prot · G409158 · 1980-12-31 00:00:00 — den För att överleva har företagen tvingats till produktivitetshöjande åtgärder, och kraven på arbetskraftens kompetens och effektivitet har ökat.------------------ har arbetstagarna ställt ökande krav på trygghetoch förmåner i Arbetsmarkiuids-anställningen och har därmed bidragit till delsen större belastning på politiken, rn. m. lönsamheten, dels en ökad tröghet påarbetsmarknaden. Lagen om anställningsskydd, en generös ledighetslagstiftning,större sociala krav och krav på arbetsmiljön är alla angelägna och i och försig önskvärda förmåner och krav, men de leder till en ökad belastning på företagenskonkurrenskraft. Denna utveckling har medfört större svårigheter förnytillträdande att komma in på arbetsmarknaden. Den har medfört ökandesvårigheter för arbetshandikappade och äldre. De som blivit arbetslösa efterföretagsnedläggningar har fått allt svårare att finna nytt arbete. Den som påsin gamla arbetsplats fungerade bra i en invand miljö trots ett, kanske undermånga arbetsår förvärvat, handikapp finner att det inte går att få nytt arbete.Kraven på företagen är sådana att det inte finns några marginaler för attanställa personer som inte är fullt arbetsföra. Det skulle kunna innebära attföretagets och därmed hela arbetsstyrkans framtid sattes på spel. De mångalättare sysslor av handräcknings- och servicetyp som tidigare fanns och som utgjordeen tillflykt för dem som inte längre orkade med ett tungt arbete, har i storutsträckning rationaliserats bort. Sysselsättningen i industrin har minskat kraftigt under1970-talet. Den offentliga sektorn har svarat för tillväxten räknat såväl iantal sysselsatta som i arbetsvolym. Trots detta är det i stor utsträckning denprivata sektorn som ställt upp med arbetstillfällen för arbetshandikappade.Samhällets krav och insatser har huvudsakligen riktat sig till industrin. konstaterade de svårigheter somföreligger att placera arbetshandikappade inom den offentliga sektorn.Utskottet redovisar i sitt betänkande att anpassningsgrupperna inom denstatliga sektorn har låg aktivitet. Detta har uppmärksammats av regeringen, somhar låtit statens arbetsmarknadsnämnd utarbeta riktlinjer för att aktiveraverksamheten och för att öka antalet arbetshandikappade inom den statligasektorn. Enligt långtidsutredningens alternativ 1 behöverindustrins arbetsstyrka öka med drygt 60 000 personer under första hälften av1980-talet. konstaterar utredningen att den ekonomiska tillväxtenmåste komma till stånd genom en ökad arbetsproduktivitet. Detta illustrerar desvårigheter den konkurrensutsatta sektorn har då det gäller att sysselsättaicke fullt ' arbetsföra personer. AMS harträffat avtal med ett antal offentliga arbetsgivare, däribland SJ, och , försäkringskassorna samt bankerna,om intensifierad verksamhet inom anpassningsgrupperna. ökasysselsättningen av arbetshandikappade är det nödvändigt att den icke utlandskonkurrerandedelen av arbetsmarknaden tar en större del av Inom denna sektor finns en stor potential. Arbetsmarknadspolitiken, m. m. Propositionen aviserar en utredningom arbetsförmedlingskontrakt, dvs. en arbetsgivare skall kunna träffa avtal medarbetsförmedlingen om att ställa ett visst antal platser till förfogande för svårplaceradarbetskraft och befrias i gengäld från en särskild avgift, alternativt påförsen sådan, om platser inte ställs till förfogande. Jag vill understryka vikten av att företagen inte åläggsnya pålagor som ytterligare höjer prisnivån och försämrar vårakonkurrensmöjligheter. Det kan också ifrågasättas om direkta eller den härtypen av indirekta tvångsåtgärder är de rätta för att skapa den positivaattityd inne i företaget, inte minst bland arbetskamraterna, som krävs för atten arbetshandikappad skall bli mottagen på en ny arbetsplats på ett sådant sättatt verkliga möjligheter skapas för en varaktig placering. Men detta får denaviserade utredningen titta på. Det är emellertid önskvärt att den reguljäraarbetsmarknaden så