prot · G40971 · 1980-12-31 00:00:00 — Detta innebär dock inte att vi kan lämna våra pensionärerutan effektivt skydd för inträffade prisstegringar. Denna grupp medborgare harytterst små möjligheter att kompensera sig pä annat sätt. Vi har lovat varapensionärer en värdesaker pension, och värt sociala välfärdssystem fär inteurholkas. Därför har vårt parti motsatt sig de tricks med basbeloppet som denborgerliga riksdagsmajoriteten har drivit igenom och son-i klart strider mot tidigareutfästelser, inte minst till pensionärerna. Även då def gäller sysselsättningen har den högainflationen tillsammans med en rekordhög ränta naturligtvis förödandekonsekvenser. De investeringar i näringslivet som regeringen själv efterlysersom ytterst angelägna uteblir i stor omfattning pä grund av deninflationsekonomi som vi nu befinner oss i. Det är naturligtvis angeläget att vi försöker öka värexport och återta marknadsandelar utomlands. Men ännu viktigare är, som jag serdet, att se till att vär hemmamarknadsindustri kan hävda sig bättre. Def är liten glädje för vär bytesbalans om exporten ökar men importen ökar ännumer och därmed tränger undan vär egen hen-irnamarknadsindustri. Def är dessa problem sorn nirmera har drabbat inte minstindustrin i mitt hemlän . Vårt läns näringsliv domineras nämligen avmindre och medelstora industrier, som huvudsakligen är hänvisade till densvenska hemmamarknaden för aft fä avsättning för sina produkter. Betydande delar av vår möbelindustri, inredningsindustri,byggmaterialindustri och även delar av bilindustrin är lokaliserade till ,har det skett en ständig nedgång i industrisysselsättningen i värtlän. Vär utpräglade hemman-iarknadsindustri har uppenbara svårigheter att hällaproduktionen uppe och därmed trygga sysselsättningen. Varsel om driftinskränkningar och företagsnedläggningarströmmar nu in pä löpande band till länsarbetsnämnden. Jag blir därför litetförvånad när jag hör företrädare för regeringen pästä att arbetslösheten skulleha minskat. Nyss lät det på arbefsmarknadsministern son-i om arbetslösheten skulleha minskat. Det har den i alla fall inte gjort i . Det vore braom regeringens företrädare fog kontakt med vederbörande reda pä hur det verkligen ligger till innan de ger sina uppgifter här ikammaren. befarar man att 4 000 personer kommeratt bli arbetslösa under vär-en. Dessa utgör av arbetskraften. En sädanarbetslöshet har vi i inte upplevt . Det är alldelesuppenbart att den höga inflationen, det uppdrivna ränteläget,ätstramnings-politiken och den försämrade köpkraften inorn landet, slär hårtmot den typ av indusfri som vi har hemma i . Sä länge vi hade en tillväxt i den svenska ekonomin, sälänge vär hei-i-\mamarknad fungerade normalt och sä länge byggandet i landethölls uppe pä en acceptabel nivä hade ocksä vär henimamarknadsberoende industrilätt att hälla produktionen uppe och därmed hävda sysselsättningen. Därför trorjag personligen att det inte är möjligt att vare sig svälta sig ur eller exporterasig ur den ekonomiska kris som värt land befinner sig i . Mänga har vittnat orn att verkligendokumenterat sitt samhällsansvar genom att göra upp om ett avtal pä en mycketläg nivä. är det framför allt regeringen och industrin som ansvarar för attse till att vi fär fart pä investeringarna. Det mäste nämligen bli slut pä despekulativa satsningar som svenskt näringsliv i stor utsträckning sysslat medde . De ca sorn flutit omkring pä den svenska länemarknaden, oftast fill grärnarknadsräntor, mäste nuslussas över till sysselsättningsskapande investeringar. Det är ett mycketrimligt krav som de svenska löntagarna har rätt atf ställa pä regeringen,pä och även pä . Vi mästeproducera mera här hemma och köpa mindre ufifrån. Det har nämnts tidigare i debatten.och jag vill upprepadet, attdet inte kan vara rimligt att en Volvobil till skall behöva bestäav importerade komponenter. Det kan inte vara rimligt att, som det påstås, definte gär att köpa svensktillverkade cykelnav eller ens cykelpedaler i det härlandet längre, utan även sädana delar importeras. Den svenska möbelindustrin, son-i f, ö. är starktkoncentrerad till , lär ocksä ha betydande imporfandelar i sinproduktion. Det händer t. o. rn. att svensk