prot · G409163 · 1980-12-31 00:00:00 — Men när man lägger upp ett sådant hår samarbete måste man alltidfråga: Samarbete för vem och på vems villkor? Och vi ställer oss den frågan: Ärdet så klokt, sett ur arbetarrörelsens synvinkel, att ta ett avtal som innebäratt vi får import av färdiga fossila bränslen till som desvenska raffinaderierna kan få svårigheter att utnyttja sin kapacitet? Är detså klokt att övre återigen skall förfalla i en roll att sälja billigvattenkraft till ett annat land? Vore det inte dags att ställa villkoret attdet åtminstone skulle bli någon mer avancerad industriell utveckling i utbyte istället för att denna del av landet bara återigen skulle vara furnerare avvattenkraft och råvaror som den alltid varit i sin mer eller mindre kolonialahistoria. Är det så klokt att detta avtal är formulerat precis somom det vore skräddarsytt för den penetration av norskt näringsliv och detupprättande av maktpositioner på olje- och bensindistributionssidan som denstora Volvo-Beijerinvestgruppen här i så gärna vill genomföra? Är deten tillfällighet att avtalet verkar utformat precis för att passa deintressena? Och jag vill fråga framför allt socialdemokraterna, som alltså äreniga med de borgerliga på den här punkten: Är det så klokt och riktigt att möjliggöraoch förstärka också ett svenskt privatkapitalisfiskt insteg i den norska oljeexploateringeni ett läge när den norska fackföreningsrörelsen i allt högre grad och alltskarpare ton kräver samhällelig kontroll och styrning av oljetillgångarna ochderas exploatering och framför allt vill dämpa den hejdlösa exploatering som nupågår - för att uppnå större säkerhet, för att uppnå bättre hushållning, föratt kunna använda oljepengarna på ett ur arbetarrörelsens och arbetarklassenssynpunkt vettigt sätt? Är det i det läget riktigt att faktiskt, vilket man nugör, stå emot det intresset och underlätta för en privat finansgrupp i Sverigeatt tillsammans med norska privatintressen skärpa oljeexploateringen? bara en kommentar till näringsutskottets betänkandenr 58, som behandlar exportfrämjande åtgärder. Vi yrkar där avslag påpropositionen och begär att regeringen skall återkomma i frågan. Det har dengrunden att det där förekommer en punkt där regeringen begär attriksdagen skall bevilja 30 miljoner, utan att ange den närmare omfattningen ochinriktningen av åtgärderna, som regeringen förbehåller sig rätten att senaresjälv bestämma. Vi menar att detta icke står i överensstämmelse med regeringsformensavsikt att skall ha ett ordenfligt beslutsunderiag. skallveta vad pengarna skall gå fill när den beslutar om en så rundlig summa som dethär är fråga om. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till samtliga i dessa tre betänkanden behandlade vpk-motioner. Industripolitikens inriktning, m. m. AnL 8JOHAN (): har redan tidigare behandlat en heldel ämnesområden i proposition 130. Vad som återstår år framför alltavsnitten om teknisk forskning och utveckling och industripolitikens allmännainriktning. Följande fyra övergripande industripolitiska mål anges ipropositionen som särskilt angelägna i nuvarande ekonomiska läge: 1. att ökaproduktionen av industrivaror och tjänster för att genom ökad export ochminskad import bidra till den externa balansen, 2. att ökaeffektiviteten i industrin för att därigenom lämna största möjligaresursutrymme åt andra samhällssektorer, 3. att utvecklaindustrin sä att den kan bidra till en regional balans och utnyttjaundersysselsatta resurser, och 4. att medverkatill att strukturomvandlingen sker i socialt acceptabla former. Industriminister kommer själv senare i debatten attkommentera propositionen på dessa områden. Propositionen kan ses som ett led i ett fortlöpande arbeteför att genomföra en akfiv industri- och näringspolitik. Ensmåföretagarproposition kommer att framläggas . Den bildaren fortsättning på de förslag i småföretagarfrågor som framlades i det kändapaketet 1978. I flera andra propositioner kommer förslag att framläggas ifrågor som rör näringsliv, näringspolitik och företagsamhet, i syfte att skapagoda förutsättningar för näringslivet och stimulera näringslivet självt tillnya tag. För min egen del vill jag framhålla några områden, som jaganser särskilt viktiga. Många talar om den ekonomiska krisen. Alla erkänneratt