prot · G40936 · 1980-12-31 00:00:00 — Jag har sagt attarbetet inte är avslutat, och det tillkommer inte mig att göra några påpekandenom när utredningar skall avbrytas eller fullföljas, utan det är myndigheternasjälva som har att ta ställning. I den mån som det kan vara fråga omfelakfigheter blir det de rättsliga instanserna som får göra bedömningen. Inteheller då tillkommer det ett statsråd att avgöra vad som är befogat eller ej. 37 (): Jag tycker ändå att det är väldigt viktigt ien fråga som har så stor principiell betydelse som den här frågan har att manslår fast och uttalar den politiska viljan. Jag hoppas naturligtvis att enborgerlig regering skall ha den mycket starkt markerade politiska viljan ochatt man förklarar att utredningar av det här slaget till varje pris börfullföljas, när brott mot gällande skattelagstiftning kan misstänkas. Jag är naturligtvis överens medbudgetministern om att det finns särskilda organ för detta, men det är alltidbra om det också finns en klart uttalad politisk vilja. Det är densom människorna tar hänsyn till. Jag är naturligtvis angelägen om att deregler som finns fastlagda i vår skattelagstiftning följs på ett korrekt sätt.Där har jag ingen annan mening än . Jag kommer att göra allt vadjag kan för att underlätta för myndigheterna att fullfölja intentionerna i vårskattelagstiftning, så att staten, kommuner och landsting får deskatteintäkter som det är avsett att de skall få. Här gäller det ändå att göra en avvägning. Vi får kommaihåg att inte fastna i något som innebär att sila mygg och svälja kameler, ochhär är det myndighetens sak - och domstolarnas också naturligtvis - att avgöranär det finns skäl att gå vidare. Det här ärju en fråga om att tala om hur arbetsgivarna skall utforma sina Nr 36 kontrolluppgifter på bästa sätt; såatt löntagarna får ett korrekt underlag för Torsdaeenden '" deklarafioner och så undviker felaktigheter i fortsättningen. 1" -'" " korrigering avvad som har varit. Om inkomstgarantierna för konstnärer 3»(): Budgetministern säger att man inte skall silamygg och svälja kameler. Det är jag överens med budgetministern om, men jagtycker inte att det uttryckssättet är speciellt gångbart i det härsammanhanget, när det visar sig att det mer eller mindre är ett systematisktsätt att undanhålla skattepliktiga inkomster. Det har förekommit ersättning iform av stipendier som inte beskattats, och vi vet att traktamenten är enpopulär inkomstkälla på grund av beskattningssystemet. Därför tycker jag som sagt inte att uttrycket sila myggoch svälja kameler är speciellt bra när det gäller en företeelse med en sådanvolym som det här är fråga om. Men jag är helt överens med budgetministern omatt vi naturligtvis skall från politisk utgångspunkt ge myndigheternamöjligheter att på rätt sätt följa utvecklingen. Jag är övertygad om att de uttalanden som ärgjorda med anledning av den här undersökningen kommer att vara riktningsgivandeför fortsättningen, när arbetsgivare utformar sina kontrolluppgifter, och dåhar aktionen haft en stor betydelse. 41 (): Jag tackar budgetministern än en gång. Kanskehar den här debatten bidragit till att ge ett bättre underlag också för denallmänhet som inte har så stort förtroende för det som framkommer . 7§ Svar på fråga 1980/81:95 om inkomstgarantierna för konstnärer 42Utbildningsministern : Herr talman! Med anledning av attinkomstgarantierna för konstnärer påverkas av regeringens förslag om ändring avgrunderna för beräkning av basbeloppet, har frågat mig om jaganser det rimligt att urholka samhällets stöd till konstnärer på föreslagetsätt. Inkomstgaranti innehas av sammanlagt ca 120 konstnärer ivårt land. Den årliga inkomstgarantin kan enligt gällande förordning uppgå tillhögst fem gånger det basbelopp som gällde vid kalenderårets ingång. Dettamaximibelopp minskas med innehavarens årsinkomst upp till ett basbelopp ochmed av årsinkomsten i övrigt. Knappast någon innehavare utnyttjar f. n.garanfin i full utsträckning på grund av att de uppbär inkomster från annathåll. Garantin utnyttjas inte alls eller endast i ringa utsträckning av överhälften av innehavarna. Anslaget till inkomstgarantier för konstnärer uppgår innevarandebudgetår till 4,9 milj. kr. Anslagen till övrigt direkt konstnärsstöd, inkl.biblioteksersättningen, uppgår till ca 60 milj. kr. Effekten på konstnärsstödet i stort av den föreslagnaändringen i beräkningen av basbeloppet torde med andra ord bli synnerligenmarginell. 