prot · G40928 · 1980-12-31 00:00:00 — Att som övervältra kostnadsansvaretpå kommunerna, som är både små och fattiga, är helt oanständigt.Här måste det bli en ändring. Den borgerliga regeringen har börjat lägga sig till meduttryck som översyn och reformering - de förekommer bl. a. på många ställen isparpropositio-nen. Jag har den uppfattningen att man då avser försämringareller besparingar. Jag är rädd för atl den översyn som utskottet nu hänvisartill kommer att innebära försämrade statsbidrag och ökade kostnader förkommunerna när det gäller handikappade elever och deras möjligheter all fåerforderlig hjälp. Handikappade gymnasieelevers kostnader anser jag måstebetalas av staten och inle av kommunerna eller - som det i sämsta fall kan bli- av elevernas föräldrar. Jag är mycket ledsen över utskottetsställningstagande i den här frågan. Jag garanterar att jag kommer att bevakafrågan i fortsättningen, och jag kommer att motionera fler gånger tills fråganfår en lösning som innebär atl statsbidraget läcker de kostnader som harberörts i motionen. Jag yrkarbifall till motion 1979/80:888. Anf, 157STIG ALEMYR (s): Till har jag ingenting all säga - vi är i princip överensom att vi skall se på problemen och alt det finns skäl att försöka hitta andraformer för den rent fidsmässiga intagningen i gymnasieskolan och utsläppetav de studerande. Del låter på inlägg som om utbildningsutskottetslår kallsinnigt i denna fråga. Så är del inle. Jag vill understryka huroerhört väl vi känner fill och vilken vikt vi lägger vid de problem somhandikappade gymnasieungdomar har. De är en grupp människor i samhället vilkasförhållanden är utomordentligt besvärliga. Det är klart att de inle självaskall behöva betala för alt kunna komma till gymnasieskolan. Men vad det nuhandlar om är kostnadsfördelningen mellan staten och kommunerna. Jag vet inte vad det förslag som vi hänvisar till iulskottsbelänkandel kommer alt innebära. Det blir nya regler för statsbidragettill gymnasieskolan. Om de leder till en påtaglig försämring för kommunerna,kan ju komma tillbaka, och då får vi se vad vi kan göra åt del.Det finns ingenting i betänkandet som säger atl vi nu i förväg accepterarförsämrade villkor för kommunerna. Att nu föreslå ändringar i statsbidraget nären översyn är förestående är ganska orimligt. När det gäller dehandikappades situafion är det emellertid ingen som tycker att harfel. 158 (): Den översyn som skall göras får enligt minuppfattning inle leda till alt det blir några försämringar - den måste medföraförbättringar. Eftersom del nu finns en tendens att övervältra kostnaderna frånstaten till kommunerna, kan det i slutskedet innebära atl del blir eleven ellerhans föräldrar som drabbas. Så får del inte bli. Anf, 159 (): Vi kan väl vänta och se hur det blir ochsedan gemensamt försöka undvika de försämringar som befarar. Jag ber att få reparera i mitt förrainlägg: jag yrkar bifall till utskottets hemställan. Utskottets hemställan, som ställdes mot motion 1979/80:1Karlsson m. fl., bifölls med acklamation. 18 § Studieomdömet inom folkhögskolan Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 1980/81:7 omstudieomdömet inom folkhögskolan. 160RAUL BLUCHER (vpk): Bakom de studieomdömen som är avsedda attgälla i folkhögskolan finns en strävan från centrala skolmyndigheter altåsladkom- ma en nivågruppering av deolika skolorna inbördes. Ett prov vid ett enda tillfälle skall avgöra dentotala standarden på en viss skola. De centrala proven vid folkhögskolornahotar den enskilda skolans frihet - och ansvar -atl själv utforma sinverksamhet. Dennasyn på folkhögskolan och på provens och omdömenas negativa verkan delas av majoritet av landets folkhögskoleelever och av en betydande opinion ävenbland lärarna vid landels folkhögskolor. Detta synsätt har kommit till uttrycki vpk-motionen. Vi har där krävt all skall ompröva beslut omnormeringsinstrument för landets folkhögskolor och uttala alt studieomdömenainom folkhögskolan bör avskaffas. Vi tror atl tiden kommer alt arbeta för