vi har en rad obalansproblem, som redan är stora men som tenderar attförvårras framöver. Importen är större än exporten. Konsumtionen är större änproduktionen. De offentliga utgifterna är dramatiskt mycket större äninkomsterna och förorsakar ett mycket stort budgetunderskott. Fler och fler erkänner också att en positiv utveckling avföretag och näringsliv är den praktiskt taget enda möjligheten att lösa deekonomiska, sysselsättningspolitiska och balansmässiga problemen. Vi måste fåbättre fart på det svenska näringslivet och få till stånd en starkare vilja attsatsa på produktiva investeringar. Vi måste arbeta för att åstadkomma ettindustri- Industripolitikens inriktning, m. m. politiskt klimat som främjar arbetsvilja och engagemangför arbete och insatser inom företag och näringsliv. Unga människor måste finnadet intressant och stimulerande att ägna sig åt företagandets uppgifter och åtarbete inom industri och produktion. För att vi skall kunna åstadkomma detta näringsutvecklandeklimat och ökande engagemang fordras en rad åtgärder. a. måste vi skapaökad förståelse för näringslivets villkor och ett bättre anseende för dem somarbetar inom näringsliv och produktion. Utomordentligt viktigt är att vi ökarnäringslivets lönsamhet. Vi måste återställa dess konkurrenskraft gentemotutlandet. En sak som är av utomordentligt stor betydelse för att ökalönsamheten och främja investeringarna är att den nu alltför höga låneräntankan sänkas. De senaste månadernas förbättrade handelsbalans och den politiskastabilitet som har skapats genom att regeringskrisen nu är över borde varaförutsättningar som möjliggör en räntesänkning . Man väntar medotålighet på att det tryckförband som i början av det här året lades påränteområdet skall lättas till förmån för industrins investeringar. Kostnadsutvecklingen för näringslivet måste hejdas om viskall kunna återfå tillräcklig lönsamhet och konkurrenskraft. Både löner,priser och skatter måste stabiliseras, så att kostnadsutvecklingen här hemmablir lägre än i utlandet. Detta är en av de viktigaste förutsättningarna föratt vi skall kunna återvinna förlorade marknadsandelar, öka vår produktion, ökasysselsättningen och förbättra ekonomin. En utveckling av småföretagen är av mycket stor betydelse.Småföretagen är ett omistligt inslag i vårt näringsliv. De bidrar tillekonomisk stabilitet och god sysselsättning i växlande konjunkturer. De bidrartill produktion och sysselsättning i olika delar av landet och medverkar tillatt natur- och produktionsresurser tas till vara. Småföretagen svarar för enbetydande del av innovationerna och för utveckling av nya produkter. De berikarvaruutbudet och svarar för en konkurrens som garanterar goda varor till lägstamöjliga priser. Småföretagen är av mycket stor betydelse för produktionen avinsatsvaror till exportindustrin och motverkar importen av många konsumtions-och industriprodukter. Åtgärder i den riktning som jag här har anvisat kräver endecentraliserad politik. Vi måste arbeta för att företag och näringsliv skallutvecklas i såväl stora som små orter i olika delar av landet. De senaste årensflyttningsrörelser har visat att människorna gärna vill bo även i mindreorter. Erfarenheten visar också att en effektiv och konkurrenskraftigproduktion ofta med fördel kan bedrivas i både mindre och medelstora samhällen.Dessa erfarenheter ger stöd för den inriktning som inte minst genomåren har varit talesman för, att vi i stor utsträckning skall flytta kapitaloch produktionsresurser till människorna och inte tvärtom. Därmed tillvaratarvi bäst landets resurser, vi uppnår en effektiv produktion och skapar samtidigtförutsättningar för en god miljö, för harmoni och trivsel för människorna. Det ärockså nödvändigt att bygga vår industriella utveckling på de enskildamänniskornas vilja till initiativ, ansvar och handlingsförmåga. trorinte på en socialistisk näringspolitik eller på statlig detaljstyrning och ett OnsHncrpn den övermåttav statlig planering och samordning. Vi menar att effektiviteten och o ,go, konkurrenskraftenutvecklas bäst i en marknadsekonomi under ansvar, under storfrihet inom av statsmakterna givna ramar. All erfarenhet visar att , , . /,-,-/, ettnäringsliv i huvudsak byggt på enskilda företag med starkt personligt ., , . :'&& F 6 f b