möbelindustri köper in heltutlandstiilverkade möbler, för aft sälja vidare pä den svenska marknaden. Jag hörde på ensysselsättningskonferens i nägot så fantastiskt som att t. o. m. svenskalikkistor till skulle bestä av importerade varor. Det här leder n-iig fillslutsatsen att om inte svensk industri kan ta sig i kragen och satsa mera pähernmaproducerade produkter, gräver man bokstavligen sin egen grav. får det alltså vara slut pä spekulationsekonomin isvensk indirstri. mäste vi investera och tillverka mera här hemma. Dä ger vihemmamarknadsindusfrin en rimlig chans att klara produktion ochsysselsättning. Det klankas dessutom ständigt pä den offentliga sektorn -den debatten har varit uppe häri dag också. Den offentliga sektorn är förstor,säger man, och det finns polifiker och industrifolk som tror att bara den kundeskäras ned så skulle nästan alla våra problem vara lösta. Det är inte alls pä def sättet. Det är den industriellasektorn som är för liten, och infe minst vär hemmamarknadsindustri mästestimuleras och därmed bidra bättre fill vär försörjning och sysselsättning. 46ALF WENNERFORS (m): beskrev den ekonomiskasituationen pä ett sä pass nyanserat sätt att det inte föranleder replik. Jagtycker att de frågorna har behandlats sä mycket . Och när detgäller Skaraborgsproblemen förutsätter jag atf nägon annan skaraborgare tarupp den handsken. Jag tror atf det är spexförfattaren som sagt atten människa som exakt vet vad som är passande har obegränsade möjligheter attsäga det opassande. Jag är inte en sädan människa, i-nen ändå kommer jag, someventuella åhörare kommer att bli varse, att säga sådant som pä sina hällupplevs som opassande. Med andra ord: jag kommer att ge mig pä en helig ko,nämligen facket. För nägra rnänader sedan korn journalisten utmed debattboken "Utslagen! Den svenska modellen efter 1980 årsstorkonflikt". Han säger bl. a. i inledningen av boken: inte skalllägga sig i" förhandlingarna på arbetsmarknaden, inträffar en svårsjälsklyvning när samma politiker uppmanas att ikläda sig det arbetsgivaransvarsom regering och riksdag trots allt mäste ta." har naturligtvis rätt. Att 1980 årsavtalsrörelse gick snett beror icke minst pä att vi politiker, med åtskilligastatsråd i spetsen, inte tagit pä fillräckligt allvar vår roll somarbetsgivare. Vi har inte, sorn ocksä påpekar, definierat,analyserat och dragit konsekvenserna av denna roll. Professor kom rned ett gott råd i endebattartikel i , som vi ocksä borde lyssna till: "Det finns alltså all anledning aft ta lärdom avandra länders erfarenheter, närmast dä de nordiska grannländernas. Kanske vikan ha nägot att lära av länder som i övrigt är sä lika , även om statendär spelar en aktiv roll i konfliktlösningar som ter sig främmande för svensktradition." Vi kan ocksä instämma med när han säger attvi naturligtvis bör hälla fast vid grunddragen i den svenska modellen -parternas frihet under ansvar. Men modellen behöver reformeras för att kunnabevaras. Kan vi ställa oss vid sidan av lönepolitiken när vipolitiker i stat och kommun är arbetsgivare för 1,3 miljoner anställda? Väg dessutom in de offentligt anställdas lönekostnader i eft störresamhällsekonomiskt sammanhang. Vad kostar exempelvis löneförhöjning pä denstatliga sektorns område? 300-350 milj, kr, är svaret. Men var god observeraatt när förhandlarna sätter sig till bordet är redan 6-6,5 %intecknade. en arbetskraftskostnadshöjning i statsbudgeten pä omkring 2miljarder är redan intecknad. Löntagarorganisationer pä den statliga sektornkräver nu eller med andra ord att budgetunderskottet skulle kunna ökamed ytterligare en miljard. Bara dessa siffror borde göra klart för var och en att vipolifiker inte längre, som nägon företagsledare sade, kan "sitta påläkfar'n" när de offentligt anställda kommer med sina lönekrav. skrev den 5 juni 1980bl. a. följande; "Mycket skulle vara vunnet om man alltjämt villeöverge den horribla utgångspunkten aft parterna på den offentliga sektornbestår av järnbördiga parter som skall kunna göra upp oberoende av regering ochriksdag. Reellt sett har det aldrig varit så. Det är ett skuggspel. Alla vet juatt regering och riksdag finns i bakgrunden såsom ansvariga för landefssäkerhet och