oss iden här frågan, även om vi för dagen har ett enigt utskott emot oss. Utskottethar i huvudfrågan gjort det ganska lätt för sig genom att tolka opinioner ellerinte närmare bekanta sig med t. ex. elevopinionen. Det verkar åtminstone så närman läser betänkandet. Närdel gäller elevernas uppfattning så nämns i betänkandet bara kort och gott:"Vid en uppvaktning inför ulbildningsutskoltet harrepresentanter för folkhögskoleelevers förbund (SFEF) framförtsynpunkter i ärendet." - Inte en rad om hur entydigt negativa tillstudieomdömena och de centrala proven som representanterna för SFEF var vidtillfället och den gång på gång manifesterade elevopinionen. Närdet gäller lärarnas organisation,.SFHL, står det i betänkandet att dess uppfattning är att studieomdömet skall finnas kvar i sin nuvarande form fill dess annat alternativ visar sig acceptabelt. "Genom enkäter har SFHL funnit en klar majoritet bland medlemmar och lokalavdel ningar för ett bibehållande av studieomdömet ." Må så vara, men om utskottet också hade tagitdel av det ulbildningspoliliska program för folkhögskolan som , , antog vid ombudsmöte - inom parentes sagt SFHL:shögsta beslutande organ - så hade utskottets ledamöter där kunnat läsa följandeom folkhögskolelärarnas syn på belygsfrågan: "Ävenom de flesta i de långa allmänna kurserna är beroende av alt få ettstudieomdöme, måste studierna organiseras så att inte omdömesgivningenbestämmer ramarna för innehåll och arbetsformer. Varje system med graderadebedömningar skadar studierna. Risk finns atl både de studerandes och lärarnasintresse inriktas på kunskaper som lätt kan mätas. Meningsfulla studier skjutsåt sidan till förmån för sådant som kan ge utdelning vid bedömningen.Förhållandel mellan de studerande inbördes liksom mellan lärare och studerandestörs av relationen bedömare-bedömd. Sålänge samhället har ett sludiemeriteringssystem som är baserat på någon form avgradering, accepterar SFHL studieomdömen, men anser atl en betygsfriskola och ett belygsfritl samhälle bör eftersträvas." Så långt citatet urfolkhögskolelärarnas ulbildningspolitiska program. Iutskottet hänvisas till ett nu pågående arbete med att finna nya metoder föratt förbättra jämförbarhelen. I den gruppen finns representanter förskolöverstyrelsen, SFHL och folkhögskoleelevers förbund. arbete har inte resulterati något förslag, säger nu SÖ fill utskottet i sill remissvar. Detär inle korrekt av SÖ att påstå all arbetet ännu inte har resulterat i någotförslag. Del har lagts fram ett förslag - jag har det här - och det förslagetbygger på kösystem i kombinafion med arbetslivs- och förenings-meriter. Detskulle också innebära ell inlygsförfarande när eleven söker till högskola. Delförslaget har också varit på remiss i de båda organisationerna. Men ellfärdigt förslag finns ännu inle, och ulredningskravel är alltså fortfarandeaktuellt. EnligtSÖ:s remissyttrande skulle det inle från någon skola ha förts fram allanvändningen av högskoleprovet skulle ha påverkal kursinnehåll och kursuppläggning.Men, herr talman, det är ju inte så märkligt om man tänker på alt avfolkhögskolornas drygt 13 000 elever har bojkottat de centrala proven.Sannolikt blir bojkotten lika massiv nästa gång. Jag yrkarbifall till vpk-mofionen. 161 (): tar upp en komplicerad fråga. Studieomdömena i folkhögskolanhar kopplats till folkhögskolestuderandes intagning till högskolan. För allomdömen skall bli rättvisa måste man ha någon form av centraltulvärderingsinstrumenl. Annars kan skolorna på grunder som de själva bestämmerge omdömen som på ett orättvist säll kan medverka till atl vissa elever kommerin på högskolan och andra inte. Kopplingen mellan studieomdömena ochintagningen till högskolan är av den karaktären att man måste ha någon typ avcentral bedömning. Omman inle kan ha en sådan central bedömning - om eleverna blockerar den - är detmin uppfattning alt studieomdömena bör försvinna. Men då bör också densärskilda kvoten för folkhögskoleelever vid intagning fill högskolan försvinna,och då får de tas in i högskolan på andra grunder. Men den saken har vi ännuinte klarat av. Vi måste alltså från berörda myndigheter få något förslag om påvilket sätt högskolestuderandena skall las in vid högskolan och hur de skallkunna konkurrera med andra sökande. Det är min uppfattning - och talar jag för min personliga del - attnär den dagen kommer då vi får ett sådant förslag, då är liden mogen altavveckla studieomdömena vid folkhögskolan. Utskottet går inte så långt i sittställningslagande ulan nöjer sig med att hänvisa till pågående överväganden.