inriktning, m. m. engagemangi en marknadsekonomi under socialt ansvar är den bästa formen för produktion.Den kan också ge de bästa konsumtionsvarorna till de lägsta priserna. Den gerbäst ekonomi och skatteunderlag och befrämjar trivseln i arbetet. Med det vill jag också bemöta vad sade omatt marknadsekonomin inte fungerar. Den industripolitiska proposition som vi nu behandlar tarupp många av de frågor som jag här har berört som viktiga för näringslivetsutveckling och en ekonomi i balans. majoritet har tillstyrkt propositionen ialla delar. I långa stycken har också socialdemokraterna godtagitpropositionens förslag. Men på många punkter, alltför många enligt min mening,har de lagt fram reservationer. De slår med dessa reservationer in öppnadörrar. Vad som önskas är redan i gång i olika former. Jag vill kommenteranågra av reservationerna. och kommer att beröraandra. I den första reservationen tar man upp den allmännapolitiken och försöker göra troligt att socialdemokraternas motion ochpolitiska förslag skulle präglas av en helt annan realism och krav påutveckling än regeringens förslag. tog inledningsvis upp den härfrågan och sade att den nuvarande regeringen inte driver någon industripolitiksom gör skäl för namnet. Han talar om passivitet och brist på ansvar förindustripolitiken. Jag skulle till vilja ställa frågan: Skall vigöra en jämförelse med den industripolitik som den socialdemokratiskaregeringen drev? Om vi mäter effektiviteten i form av antal förslag, iomfattningen av de förslag som avgavs dä och och i omfattningen av medeltill industrins främjande, skall vi nog finna att den nuvarande regeringen ochdess föregångare efter 1976 har bedrivit en långt effektivare ochresultatrikare industripolitik än den regering vi hade . Det är baradet att man har fått arbeta i ett helt annat klimat . I många stycken sammanfaller skrivningarna i den härreservationen med majoritetens målsättningar. Kan det möjligen vara så attsocialdemokraterna är inne i en omprövning, att de räknar med att komma iansvarsställning och därför nu måste ställa om? Det finns ju två meningar som gör sig gällande inomsocialdemokratin, och många anammar faktiskt de industripolitiska mål somindustriminister gång efter annan har givit uttryck för. Det tycker jagär bra. Är en omsvängning i gång, kan vi kanske föra en mera konstruktivpolitik i fortsättningen. Socialdemokraternahar tidigare inte ställt upp för ökad lönsamhet i 15 Industripolitikens inriktning, m. m. näringslivet.Vinst har man betraktat som någonting otillbörligt och fult, ochkostnadsökningar för näringslivet har lagts på gång efter annan. Ansvaret förden enorma kostnadsutvecklingen ligger i hög grad påsocialdemokraterna. Skattebelastningen i form av arbetsgivaravgifter var dentiden enorm och bidrog till att urholka företagens motståndskraft närkonjunkturerna gick ner. Ett omtänkande nu är alltså på sin plats, och dethälsar vi med tillfredsställelse. Innehållet i de olika reservationerna i övrigt harkommenterats av utskottet, och med hänsyn till den tid som vi har tillförfogande skall jag inte gå närmare in på dem. Jag vill bara kommentera enenda sak som tog upp, nämligen när han påstod att regeringenbrister i intresse för att stödja de statliga företagensinvesteringsverksamhet. Som det har sagts tidigare, är det destatliga företagens ledningar som har ansvaret att verka för en aktivindustripolitik inom sina områden. De har ansvaret för att vidta alla deåtgärder som befinns realistiska och om så erfordras lägga fram förslag omtilldelning av resurser. Det förekommer en ständig kontakt mellan regeringenoch de statliga företagen i det avseendet. Vad man tar upp i reservationen äralltså saker som är i gång. I fråga om det nordiska samarbetet, som Svenssonockså omnämnde, tror jag att dei: är en riktig väg som propositionen anger. Jagtror att vi skall se den nordiska marknaden som en hemmamarknad. Samtligapartier i övrigt är eniga om att det finns all anledning att verkligen taordentliga krafttag för att bygga ut den marknaden, och regeringens förslag ärett steg på vägen. Med detta vill jag, herr talman, yrka bifall till näringsutskottetshemställan i betänkandet nr 64. AnL9 () replik: konstaterade att den svenskaekonomin är dålig. På den punkten har jag ingen annan uppfattning än han.Ekonomin