prot · G40918 · 1980-12-31 00:00:00 — De pengarna har hållit inne på departementet.Vi menar att om regeringen menat allvar med att följa beslut, bordeen av de allra första åtgärderna ha varit att se till att Öresundsvarvet hadefått de pengarna för att omstrukturera verksamheten, satsa på nya produkter ochsatsa på utveckling. Såkom då nedläggningsbeslutet som fattats av Svenska . Dettanedläggningsbeslut har industriministern accepterat trots att riksdagensbeslut, såsom riksdagsmajoriteten ser det, är fullständigt klart och inte kanmissuppfattas. Riksdagsbeslutet var att Öresundsvarvet skulle omstrukturerasoch satsa på utveckling. Eftersomindustriministern har valt att i sitt svar bygga mycket på formalia vidtolkningen av riksdagsbeslutet, tvingas jag bli ganska utförlig när det gällervåra kommentarer om tolkningen av riksdagsbeslutet. Vad svarar nuindustriministern, och vad försvarar han sig med? Hansäger att nedläggningsbeslutet överensstämmer med beslut. Detta ärsakUgt fel. Med en skör formalitet försöker visa, att om man tolkarden ena punkten si och den andra punkten så kan man hävda att intehar med nedläggningen av Öresundsvarvet att göra. Faktum är ju att riksdagenklart tog ställning mot en nedläggning. Detta står att läsa i riksdagensprotokoll. Riksdagsmajoriteten sade nej till regeringens förslag att lägga nerÖresundsvarvet. Man sade: Öresundsvarvet skall ges möjligheter att utvecklasenligt den plan som utarbetats vid varvet. Och denna plan innebar att varvetskulle undergå en betydande krympning och en genomgripande omstrukturering avverksamheten fram till efter ställningstagandebeslutar Svenska Varv att lägga ner Öresundsvarvet - en total nedläggning. Numenar således industriministern att det inte är något konstigt med detta. Detär företagets egen sak, säger industriministern - här behöver man inte tahänsyn till vad beslutat. Och industriministern verkar inte ha lyft ellerämna lyfta ett enda finger för att hävda beslut. Vad grundar då industriministern sitt ställningstagandepå? Jo, han hänvisar till att uttalat att ägaren, dvs. staten, klartbör markera den tidpunkt då lönsamhetskravet måste vara uppfyllt. Riksdagsmajoriteten menade att siktet i detta avseendeskall vara inställt och att Svenska Varv har att uppnå målet då.1985 - det är alltså . har vi 1980, och att använda detta framtidalönsamhetsmål, detta riktiga lönsamhetsmål, för att , ,motivera ett nedläggningsbeslut är enligt min mening att missbruka ettriksdagsbeslut - så mycket mera som omstruktureringen av Öresundsvarvet ickeens har inletts. Inte någon enda av intentioner bakom beslutetom Öresundsvarvet har respekterats. beslut från har intebörjat genomföras. Inte på en enda punkt har koncernledningen ansträngt sig föratt genomföra beslut och intentionerna bakom beslutet. Industriministern hänvisar till ännu ettriksdagsuttalande, nämligen att Svenska Varv har att anpassa verksamheten tillde av ägaren givna ekonomiska ramarna. Detta tolkar industriministern så, attdet står Svenska Varv fritt att lägga ner hur stor del av verksamheten somhelst - dvs. om man finner lämpligt att utplåna som varvsnation. Det här skall inte få ha några synpunkter på.Mot det av industriministern åberopade uttalandet står å andra sidan detuttalande som gjorde i och med att man beslutade i enlighet med densocialdemokratiska reservationen, vilken vann riksdagsmajoritetens gillande.Riksdagen ansåg nämligen att samtliga storvarv skulle omstruktureras. Ochtycker verkligen industriministern att denna omstrukturering nu har skett, ? Industriministern framhåller i sitt svar att i det häravseendet finns det inte någon skillnad mellan Öresundsvarvet och de andravarven inom . För att vi skall få full klarhet iindustriministerns tolkning av riksdagsbeslutet vill jag ställa följande fråga:Anser industriministern att riksdagsbeslutet innebär att Svenska Varvs styrelsehar full frihet att lägga ner något annat storvarv eller rent av samtligastorvarv utan att detta skall behandlas av