långt möjligt öppnas för arbetshandikappade. Det krävsändrade attityder för att skapa arbetsplatser där handikappades arbetsförmågakan tas till vara. Det krävs generösa statliga stöd för att kompensera demerkostnader som uppkommer. Propositionens förslag att förhöjt lönebidrag skallkunna utgå inte bara till ungdomar med svårt arbetshandikapp utanäven till äldre handikappade då de övergår från skyddat arbete till arbete påden reguljära arbetsmarknaden är ett gott tillskott till de stödinsatser somredan finns. Däremot anser jag att den skärpning av främjandelagen somsocialdemokraterna efterlyser i sin reservation nr 24 riskerar att ökamotsättningarna och försvåra handikappades anpassning på arbetsmarknaden. Det arbete som arbetsmarknadsverket påbörjat för attpåverka arbetsgivarnas anställningspolitik har givit positiva resultat, ochdet är viktigt att detta arbete fortsätter pä ett sådant sätt att ettförtroendefullt samarbete skapas mellan arbetsförmedlingarna och arbetsgivarna.Det är också viktigt att arbetstagarna och deras organisationer aktivtmedverkar i försöken att placera handikappade i reguljärt arbete. I ensituation med minskad ekonomisk tillväxt och ökande svårigheter påarbetsmarknaden kommer solidariteten mellan olika grupper att sättas på prov.Vilka åtgärder som kan vara lämpliga för att uppnå önskat resultat fåremellertid den utredning som skall utreda frågan om arbetsförmedlingskontraktse närmare på. För att bereda arbete åt handikappade som inte kansysselsättas på den reguljära arbetsmarknaden bildades stiftelsenSamhällsföretag, som övertog de tidigare verkstäderna för skyddat arbete. som stiftelsen har varit verksam hardet framförts omfattande kritik mot konkurrens om såvälorder som personal. Samhällsföretags verksamhet är en dyrbar form försysselsättning av arbetshandikappade. Det är därför angeläget att utplaceringenav arbetshandikappade från Samhällsföretag till den reguljära arbetsmarknadenkan ske i betydligt större omfattning än vad nu är fallet. F. n. är det som överförs i reguljärt arbete. Proposition 126 aviserar enbegränsad översyn av Samhällsföretags verksamhet, och utskottet hänvisar tillatt de synpunkter i detta avseende som framförs i motion 144 av och i motion 824 av och kommeratt beaktas i detta arbete. Vid Samhällsföretags bildande fick stiftelsen också iuppgift att svara för verksamheten vid verkstäderna för industriellaberedskapsarbeten, I motion 1833 av Per påpekas det olämpliga i attSamhällsföretag i dessa verkstäder sysselsätter personer av andra skäl ännedsatt arbetsförmåga. Utskottet delar motionärernas uppfattning att skyddatarbete i princip inte skall komina i fråga för personer som är arbetslösa av ihuvudsak renodlade arbetsmarknadsskäl. Någon regionalpolitisk roll skall alltsåde skyddade verkstäderna inte spela. Under en övergångstid kommer det dock attvara nödvändigt att bedriva verksamheten i huvudsak i nuvarande former.Propositionen anvisar bl. a. investeringsmedel för att påskynda en övergångtill verkstäder för skyddat arbete. Motionerna 1421 av m. fl. och 1441 avAllan och tar upp frågor rörande otillbörlig konkurrensfrån Samhällsföretags sida. I Samhällsföretags konstruktion ligger en inbyggd konfliktmellan dels kravet att med stöd av allmänna medel sysselsätta personer som pägrund av handikapp inte kan sysselsättas på den reguljära arbetsmarknaden, delskravet på effektivitet och affärsmässighet. Samhällsföretag måste i sitt val avprodukter och konkurrensmedel och vid prissättningen agera så att företag medlikartad produktion inte utsätts för en diskriminerande konkurrens. finna avsättning för sina produkter. Det är naturligt attföretag som inte kan täcka sina underskott med allmänna medel och som inte kanpåräkna statliga pengar för arbetsmiljöförbättringar och investeringar uppleverSamhällsföretags konkurrens som snedvridande och otillbörlig. Motion 1421 tar upp de metoder som Samhällsföretag genomSamhall AB använder i sin marknadsföring. Här