är sannerligen dålig. I övrigt tycker jag att anförandevar mest allmänt tal, liksom innehållet i propositionen. Det är en mängdartiga, trevliga och fina fraser, men ganska få konkreta saker. När nu konstaterar att den svenska ekonominär dålig, är jag naturligtvis medveten om att det inte finns några enklapatentlösningar på problemen, men jag menar att den svenska industrin har ennyckelroll i arbetet för att långsikfigt restaurera vår ekonomi. Om det råderdet, menar jag, inget som helst tvivel. Skall vi återskapa jämvikten i vårbytesbalans, ställer detta otvivelaktigt krav på kraftiga ökningar avindustriproduktionen. , , minskade antalet industriarbetsplatsermed 30 000. Den utvecklingen måste vi givetvis bryta om vi skall kunna lösavåra problem. Vi måste se till att förbättra den svenska industrinskonkurrenskraft och göra den starkare på såväl hemmamarknaden somexportmarknaden. Gör vi det, skapar vi flera, och inte färre, industrijobb. Dåförbättrar vi landets ekonomiska läge. Som jag tidigare sade - men på denpunkten delade inte min uppfattning - bör de statliga företagenkunna spela en betydande roll, om man engagerar dessa. Men det förefaller somom viljan saknas. menar att det bör ske på eget inifiativ, om destatliga företagen skall gå in och göra någonfing. Men jag menar att regeringenskall tala om för de stadiga företagen vad de skall göra, om de inte självakommer med förslag till regeringen. Ge , , de statliga företagen i uppdrag attkomma med ordentligt utarbetade investerings- och utvecklingsplaner! Detta kanbli de injektioner som svensk industri behöver för att komma i gång. Kopplar nisedan till detta våra förslag om teknikupphandlingen, och om ni vill vara litetframsynta, tror jag detta skall kunna medverka fill att lösa en stor del avvåra problem. Industripolitikens inriktning, m. m. AnL 10 (vpk) replik: Ett kort genmäle bara, rörande problemet medmarknadshushållningen. Jag försökte med mitt lilla exempel visa hur det iverkligheten ligger till och att man inte får ha denna naiva tro påmarknadsmekanismerna. Hade ekonomiskt och socialt förnuft verkligen styrtmarknaden, skulle det inte ha varit så att rälsfordonsindustrin hade gåtttillbaka och bilindustrin ökat sin kapacitet. Det skulle ha varit ettförsiktigare investerande i bilindustrin, en mer dämpad utveckling, och ettbevarande och ett utvecklande av rälsfordonsindustrin. Vad visar detta? Jo, det visar att marknadshushållningen,sådan ni borgerliga definierar den, icke förmår att på en smula sikt åstadkommaen bra ekonomisk ordning. Däremot kan marknadshushållningen i det mycket kortaperspektivet, i sin egenskap av kontaktsystem mellan köpare och säljare, i detlöpande varuflödet och i kontakterna i detaljer, naturhgtvis vara den förnuftigasteoch mest praktiska lösningen. Men det är en annan sak. Och det gäller baraunder förutsättning att marknaden verkligen är fri och inte störs av diverseprisruffel och försök från de stora att tränga ut de små med olika tjuvknep ochmetoder som vi väl känner till. I stort gäller alltså attmarknadshushållningen icke kan förutse vad som är socialt och ekonomisktändamålsenligt. Därför får vi också ekonomiska kriser, därför är detkapitalistiska systemet ständigt skakat av denna typ av kriser. AnL 11JOHAN () replik: erkänner nu attmarknadsekonomin ändå är bra i vissa stycken, i varje fall i det kortaperspektivet. Ta exemplet med bilindustrin och järnvägarna. Det är jubilindustrin som har vuxit fram på marknadens villkor. Gå ut och frågamänniskorna om de i princip skulle vilja säga nej till bilen som den är . Men vitillämpar en marknadsekonomi under ansvar, och därför har vi år 2 protokod 1980/81:163-165 Industripolitikens inriktning, m. m. , , medgett stora statsbidrag för attupprätthålla ett järnvägsnät i landet. På den vägen är regeringen beredd att gåvidare. De senaste årens insatser visar väl att vi driver en marknadsekonomi,men dock under ansvar, för att se till att man tillvaratar desamhällsekonomiska fördelarna och möjligheterna. Till vill jag säga att vi ju är överens omatt vi måste göra någonting åt den situation vi har och de problem vi har. Vitycks också vara överens om - vilket jag hälsar med tillfredsställelse - attindustrin är den viktiga delen när det gäller att åstadkomma en förbättring