ägaren, dvs. Dettaär en fråga som jag anser bör kunna besvaras med ja eller nej. Svaret har stortintresse för tusentals anställda och deras familjer runt om i landet, förtusentals småföretagare och deras anställda och deras familjer, för kommuneroch regioner som lever på varvsindustrin. Jag vill tillägga att frågan är befogad, då vi vet attregeringens kalkyler som låg till grund för riksdagsbeslutet om varven inteheller har hållit. inte bara Öresundsvarvet som har gått sämre än väntat.Kommer de försämrade resultaten för varven i stort att leda fill att i koncernrummet - utan samhällsekonomiska bedömningar ochbedömningar av vilka skador det skulle få för svensk industri i övrigt - fattabeslut om att lägga ner hela verksamheten? Kommer industriministern även då atthävda att det är koncernledningens ensak - detta har varken industriministernsom ägare eller med att göra? Den enda rimliga tolkningen av beslut är att eneventuell nedläggning av Öresundsvarvet måste prövas av . Det ärriksdagen som skall ändra beslutet, om det här finns en majoritet för detta.Det är inte en fråga som skall avgöras i Svenska Varvs styrelserum. Ochrimligen måste industriministern själv ha uppfattat riksdagsbeslutet på dettasätt, eftersom industriministerns kommentarer efter beslutet var att det varödesdigert och katastrofalt för Svenska Varv och svensk industri att riksdagenbeslutade som den gjorde. Beslutet var olyckligt, ödesdigert - ja, jag vet inte allanegafiva ord som industriministern kommenterade beslutet med. Men det var i såfall svårigheter som koncernledningen kunde bli kvitt genom att på egen handlägga ned varvet, om också hade den uppfattningen attkoncernledningen hade denna möjlighet. Men före och direkt efter varvsbeslutethävdade industriministern att man inte kunde lägga ned Öresundsvarvet omriksdagen beslutade att ha det kvar. Det visar också de ord som industriministernanvände för att beteckna hur katastrofalt beslut var. Jag ser intekonsekvensen i de kommentarerna och det svar som vi har fått. Det andra som industriministern säger i sittinterpellationssvar är att han inte har "formella möjligheter att vidtanågra åtgärder för att styra koncernens verksamhet". Kan vi inte snartslippa denna sorts formalia och skyddsmurar för att inte handla? Vi har hörtdetta påstående , men det blir inte mer santeller riktigt för att det upprepas. Staten är ägare till Svenska Varv. Ägaren utövar sittinflytande i styrelsen. Det gäller statliga företag lika väl som privata.Känner verkligen sig så maktlös att han ser sig förhindrad attutöva sitt ägarinflytande? Låt oss en gång för alla slå fast: Statliga företagsvävar inte omkring i ett vakuum - de har ägare, precis som alla andra företag. Det tredje som industriministern vill ha sagt i sittinterpellationssvar är att en nedläggning av Öresundsvarvet inte kommer attmedföra några allvarliga sysselsättningsproblem i . Jag vet attproblemen i utgångsläget är värre på många andra håll i landet. Det har vi frånsocialdemokratiskt håll aldrig förnekat i denna fråga. Och värre lär de bli, omregeringen får fortsätta att hållas och föra den ekonomiska politik sommedvetet leder till ökad arbetslöshet i . Kan verkligenindustriministern komma och påstå att man kan ställa tusentals människor utanarbete på det sätt som skulle ske vid en nedläggning av Öresundsvarvet utan attdet får helt orimliga sociala konsekvenser? Det är ju ett faktum som man aldrigkommer ifrån, hur mycketman än talar om goda utvecklingsförutsättningar och närheten till den storaeuropeiska marknaden. Landskronaär en industrikommun. Det innebär att det inte bara är de anställda påÖresundsvarvet som berörs, utan också småföretagen och deras anställda som ärberoende av varvet. Det berör också såväl den privata som den offentligaservicesektorn. som industrikommun har ju byggts upp kring varvet,och detta kan man inte utan vidare lämna därhän. Jag skall sluta med att sammanfatta och ta upp ett par frågor av meraprincipiell karaktär. Denförsta frågan är: Hur