prot · G409132 · 1980-12-31 00:00:00 — Förslaget att dra in de 200 miljonerna till staten, som har 156 försummat helt andra och mycketdjupare inkomstkällor, är en klåfingrighet Det är inte från hyreshuskollektivet pengar skall tas tillstaten. Det är från staten nya resurser skall sättas in för aft få fart påbostadsbyggandet och kontroll över den oacceptabla kostnadsutvecklingen inyprodukfionen. Fortsätter kostnaderna i nyproduktionen och vid sanering ochombyggnad atf ligga högt över konsumentprisindex försvinner förståsefterfrågan, och byggnadsindustrin med dess företagaranda och yrkeskunnighefsamt branschförefagen med deras kapacitet kommer att skrumpna som ett sviskon.Så går det i ett där inflyttningshyrorna sfigit mycket kraftigt,samfidigt som vanliga löntagare undan för undan får sin reallön minskad. Om de nu aktuella 200 miljonerna skall vara ett led i s.k. sparande, så blir det ett dyrt sparande. Att spara blir dyrt om man gör detså oklokt som regeringsförslaget leder till. Det finns knappast något område som farit så illa undertrepartiregeringens tid som just bostadsmarknaden. Där har högerkrafternasdominans tagit över. Vi kan bara titta på nyprodukfionens omfattning. 1980 fickvi i gång ca 49 000 lägenheter. tydersiffrorna på en fortsatt nedgång. Håller tendensen från i sigfår vi under det här året på sin höjd ett påbörjande av ca 45 000 bosfäder. Defär i ett sådant läge regeringen och den borgerliga utskottsmajoriteten anserdet lämpligt att ge staten några hundra miljoner i stället för att dra i gångbostadsproduk-fionen igen, så att de bostadslösa får något hopp om en bostadfill överkomlig hyra. En gång i tiden - exempelvis vid bostadsreform -var , folkparfiet, vpk och socialdemokraterna överens om degrundläggande förutsättningarna för en social bostadspolitik. Med bibehållenoch förstärkt socialpolitisk inriktning skulle reform leda fram fillrättvisare kostnadsförhållanden mellan upplåtelseformerna och rimligare hyrorgenom subventionspolifiken. Det skulle vara glädjande om denna samling kringbostadspolitiken kunde upprättas sedan nu högerkrafterna har lämnat regeringen.Vi har förlorat mycken fid, och det mesta har gått snett under årens lopp.Frågan är inte längre vad som kunde ha varit annorlunda. Frågan är i ställetvad vi kan göra tillsammans för att ge den sociala bostadspolitiken en chans.Kan vi återuppliva den tidigare intressegemenskapen, finns det hopp också fören positiv utveckling av bostadspolitiken. Det förutsätter dock atthögerkrafterna hålls utanför - det går inte atf åstadkomma sociala bosfäder medden politik som företräder. Jag beklagar återigen att regeringsförslagethar framlagts och tillstyrkts av den borgerliga majoriteten i civilutskottet.Vågar man hoppas på aff trepartiregeringens upplösning innebär attmittenparfierna i civiluf-skotfet redan i den förestående voteringen ställerupp för den lösning som vi socialdemokrater framför i reservationen? Jag ber ivarje fall att få yrka bifall till den socialdemokratiska reservationen icivilutskottets betänkande. 119 (vpk): Def är bara en bostadspolitik med socialautgångspunkter och socialt innehåll som kan lösa bosfadskrisen och stoppahyreshöjningarna. från var uppe i talarstolenoch förde ett resonemang om att bo och äta gratis, om att vi över skattsedelnskall betala hyra och mat och om att det alltid är någon annan som skallbetala. Vad i def sammanhanget glömmer bort är aff det i allrahögsta grad - och det gäller inte minst på bostadspolitikens område - handlarom aft en omfördelning måste göras mellan olika kategorier av boende. Störrerättvisa måste skapas på bostadsmarknaden. Def kan man åstadkomma genom riktigabostadspolifiska åtgärder. Vad också glömmer bort är attboendekostnaderna har sfigit mer än vad priserna i allmänhet har gjort undersenare år och aff den kostnadsstegringen bara fortsätter i allt snabbare takt. För lönarbetarna är def ett faktum att varje hyreshöjningär detsamma som en lönesänkning. Det är nödvändigt att nu förändra inriktningenoch