medborgarnas välbefinnande." Jag tycker att det är intressantsom här säger. I defta sammanhang är regeringens presskonferens den 27mars 1980 -alltså för nästan ett är sedan - ocksä intressant. I ettsexpunktsprograrn gjorde regeringen då en skarp markering. "De lönekrav som förts fram ligger inte inom ramenför samhällsekonomisk balans. Skulle de förverkligas, blir de ett hot motSveriges internationella konkurrenskraft och människornas välfärd," Avtalspaketetavslutades med en regeringsdeklaration, att avgörande var attarbetsmarknadens parter träffar avtal pä "i stort sett oförändrade Nr 71 ''''"'°''"- den Jag skalldärefter inte diskutera varför resultatet av avtalsrörelsen blev 4 fghKu. )]-; losi långt ifrånvad som uttrycktes med "i stort sett oförändrade villkor", Def är litet genant atf återigen fräga vem som i regeringengodkände det onödigt Allmänpolitisk högaslutbudet eller möjligen förra debatt Menden saken är klar att hade vi politiker sagt nej den där ödesdigra helgenimaj 1980, hade det kanske infeblivit nödvändigt att inkalla en urtima Däremot skall jag återigen citera ur , Hanmenaratt visar statsbudgeten eft underskott på , säfinns det bara en enda vettig åtgärd för politikerna- nämligen aft genomföraeft flerårigt lönestopp för de anställda i den offentliga sektorn. Sä ger hanoss riksdagsmän en rejäl bredsida: "Genom att de avgörande ekonomiska besluten nu legat utanför har ocksä kraven pä och kompetensenhos ledamöter ständigt sjunkit." Vad svarar vi pä detta? Visst har han delvis rätt! Men vadmenar han i det här sammanhanget med kompefens? Menar han kunskaper enbart?Dess värre är det inte enbart en fråga om kunskaper om lönepolifiken och dessroll i ekonomin. Det är en fräga om civilkurage, om aft helt. enkelt ta pä sigobehaget atf vågasäga nej. Det är dessutom en ansvarsfråga. Vi polifiker harinfe bara ansvar för def närmaste budgetåret. Vi har ansvar för hur det skallse ut i det här landet om 5, 10, ja, om 40-50 är. Skall vi verkligen länaytterligare miljarder i utländska banker för att betala ut stora nominellalöneökningar fill statstjänstemännen? Vad kommer våra barn att säga om det, närde en gång skall ta över? Innan jag går vidare vill jag först anmälatveksamhet inför krav på lönestopp, och det gör jag för undvikandeav alla missförstånd. Jag förordar ett s. k. samhällskontrakt, även om en sädanlösning inte är särskilt realistisk just nu efter det som hänt de senastedagarna, Å andra sidan - skall det väl ocksä sägas - är steget mellan lönestoppoch samhällskontrakt inte sä värst långt. Vidare vill jag, för undvikande av missförstånd, säga atfdetta inlägg inte är ett angrepp pä den offentliga sektorn. Den är nödvändigför enskilda människor. Varken samhälle eller näringsliv kan klara sig utan denoffentliga sektorn, exempelvis utbildning, barnomsorg, sjukvård, äldrevård ochtransporter. Men vi mäste hushälla med de kronor som satsas pä den offentligasektorn, så att även den kommande generationen fär råd att avlöna lärare,sjuksköterskor, byrådirektörer, brevbärare och lokförare. Att slå vakt om en gynnsam utveckling ur den ekonomiskakrisen borde väl vara ett gemensamt intresse för alla parter. Att tasamhällsekonomiskt ansvar och att skapa förutsättningar för bibehållen svensksocial välfärdsstandard även - när dagens ungdomar tar över -borde väl kännasangeläget även för medlemmarna i den offenfiiga sektorns fyra tunga, 8 protokoll 1980/81:71-72 Ja, sä borde det vara. Men av det märktes inte mycket i 1980års avtalsrörelse. överlämnade förStatsanställdas förbund, Hans Hellers för TCO-S, förKommunaltjän-sfemannakarfellen och förKommunalarbetareförbundet-tillsammans representerande 1,3 miljoner medlemmar-sina krav fill . De krav som dessa fyra fackliga ledare - "de fyrasgäng", som de numera kallas - reste läg mycket högt. Den 17 aprilkonstaterade arbetsgivarparten atf de sammanlagda kraven hadekostnadsberäknats till arbetskraftskostnadshöjningar på , Var deffa realistiska lönekrav? Svaret är självfallet nej.Lönekraven visade en beklaglig brist pä samhällsansvar. De fyras gäng ageradeöver huvud taget på eft sätt som var helt främmande för dens. Inte heller tyckfes de ha accepterat grundprincipen att det