43 (): Jag vill tacka utbildningsministern försvaret på min fråga. Den ändring av beräkningen av basbeloppet som regeringenföreslår innebär att inkomstgaranfin för konstnärer kommer att utgå med ettrelafivt sett minskat belopp. Det är visserligen ett begränsat antal konstnärer somberörs, men för dem som drabbas torde åtgärden bli mycket kännbar. Regeringens förslag innebär en urholkning av samhälletsstöd till konstnärer. Jag finner det vara orimligt. Utbildningsministern anseratt effekten av den föreslagna ändringen i beräkningen av basbeloppet torde bli"synnerligen marginell". Det finns anledning att betvivla detta. Somframgår av svar kan inkomstgarantin uppgå till högst femgånger gällande basbelopp. Förändringen av basbeloppet kommer därför att i vissafall femdubbla minskningen av inkomstgarantin. Jag vill fråga om utbildningsministern gjort någonberäkning av hur stor denna förändring av inkomstgarantin kan komma att bli idet praktiska fallet. Vilka överväganden har föregått regeringens ställningstagandei denna fråga? Var verkligen utbildningsministern medveten om att en förändringav basbeloppet också skulle få återverkningar på inkomstgarantin till konstnärer? Jag menar att det i fortsättningen blir ironiskt att kalladenna stödform för inkomstgaranti. Genom den föreslagna åtgärden förlorarstödet just sin karaktär av garanti. Det är också anmärkningsvärt att denna förändring sker såi smyg. Det är först genom att frågan nu ställts i som det bliroffentligt att inkomstgarantin till konstnärer kommer att försämras. Man kan göra tankeexperimentet att motsvarande förbättring. Då hade denna inte dolts. Då hade Jan-ErikWikström med säkerhet gjort stort offentligt nummer av detta. Avslutningsvis tvingas jag konstatera att min frågaegentligen är obesvarad. Jag upprepar min fråga: Är det rimligt att urholkasamhällets stöd till konstnärer på detta sätt? Om inkomstgarantierna för konstnärer 44Utbildningsministern : Herr talman! Vi har självfalletundersökt vilka effekterna kan komma att bli. Såvitt jag förstår blir det ingenförändring alls , troligen inte heller . Det är därför jag använt uttrycket "synnerligen marginell". Om basbeloppets betydelse för avtalsförsäkringarna, m. m. 45GEORG (): Jag tycker att detta svar är utomordentligtmärkligt. Genom att förändra grunderna för beräkning av basbeloppet ändrar manockså underlaget för utbetalning av inkomstgarantin. Detta sker inte bara imotsvarande mån. Som jag påpekade kommer förändringen att femdubblas. Hur mankan kalla detta för en marginell ändring förstår jag inte. Det måste i så fallgrunda sig på någon föreställning om att den åtgärd som regeringen nu föreslåri praktiken inte kommer att förändra basbeloppet. Då undrar man: Varför görs dådetta ingrepp? 8 § Svar på fråga 1980/81:107 om basbeloppets betydelseför avtalsförsäkringarna, m. m. har - mot bakgrund avregeringens proposition om besparingar i statsverksamheten m.m. och medangivande av att arbetsmarknadens olika avtalsförsäkringar påverkas av de ipropositionen föreslagna principerna för bestämmande av det s. k. basbeloppet -frågat mig om vilka kontakter som hade ägt rum med arbetsmarknadens parter förebesluten i propositionen och vidare om vilka motiv som enligt regeringenföreligger för att avtalsförsäkringarna skall påverkas negativt och förändringarnaslå hårdast mot de privatanställda arbetarna. Som svar på frågor får jag meddela attregeringen vid sina kontakter med arbetsmarknadens huvudorganisationer underhösten bl. a. berörde att ett ändrat basbelopp kunde få återverkningar på försäkringarvid sidan