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottels hemställan. Utskottets hemställan bifölls med 293 röster mot 16för motion 1979/ 80:1325 av m. fl. 2 ledamöter avstod från attrösta. 14Riksdagens protokoll 1980/81:25-28 Jaktvårdsområden,m. 19§ Jaktvårdsområden, m.m. Föredrogs jordbruksutskottets betänkande 1980/81:3om lag om jaktvårdsområden, m.m. (prop. 1979/80:180). Anf,162 (vpk): Detta betänkande från jordbruksutskottet behandlar regeringensproposifion /80:180 om lag om jaklvårdsområden samt en del motioner somalla har anknytning till jaktens område. Rentallmänt vill jag börja med att påstå följande: Del är en stor grupp människor ivårt land som i någon form utövar verksamhet på jaktens område. Den härverksamheten omfattas med särskilt stort intresse bland befolkningen i Nord-och . Ja, del är ingen överdrift att påstå alt jakten och dessutövande är en viktig del i människornas liv och sätt atl leva. Vi har vårfideräkning före och efter - bland befolkningen i skogsbygderna brukarman ofta tala om före eller efter älgjakten. Detär heller ingen överdrift alt påstå alt få frågor så går in i själen, så berörkänslorna hos dem det gäller som just frågor på jaktens område. Del är då ocksånaturligt atl orättvisa och missförhållanden skapar irritation och missnöjebland jägarna, och detta är ingen god grund atl bygga en bra viltvård ochgemenskap på. Och en bra viltvård förutsätter en god sämja jägarna emellan,samt atl de villkor under vilka jakten utövas är så bra som möjUgt. Nukan klart konstaleras alt dagens förhållanden inle är bra; de senaste årens utvecklingfrämst på arrendeprissidan är skrämmande. Det är inga överord närJägareförbundels fidskrifl skriver att bristen på jaktmark och utvecklingen påarrendeprissidan blir två av 1980-lalels allra tyngsta frågor. Tyvärr tvingasallt flera av jägarna från de breda lagren alt avstå från jakt på grund av destigande priserna. Markägare, och då främst det statliga domänverket, kastarallt girigare blickar mot kontinenten, där del finns jägare med tjockaplånböcker, som är beredda all betala vilket pris som helst. Den härutvecklingen måste brytas - åtgärder måste till så alt jakten tillförsäkras iförsta hand dem som arbetar och bor i skogsbygderna. Låtmig börja genomgången av betänkandet med propositionen om jaktvårdsområden. Delsaknas inte vackra ord och tilltalande formuleringar i förslaget. Det sägs attjakten inte främst skall inriktas på ett ekonomiskt utbyte. Vidare påpekasvilken betydelse en samverkan över ägogränserna har för en ändamålsenlig jakt-och viltvård. Man poängterar också hur nödvändigt det är alt en betryggandemajoritet av fastighetsägarna redan från början sluter upp bakom tanken på ensamverkan och är överens om huvuddragen i verksamheten. Del understryks ocksåatl ett väl fungerande jaktligt samarbete över ägogränserna i stor utsträckningmåste bygga på en positiv inställning hos fastighetsägarna. Ja,vem kan väl inte ställa upp på detta? Men är det inle dessa vackra ord somär vägledande vid bildandet av jaktvårdsområdena, utan det är den lagtext somhelt frångår dessa intentioner. I vår motion 1980/81:4 har vi pekat på brister ochdet vi tycker är direkta felaktigheter i den föreslagna lagtexten. I utskottetsmotivering för avstyrkandet av vår motion upprepar man i stort sett de allmännaformuleringar som framförs i propositionen. inle har känt sig manat atl på något vis kommentera de exempel ilagtexten som vi i första hand har