innehållet när def gäller bostadspolitiken. har vi kommunister och ävensocialdemokraterna ofta kritiserat mittenparfierna för atf de har låfit GöstaBohman, och övriga moderater bestämma alltför mycket ibostadspolitiken. Vi har också sagt att vi kan förstå problemen med enborgerlig trepartiregering med utgångspunkt i gamlainställning till och syn på bostads- och markpolitiken. Vi har uppmanat centernoch folkparfiet att kasta loss från den högerinriktade bostadspolitiken. Eftermoderaternas regeringsavhopp borde möjligheterna nu vara större än tidigare attpåbörja en återgång till en bostadspolitik med sociala förtecken. Som bekant har vänsterparfiet kommunisternaunder senare år i olika sammanhang föreslagit en rad åtgärder i syfte attstoppa hyreshöjningarna, aft pressa ned boendekostnaderna och atf öka bostadsbyggandet. I civilutskottets betänkande nr 30 behandlas ettregeringsförslag om en extra upptrappning av de garanterade räntorna för de 15årgångar av hyreshus som bebos av en majoritet av landets hyresgäster, nämligende hus som färdigställts . Den borgerliga utskotfsmajoritetensäger att dessa höjningar kan godtas och att de faller inom ramen för denönskade utjämningen mellan kapitalkostnaderna för skilda årgångar av hus. Dåmåste man naturligtvis genast fråga sig: Vem har önskat och vem är det somönskar en utjämning mellan kapitalkostnaderna för skilda årgångar av hyreshussom innebär sfora prishöjningar i de hyreshus som är bebodda och där enmajoritet av hyresgästerna bor? Vad är det för önskan som man ger uttryck för idet sammanhanget? Den utjämning som förekommer inom allmännyttan kan snartinte fortsätta längre. En sådan utjämning innebär allt större hyreshöjningar idef befintliga bostadsbeståndet för atf man skall kunna hälla hyrorna nere inyproduktionen. Därigenom möjliggörs visserligen en mycket begränsadnyproduktion av hyreslägenheter. har def därigenom också varit möjligtatt hyra ut de flesta av de nyproducerade lägenheterna.Jag vill emellertid fästa uppmärksamheten på att hyresgästerna inte längrevare sig vill eller kan finna sig i atf begränsa verkningarna av denbostadskris som de borgerliga regeringarna och den borgerligariksdagsmajoritefen har åstadkommit. Det måste, som var inne påtidigare, hända någonfing och det då def gäller en förändring avbostadspolitikens innehåll och inriktning. I den socialdemokrafiska reservafionen fill betänkandetansluter man sig först fill vpk-ståndpunkten att inga upptrappningar av dengaranterade räntan skall ske, för att längre fram i reservationen medge att ensådan höjning skall få äga rum för att få begränsa höjningarna i nyprodukfionen. Förutom atf det i def aktuella ärendet ärmotiverat och nödvändigt atf stödja vpk-förslaget aft någon extra upptrappningav den garanterade räntan i hyreshus inte skall ske måste naturligtvis ocksåandra åtgärder sättas in för atf man skall kunna lösa den bostadskris som jagvill påstå att vi har här i landet. Den absolut viktigaste åtgärden är ett ordentligt riktatstatligt stöd till de allmännyttiga bostadsföretagen, främst genom ränte- ochamorteringsfria lån till nyproduktionen men också genom att man befriar deallmännytfiga bostadsföretagen från den årliga upptrappningen av räntenivån,vidare genom att man slopar momsen på byggandet och återinför underhållslånen.Detta är några av de åtgärder som enligt vpk:s uppfattning är absolutnödvändiga för att man något så när snabbt skall kunna komma fill rätta med dennuvarande situationen. Jag skall, herr talman, inte gå in på mer långsiktigaåtgärder o. d., eftersom det här betänkandet begränsar sig till frågan om denextra upptrappningen av den garanterade räntan för de 15 årgångarna äldrehyreshus. Men jag vill gärna tillägga atf vad som också snabbt måstepåbörjas och fattas beslut om är en omfördelning avbostadssubventionerna ifrån ägarsektorn till hyressektorn. Det måste ske bl. a.genom att man sätter ett fak för ränteavdragen och genom att man inför eneffektiv realisationsvinstbeskattning. Stödet fill villaägarna - skattebortfallet med f. n. ca 10miljarder -har ökat mer än dubbelt så mycket somstödet till hyresgästerna. På det sättet kan det inte få fortsätta. Vidtar maninga konkreta motåtgärder innebär def att skillnaderna mellan de här boendeformernaoch därmed utslagningen och segregationen i boendet bara kommer atf öka. Jag noterar med tillfredsställelse att här i kammaren - vi är inte bortskämda med def när vi diskuterarbostadspolitiska frågor. Jag hoppas verkligen att hon har några besked att gepå de punkter som jag försökt ta upp och litet grand belysa och även efterlysaåtgärder Jag ber att få yrka bifall till den vpk-motion sombehandlas i civilutskottets betänkande. 120 (); Anledningen fill aft vi nu på nytt har fåttlyssna till inlägg från socialdemokraterna och vpk om den förfärligt uslabostadspolitiken i det här landet är att vi i samband med en del åtgärder inomden ekonomiska politiken också behandlar ett förslag om en förändring av dengaranterade räntan för hyreshus. Motiven för att få fill stånd besparingar i statensverksamhet har diskuterats tidigare , så det behöver vi inte ta uppnågon diskussion om . Vi kan bara hänvisa fill de synpunkter som framförts ifinansufskoffsrundan i kammaren. Anledningen till vår diskussion just nu är att regeringenhar lagt fram förslag till förändringar när det gäller besparingsåtgärder iskilda sammanhang inom bostadssektorn. Vi diskuterar precis som om det enbartvar hyreshus som drabbades av ökade kostnader. Men med den ekonomiska situafionsom vi har vore det ganska otänkbart att vidta besparingsåtgärder på de flestaområden i samhället men inte på bostadsområdet och på det sättet minska statensutgifter. Innan jag går in på förslaget vill jag hänvisa till ettbetänkande som för inte så länge sedan behandlades i kammaren, civilutskottefsbetänkande 7. I det sammanhanget beslutade på regeringens förslag aftsänka den garanterade räntan för nyproducerade hyresrätts- och bosfadsräftshusfrån 3,4 fill . I samma proposition föreslogs också en uppräkning avräntehöjningstakten för egnahem, dvs. småhus, på sådant sätt att det förstatsverket skulle innebära en minskning av räntebidragen till småhusen medungefär 600 milj. kr. det första budgetåret. Höjningarna sträckte sig över trebudgetår. Det innebär också en något högre ökning under de två därpå följandebudgetåren. Def tycker jag vi skall hålla i minnet när vi nu diskuterar deförändringar som man beräknar kan medföra att räntebidragen för de aktuellahyreshusen minskas med ungefär 200 milj. kr. Till detta skall läggas att vifidigare vidtagit andra åtgärder som höjt kostnaderna föregnahemmen. Med hänsyn fill det och eftersom kapitalkostnaderna för småhusenhar ökat i betydligt större utsträckning är det nu föreslagna säkerligen enrättvis förändring av reglerna för hyreshusen. Här har sagts aft def är högerkrafterna som styrbostadspolitiken. Man kan då fråga sig vad det var för högerkrafter som styrdebostadspolitiken i den socialdemokratiska regeringen - bostadsbyggandet gicknämligen ner redan innan vi bytte regering . låg igångsättningen avbostäder betydligt under 60 000 lägenheter. får väl försökaplocka fram de högerspöken som fanns på den socialdemokratiska regeringens tid! Nej, det är nog annat som ligger bakom. Vi har heltenkelt ett annat behov av nyproduktion av bostäder än man hade under den storabefolkningsomflyttningens och miljonprogrammets fid. Jag tänker inte heller gå in på det resonemang som förtsav . Det gick i samma riktning; det är moderatkrafter som styr allbostadspoHuk. Jag kan bara konstatera atf man för ett resonemang som går ut påatt någon annanskall betala kostnaderna. När man inte kan komma åt de kostnads- Nr 132ökningar som skett på exempelvis driftsidan, när det gäller uppvärmning Onsdaeen den osv., skall de i stället tas ut över skattsedeln. Men även då ärde som har bostadskostnader med'och betalar för det. Det förändrar alltsåingenfing! Bland de åtgärder nämnde var en förändring avrealisationsvinstbeskattningen. Ja, den är redan