som på andra områden är detgivetvis väsentligt att Samhällsföretag agerar på ett sådant sätt attkonkurrenterna inte får uppfattningen att stiftelsen med statliga medel kangöra kraftigare marknadsföringssatsningar än vad som skulle vara möjligt förett företag som arbetade enligt normala företagsekonomiska principer. Desatsningar som görs skall givetvis stå i proportion till den förväntadeförsäljningsvolymen, 1 andra sammanhang har också Samhällsföretags lönesättningupplevts som ett otillbörligt konkurrensmedel. På vissa orter betalarSamhällsföretag högre löner än ortens företag med likartad produktion. Enligtuppgift har av de anställda inom verkstadsindustrin löner som ligger underden lön Samhällsföretag betalar anställning. Detta medför intebara att anställda i Samhällsföretag inte gärna går över till andra företag.Det medför också att Samhällsföretag direkt konkurrerar om viss arbetskraft. Arbetsmarknadspolitiken, m. ni. Arbetsmarknadspolitiken, m. m. Det kan ifrågasättas om ettcentralt avtal av den typ som träffats är den lämpligaste formen för enverksamhet som är så starkt decentraliserad och diversifierad somSamhällsföretag. Jag vill i detta sammanhang också ifrågasätta kravet attde som sysselsätts vid Samhällsföretag skall arbeta minst halvtid. Det tycksvara ett krav som tillkommit mer för att uppfylla fackliga ambitioner än föratt tillgodose de handikappades behov. Givetvis bör det i Samhällsföretagsverksamhet inte byggas in hinder av det här slaget för handikappade att arbetaefter mättet av sin förmåga. Det är ett oavvisligt krav att Samhällsföretag arbetar påett sådant sätt att dess verksamhet inte upplevs som ett hot av andra företagsom arbetar inom samma områden. Det samrådsorgan som har bildats avSamhällsföretag, , och bör kunna fylla en funktion då det gäller attkontrollera att spelreglerna följs. Utskottet utgår också från att hithörande frågor kommer atttas upp i den aviserade översynen av Samhällsföretags verksamhet. Översynen börenligt min uppfattning leda till klara riktlinjer för hur Samhällsföretag skallarbeta för att fylla det syfte avsåg då stiftelsen bildades och föratt förhindra att illojal konkurrens uppstår. Från moderat håll utgår vi ifrånatt översynen resulterar i konkreta förslag till åtgärder. Jag skall här ta upp frågan om inrättandet av ett , forskning och personalutbildning, som tidigarevarit föremål för ställningstagande vid två tillfällen.Propositionen föreslår nu att beslut om ett sådant institut inteskall verkställas, med hänsyn till det statsfinansiella läget. Ökade insatserför invandrare i bör i stället komma till stånd. Däremotbör AMS få inrätta de 15 tjänster som krävs för att kunna fortsättaverksamheten vid det nuvarande Ami-kansliet. Utskottet delar den uppfattning som kommer till uttryck ipropositionen, och det tidigare beslutade centrala institutet bör således ickekomma till stånd. har tidigare i olika sammanhang uttalat attnytillkommande statlig verksamhet skall lokaliseras utanförStorstockholmsområdet, och regeringen bör därför vara oförhindrad att pröva denframtida lokaliseringen av de 15 tjänsterna vid AMS, Jag utgår ifrån att ensådan prövning sker. Under rubriken erinrar utskottet omatt de privata psykologiska instituten inordnats i arbetsmarknadsinstituten.Från moderat håll reserverade vi oss mot detta, och utvecklingen har visat attvåra farhågor har mer än väl besannats. Vi avser därför att återkomma till denfrågan under nästa . Jag började mitt anförande med att framhålla arbetetsbetydelse för den enskildes och för samhällets ekonomi. En väl balanseradsamhällsekonomi och ett lönsamt näringsliv är och förblir den bästa garantenför hög sysselsättning. Det är också den bästa garanten för att bereda allagrupper på arbetsmarknaden sysselsättning. I tider med god ekonomisk tillväxt är det lätt att visasolidaritet. Genom att man ger de svaga grupperna i samhället en något störreandel av tillväxten än övriga kanderas situation successivt förbättras. 