ansett klart otillfredsställande, fårutskottets talesman eller -kvinna nu möjlighet atl framföra sin syn på defrågeställningar jag här för fram. Fördet första: 2 och 3 §§ behandlar samernas rättigheter. Enligt vad uppger så har samernas jakträtt inom nedanförårelruntområdena helt utelämnats. alt ta ställning i frågan om samernasjakträtt vill jag framhålla atl det ändå måste vara rimligt atl fråganregleras, för undvikande av framlida tvister. Och vilket blir värdet av ettjaklvårdsområde där man skall bedriva en bra viltvård genom reglerad avskjutning,om andra därutöver bedriver jakt? Fördel andra: Vid bildande av jaklvårdsområde skall majoriteten utgöra minst tvåtredjedelar av fastighetsägarna, och dessa skall äga minst hälften av den marksom det är fråga om. I sämsta fall kan alltså en tredjedel av markägarnaanslutas med tvång. Menar verkligen utskottet att man därvid skapar en positivinställning hos markägarna? Och kan man påslå alt man i ett sådant läge äröverens om huvuddragen i verksamheten? Enligt min mening räcker det med atl enbetydligt mindre del av markägarna än en tredjedel är emot bildandet för atldet skall skapa osämja och andra missförhållanden, som i förlängningen drabbartredje part, viltet, på ett icke önskvärt sätt. Nogmåste väl utskottet vara medvetet om de problem som kan uppstå om en stor delav markägarna mol sin vilja tvingas in i ett sådant jaktvårdsområde. Jag ärhelt medveten om fördelen med större sammanhängande områden för atl en braviltvård skall kunna bedrivas, men jag är lika medveten om all skall de tvingastill delta, så kommer med sannolikhet viltvården att bh sämre. Utskottet börnog förklara hur man förenar en positiv inställning med tvång. Del är heltotillräckligt atl som utskottet hänvisa till vad som sägs i propositionen,nämligen atl jaklvårdsområden inte bildats på långt när i den takt och denomfattning som är önskvärd. Fördet tredje ger lagen fastighetsägare med en större markareal laglig rätt atlvägra anslutning - delta på grund av att det uttryckligen slår alt marken skallha samma ägare. Varför lämnas inte till flera små ägare av sådan mark sammamöjlighet att vägra anslutning? Det kan väl inte vara avgörande om del är eneller flera ägare till ett markområde som kan anses lämpligt somjaktvårdsområde. Fördet fjärde gäller del frågan om rösträtten. Här skall del tydligen varagraderad rösträtt. Röstetal efter markareal är över huvud laget etttvivelaktigt förfarande, men om nu detta skall tillålas måste i alla fall enbetryggande gräns sättas. Gränsen en femtedel är inte till fyllest - del kan juinnebära atl tre markägare i ett jaktvårdsområde helt kan styra och ställaefter eget gottfinnande. I vår motion har vi nämnt en tiondel som gräns, men Jaktvårdsområden,m. Jaktvårdsområden, m. m. självfallet skulle det vara bäst med regeln att enmarkägare eller arrendator har en röst. För det femte heter det i 5 §; Innebär bildandet attnytljanderätlens värde ökas får fastighetsägaren säga upp avtalet, omnylljanderättshavaren inte medger skälig höjning av ersättningen. Dennaparagraf kan knappast utgöra något bättre stöd för arrendalorer- tvärtom kan jufastighetsägaren säga upp ell befinfligl avtal med hänvisning fill atlnytljanderätlens värde har ökat. Kan utskottet tala om vem eller vilka som idelta fall avgör vad en skälig höjning är? Erfarenheterna från de senaste årenvisar med tydligt avskräckande exempel vad en markägare anser vara skäligaersättningar. Och vem avgör om nytljanderätlens värde har ökats? Enligt minmening är arrenda-lorerna helt utlämnade åt godtycke i den ställning de har. Enligt vad jag här har anfört, så kommer inle deföreslagna förändringarna alt skapa bättre förhållanden vare sig för viltvårdeneller för jaktens utövande. Tvärtom finns det risk för ell motsatt resultat, omman vill nå ett i och för sig önskvärt mål, men med metoder som större tvångoch därtill en del bestämmelser som är oklara och ur rättvisesynpunktofillfredsslällande. Det är en mängd frågor på jaktens område som