prot · G409129 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:129 Förhandlingarna leddes av förste vice talmannen. 1 § Anmälan om kompletteringsval till utskott 1 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Socialdemokratiska riksdagsgruppen har som suppleant ikonstitutions-och utrikesutskotten under ledighet anmält hansersättare . Förste vice talmannen förklarade vald till suppleant i () suppleant i utrikesutskottet () 2 § Justerades protokollen för . 3§ Förste vice talmannen meddelade aft (),() och i (c) denna dag återtagit sinaplatser i , varigenom deras resp. ersättares uppdrag upphört. 4§Svar på interpellation 1980/81:121 om Svenska filminstitutets verksamhet 2Utbildningsministern : Fru talman! har frågatmig vad regeringen tänker göra för att dels säkerställa anställningstrygghetenför Filminstitutefs personal och omfattningen av den verksamhet som finansierasav den s. k. E-fonden, dels Om Svenska filminstitutets verksamhet säkerställarimlig produktionsvolym för svensk biograffilm. har vidarefrågat om regeringen avser att bevilja ansvarsfrihet. filmavtal mellan staten och filmbranschensorganisationer bildar grunden för den svenska filmpolitiken. Enligt avtaleterlägger de större biograferna av sina biljettintäkter i avgift tillStiftelsen . Avtalet innehåller regler för hur stor delav avgiftsinkomsten som får användas för olika ändamål, men lämnar i övrigtstor frihet för att besluta om verksamhetens omfattning ochinriktning. För uppgick inkomster avbiografavgiffer fill ca 41 milj. kr. Även staten ger bidrag till olika filmändamål. a.erhåller bidrag för filmproduktion, för import och distributionav barnfilm och vuxenfilm samt för restaurering av äldre filmer. För budgetåret1981/82 kan bidragen sammanlagt beräknas till ca 18,5 milj. kr. Interpellationen rymmer en blandning av riktiga ochmissvisande uppgifter och ger därigenom på flera sätt ett vilseledande intryck.Utan att här gå in på skilda påståenden i interpellationens motivering besvararjag frågorna i tur och ordning. frågar vad regeringen tänker göra för attsäkerställa anställningstryggheten för personal ochomfattningen av den verksamhet som finansieras av den s. k. E-fonden.Institutets E-fond finansierar en rad kulturaktiviteter såsom import,distribution och visning av kvalitetsfilm för barn och vuxna, bibliotek, arkivav olika slag, filmrestaurering, förlagsverksamhet m. m. Fonden betalar ocksåinstitutets centrala förvaltning. E-fondens viktigaste inkomstkälla är avde avgifter som av biograferna betalas in till institutet. Fondens inkomster äralltså beroende av biografinkomsternas utveckling, medan utgifterna bestäms avden verksamhet som bekostas från fonden. Förhållandet mellan inkomster och utgifter från E-fondenhar växlat mellan olika verksamhetsår alltsedan filmavtalet ingicks. Sammantagethar dock ett överskott samlats ihop. har detta varierat mellan12 och nära 16 milj. kr. Av olika skäl, bl. a. en ökad ränfebelastning, överstegutgifterna inkomsterna under /80. Vid utgången av dettaverksamhetsår hade därför E-fondens samlade överskott minskat till 13,6 milj.kr. Enligt budgeten för /81 kommer även innevarandeverksamhetsår att gå med underskott för E-fondens del. Enligt de uppgifter som jag inhämtat påbörjade styrelsenredan förra året ett arbete för aft komma till rätta med den bristandebalansen. Arbetet har intensifierats av 1981. Genomöverenskommelse med Föreningen kommer under dettaverksamhetsår interna ränteöverföringar mellan fonderna inte att belastaE-fonden. Det nu pågående budgetarbetet /82 bedrivs, på styrelsensinitiativ, med målet att göra betydande besparingar och rationaliseringar samtpå vissa punkter uppnå inkomstförstärkningar. Utgångspunkten i detta arbete är attsäkerställa både personalens anställningstrygghet och de viktiga kulturinsatsersom finansieras av E-fonden. Enligt min mening är det, som jag framhöll i åretsbudgetproposition, betydelsefullt atf vidtar åtgärder someffektivt motverkar nuvarande underskott. Detta är naturligtvis