av den allmänna försäkringen. Samma besked gavs /SR, närregeringspropositionen på sedvanligt sätt MBL-förhandlades i statensförhandlingsråd. Att arbetsmarknadens parteranvänder sig av basbeloppet i sina olika kollektivavtal innebär självfalletinte att det är statsmakterna som tar ansvaret för kollektivavtalens materiellainnehåll eller för deras tekniska konstruktion. Ändras de förutsättningar somavtalen bygger på är det parternas eller i sista hand arbetsdomstolens sak attbestämma avtalens fortsatta tillämpning. Detta är inte något nytt, och det kaninte tas till intäkt för ett påstående om att regeringen har velat ge sig påden trygghet som ligger i dessa kollektivavtal. 47LARS ULANDER (s): Den debatt som förts, där jag är den sistei raden att få svar, har varit rätt klargörande. En sak kan man väl konstatera:regeringens anseende har inte mått speciellt bra av den här debatten. Jag kan efter de här svaren konstatera att regeringen intevisste vilka följder en förändring av basbeloppet skulle få. Och det vorekanske lika så gott om man nu när debatten är över erkände det. Som svarpå min första fråga säger arbetsmarknadsministern att ett ändrat basbeloppkunde få återverkningar på försäkringar. Det tyder helt klart på att regeringeninte kunde ge arbetsmarknadens parter besked om vilka följder en sådanförändring skulle få. Sedan kommer jag till svaret på nästa fråga, där arbetsmarknadsministernsäger att statsmakterna självfallet inte tar ansvaret för kollektivavtalensmateriella innehåll eller för deras tekniska konstruktion. Den direkta tanken hos mig blir då: Den här regeringenmåste vara rätt farlig. Här har parterna suttit och diskuterat och kommitöverens om olika regler för hur man skall klara ut vissa förhållanden, ochsedan går regeringen bara och med ett penndrag förändrar detta! Sedan en fråga till arbetsmarknadsministern: skrevregeringen inte in i proposifionen motiveringarna till de här förändringarna,om man visste att det skulle uppstå förändringar när det gäller bådeförsäkringar och annat? Om basbeloppets betydelse för avtalsförsäkringarna, m. m. säger att regeringenuppenbarligen inte visste om vilka effekter ändringen av basbeloppet skulle få. Det skall gärna erkännas att det är en lång rad olikaavtal och f. ö. också lagar som bygger på basbeloppet. Men i den fråga som vihär diskuterar, och jag, visste regeringen - och det kandokumenteras - att det skulle bli effekter också på avtalsförsäkringarna. Justdärför tog regeringen upp den frågan med arbetsmarknadens parter, näröverläggningar skedde om i huvudsak skattefrågor inför nästa års avtalsrörelse. Varför beskrev man inte bakgrunden fill att denna ändringgörs? Det är ju precis det som hela propositionen handlarom, nämligen att ekonomiska läge är sådant att vi måste vidtabesparingar i statsbudgeten. Detta är en av de åtgärder som har vidtagits. Attdet får konsekvenser också i civilrättsliga avtal var ingen hemlighet, men detfår avtalsparterna hantera på sitt sätt. Det skall inte jag ge några pekpinnarom. 49 (): Arbetsmarknadsministern säger att det ändradebasbeloppet fick återverkningar på en mängd olika områden. Detta hade man ocksåtalat om för parterna på arbetsmarknaden. Men i svaret sägs att ett ändratbasbelopp kunde få återverkningar. Jag vill ställa en fråga tillarbetsmarknadsministern: Vad sade arbetsmarknadens parter om att det skullebli negativa återverkningar på avtalsförsäkringarna? Såvitt jag vet används inte i allaavtalsförsäkringar basbeloppet när det gäller att reglera följsamheten tillprisstegringarna. Det är anledningen till uttryckssättet att ett ändratbasbelopp "kunde" få effekter. Vad avtalsparterna svarade i våra överläggningar tänkerjag inte referera. Det skulle fullständigt rasera möjligheterna till förtroligaoch öppna överläggningar, om vi gick ut och talade om vad våra samtalspartnershar sagt. Skall det refereras, får de som har framfört åsikterna göra det. Jagkan bara svara på den fråga som har ställts av , nämligen omkontakter togs. Jag upprepar en gång till att det skedde på det sätt som jaghar beskrivit. 