genomförd! ville också se till atf ränteavdragen intefortsätter aft öka. Det kan vi nog vara alldeles överens om. De som har egnafastigheter skulle naturligtvis vara mycket tacksamma om räntorna här i landetinte hade sfigit på det sätt som de har gjort: Därigenom måste de betala mera än de gjorde tidigare. Atf det då medför att också ränteavdragen ökar ärsjälvklart. Andra åtgärder som menade aft han skullegenomföra var av typen räntetak. Jag tror inte att de resonemang som förs i dehär frågorna från reservanternas och motionärernas sida innebär någon lösningav problemen. Majoriteten i civilutskottet bedömer det så, aff detförslag som regeringen har lagt fram är ett berättigat förslag. Om fittar tillbaka på de olika åtgärder som vi har vidtagit påbostadspolitikens område, skall de inte finna att den s. k. högerdomineraderegeringen har föreslagit några försämrande åtgärder för hyreshussekforn -tvärtom. Man har arbetat med underhållslån i flera omgångar, och man har sänktde garanterade räntorna, medan den sektor som består av egnahem under den härfiden har fått vidkännas eff flertal kostnadsökningar. Def visar nu hurinnehållslöst det påståendet är. Jag ber aft få yrka bifall fill civilutskottefshemställan. 121 OSKARLINDKVIST (s) replik: har tydligen infe tillräckligtuppmärksammat atf har lämnat regeringen och att han nu kan frigörasig från att hålla försvarstal för regeringens bostadspolitik. Def har inträtten ny situation som ger möjligheter aff diskutera utifrån enannan intressegemenskap än den som rådde när saft kvar i regeringen. går fillbaka i tiden och frågar:Vilka högerkrafter var det som styrde socialdemokraterna, eftersom de under defsista året bara kom upp till 60 000 lägenheter? Låt mig då påminna om attsocialdemokraterna genomförde ett miljonprogram , framtill 1975. Det var ett stort, viktigt och framgångsrikt program, som parfief fogansvaret för. Def var en offensiv bostadspolitik. Det är någonfing av denpolifiken som vi menar att det finns förutsättningar att diskutera sedan nuhögerkrafterna har lämnat regeringen. Def andra som jag tror att litet grand harunderskattat är det verkliga bostadsbehovet. Massor av människor saknar bostad.Enormt många pensionärer vill komma in i pensionärsbostäder eller ibostadshotell. De har inga möjligheter därför att det är ingen offensiv ibostadspolifiken 11 protokoll 1980/81:131-132 från statsmakternas sida. var med här i kammaren så sent som och anklagade dåvarandefolkpartiregeringen för passivitet i bostadsfrågan, att den gjorde för litet,att ambitionsgraden var för låg. Detta har ju utlöst den situation som råder f.n., och jag tycker att det skulle vara mycket värdefullt att man såg påbostadsbehovet från nya utgångspunkter, när förutsättningarna för en bredaregemenskap i fråga om att lösa de här frågorna verkligen finns. Sedantycker jag, herr talman, att alla regeringsföreträdare, oavsett parfier, skallkomma ihåg att den svenska bostadsproduktionsapparaten är på väg att rustasner. De svenska byggföretagen söker sig utomlands för att utnyttja sinkapacitet. Rekryteringen till byggarbetarkåren har stannat upp eller gjortsointressant. Yrkeserfarenheten genom generationer är på väg att lösas upp, ochalla de företag som levererar till bostadsbyggeriet har minskat sinsysselsättning avsevärt. Varlitet försiktiga när ni pratar om sparande, därför att det sparande vi nudiskuterar är ett sparande som kommer att stå det här landet dyrt, om inte detvidtas kraftfulla åtgärder. 