skall vi i fortsättningen kunna undvika att regeringen,på det sätt som sker i varvsfrågan, genom passivitet i praktiken agerar idirekt motsättning mot beslut? Det är inte något påhitt av mig idenna talarstol, utan jag har mött fackliga företrädare och människor ute påmöten denna höst som i belysning av Öresundsvarvets handläggning har ställtfrågan så här: Om regeringen saboterar beslut, vad händer då medmänniskornas tilltro till det parlamentariska arbetet i detta land, och vemförsvarar i så fall anseende? Denandra principiella frågan är: Hur skall vi få regeringen att ta sitt ansvar somägare i den statliga företagsgruppen? Jag var inne på det tidigare men villändå nu sammanfatta. I de privata företagen tar ägarna i styrelsearbetet sittansvar för företagens utveckling. I de statliga företagen har det nu blivit ettvakuum. hävdar regeringen och dess företrädare att man inte har rätt attutöva ägaransvar. Detta måste vara orimligt. Tillslut vill jag också ta upp en prakfisk fråga. Det gäller , och det ären helt avgörande framtidsfråga: Vad gör vi i den situation som föreligger ? Ingen kan blunda för det förhållandet att Landskronavarvet av olikaorsaker, som jag har försökt skildra här, har blivit utsatt för en kampanj ochen press som har lett till att Landskronavarvet som varv har mycket storasvårigheter. Och dess möjhgheter att överleva som varv är det väl inte mångasom tror på . Menlikväl; från denna utgångspunkt måste vi ändå ha klart för oss att det finnsLandskronabor som ser industriministerns svar som djupt oroande. Och det är motden bakgrunden som jag vill göra deklarationen att socialdemokratins hållning inte är annorlunda än . Vi kräver en lösning därÖresundsvarvet finns kvar som industriarbetsplats. Industriministern måsteanstränga sig till det yttersta för att bevara de bitar av Öresundsvarvet som ärutvecklingsbara eller där det finns möjligheter att under en rimlig tidsperiodgöra dem utvecklingsbara. Vi kräver rejäla, konkreta åtgärder från regeringenssida för att skapa nya ersättningsjobb och för att få fram lösningar som göratt vi kan klara upp de stora problem som Öresundsvarvet och Landskronavarvethar råkat ut för. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 31 (): Jag ber att få tacka industriministern försvaret. Jag har frågat om industriministern vidtagit några åtgärder för attsäkra sysselsättningen vid Öresundsvarvet enligt det beslut som togden och om han följt upp koncernledningens handlande så attintentionerna i detta beslut fullföljs. Industriministern försöker svara på frågorna genom attcitera vissa delar av den proposition och det utskottsbetänkande som behandladefrågorna. Men citaten täcker inte det industriministern försökerbevisa. Industriministern säger i svaret att i mom. 18 inäringsutskottets hemställan anslöt sig till ett uttalande i propositionen somsäger: "I den mån förlusten bedöms ökautöver vad som förutses bör det åligga Svenska Varv att anpassa verksamhetentill den av ägaren givna ekonomiska ramen." Det citatet är helt riktigt, men det är ingenting som kanläsas fristående, såsom industriministern tydligen vill göra. Näringsutskottethar nämligen ett viktigt tillägg i det åberopade mom. 18. Där står visserligenatt godkänner de industripolitiska riktlinjer beträffande svenskvarvspolitik som förordas i propositionen, men sedan kommer en viktigfortsättning, nämligen:"-- i den mån de ej omfattas av utskottets hemställan under Vad har då beslutat under de 17 första momenteni näringsutskottets aktuella betänkande? Jo, i mom. 4 har bifallitden reservation som var fogad till utskottsbetänkandet, och där står det attverksamheten vid Öresundsvarvet skall drivas vidare enligt den plan som varintagen i två angivna motioner. Observera alltså att har beslutat attÖresundsvarvet skall drivas vidare! Detta är ytterst viktigt och gör attSvenska Varvs ledning genom sitt beslut att lägga ner Öresundsvarvet bryter motriksdagens fattade beslut. Och industriministern kan inte heller svära sig frifrån