9 § Föredrogs och bifölls Interpellafionsframställning 1980/81:60 10 § Föredrogs betänkande 1980/81:6 med årsredovisning för (skriv.1980/81:11) Föredrogs näringsutskottetsbetänkande /81:11 om vissa energifrågor. 51 (vpk): Rubriken på detta betänkande stämmer intehelt med innehållet i den motion som kommunisterna har väckt ochsom behandlas i betänkandet. Men motionen skall ju någonstans hamna, ocheftersom den dessutom berör en stor del av energiproblematiken är detnaturligtvis fullt riktigt och rättvist att den har hamnat i detta sammanhang.Men jag vill från början påpeka att det inte bara är fråga om energi, utan omett mycket vidare begrepp som har med industripolitik och ekonomisk politik attgöra. När vi kommer in på energifrågor får vi ju ofta konstatera att de berörhela samhällslivet och inte bara den smala sektorn energi. Det vore bra om detpoängterades litet oftare. Jag tänker inte ta upp den mängd tekniska fakta som finnsi vår motion -fakta som vi givetvis har fått hjälp med av tekniker, eftersom viinte själva behärskar den problematiken. Men jag tycker att utskottet på ettförtjänstfullt sätt har skisserat bakgrunden till den aktuella frågan. Ochdenna bakgrund visar i stort sett att de propåer som vi för fram i vår motionär riktiga och bygger på ett ganska adekvat och konkret underlag. Utskottetsgenomgång av nya metoder för aluminiumframställning, som motionen handlar om,är alltså mycket bra. Vi tar i vår motion upp just den aspekten. Det finns alltså metoder för att framställa deneftertraktade metallen aluminium som är skiljaktiga dem som f. n. används. Deär billigare, de är energisnålare - och därigenom naturligtvis också ännubilligare - och de är framförallt mindre beroende av den enda nu använda råvaran för aluminiumframställning,dvs. Så långt tänkte jag gå in på vad denna fråga tekniskt handlar om. Om det finns en metod för att framställa en eftertraktadmetall som aluminium som har de mycket goda egenskaperna att vara billigare,energisnålare och kunna utnyttja flera typer av råvaror och därmed minskaråvaruberoendet, så måste man fråga sig varför i Herrans namn ingen börjaranvända en sådan metod för att framställa den eftertraktade metallen. Utskottet har naturligtvis de gamla vanliga argumenten,som vi ser det, och som underförstått framgår av utskottets skrivningar. Ibetänkandet avslutas genomgången av metoder för att framställa aluminium meddenna mening; "Stora tillgångar av högvärdig bauxit gör att dennautveckling dock ej kommer att gå alltför snabbt." Man avser härutvecklingen mot nya framställningsmetoder. Det finns också ett utlåtande frånSTU, där man säger att industrin har anmält ett relafivt litet behovav insatser för forskning, utveckling och demonstration. - Det är detta jagmenar med de gamla vanliga argumenten. De som framställer aluminium - de stora ochmultinafionella bolagen och även vår egen huvudframställare, Aluminium- är inte intresserade av nya metoder så länge det lönar sig att använda dengamla. Det är det gamla vanliga problemet som vi alltid möter när det gällerföretagsekonomiska kontra nationalekonomiska och samhälleliga intressen. Mankommer säkert att bli väldigt intresserad av den nya metoden, ochman kommer också att satsa pengar på den eftersom den då är vinstgivande. Mennu lönar det sig bättre för de stora aluminiumbolagen att fortsätta att drivaden dyrbara, energikrävande och ensidigt råvaruberoende framställningsmetoden.Man kommer inte att ändra den förrän vinstintressena ger incitament till det.Därför behövs det en annan inriktning från samhällets sida när det gällersådana verksamheter. Därför uppfattar jag utskottets skrivning, där mannaturligtvis avstyrker motionen trots en mycket bra genomgång och beskrivning,som en väldigt passiv och avvaktande polifik. Man skall alltså vänta, enligtstyrelsen för teknisk utveckling, till dess industrin är intresserad av att fåpengar för utveckling. Men skall inte samhället göra