1 tider med låg tillväxt eller Nr 158 med stagnation krävs för att förbättra de svaga gruppernas situation att de den starkare ger en del av det de redan har eller åtminstone nöjer sig med 4jyj \()[ oförändrad nivå. Då ställs solidariteten på prov. m. m. I reservation 26 hänvisar socialdemokraterna till sittprogram för solidarisk personalpolitik. I socialdemokratisk tappning betyderdet ytterligare pålagor på företagen. Socialdemokraterna försöker skapaillusionen av att någon annan betalar. Men det finns inte någon annan sombetalar. Det finns bara helt vanliga arbetare och tjänstemän som via skatternaeller priserna på de varor de köper får betala. I den rapport om solidarisk personalpolitik som LO nyligenpresenterat konstaterar man att det sociala ansvaret inte ensidigt kan läggaspå företagen. Också de fackliga organisationerna måste vara beredda att ta ettstörre socialt ansvar, vilket bl. a. kan komma att ställa ökade krav påsolidariteten från medlemmarnas sida. Ja visst!Det är ju så det måste vara. Solidaritet kan inte delegeras. Jag yrkar bifall tillarbetsmarknadsutskottets hemställan i utskottets betänkande nr 21 på allapunkter. 60LENNART i (c): Utskottet tar i sitt betänkande upp problemenmed att nå de politiska målen når det gäller full sysselsättning. Mankonstaterar att den ekonomiska situationen försvårat möjligheterna att nå dessamål. Det fungerar ju tyvärr så att en dålig ekonomisk utveckling ökar behovetav och minskar resurserna till kraftfulla insatser och åtgärder. En annanliknande effekt är att det som regel är de sysselsättningssvaga områdena somdrabbas först och hårdast. Det är därför viktigt att insatserna blir så effektiva sommöjligt och ges en sådan inriktning att den framtida sysselsättningenbefrämjas- liksom att de sysselsättningssvaga områdena prioriteras. I riktlinjerna för den framtida politiken framhålls attarbetslöshetsproble-inen i första hand bör lösas på den öppna arbetsmarknaden,vilket är en nödvändighet med tanke på det begränsade utrymme som denoffentliga sektorn kan och konmter att kunna erbjuda. Detta gäller inte minst ide kommuner där befolknings- och skatteunderlaget minskar. Man betonar också det nödvändiga i alt insatsernaeffektivt medverkar till att återställa den samhällsekonomiska balansen. Deframlagda förslagen får därvid ses som angelägna förändringar och som enanpassning till denna inriktning. I utskottets analys av utvecklingen på arbetsmarknadenkonstateras att som antalet sysselsatta ökat har en förskjutningskett mellan de olika näringsgrenarna pä så sätt att industrisysselsättningenminskat och en kraftig ökning ägt rum i den offentliga sektorn. En annan tendens är att det är framför allt ungdom ochkvinnor som svarar för flest arbetslösa. Dennautveckling har lett till att nya former för åtgärder satts in - åtgärder A rbetsrnarknads-polinken, m. rn. som i kostnad per dagsverke varit gynnsamma men som integett de bestående effekter som varit önskvärda. talare har i sina anföranden tagit upp ochkommenterat merparten av de reservationer och motioner som avlämnats angåendearbetsmarknadspolitiken, varför jag har kortat ner mitt anförande och skallinskränka mig till att beröra frågan om beredskapsarbetenas inriktning. Fråganhar aktualiserats i flera motioner, bl. a. av i motion 1814, därhan tar upp frågan om ökad användning av beredskapsmedel för produktivainvesteringar. Där framhålls nödvändigheten av att alla medel tas till vara närdet gäller att få fram ökade arbetstillfällen, liksom att åtgärder vidtas somger framtida fördelar i form av lägre underhålls- och driftkostnader. Dettakan ske genom att man i högre grad använder beredskapsmedel förinvesteringsändamål. Det finns fortfarande urusla vägar som drar storaunderhållskostnader, där vinsten av lägre underhåll, bättre framkomlighet ochförbättrade närings- och regionalpolitiska förutsättningar mycket väl uppvägerde högre dagsverkskostnaderna. Ett annat område som borde vara intressant