ansvar genom att i svaret säga att han kommer att ställa de av riksdagenbeslutade medlen i deras helhet till Svenska Varvs förfogande förÖresundsvarvets verksamhet i enlighet med de villkor som har beslutatom. I övrigt säger industriministern att varken han eller regeringen harformella möjligheter att vidta några åtgärder för att styra koncernens verksamhet. Industriministern försöker också hävda att de 432 milj.kr. som plussade på propositionens olika delposter för att drivaÖresundsvarvet vidare i sin helhet var pengar som var öronmärkta för dettavarv. Detta är en helt orimlig tolkning, vilket också framgår om man läser deaktuella momenten i utskottsbetänkandet och de motioner som blivit bifallna. Men jag skall inte vidare utveckla detta. Det har ThagePeterson redan gjort, och jag ansluter mig helt till vad han i detta avseendehar anfört. Låt mig i stället gä vidare och se vad industriministern sagt isvaret. Industriministern säger beträffande resultatutvecklingenvid varvet att detta starkt har avvikit från den långsiktsplan som riksdagenbaserade sitt beslut om Öresundsvarvet på. Enligt planen skulle förlusten för1980 uppgå kr., men enligt senaste prognos, grundad på den faktiska utvecklingen,beräknas förlusten till ca 300 milj. kr. Och så tilläggs det i svaret attorsakerna till avvikelsen är felaktiga kalkyler och försämrad produktivitet. Det är ingen tvekan om att de båda angivna orsakerna harbidragit till försämringen, men detta är inte hela sanningen. En annanbidragande orsak är de ständigt återkommande negativa uttalanden som gjorts förpress, radio och TV. efter beslut gickindustriministern ut och sade i massmedia att han skullekomma med ett nytt regeringsförslag om nedläggning av Öresundsvarvet. Det varsamme industriminister som i riksdagsdebatten här i kammaren på endirekt fråga sade att han givetvis lojalt skulle följa beslut,oavsett hur detta blev. Industriministerns tolkning av begreppet lojalitetsammanfaller inte med vad jag lägger i detsamma. Och situationen har absolutinte förbättrats av att såväl Svenska Varvs styrelseordförande som dessverkställande direktör har gått ut i massmedia tid efter annan med likalydandeuttalanden. Detta kallar jag inte lojalitet och efterlevnad av riksdagensfattade beslut. Uttalandena har kommit att innebära att ett stort antal personeri framskjuten ställning slutat sin anställning i företaget, liksom inteobetydliga grupper av yrkesarbetare. Att rekrytera ny personal har sedan visatsig vara svårt, för att inte säga nära nog hopplöst, och detta är ingenting attförvåna sig över. Vem är intresserad av att söka jobb vid ett företag somenligt den ansvariga ledningen skall läggas ned ? För attdå kunna klara inneliggande order och kontrakt har man behövt gå ut och hyraarbetskraft. Alla som har någon insikt i den situation som uppstår i ett sådantläge vet att kostnaderna stiger oroväckande som produktivitetensjunker. Detta är allmänt kända faktorer, och vad som varit att vänta harbesannats också . Men denna situation hade inte behövt uppstå. Hade industriministernoch koncernens ansvariga ledning i stället, om några uttalanden nu skullegöras, sagt att företaget givetvis skall leva vidare enligt av fattatbeslut och koncernledningen också i praktisk handling visat att den vill satsapå företaget, ja, då hade den situation som uppstått aldrig inträffat. Dessa uttalanden har inneburit att en del av livskraftenhar runnit ur företaget som förlusterna på inneliggande orderstockhar ökat. Att det är stora belopp som det handlar om framgår ju inte minst avde uttalanden som gjorts av företagsledningen. Den har sagt att med en fortsattmassmediedebatt om Öresundsvarvet, med en okontrollerad personalavgång somföljd, kan den totala risken för negativa resultatavvikelser på inneliggandeorderstock komma att i pengar räknat uppgå till någonting mellan 100 och 120milj. Och detta är ju precis vad som har skett. Det är hundratals miljoner som de svenska skattebetalarnai onödan har fått släppa till på grund