någonting. Detär, som jag ser det, en typiskt borgerligt inriktad passiv företagsekonomiskpolitik och energipolitik. Samhället skall inte göra någonting, inte satsa någrapengar, så länge industrin inte vill vara med. Därmed fastnar man i ettberoende av de stora och multinationella bolagen. Det skulle alltså behövas en mera aktiv inriktning pådetta område. Vi behöver inte vänta på det privata vinstintresset. Det är tydligtoch klart att det är ett samhälleligt och ett nationalekonomiskt intresse förSverige att få till stånd denna utveckling av nya processer föraluminiumframställning. Vi har i detta land stora tillgångar på olika mineralersom kan användas som råvara just för aluminium. Men vi använder dem inte, utanvi importerar råvaran och tillverkar aluminium av den, trots att vi i ställetskulle kunna använda råvaror som finns här i landet. I utskottsbetänkandet redovisas var de olika råvarutypernafinns i . Där finns också det med som vi har tagit upp i vår mofion, nämligenhandeln med avfall från gruvbrytningen i Aitik. Där finns alltså glimmer, somär en av de råvaror som med stor fördel går att använda i den nya process vihar beskrivit. Det blir ju inte sämre av att den råvaran finns i Norrbotten.Jag behöver inte prata om - alla känner till problemen där uppe. Det skulle alltså vara nationalekonomiskt,regionalpolitiskt och sysselsätt-ningspolitiskt framsynt att satsa någramiljoner på att försöka börja utveckla det här projektet. Det skulle vara braför , och det skulle vara bra för och för dem som inte harnågot jobb där uppe. Det är där den springande punkten ligger. Metoden -antingen det nu blir den här eller kanske någon som går ut på att använda andraråvaror -kommer eller senare, och då borde samhället vara först och intevänta på det privata näringslivet. Metoden blir inte heller sämre av att vi,som vi har gjort i vår motion, påpekar att man kan koppla ihop detta med denframställning av handelsgödsel i som vi har föreslagit i en annan av våramotioner. Här kan alltså göras stora regionalpolitiska kopplingar,och det är fråga om industripolitiskt riktiga och framsynta satsningar. Dettaborde utskottet och naturligtvis också regeringen ha tagit fasta på mera istället för att vänta på det privata inifiativ som aldrig kommer till ståndförrän det är tillräckligt profitabelt och ger tillräcklig vinst. Och gårinte vinsten fill samhället, utan då går den till aktieägarna. 52IVAR (): Jag vill mycket kort kommentera och i någonmån komplettera vad utskottet har sagt i anledning av fyra av de energimotionersom behandlas i NU;s betänkande 1980/81:11 och också något beröra vad OswaldSöderqvist tagit upp här. I motion 1979/80:1417 behandlas de små vattenkraftverkensavsättningsproblem. Enligt utskottets mening bör möjligheterna att utnyttjaden energi som kan utvinnas från mindre kraftverk tas till vara. Utskottetsäger också att det är viktigt att de små kraftverksägarnas ställning visavieldistributörerna förstärks. Utskottet förutsätter att det utredningsarbete sombedrivs på industriverket påskyndas så att förslag kommer att läggas fram underår 1981. Dessa förslag bör följas upp inom . Vi vet alla att redan utbyggd vattenkraft med lågakapitalkostnader är mycket lönsam. Nytillkommande och speciellt småvattenkraftverk belastas med höga kapitalkostnader. har i enutredning föreslagit att man skall få köpa denna elström efter principen, attkraftverksägaren får en ersättning som motsvarar den kostnadsminskning som deninmatade kraftproduktionen medför för eldistributören. Detta innebär att dessasmå vattenkraftverk med ofta mycket höga kapitalkostnader i huvudsak fårkonkurrera med den rörliga kostnadsdelen i större kraftproduktionsanläggningar.Alla kan förstå att detta är en ohållbar situation om vi vill ta till vara denresurs som de små vattenkraftverken är. behövs de kanske inte. men närkärnkraften skall avvecklas kommer de att ge ett mycket värdefulltelströmstillskott. Utbyggnaden måste ske successivt. Det är bättre att stödjadetta genom att skapa