särskiltangeläget om den nuvarande svaga utvecklingen av biografinfäk-terna inteförbättras. Det nuvarande filmavtalet löper ut om . Denframtida lösningen av den fråga som här far upp behandlas justnu i anslutning till de inledda förhandlingarna om ett nytt filmavtal. Genomsin representation i den filmpotitiska beredningen har de fyra storariksdagspartierna möjlighet att följa förhandlingsarbetet. frågar vidare vad regeringen avser attgöra för att säkersfälla en rimlig produktionsvolym för svensk biograffilm.Enligt min mening är det av stor betydelse för svensk filmkultur atffilmproduktionen i vårt land ger utrymme för skilda ämnen, teman, temperamentoch formspråk. En alltför begränsad filmproduktion skapar lätt ett kyligtklimat för såväl debutanter som andra filmare. Särskilt för den konstnärligaförnyelsen men också för sysselsättningen i branschen är det därför viktigt attden svenska filmproduktionen har en tillräcklig omfattning. Filminstitutetsresurser och insatser är här ofta av stor vikt. Den svenska filmproduktionens omfattning kan beskrivas påolika sätt. Mätt efter antalet långfilmspremiärer uppgår produktionsnivån under1970-talet till i genomsnitt 18,5 filmer . Antalet premiärer har dockvarierat kraftigt, mellan 14 och 24 för olika spelar. Under det senasteverksamhetsåret hade 22 filmer premiär. Också under detta verksamhetsår blirantalet relativt högt. Filmproduktionen kan dock bedömas även från andrautgångspunkter. har resurserna för kortfilmsproduktionökat kraftigt. Härmed har möjligheter öppnats för filmskapare att pröva nyaidéer och att visa sitt kunnande i former som är mindre resurskrävande än denvanliga långfilmen. Genom beslut om ett stort antalproduktioner har egen produktionsfond, den s. k. G-fonden,blivit hårt pressad. Flera filmer har fått dåliga publiksiffror, och några harhaft betydande kostnadsöverdrag. Därför har under 1980 och 1981dragit ner på beslut om nya produkfioner, vilket enligt insfitutets bedömningarkommer att förbättra fondbalansen längre fram. Enligt vad jag erfarit harstyrelsen, sedan förra årets bokslut lades fram, tagit nya initiativ för attgenom återhållsamhet och ökad finansiell planering förbättra likviditet ochfondställning. Det ankommer på att disponera tillgängligaresurser på det sätt som är mest ändamålsenligt för den svenskafilmproduktionen. Enligt min mening bör det finnas goda förutsättningar för attgenom en effektiv användning av tillgängliga resurser upprätthålla enomfattande och varierad svensk filmproduktion. Jag villbetona behovet av en kontinuitet i filmproduktionen och utgår från Om Svenska filminstitutets verksamhet Om Svenska filminstitutets verksamhet attFilminstitutet nyttjar de resurser som kan tas i anspråk, på ett sätt som iså stor utsträckning som möjligt främjar filmkonst och sysselsättning. Det ärav stor betydelse att privat kapital kan ytterligare stimuleras att stödjasvensk filmproduktion. blir också på detta område innehållet i ett nyttfilmavtal avgörande för den framfida produktionsvolymen inom svensk film. Slutligen frågar om regeringen avser attbevilja ansvarsfrihet. Filminstitutetsförvaltningsberättelse lades fram och diskuterades . Avregeringen utsedda auktoriserade revisorer tillstyrkte ansvarsfrihet.Filminstitutets förvaltningsråd, som består av ett fyrtiotal företrädare förbransch, filmarbetare, offentliga institutioner och andra, har också enhälligttillstyrkt ansvarsfrihet. Jag har för avsikt att föreslå regeringen att beviljastyrelsen ansvarsfrihet. Anf.3 (); Jag vill tacka utbildningsministern för svaret. är en ur både administrativ ochkulturpolitisk synpunkt ovanlig, kanske unik, samhällsinstitution; urkulturpolitisk synpunkt därför att den skall fungera som finansiär ochimpulsgivare till en nationell konstproduktion på en marknad som är merkommersialiserad och utsatt för en hårdare internafionell konkurrens än någotannat kulturområde, ur administrativ synpunkt därför att gettsett eget, självständigt ekonomiskt ansvar. Filminsfitutets uppgift är inte