122 (vpk) replik: Till vad sade vill jag bara göra några kommentarer. Manrider ständigt från borgerligt håll på att man har sänkt den garanterade räntanför nyprodukfionen från 3,4 fill . Men det löser ju inte problemen förhyresgästerna. Det kan förbättra möjligheterna något för dem som eventuellt kanha råd att efterfråga lägenheter i nyprodukfionen, men med sådana förändringarlöser man inte problemen för de hyresgäster som sa atf säga nu bor. Sedantycker jag att det är vikfigt att komma ihåg vad som sker om man väger motvarandra vad olika åtgärder betyder. Läggi den ena vågskålen summan av de förbättringar som def medför att dengaranterade räntan sänkts för nyprodukfionen. Lägg sedan i den andra vad defbeslut innebär som har fattats av den borgerliga regeringen och den borgerligariksdagsmajoriteten om den årliga upptrappningen av den garanterade räntan i destafsbelånade hyreshusen. Vi finner då atf det är betydligt större pengar somhyresgästerna förlorar än vad de får igen på de förändringar som avsernyproduktionen. Fråganom vilka högerkrafter det var som styrde den socialdemokratiska bostadspolitikenfår väl socialdemokraterna svara på. Jag kan bara säga att vi från vpk i olikasammanhang ofta har understrukit att försämringen av bostadspolitikenpåbörjades under den socialdemokratiska regeringens tid, men den har fortsattoch ytterligare förvärrats under de borgerliga regeringarnas tid. Det som är såallvarligt är de borgerliga parfiernas och den borgerliga riksdagsmajoritetensunderlåtenhet att ta itu med orättvisorna på bostadsmarknaden mellan exempelvisolika boendeformer. Den har nämligen inneburit ett fördjupande av de fidigareorättvisorna. regeringarnas och parfiernas hantering av bostadspolifikenhar lett fill skador som det kommer att ta lång fid att reparera. Det kommeratt krävas stora insatser för atf vi skall komma fill rätta medbostadsproblemen, inte minst den pågående hyresutplundringen. 123 () replik: Nyss diskuterade man som om det inte fannsnågon mat i kylskåpet, och vill man göra gällande atf människorna inte enshar någon plats att ställa ett kylskåp på, eftersom de saknar bostad. Jag troratf det i bägge fallen är fråga om kraffiga överdrifter. Naturligtvis kan det, som vi konstaterade i.betänkandet ombostadspolifiken, förekomma lokala skillnader. Det finns områden där det ärsvårare att få en ny bostad än def är i andra delar av landet, där det råderöverflöd på bostäder och man inte ens klarar att hyra ut dem. Det saknas inteheller resurser på statlig nivå, utan det har rått en tveksamhet på denkommunala nivån när det def gällt att sätta i gång byggen, inte minst på grundav den kostnadsökning som skett. När man nu talar om miljonprogrammet måste man ändå hållai minnet att vi genom de stora insatser som gjorts inom bostadspolifiken, ivarje fall i kvantitafivt avseende, har skapat ett bostadsbestånd här i landetpå uppemot 3,8 miljoner lägenheter. Det betyder aft det inte finns någotinnehåll i resonemanget atf byggnadsbranschen, som man påstår håller på aftavrustas, skulle räddas genom ökat bostadsbyggande. Säkerligen finns det ett behov av en ökadbyggsysselsättning i olika delar av landet, och den kan åstadkommas genom olikainvesteringar i och statlig regi. Jag vet också atf regeringenplanerar att lägga fram förslag om sådana. Här räcker det att hänvisa till vårtsenaste bosfadsbetänkande, där vi var relativt försiktiga i diskussionen om hurhögt bostadsbyggandet egentligen behövde vara och där vi var överens om att detantagligen borde vara något högre än det är för tillfället. Att det skullelyftas upp till en sådan storleksordning atf def skulle lösa problemen för densvenska byggbranschen och ge den full sysselsättning tror jag däremot inte aftens vill föreslå. Då skulle man bara skapa nya problem, avekonomisk art, som man inte är beredd att lösa. 124OSKAR () replik: Jag eftersträvar en jämn och högsysselsättning på bostadsmarknaden. Inga tvära kast i produktionsutvecklingenutan en hög och jämn sysselsättning har alla parter på hela bostadsmarknadendet största intresset av. Jag vill gärna understryka att def inte är bara frånhyresgästhåll och konsumenthåll man poängterar vikfen av ett ökatbostadsbyggande. Jag kan peka på prognoser och på sj älvastebostädsministern, som i sin proposition siktar på 55 000 lägenheter. Vad är detvärt, om vi bara bygger 45 000 lägenheter? Så tillresonemanget om aft vi skall vara försiktiga. föreningen, bygginfressena, de stora byggföretagen - allastår bakom den stora mera, och inte gör de det för sitt