f. n. utreds,och allt talar väl för det lämpliga i alt få ett samlat grepp om de härfrågorna. Hur får man inte höra i denna kammare att dethär är under utredning, vi måste vänta på utredningsresultatet innan vi kan laställning i ärendet! är det ju i och för sig inle fråga om jaklvårdsområdensom är under utredning, men en hel del frågor som direkt berör nämnda område.Den pågående utredningen har bl. a. i uppgift atl utreda jakträltsarrenda-torernasställning i allmänhet, prisfrågorna när del gäller sådana arrenden och fråganom kortlidsupplåtelser för jakt. Det måste vara helt otillfredsställande atlfrågor som av jägarkåren anses som 1980-lalets allra tyngsta icke får engodtagbar lösning före en sådan lagändring som del nu gäller. Enligt min meningfinns det inget som motiverar att man inle skulle kunna vänta ett tag med denhär frågan. Strävanden när det gäller all få en så bra viltvård som möjligtkräver ju också reformer på området som underlättar dessa strävanden. Delförslag som behandlas går icke i den riktningen. Jag yrkar bifall till motion 1980/81:4 ochdärmed avslag på proposition 1979/80:180. I betänkandet behandlas också några motioner, däribland nr213 av mig och . Den motionen berör problem inom jaktens områdesom är mer akuta än frågan om bildande av jaktvårdsområden. Ett av dessaproblem är prisutvecklingen, framför allt när del gäller vårt högvilt älgen.Det problemet har på många håll ställts på sin spets. Det handlar här omjaktmark som jägare innehaft i många årtionden, som man med stor möda och storauppoffringar sökt vårda på bästa sätt och som man nu inte längre har råd allbehålla. Del är bara alt konstatera atl som en följd av ett uppbyggande av engod viltstam - också här gäller det framför allt älgjakten -kommerspekulationsintressen in i bilden. Ett allt vanligare inslag är alt utländskajägare står i kö för alt köpa upp jaktmöjligheler. Vi är tydligen på vägtillbaka till förhållanden som rådde på lid, fastän del nu blirplånboken som avgör om man får möjlighet atl jaga. Detta gäller naturligtvisinte generellt bland alla markägare, men allt fler lockas ju av möjligheten alltjäna stora pengar på något som man i stort sett inle har några utgifter för.Del är inte heller på del viset atl jägarna inte vill erlägga en skälig avgiftför rätlen alt jaga. Men de senaste årens utveckling på prissidan är onekligenskrämmande, och vad som är förvånande är atl del statliga domänverket tydligengår i spetsen för denna utveckling. Jagundrar hur många av kammarens ledamöter som vet vilka priser som tillämpas avbl. a. domänverket. Därför skall jag redovisa den senaste prislistan - den somgällde vid älgjakten . Först utgår en licensavgift på . per djur,en avgift som måste erläggas oavsett om djuret blir skjulet eller inte.Fällningsavgiften är . Sammantaget blir alltså avgiften . Om det är en tjur med över tolv taggar blir priset . ; till deltaskall också läggas fällningsavgift till länsstyrelse. De verkligt svindlandesummorna kommer fram när man lyckats göra sig av med jägarna från de bredalagren och kan bjuda ul sina jaktmöjligheler till jägare med stinna plånböcker.Då handlar del om summor i hundralusenkronors-klassen. Enligtmin mening är den här frågan den mest akuta inom jaktens område, och denuppfattningen styrks också av den allt starkare kritiken från jägarhåll. Påjägarhåll anser man den vara den tyngsta frågan inför 1980-talel. Trots deltavilar friden över jordbruksutskottet, som hänvisar till all frågan skallutredas. Skulle man inle kunna införa ell tillfälligt prisstopp tills man settöver det hela? För del kommer självfallet alt fortsätta all spekuleras påjaktens område, och flera jägare kommer att tvingas sluta på grund av dennaprisutveckling. Ochhur ser utskottet på det förhållandel all det statliga domänverket ärprisledande på området? Utskottet konstaterar att en prisutveckling påjaktarrenden som på lång sikt försvårar eller omöjliggör för storajägargrup-per all delta i jakt- och viltvården självfallet från mångasynpunkter