attskaffa pengar genom väl formulerade och av intressegrupper underbyggda anslagsframställningar.Institutets uppgift är i stället aft utifrån finansiella resurser, som ihuvudsak bestäms av svenskarnas intresse för biograffilm, bidra till svenskfilmproduktion och ansvara för att den svenska filmkulturen lever vidare. a. att ju bättre man lyckas med sin produktiva uppgift, destostörre blir de finansiella resurserna. Om det kring en samhällsinstituUon av det här slaget ochmed denna speciella ställning och dessa särpräglade uppgifter uppstår delademeningar, dvs. debatt, är det inget att förundra sig över. En sådan debattuppstod /78 och utlöstes av den s. k. regissörsaktionen. Den gav,föga förvånande, besked om atf det fanns långt flera personer i somville göra film än vad ledning ansåg att det fanns utrymme för. Det var i detta läge som utbildningsministern ingrep.Ordföranden i institutets styrelse tvangs att avgå och ersattes medden tidigare folkpartiledaren plus en verkställande direktör. Jag vill inte faifrån regeringen dess rättigheter att göra ändringar i ledningen för vårasamhällsinstitutioner. Men om regeringen gör sådana ändringar, och särskilt omdet sker under protester från institutionen själv, då tar man på sig ett ansvarför vad som sedan händer. I det här fallet vilar ansvaret särskilt tungt päutbildningsministern personligen. Det uppseendeväckande och allvarliga som har hänt medFilminstitutet är att dess ekonomi på ett närmast katastrofalt sätthar försämrats. Insfitutets produktionsfonder har från betydande överskott 1978 gått tillmycket stora underskott. Den s. k. E-fonden, som svarar för finansieringen avinstitutets övriga verksamhet, går med ett underskott, som dessutom måsteantas växa kraftigt. Den sammanlagda försämringen av Filminsfitutets ekonomiskaställning kan beräknas till över 40 milj. kr. Den ofrånkomligaslutsatsen är att såvida inte statsanslaget räknas upp mycket kraftigt, såmåste produktionen av svensk biograffilm skäras ned drastiskt. Dennedskärningen måste dessutom sträckas över , eftersom det kommer aft falång tid innan av egen kraft kunnat rekonstruera sin ekonomi. Vad har då utbildningsministern att säga omFilminstitutets ekonomiska kris i sitt svar på interpellationen? Han börjar mednågra klyschor om att interpellationen ger missvisande uppgifter ochvilseledande intryck, varmed han tydligen tror sig sopa undan interpellationenshistorieskrivning och analys. Jag kan inte acceptera detta slags debattknepi ett interpellationssvar. Jag måste därför be utbildningsministern attspecificera sina påståenden. Exakt vilka uppgifter i min interpellation ärmissvisande, ? Vilka intryck blir vilseledande? Jag villalltså ha konkreta besked i stället för allmänna misstänkliggöranden.Utbildningsministerns egen beskrivning av orsakerna till försämringen avFilminstitutets ekonomi kan i varje fall inte godtas. Den ger inget svar på denhelt avgörande frågan, hur en institution med stark ekonomi, god likviditet ochstora ekonomiska reserver har kunnat försämra sin ekonomi såkraftigt att den, om inga radikala åtgärder vidtas, inom överskådlig framtidblir konkursmässig. Beträffande E-fonden säger utbildningsministern att avolika skäl, bl. a. en ökad räntebelastning, dess utgifter har blivit större ändess inkomster. Men frågan gäller ju: Vilka är dessa skäl och vem bär ansvaretför dem? Den ökade räntebelastningen är inget självständigt skäl utan enkonsekvens av den misskötta ekonomin. Utbildningsministern försöker också skapa intrycket attutgiftsöverskott på E-fonden är något helt normalf genom att påstå attförhållandet mellan inkomster och utgifter har växlat . Här kanman verkligen tala om försök att vilseleda. Sedan Filminstitutets tillkomst harett överskott på E-fonden successivt ackumulerats. Obetydliga minskningar har förekommit närbiografavgifterna drastiskt har sjunkit. Men har storaunderskott uppstått fröts aft biografavgifterna har ökat . Utbildningsministern försöker alltså skapa intrycket attdet är fråga om en