nöjesskull. De inser naturligtvis också atf def är viktigt med en jämn och högbostadsproduktion. Jag tycker vidare att inte längre skallhävda att bostadsfrågan är löst i och med att det på vissa håll i landet finnsett överskott av tomma lägenheter. Det har ju sin givna förklaring, men intelöser det efterfrågan på lägenheter. Två av de tre kommuner som har svarat påenkäten säger att det råder stor bostadsbrist och aft väntan på atf få enlägenhet är lång. sätt att argumentera är både ovanligt ocholyckligt. Det är ju infe fråga om att flytta lägenheter från en kommun fill enannan, utan att se till atf produktionen av nya bosfäder sätts in därefterfrågan finns. 125 () replik: kommer vi antagligen ned på en rimlignivå. talade om att vi borde bygga 55 000 lägenheter ,och det är just den siffran som nämns i civilutskottefs betänkande. Def är braatt konstaterar detta, därför atf i ett fidigare inlägg gjordehan nästan sken av aft vi egentligen skulle ha ett miljonprogram. Det var detjag reagerade mot, och jag sade att vi då mycket snabbt skulle skapa ett stortöverskott på bostäder. Bostadsbehovet är inte täcktöverallt i landet, men när vi ser på bostadsbyggandets omfattning skall viockså komma ihåg att takten i rivningen av lägenheter liksom omfattningen avbefolkningsomflyttningen är lägre . Det betyder att den lägre nivåni nyproduktionen ändå resulterar i ett väsentligt och relativt sett störretillskott av lägenheter än . Det har naturligtvis också sinbetydelse. Om emellertid befraktar 55 000 nya lägenheter per årsom en hög och jämn nivå i byggandet, då är vi kanske överens. 126GÖRAN (): De borgerliga regeringar som vi har haftsedan september 1976 har gjort att läget för barnfamiljerna i ekonomisktavseende är ytterst besvärligt. Inflationen har saft mycket djupa spår i derasekonomi. Mafprissfegringarna har gjort deras ekonomiska situation synnerligenpressad. Priserna på vad barn i övrigt behöver i form av kläder, skor och andravaror har kraffigt stegrats. Det står nu utom varje tvivel att barnfamiljernahar drabbats hårt, ja alltför hårt, av den borgerliga svångremspolitiken. Därför är det nödvändigt att barnfamiljerna får ökat stöd.Regeringens handlande i det avseendet tycker vi är principiellt felaktigt. Aft utan närmare utredning ändra på grunderna förfamiljepolifiken anser vi vara högst betänkligt. Vill man göra något förflerbarnsfamiljerna - och def kan finnas skäl härför - så är den rättaordningen att först göra en ordendig utredning, remissbehandla den och sedanförelägga ett förslag i ville man i stället visa handlingskraft - detvar före trepartiregeringens fall - och så satte man sig över gängse praxis.Påföljden blev att vi fick en proposition som inte har något annat underlag änen viss kartläggning av barnfamiljernas situafion. Det finns inga noggrannaanalyser, inga försök att se frågan i ett större sammanhang, ingen belysning avde konsekvenser som förslaget kan leda fill. Man har fattat ett beslut utan attnärmare bry sig om effekterna av det. Jagupprepar att det kan finnas skäl atf vidta åtgärder för flerbarnsfamiljerna.Men varför inte vänta eff halvår? Längre fid behöver det inte ta för att viskall kunna anta ett färdigt förslag, som kan ge ett bättre och mer genomtänktstöd åt de barnfamiljer som är berätfigade därfill. Barnbidragethar hitfills ansetts böra utgå med samma belopp per barn. Detsamma gäller detstadiga bostadsbidraget. I den socialdemokratiska reservationen framhåller viatt man inte nu bör binda sig för en ny familjepolitisk konstrukdon. Deutredningar som görs av familjeekonomiska kommitténs och bostadsbidragskommitténsförslag borde avvaktas, innan beslut av den räckvidd som utskottet nu föreslårkommer dll stånd. Viär emellertid, som jag inledningsvis framhöll, på det klara med attbarnfamiljerna behöver ökat stöd, inte minst de som dllhör låginkomstgrupperna.Därför har vi valt att lägga pengarna där de - utan att vi behöver rubbaprinciperna för familjepolitiken - kommer till mest nytta, nämligen påbostadsbidragen.