är olycklig. Men delta är ju vad som händer! Den starka kritiksom framkommit över den pågående utvecklingen kan väl inte ha undgåttutskottet? Jagbeklagar atl inle en all-sats med en konkret åtgärd på det här området togs medi den motion jag undertecknat. Jag begärde där en skyndsam översyn, och dåsärskilt av bl. a. prisutvecklingen. Men detta kan väl inle ha hindratutskottet all föreslå någon åtgärd som hade bromsat upp och låst fastutvecklingen på detta område. I del här lägel kommer jag inle alt yrka bifall till min motion utanväljer atl under allmänna motionstiden återkomma med krav på preciseradeåtgärder. Jaktvårdsområden,m. 163 (): Under mitt anförande kommer ett yrkande med följande lydelse atl delasul till kammarens ledamöter: "att med anledning av motion1979/80:551 hos regeringen begär förslag till lagstiftning om förbud Jaktvårdsområden, m. m. mol import av sälskinn i enlighet med vad som anförs imotionen". Del som jag närmast vill redogöra för tilldrar sig underett par händelserika veckor strax efter del att årets sälkullar har fötts, föratt i bästa fall få leva sitt naturenliga 25-30-åriga liv. Men del blir kanskebara en veckas livstid för de flesta av dem. På isarna utanför Canadas kuster ligger några hundra tusengrönlandssälar - mörka mol den vila isen och snön. Där ligger också någrahundra tusen veckogamla vila sälungar med svarta nosar och mörka ögon. Men justvid går något hundratal stora fartyg målmedvetet in mot iskusten ochsläpper ut uppemot tusentalet jaktivriga och konkurrenshårda säljägare blandsälflockarna. Deras huvudsakliga utrustning är en hård iräklubba och envass kniv. För alt kunna fortsätta slakten även i mörker har man ocksåelektriska handlampor. De vuxna salarna kan hinna undan innan angriparna når framtill dem, men honorna stannar i allmänhet kvar vid sina diande ungar, bl. a.för all försöka avleda angriparna och försvara ungarna. Med hårda klubbslag molsälungarnas huvuden bringas dessa till medvetslöshet innan de berövas sittskinn. De kanadensiska föreskrifterna anger atl tre slag skall utdelas, men delär långt ifrån vanligt att så många slag utdelas. Jaktmännen har brått att flåav det värdefulla skinnet, och blir männen allt tröttare islagarmen. Trötthet och ivern att fånga in så många skinn som möjligtgör vanligen att slagen träffar med sämre bedövningseffekl - inle minst vidarbete i konslbelysning. Iakttagare har berättat att de små ungarna tycks varamycket medvetna om hotet mot dem, då slaget skall komma. De drar instinktivt inhuvudet mol kroppen - liksom för alt la skydd. Detta gör också atl slaget inlealllid träffar så effektivt. Modersälens irritering av jaktmannen kan ocksågöra slagens effekt sämre. Del är därför som det inle sällan kan rapporterasatt sälungarna inte är döda, då de berövas sitt skinn. Men observatörer ärnumera förbjudna enligt kanadensisk lag all uppehålla sig på fångslplalsernaunder de aktuella veckorna. Jag skall inle närmare gå in på detaljerna i denna grymmahantering. Allt fler människor väntar sig att vi i vårt land skall ta avståndfrån denna pälsdjursjakt. Många tidningsartiklar har givit allmänheten en klaruppfattning om hur vi politiker bör ställa oss i den här frågan. Ennamninsamling här i landet gav ca 100 000 namn molslaktandet och mol hanteringen av sälskinn och produkter därav i vårt land. Vi importerar, bereder och exporterar mer sälskinn ochprodukter därav än man vanligen känner till i samhället. Och kanske även inomde politiska leden. Jag vill läsa in litet siffror härom till protokollet.Förlåt, herr talman, och kammarens ledamöter, om milt anförande tyngs avsiffror, men jag vill försöka påvisa atl importen ständigt ökat under årenslopp. De avtal som jordbruksutskottet nämner i betänkandet tycks inte stämmariktigt med önskemål, förhoppningar och verklighet. Utskottet skriver så här ibetan- "I anslutning till den nu behandlade motionen börnämnas alt den svenska (världsnaturfonden)träffat en överenskommelse i hithörande frågor med och Pälsbranschrådel.