mäsfevara den konkurrensutsatta sektorn - t. ex. exportindustrin - som skall varalöneledande. F. ö. uttryckte de sig i avtalsstriden som om de deltog i nägotslags hätsk valrörelse. Eller kunde det vara sä att dessa fyra fackliga ledareinte var riktigt medvetna om att de ekonomiska grundförutsättningarna radikaltförändrats bäde ute i världen och här hemma? Kunde det vara så att de inte varmedvetna om atf vi svenskar, samfidigt som vårt samhälle och näringslivdrabbats av omvälvande strukturförändringar, levt över våra tillgångar i 10-15år, och att den socialdemokratiska regeringens ekonomiska politik under1970-talet i flera avseenden var felaktig? Jag hoppas att de nu har studerat den senastelångtidsutredningen och även tagit lärdom av atf arbetskonflikt medfördeett produktionsbortfall på av BNP, något som indirekt drabbar ossalla och således även de 1,3 miljoner medlemmarna i den offentliga sektornsfackliga organisationer. Möjligen hade defta samband med def som manfinner på s, 2 i redovisningen för lönedelegations verksamhet underär 1980, Av redogörelsen framgår atf det under överläggningen den 23 aprilframställdes tvä yrkanden om uttalanden, (vpk) ville attlönedelegationen skulle uttala aft borde dra tillbakasitt lockoutvarsel och inträda i meningsfulla förhandlingar genom att lägga ettförhandlingsbart bud, för socialdemokraterna yrkade atflönedelegafionen skulle uttala att arbetsgivarverket borde bryta detditfills-varande sambandet mellan förhandlingarna inom den statliga sektorn ochförhandlingen inom Svenska arbetsgivareföreningens område samt lämna ett förmotparten gynnsammare förhandlingsbud. Lönedelegationen beslöt med nio röstermof åtta att inte göra något uttalande. Atf kommunisten kunde komma med ett sådant här krav, detförvånar mig inte. För en kommunist gäller def ju att ta vara på varjetillfälle att utöva något slags demonsfrafionspolitik. För en kommunist gällerinte vanliga principer om ansvarstagande - tvärtom. Ju mer oro man kanställa till med, desto bättre. Men hur sansade och erfarna socialdemokrater ilönedelegationen kunde lockas med i det kommunistiska featerspelet, def förstårjag inte. Låt mig få hoppas och tro att det var eft olycksfall i arbetet. Fördet fortsatta arbetet med lönepolitiken här i huset vore det bra om ValterKristenson, eller nägon annan socialdemokrat i riksdagenslönedelegation erkände att sä var fallet. Det vore dessutom värdefullt om någonsocialdemokrat uttalade sig för principen att det är den konkurrensutsattasektorn som skall vara löneledande. De fyras gäng begärde förra åretlöneförhöjningar som beräknades höja statens arbetskraftskostnader med 20-22 %.Det slutliga lönelyftet blev . Jag har redan gett uttryck för vadjag tycker om detta, men det är ytterligare en synpunkt som faktiskt harallmänt intresse. I och för sig är det en uppgift för fackliga ledare ochförhandlare att i en förhandling fä ut sä mycket som möjligt för sinamedlemmar. Men frågan är om den under många är förda s. k. solidariskalönepolitiken utöver sina uppenbara förtjänster medfört att man ägnat sig förmycket åt lönepålägg i kronor och ören. Man tycks ha glömt att det inte blir sämycket kvar av de stora nominella löneförhöjningarna och atf de också indirektpåverkar sysselsättningssifuationen i hela landet. Jag vill slutligen uttala den förhoppningen att man, närman nu gär till en uppgörelse, skall ta litet hänsyn till vad SAF och LO sagt isitt gemensamma uttalande, vilket bör gynna inte bara de egna medlemmarna ufanlandet i dess helhet. Kammarenbeslöt att förhandlingarna skulle fortsättas kl, 19,30, 6§ Anmäldes och bordlades Proposition 1980/81:105 om ändring i lagen(1970:65) om allmänna hypoteks-bank och om landshypoteksföreningar, m,m, 7 § Anmäldes och bordlades Redogörelse 1980/81:10 Fullmäktiges iriksgäldskonforet förvaltningsberättelse för är 1980 8 § Anmäldes och bordlades Motion 1980/81:1922av m.fl. med anledning av proposition 1980/81:91 med vissa bestämmelser om hemtillverkning av vin 9 § Anmälan av interpellation Anmäldes och bordlades följandeinterpellation som ingivits till kammarkansliet 1980/81:92 av (vpk) till handelsministernom kontrollen av den svenska vapenexporten: Kvinnokamp för