i dettaavseende är den satsning som görs på fjärrvärme och alternativenergiframställning-åtgärder som har god regional spridning och gerstadigvarande framtida arbetstillfällen samt dessutom positivt påverkar bådelandets och kommunernas ekonomi. Här skulle ett antal exempel på liknandeeffekter kunna anföras, förutom de i motionerna anförda exemplen. I sitt svar på motionen anför utskottet att det primärasyftet med beredskapsarbeten är att ge sysselsättning åt arbetslösa och attinriktningen måste anpassas till vederbörandes förutsättningar. Jag är medveten om dessa problem, men jag tror ändå attdet borde vara möjligt och även önskvärt att en större del av beredskapsmedlenän f. n. används till s, k. produktiva objekt. Det kan ju ändå inte vara felatt använda beredskapsmedel till åtgärder som förbättrar samhällets möjlighetertill ökad sysselsättning. De särskilda åtgärder för långtidsarbetslösa ungdomar somtas upp i betänkandet med möjligheter till utbildning och provanställning ärpositiva, liksom förslaget till rekryteringsstöd. Detta bör också leda till enbättre anpassning till näringslivets efterfrågan och behov. Jag har här tagit upp några frågor som jaganser väsentliga när det gäller att använda de arbetsmarknadspolitiska medlen. representanter i utskottet har reserverat sig påden punkt som gäller starthjälpsbeloppen - reservation 6 - där man föreslår enreduktion. Motivet till detta har tagit upp, varför jag inteskall gå in på den frågan utan bara instämma i reservanternas yrkande. 1 övrigt,herr talman, yrkar jag bifall till utskottets hemställan. 61LAHJA EXNER (s); Till arbetsmarknadsutskottets betänkande nr21 finns en rad socialdemokratiska reservationer fogade. Reservation nr 19handlar om till den Nr 158 A rbetsmarknads-politiken, m. m. äldrestöd inom tekoindustrin. Låt mig allra först yrka bifa reservationen. Den reservationen har egentligen två beståndsdelar. Den förstadelen handlar om de fackliga organisationernas inflytande vid beslut omäldrestöd. Den borgerliga majoriteten i utskottet tillstyrkerarbetsmarknadsministerns förslag till minskat inflytande för de fackligaorganisationerna vid beslut om denna form av stöd. De föreslagna reglernainnebär en omvänd ordning i jämförelse med vad som gäller nu; de tidigareundantagen - tre till antalet -görs till regel. Detta innebär enligt våruppfattning att arbetsmarknadsministern inte menar något när han i budgetpropositionensäger att organisationerna har använt sitt inflytande på ett ansvarsfulltsätt. Hans konkreta förslagstår i bjärt kontrast till de erkännande orden. Vimenaratt de fackliga organisationernas inflytande skall bibehållas oförändratoch absolut inte försämras. Därför yrkar jag avslag på utskottsmajoritetensförslag och bifall till reservationen. Den andra delen i reservation nr 19 gäller den framtidaavvecklingen av äldrestödet inom tekoindustrin. Tekoindustrin har kämpat med växandesvårigheter. Vi socialdemokrater har år lagt fram förslag som syftattill branschens rätt till överlevnad och utveckling. Gång på gång har branschenoch dess tappra anställda blivit svikna. Men dessa människor och hela orter harvägrat att ge upp hoppet om en fortlevnad för svensk tekoindustri. När tog det s. k.30-procentsbeslutet var det en viktig milstolpe. Det innebar att man beslutadeatt produktionen i allt väsentligt skulle bibehållas på dåvarande nivå. Men detkvarstod väldigt många frågetecken. Den liberala marknadsekonomin lämnadealltför mycket åt slumpen. Det fortsatta planeringsarbetet, tekodelegationensoch alla anställdas arbetsinsatser kan gå till spillo om inget radikalt sker.Den inhemska produktionen är nere i av tillförseln till densvenska marknaden. Hela bygder förlorar sin enda industrisysselsättning,människor kastas ut i arbetslöshet - markerar sina utan attarbetsförmedlingen har haft ett enda jobb att erbjuda. Tekoindustrin dominerarofta hela ortens industrisysselsättning, och även om dessa företag kan hapersonalbehov, så är