av dessa dumma uttalanden. Hade en företagsledningi ett privatägt företag handlat på detta sätt, hade den blivitentledigad, men i det här fallet sitter man lugnt kvar. Och det kan mannaturligtvis göra efter industriministerns lämnade svar, där han, som jagtidigare nämnde. konstateraratt varken han eller regeringen har formella möjligheter att vidta någraåtgärder för att styra koncernens verksamhet. Vad som här skett och sker ärnågot av det mest fruktansvärda som jag har upplevt som politisktaktiv. Det är en stor skandal. Sedanfortsätter industriministern i sitt svar med att redovisa att med hänsyn tillden uppkomna situationen har Svenska Varvs och Öresundsvarvetsföretagsledningar beslutat att uppta MBL-förhandlingar om nedläggning avÖresundsvarvet. Och sedan dessa förhandlingar avslutats har styrelsen förSvenska Varv beslutat avveckla varvet eller senast i och med utgångenav . Några vidare kommentarer till detta konstaterande lämnas inte iindustriministerns svar. Men med anledning av det skedda vill jag ställa enfråga till industriministern: industriministern varit informerad om attdessa MBL-förhandlingar skulle sättas i gång, och har industriministern gettsin sanktion till att de skulle få genomföras? Eller förhåller det sig så attden verkställande ledningen för Svenska Varv ensam har beslutat i frågan? Heltvisst förhåller det sig nämligen så att varken styrelsen för Svenska Varv ellerstyrelsen för Öresundsvarvet har getts tillfälle att diskutera frågan innanförhandhngar inleddes - eller ens blivit informerade. Jag ser med förväntanfram mot industriministerns svar. Sedananmäler sig nästa fråga, och det är kanske den viktigaste. Hur skall det gå förvarvets anställda? att leva kvar som arbetsplats? Situationenär nu sådan att man genom sitt handlande uppenbarligen har förstörtmöjligheterna för varvet som nybyggnadsvarv. Skall Öresundsvarvet vara kvar somarbetsplats? Riksdagenanslog som bekant 100 milj.kr. för utveckling av nya verksamheter. Detta somkompensation för den neddragning av antalet sysselsättningstillfällen som bleven följd av riksdagsbeslutet. Men man har inte gjort några ansträngningar föratt med dessa pengars hjälp snabbt påbörja arbetet att skaffa nya jobb. Och jagskulle vilja fråga industriministern : är det som sitter på pengarna? Manmåste förstå att det tar tid att få fram något nytt. Därför är det bråttom attsätta kvalificerade personer på den uppgiften - och helst . Numenar industriministern i svaret att antalet arbetstillfällen inom rimligtpendlingsavstånd är stort. Detta är fel. Det finns enbart i länungefär 10 500 arbetslösa, en siffra som tenderar att öka. Och de ledigajobben passar inte alltid fill den lediga arbetskraften. Vadsom kommer att ske i och regionen om man inte snabbt går in och påallvar tar itu med frågorna är att den kvalificerade arbetskraften Sugs upp,och kvar blir en stor grupp som blir ytterst svårplacerad. Det finns inteheller, som industriministern tycks tro, jobb ens för den kvalificeradearbetskraften inom lämpligt pendlingsavstånd. Den kommer, precis som sker,att flytta från regionen. Resultatet blir det som kunnat avläsas efter denneddragning av arbetsfillfällena som redan skett vid Öresundsvarvet, nämligenatt befolkningen minskar. Landskronakommun har minskat sin befolkning med omkring 1 500personer. Detta kan avläsas i ett ständigt ökat antal Detkommunala bostadsbolaget har ca 550 tomma lägenheter, och utöver dettafinns ett antal i det privata bostadsbeståndet. Det går alltså inte att låta defria marknadskrafterna få råda. Man måste försöka styra utvecklingen, i annatfall blir konsekvenserna för kommunen katastrofala. Jagser ändå ett Utet hopp i vad industriministern säger i de sista raderna avsvaret. Han konstaterar där att han självfallet är beredd att gå in medinsatser om problem skulle uppstå på den lokala arbetsmarknaden. Och jag villunderstryka vad jag har sagt. Det går inte att sitta och vänta och seoch hoppas på att marknadskrafterna skall lösa problemen. Lösningarna skallfinnas som nedskärningen vid Öresundsvarvet sker. På så sättkan man lösa kommunens och regionens problem, problem som sannerligen är storanog . Från kommunens sida har en rad projekt och förslag tagits fram ochpresenterats - det är angeläget att överläggningar också om dessa förslagkommer till stånd . 