fred ställde underhösten 1980 följande fräga till handelsministern: "Vi kräver en öppen redovisning av vapenhandel'.För att ge bättre insyn i vär krigsmaterielexport bör ha ansvaret föralla beslut om vapenexport-1, ex. genom en parlan-ientarisk nämnd -i ställetför att besluten delegeras till krigsmaterielinspekfören och handelsministern.En mycket stor del av alla svenska vapen sorn säljs utomlands är intetillverkade i utan pä licens. Vi kräver att även handeln med licenstillverkade vapenförs in under svensk lagstiftning san-it upptas i statistiken, vilken ärbristfällig och missvisande. Gäng pä gäng visar det sig att dessa vapen användsi ki-igshandlingar och av förtryckande regimer. På detta sätt kan kommaatt direkt stödja krig och förtryck. Även licensvapnen bör alltså nogagranskas. förespräker officiellt nedrustning. Genom dettahyckleri med halvt dolda vapenaffärer över hela världen ställs vär trovärdighetsom fredssträvande nation pä spel." Kvinnokamp för fred har ännu inte fått svar fränhandelsministern. har vapenexporten änyo aktualiserats genom att svenskarobotar säljs till länder i , närmare bestämt till ochBahrein. skall ha levererat till detta oroliga område. Mot bakgrund härav hemställer jag att tillhandelsministern fä ställa följande fräga: Avser handelsministern att ta initiativ till att enparlar-nentariskt sanin-ian-satt nämnd med representanter frän samtliga partierinrättas för att följa och kontrollera den svenska exporten av vapen ochkrigsmateriel? 10 §Meddelande om frågor Meddeladesatt följande frågor framställts 1980/81:251 av (vpk) fill socialministernom rätten till förkortad arbetstid: Enligt lagen om ledighet för värd av barn. m. m. kanföräldrar till barn erhålla sex timmars arbetsdag. I lagen sägsdäremot inte nägot om det är möjligt aft endast förkorta arbetsdagen till sjutimmar. 1 en kornmun har en begäran frän en anställd om att fä arbeta sextimmar tvä dagar och lämnats utan bifall.Med hänvisning till det anförda vill jag fråga socialministern: medverka fill att, om denna tillämpning av lagen ar riktig,lagen ändras sä att småbarnsföräldrar blir berätfigade till arbetstidsförkortningsom är mindre än ? 1980/81:252 av () till utbildningsministernom uteslutande av vissa läroböcker från lärornedelsnämndens katalog; Den s. k. , utgiven päförlaget och tryckt i minst 47 000 exemplar, har vållat en mycket hetdebatt i , sedan det blev känt att den under en relativt läng tidanvänts i undervisningen i samhällsorienterande ämnen pä mellanstadiet i OskarFredriksskolan. anser atf denna"historiebok" bryter mot samfiiga objektivitetskrav somläromedelsnämnden fastställt för "centralt läromedel" (PM1980-07-30). allmänna skolstyrelse tog vid sitt sammanträdeden bl. a. kraftigt avstånd från att bredvidläsningsböckeranvändes i syfte "atf förlöjliga vårt styrelseskick och i demokrafiskordning utsedda företrädare för medborgarna" samt att "läromedel medotillständig språklig framställning utnyttjas som lärobok". Därmed borde man kunna förvänta, att boken inte längrekon-ir-i-ier att användas vid undervisning i skolor i . Vad sorn oroarmig är emellertid att en lärare i en skrivelse uppger atf "sedan flera är finns upptagen i läromedelsnämndens katalog". Underhänvisning till det anförda vill jag fråga utbildningsministern: Är statsrådet beredd vidtaga åtgärder för aft"" och liknande olämpliga alster inte skall komma attfinnas rned i lärornedelsnämndens katalog ? 1980/81:253 av () till budgefministern om förbättrad loe normerna ror e rde av rätt till existensminimum krävdes ~ i januarr iy»u skatf av »inkomst beräknad efter en komrnunal- Makar, två lika Ensamstående 33 580 24 810 44 590 20 590 53 990 19 860 62 810 18 560 En stor del av de medborgare somskulle ha rätt till existensminimum känner inte till denna sin rätt på grund avbristande informafion frän skattemyndigheterna. Allmänheten har särskilt undernu pågående deklarationstid ett stort behov av en bättre information omnormerna för existensminimum. Mot dennabakgrund vill jag fräga budgetministern; Är budgetministern beredd vidtaga snara åtgärder somförbättrar informationen till allmänheten om normer för räft tillexistensminimum? 11 § Kammareri åtskildes .