de lediga platserna ofta sådana som kräver godyrkesutbildning och teoretisk utbildning. Om en spinnerska t. ex. harfriställts i företaget, är det en mager tröst för henne att ettföretag längre bort behöver en vävlagare eller att ett annat företagpå orten söker en dessinatör. Det krävs nämligen utbildning för sådanayrken. sysselsatte tekoindustrin 139 000personer, är motsvarande siffra 42 700. På vissa orter har denna industrihelt försvunnit. Situationen på de stora tekoorterna talar sitttydliga språk. Beklädnads avd. 7 i hade drygt 11 000medlemmar, mindre än 6 000, Beklädnadsavdelningen i hade för tio årsedan ca 5 500 medlemmar, och är motsvarande siffra 4 300 medlemmar. Vi socialdemokrater har lagt fram konstruktiva förslag föratt rädda och utveckla den tekoproduktion som fanns i är 1979. Nr 158 mötts med kalla handen, senast ivår här i . Torsdagenden ' S 'i''*'' kammaren och allariksdagskolleger från tekoorter en 4 iuni1981 chans att vända på den negativautvecklingen och ge dem som har att arbeta medbranschens framtid en positiv grund och inriktning till deras planerings- Äldrestödet har haft en mycket stor betydelse för tekoföretagenspolitiken rn. De framtida insatserna för branschenmåste ges offensivare inriktning. Den inriktningen får vi genom att stödja densocialdemokratiska reservationen gällande p. 45 i utskottsbetänkandet. Jag yrkar härmed bifall till reservation 19 och de andra socialdemokratiskareservationerna i betänkandet. AnL 62 (): Jag har begärt ordet i den här debatten föratt ge några synpunkter på den del i det nu behandladearbetsmarknadsutskottsbetänkandet som rör det s, k. äldrestödet tilltekoindustrin. Denna industris problem diskuterades tidigare i anslutningtill näringsutskottets betänkanden 47 och 52. är det de insatser somfaller inom arbetsmarknadsutskottets område som vi har att ta ställning till. Låt mig dock innan jag går in på frågan om åldrestödetändå säga något om dagsläget för svensk tekoindustri, såsom det upplevs i dennaindustris huvudområde - . har sysselsättningstillfällena inom tekoförsvunnit på löpande band. I handlar det om ca 10 000 försvunnatekojobb . Var och en kan förstå vilka påfrestningar för ett områdesarbetsmarknad en sådan förlust av sysselsättningstillfällen innebär, isynnerhet som övrig tillverkningsindustri och serviceverksamhet visar mycketlåg tillväxt. Endast omkring en tredjedel av bortfallet har kunnat kompenserasmed jobb i andra verksamheter. Man skulle kunna tala om en kontinuerlig"varvskris". och första hälften av 1980 dämpades nedgångeninom teko något. Det då något ljusare konjunkturläget och det genomdevalveringen 1978 förbättrade relativa kostnadsläget för svensk industribetydde mycket, liksom och kanske framför allt äldrestödet, som ju infördes1977 påförslag av arbetsmarknadsminister , Jag tror att man inomtekobranschen ganska allmänt härden uppfattningen att äldrestödet varit denstödform som betytt mest för teko . Och da vill man ändåinte undervärdera vare sig försörjningsberedskapslånen eller lånen för strukturrationaliseringareller exportstödsåtgärderna. Trots det tillfälligt förbättrade läget blevlönsamheten även det året otillfredsställande för många företag. En analys aväldrestödets betydelse, som industridepartementet låtit utföra, visar att tvåtredjedelar av branschens anställda - drygt 20 000 personer - arbetar i företagsom inte skulle klara sig utan det här stödet. Alltsedan hösten 1980 har läget för teko försämrats ibetydande grad. Minskad orderingång, försämrat relativt kostnadsläge och ökadimportkon-96 kurrens oroar starkt såväl tekoföretagen och derasanställda som kommunala och regionala myndigheter, och varslen om neddragningarökar. Självfallet växte denna oro när man studerade de nyaregler för äldrestödet som budgetpropositionen förordade och då fann att dessaförmodligen skulle medföra att utgående stöd minskade och att hela detberäknade beloppet - 320 milj. kr. - troligen inte skulle nå ut tilltekoföretagen.