förutsättningar för en säker avsättning till rimligt prisän genom att öka bidragen. I mofionerna 1979/80:390,1979/80:1442 och 1979/80:315 tasupp frågan om att genom ändrade eltaxor stimulera hushållning med elström bl.a. via ökad nattackumulering av varmvatten. Utskottet anser det betydelsefulltatt priser och tariffer på energiområdet får en samhällsekonomiskt riktigutformning, och regeringen har tillkallat en kommitté för att seöver principerna för taxe- och prissättning inom energiområdet. Energikommissionensexpertgrupp för styrmedel upptäckte 1977 ett välkänt faktum ochskriver i Ds I 1977:18 följande: "Det har emellertid framkommit attbelastningsvariationerna i ej enbart är mellan dag och natt, utan ocksåmellan sommar och vinter. Dessa säsongsvariationer tenderar att öka ju merefterfrågan på el växer." Detta till synes sent konstaterade faktum harförstärkts som gått. Den bild som jag nu visar på bildskärmen anger vad som harhänt . På bilden ser vi, om nu färgerna framträder, attelkonsumtionen juni, endast har stigitmed något fiotal procent , medan ökningen uppgårtill . Samtliga vintermånader har en betydande ökning. 1979förbrukades mer än dubbelt så mycket i elström jämfört medförbrukningen . Skulle vi mäta obalansen i uttagenmaximieffekt, skulle resultatet bli än mer skrämmande. Det är bådeföretagsekonomiskt och samhällsekonomiskt negafivt att kapacitetsutnyttjandetav så dyra produktions- och distributionsanläggningar blir sämre och sämre. En ökning av användningen av elström vår, sommar och höstär ekonomiskt mycket fördelakfig. Det vore rimligt att stimulera detta med enkostnadsanpassad taxa. Jag är medveten om att en total kostnadsanpassning inteär möjlig utan en ganska lång anpassningstid. Det är därför angeläget att ensuccessiv kostnadsanpassning av lågspänningstaxan påbörjas . Detta ståri mycket god överensstämmelse med utskottets uttalande "om betydelsen avatt priser och tariffer på energiområdet får en samhällsekonomiskt riktigutformning". För att ytterligare stryka under hur storkostnadsskillnaden är mellan sommar och vinter, vill jag på kammarens bildskärmvisa en bild som anger hur produktionskostnaden varierar - från ca10 öre/kWh till bortåt /kWh . jämnar vi utdetta och bestämmer ett medelpris av storleksordningen /kWh. Enskissartad beskrivning av en helt produkfionskostnadsanpassadlågspänningstariff visas nedtill på bilden. Prisvariationen /kWh ärgivetvis en omöjlighet i dagens överskottssituafion, men en styrning åt dethållet ger oss ett bättre utnyttjande såväl företagsekonomiskt somsamhällsekonomiskt av våra produktions- och distributionsanläggningar. Sedan villjag säga några ord om nya processer för framställning av aluminium.Toth-processen är välkänd, den är ett av flera alternativ. Utskottet har inteansett sig kunna bedöma om det är det absolut bästa -därav den kanske någotavvaktande hållningen. Helt klart måste det föreligga även företagsekonomisktgoda förutsättningar, innan man satsar alltför stora belopp på en sådan härprocess. Till detta kunde läggas många synpunkter omhur vi skall använda elströmmen effektivt, så att vi verkligen kan ersättabetydande mängder olja utan en hård framtida bindning till kärnkraften, men detskall jag vänta med, kanske till debatten om oljeersättningsfonden. Avslutningsvis vill jag bara på samtliga punkter yrkabifall till utskottets hemställan. 53OSWALD (vpk): Jag håller också med om att det är svårt attbedöma om denna process och andra processer som omtalas i dessa sammanhang ärså att säga effektiva och lönsamma för framtiden. Det är ju just därför som vihar begärt att man skall satsa litet pengar, så att man får klart för sig omprocesserna är utvecklingsbara i större skala. Det borde alltså staten göra.Riksdag och regering borde ta tag i de här utvecklingsprojekten som vi vetkommer. eller senare blir de attraktiva, och då är det bra om statenligger först och inte det privata näringslivet. Det är därför som vi har krävtanslag för att utveckla och utvärdera dessa metoder.