tillfällig variation, medan det i själva verket rör sig omgrundläggande och fatala försämringar av ekonomiskaförutsättningar. En förklaring av hur det har kunnat ske hade verkligen varitpå sin plats i stället för de dimridåer som lägger ut. Lika innehållslös är utbildningsministerns beskrivning avförändringarna av produktionsfondernas ekonomi. Han vill delvis förklara detdåliga utfallet med att insatserna för korffilmsproduktion har ökat kraftigt.Detta är dock Om Svenska filminstitutets verksamhet Om Svenska filminstitutets verksamhet inte sant,. En jämförelse mellan verksamhetsberättelserna /78och 1979/80 ger vid handen att den normala kortfilmsproduktionen har haft enlikartad omfattning. Däremot har 2 milj. kr. avdelatstill ett särskilt projekt kallat 80, som syftar till produktion av 20kortfilmer att visas som förspel på biografer. 10 av dessa 20 filmer harfärdigställts. Endast två av dem har emellertid ansetts vara värda atf visasoffentligt. Det obetydliga beloppet, 2 milj. kr., och det ännu obetydligare resultatetmotiverar inga bortförklaringar på den här punkten. Beträffande Filminstitutets egen produktionsfond, den s.k. G-fonden, säger utbildningsministern att den har blivit hårt pressad genombeslut om ett stort antal produktioner. Detta är ettpräktigt understafement. G-fonden visar reelh minus på nära 24 milj. kr. Mendet är värre än så. Den totala försämringen av det ekonomiska resultatet förFilminstitutets produktion är nästan dubbelt så stor, och detta kan inte pånågot rimligt vis förklaras av aft filmproduktionen har ökat med 5 filmer, från17 till 22. Jag kan inte dra någon annan slutsats än atf antingen harutbildningsministern inte begripit hur allvarlig ekonomiskasituation är eller också vill han av olika skäl dölja sanningen om dess rättanatur för . Vilka skälen än må vara får denna ytliga eller aningslösabeskriving av den ekonomiska krisens orsaker obehagliga konsekvenser närutbildningsministern sedan skall förklara hur skall fa sig urkrisen. Huvudtemat är att utbildningsministern har fått styrelsens försäkringarom aft man håller på att arbeta med aft komma till rätta med den bristandebalansen. Man skall vidta åtgärder för att effektivt motverka underskottet,säger han. Man tar nya initiativ för att genom återhållsamhet och finansiellplanering förbättra likviditet och fondställning. Vad innebär egentligen detta? Det endautbildningsministern i sak säger är att den styrelse som har åstadkommit denbristande balansen nu vill komma till rätta med den bristande balansen. Meninterpellationen gällde just hur detta skall gå till. Jag måste, fråga: Kan manförbättra balansen på något annat sätt än genom antingen ökade statsanslageller minskad filmproduktion eller minskad allmän kulturaktivitet? Detta ärjust de frågor som interpellationen ställer och som utbildningsministern integer något svar på. Det enda konkreta initiativ som utbildningsministern nämnerär att man har beslutat att interna ränteöverföringar mellan fonderna inte kommeratt belasta E-fonden. Men har utbildningsministern klart för sig att detinnebär att ytterligare några miljoner förs från produktion tilladministration? Kan detta verkligen försvaras från kulturpolitisk synpunkt? Utbildningsministern talar sedan om andra åtgärder someffekfivt minskar underskottet. Vilka är dessa? Finns det några andra åtgärderän en minskning av produktionen och de allmänna kulturaktiviteterna? Och hurstora måste reduktionerna bli innan balansen har återställts? Utbildningsministern gör slutligen det minst sagthäpnadsväckande omdömet att det finns goda förutsättningar för att upprätthålla "en omfattandeoch varierad svensk filmproduktion". Skall def omdömet ha någon tillstymmelsetill trovärdighet, åligger det honom då att redovisa en budget förFilminstitutet vilken visar intäkter som är så stora och produktions- ochverksamhetskostnader som är så små att man kan upprätthålla en omfattandefilmproduktion. Finns det en sådan budget, ? Visa fram den iså fall! Den enda fråga i interpellafionen