32 IndustriministernNILS ÅSLING: Det var många synpunkter, många ord. Men jag vill från början klartsäga att hela denna ström av ord från mina kolleger inte kan undanskymma detfaktum att riksdagsmajoritetens beslut grundades på ett mycket bräckligtunderlag, att det skapade falska illusioner hos de anställda på varvet och ikommunen och att beslutet visade sig i all sin skröplighet bara efter någrakorta veckor, när pengarna var slut. Fårjag sedan gå in på ett detaljbemötande av en mängd kommentarer som herrarinterpellanter och frågeställare har framfört. Föratt börja med vill jag säga att tyvärr har litetotur när han vill göra gällande att riksdagsbeslutet är någonting annat än detär. Citatet om undantag i mom. 18 i utskottsbetänkandet gäller intereservafionen. Det är en ganska avgörande skillnad. har alltsåen helt felaktig utgångspunkt när han ifrågasätter den formella grunden fördetta ärende. Jagvill också till säga att visst har det förekommit negativauttalanden. Jag har för min del sagt - när det blivit uppenbart attÖresundsvarvets inneliggande order, då de skulle vara så att sägaupparbetade, också ledde till att företaget var likvidationsskyldigt - att detfanns två vägar att välja: att genom ett nytt riksdagsbeslut anslå mera pengareller att acceptera den vägledande principen om anpassning av verksamheten inomden givna ramen. Det är de två vägar som alltjämt står till buds, och jagredogjorde för dessa vägar i ett närstående organ, nämligenArbetet. Jag tycker det är att man upphör med den vilseledandeinformationen kring vad jag har sagt eller inte sagt i detta sammanhang. Jaghar bara redovisat kalla fakta - vilka vägar vi har att gå efterriksdagsbeslutet. De ansvariga för den negativa information som skadatföretaget får söka någon annanstans - och på betydligt närmarehåll än hos mig. säger attdet är en stor skandal att jag säger i mitt svar att jag inte har formella möjligheter att styra koncernen. Hurmånga gånger -det kan vara ett svar till alla tre, interpellanterna ochfrågeställaren - skall man här i kammaren behöva säga att det måste föreliggaen klar arbetsfördelning mellan styrelse, verkställande ledning ochbolagsstämma som företräder ägarna? Hur skall man kunna få en ekonomiskverksamhet att fungera i ett land, om man ständigt skall möta krav i riksdagenpå att riksdag och regering skall sätta sig i styrelsernas position ochkorrigera träffade beslut? Och var då försiktig medatt dra för långtgående växlar på den här typen av argumentering! Det är likadant med MBL-förhandlingarna. Självfalletlägger jag mig inte i företagens MBL-förhandlingar. Där är det inte skillnadmellan statliga och enskilda företag. Detta har företagen själva att taansvaret för. Jag har hävdat att varvet skall vara kvar somarbetsplats, att det är en viktig tillgång när det gäller att differentieranäringslivet i kommun. Detta har även varit en väsentligutgångspunkt vid de samtal som jag fortlöpande har haft med representanter förLandskrona kommun. säger att det från regeringens sida harpåståtts att arbetarna är lata. Det är rent nonsens. Låg produktivitet kan haflera orsaker. Öresundsvarvet har dess värre släpat med låg produktivitet, menjag anklagar inte arbetarna för detta. Jag blev nästan rörd till tårar när taladeom hur uselt det verkligen är i våra sydliga landamären - i , dennanedslitna region -men jag undrar om man inte ändå måste försöka se allting idess relativa sammanhang. Visst vet jag att det finns problem i , men därfinns det också väsentligt större möjligheter att läka sår än i andra delar avvårt land. Jag skall uppehålla mig litet utförligare vid vad ThagePeterson här har sagt. Han skulle inte vilja ha den här debatten.