som får ett svar gälleransvaret för den ekonomiska nedgång som har drabbat . Någotsådant ansvar finns inte enligt . Styrelsen kommer attbeviljas ansvarsfrihet. Av svaret framgår med pinsam tydlighet att inte hellerregeringen och allra minst utbildningsministern själv tänker ta något ansvarför ekonomi och dess ovissa framtid. Allting skjuts över påinstitutets Styrelse och dess inte alltför väl dokumenterade förmåga tillrationell ekonomisk och finansiell planering. Inom har dess arbetandeordförande haft ett särskilt ansvar. Det ansvaret har han i praktikentagit-genom att avgå. Men om nu styrelsen beviljas ansvarsfrihet, vem skall dåta ansvaret för den ekonomiska katastrof som väntar , såvida intemirakel kan åstadkommas? Tänker regeringen och utbildningsministern helt smitaifrån det ansvar man tog på sig då man 1978 ingrep och gjorde omFilminstitutets ledning? I så fall, fru talman, är den här historien inte baraen ekonomisk utan också en fullt utvecklad politisk skandal. Om Svenska filminstitutets verksamhet Det är onekligen spännande att höra Kjell-OlofFeldt för ovanlighetens skull delta i en kulturpolitisk debatt i . Det finns en rad viktiga frågor aff resonera om kring densvenska filmen och filmpolitiken. Hur skall vi se till att ett ganska litetland som kan fullfölja en kontinuerlig filmproduktion av tillräckligbredd och kvalitet? Flera länder större än har misslyckats med det. a. genom filmavtalet, biografavgiffen, statsanslag ochFilminstitutets insatser har kunnat föra en stor kulturtraditionvidare. Hur skall vi i ett nytt filmavtal, som vi nu diskuterar, ge svensk filmoch filmkultur tillräckliga resurser för framtiden? På grund av att antalet biografbesök tycks minska någotoch inkomsten från biografavgifterna därmed stagnerar är behovet av andrainkomstkällor stort. Hur kan vi då ytterligare stimulera privat kapital att gåin vid sidan av pengar från biografavgift och statsbidrag för aft hålla uppeproduktionen av svensk film, viktig både för den konstnärliga förnyelsen ochför sysselsättningen för svenska filmskapare? Det här är ett par viktiga frågor som framför allt i skrivelser, remissvar och debattinlägg haranalyserat på ett sätt som har varit mycket intressant. Men inte upp de frågorna. Han tycks inte vara intresserad av filmen sommassmedia och konstart. Hans avsikt tycks i stället vara aft ösa partipolitisktfärgad kritik Om Svenska filminstitutets verksamhet Får jag bara, som exempel och på uttrycklig begäran avKjell-Olof , ta upp några felaktiga eller grovt missvisande uppgifter ihans interpellation. "Trots den relativt omfattande produktionen är densvenska filmens marknadsandel lägre än någonsin sedan filmreformen." Jag har tittat på den svenska filmens marknadsandel sedanlång tid tillbaka, från mitten av 1960-falet. Den har varierat mycket kraftigtår - plötsligt gått ned från till nästa, ellergått upp från till nästa. Under förra verksamhetsåret,1979/80, hade den svenska filmen en låg andel av marknaden på biograferna,. Det är en något högre andel än 1973/74. Men under det nuvarandeverksamhetsåret tycks man ha noterat den kraftigaste uppgången för densvenska filmen på biograferna sedan filmreformen. Under den första hälften /81 ligger den på . Det innebär en fördubbling ijämförelse med året innan. Def är en nästan dramatisk stegring av svenskafilmers intäkter på biograferna. Jag hoppas att våren också skall bli lyckosam. Just när siffrorna över denna snabba och kraftiga ökningkommer, lämnar in en interpellation, där det står: "Trots den relativt omfattande produktionen är densvenska filmens marknadsandel lägre än någonsin sedan filmreformen." Hadehan sagt att den svenska filmens marknadsandel just nu är högre än någonsinsedan filmreformen, hade han kanske haft rätt. Varför ger enså missvisande bild av läget? invänder kanske att den kraftigaökningen nu är en följd av att ett par tre filmer har haft stora framgångarbland publiken. Javisst, det är alltid så närdet gäller film. Under en lång radav år har uppgångarna i regel berott på aft en eller två filmer har haft storaframgångar. Den stora marknadsandelen just nu är naturligtvis en följd avfrämst Sällskapsresan, och Sopor, som alla nått eller håller på attnå en stor publik. Det intressanta är att de här filmerna är av helt olikaslag, har haft helt olika producenter och har alla nått betydandepublikframgångar. Gläds aldrig åt att publiken dettaverksamhetsår tycks ha strömmat fill ordentligt till svenska filmer? Blir hanbara nöjd när publiken inte kommer i samma omfattning, vilket alltså var fallet1979/80? tar också upp E-fondens ekonomi. , inte minst den avgångne ordföranden, har gång pågång fäst uppmärksamheten på hur svårt det numera är att klara E-fondenslöpande kostnader med E-fondens löpande inkomster. Detta är ett problem som hardiskuterats öppet och redovisats i budgetar ochskrivelser. E-fonden hade vid förra verksamhetsårets utgång ett ackumuleratöverskott på mellan 13 och 14 milj. kr. har överskottetvarierat mellan 12 och 16 miljoner. När detta verksamhetsår är till ända isommar, kommer det ackumulerade överskottet troligen att uppgå fill mellan 10och 11 miljoner. Denna minskning av överskottet är inte tillfredsställande.Detta har jag själv skrivit i budgetpropositionen , och det har också självt förklarat. informationersom jag har fått har därför styrelsen och tagit flera initiativför aft minska def löpande underskottet. Målet för budget vadgäller E-fonden /82 är, enligt styrelsens direktiv, aft underskottetskall bli klart lägre än och att man alltså tar i anspråk mindre av detackumulerade överskott som finns. Jag vill uttrycka förhoppningen att styrelsenoch den verkställande ledningen blir framgångsrika i detta arbete. I likhet medmånga andra institutioner, organisationer och företag måste ocksåFilminstitutet spara och försöka öka sina intäkter, säga nej till i och för sigangelägna ambitionsökningar som kostar för mycket pengar. Så är det i ettsamhälle där resurserna ökar långsammare än kostnaderna. Men vad har då oppositionen bidragit med föratt stödja de kulturaktiviteter som finansieras av E-fonden, t. ex. barnfilm.Bio 16, restaurering av gammal film, filmklubbens klassikervisningar,förlagsverksamheten och mycket annat? Såvitt jag vet har regeringen ochoppositionen en enda gång varit oense när det gäller anslag till sådanaändamål. Jag föreslogi en proposition att Filminstitutetsbarnfilmsavdelning skulle få ett tillskott på . för import ochdistribution av kvalitetsfilmer för barn. Efterfrågan på institutets barnfilmerhade ökat kraftigt. Därför behövdes, enligt min mening, ett ordentligttillskott som då också skulle ha inneburit en lättnad för E-fonden. Vad gjordeKjell-Olof Feldts parti den gången? Jo, socialdemokraterna yrkade avslag på detmesta av de här pengarna - det skulle i stället gå fill andra ändamål. Ochmajoriteten i följde tyvärr oppositionen den gången. I stället för enökning på . för blev det en ökningpå bara , således endast omkring en fjärdedel av beloppet. Alltså;när jag som utbildningsminister kom med ett förslag på tillskott för enE-fondsaktivitet av stor filmkulturell betydelse, sade partinej till det mesta. efteråt kommer man och klagar över underskottet iE-fonden. Den kritiken skulle ha haft större trovärdighet, om man tidigare hadeansträngt sig infe för atf minska E-fondens resurser utan för aft stärka dem. målar i den interpellation som han harsignerat en rosenskimrande bild av Svenska filminsfitutets ekonomi fram till1978. Jag har själv ofta visat vilken enorm tillgång det är för svenskfilmkultur atf har kunnat byggas upp och arbeta framgångsrikt påmånga sätt. De insatserna har ju ökat . Ta t. ex. Bio16-verksamheten, alltså visningen av ufländska och svenska kvalitetsfilmerutanför de vanliga biograferna. Den har haft mycket stora framgångar kommuner. Importen av många ytterst värdefulla kvalifetsfilmer frånandra länder har berikat filmreperfoaren i . Filmklubbsverksamheten, alltså visningen av äldre ochmoderna klassiker, hade tolv visningar i själva .