avresultaten. Då säger att det är bara fraser och allmänt tal imitt anförande, i propositionen och i utskottets majoritetsbetänkande. Men detär ju talesätt. Gå till förslagen i propositionen och de synpunkter som ocksåjag förde fram. Om vi kan genomföra detta, om vi kan skapa en opinion som harförståelse för näringslivets villkor och företagens problem, tror jag också attoppositionen får en bättre förståelse för kraftigare åtgärder än de somhittills varit möjliga för att förbättra lönsamheten, för att öka förtroendetför industrin osv. Vi behöver ha den stora allmänheten med oss för attgenomföra alla de förslag som är framlagda i dessa propositioner. Det är tilsyvende og sidst många fler förslag som lagts nu än under den socialdemokratiskaregeringens tid. När det gäller de statliga företagen är det dessa företagsstyrelser som har ansvaret. Låt dem gärna höra denna debatt. Både HugoBengtsson och jag anser att de bör ta till vara alla möjligheter att investeramer, hitta nya produkter och områden. De har frihet att göra det. De kan kommaigen till , när de har realistiska förslag som är möjliga attgenomföra. Vi ställer ju upp på det. Men det är onödigt att förbruka riksdagensanseende genom att och otid skriva om detaljer och onödiga förslag. Detkan avtrubba respekten för uttalanden i olika avseenden. När detblir allvar tycker jag vi skall skriva till regeringen, men för små självklarasaker behöver vi inte göra det. AnL12 () replik: Till vill jag säga att om viskall ha någon chans att komma ur vår nuvarande mycket eländiga situation måstevi satsa ordentligt på teknisk forskning och utveckling. Se exempelvis på ! Det landet har definitivt bestämtsig för att vara ett ledande industriland. Vad gör man där borta? Jo, mansatsar på teknisk utveckling och forskning. Japanerna köper upp licenser ochtillverkar produkter som i många avseenden är avancerade. Det borde faktiskt viockså kunna göra i mycket större utsträckning än vi gör . För en del årsedan var vi med näringsutskottet på besök i . Jag fick en mycket klarbild av att deras industriverk tog egna initiativ och,därigenom i storutsträckning ledde samhällets näringspolitiska arbete. a. gör man där vadvi nu föreslår att man skall göra i vårt land - man för samman forskare ochföretagare. Vid dessa kontakter förs nya forskningsrön och uppfinningar ut tillföretagen. Det fick vi alldeles klart för oss, och det borde varanågonting för oss att ta efter. Vi har också i vår motion och i vår reservation föreslagiten samordning i förhållande till företagen när det gäller forskningsresultat.Uppfinningar och nya rön är ju inte till någon nytta så länge de ligger i enskrivbordslåda eller står i en pärm på en hylla hos en uppfinnare. a. pä dessa områden aktivera sig. Man skall inte föreställa sig attde fria marknadskrafterna löser problemen. Ju förr ni överger denna filosofioch lyssnar till de idéer vi har fört fram på dessa områden, desto fortare harvi, menar jag, en chans att lösa dessa problem. Slutligen, ; Det är inte antalet förslag ipropositionen som är avgörande. Det är innehållet i dessa förslag som äravgörande, och det innehållet tycker jag i långa stycken är ganska tunt. Industripolitikens inriktning, m. m. AnL 13 (vpk) replik: Det var verkligen intressant att höra encenterpartists försvarstal för det svenska bilsamhället. Det var något nytt ochunikt. Kanske är en ideologisk förändring på gång även i det avseendet, liksomi kärnkraftsfrågan. Men poängen med exemplet, irelation till problemen med marknadshushållningen, är att människorna aldrigfick tillfälle att säga ja eller nej till bilsamhället. Det kom bara till somett resultat av att starkare krafter än de själva styrde den ekonomiskautvecklingen. Hade det inte varit bättre, om vi hade haft enbred politisk diskussion i detta land då vi hade försökt föreställa oss och idemokratisk ordning sinsemellan diskutera vilken transportstruktur ochtransportmiljö vi ville ha och sedan inriktat investeringspolitiken efter det?På det viset hade vi fått en bättre balans mellan bilism och kollektivtrafik, istället för att utvecklingen fick löpa som den gjorde. För den skull kan mannaturligtvis tycka att det bästa är att marknadsmekanismerna i det kortaperspektivet får avgöra om människor skall ha gröna, blå eller gula bilar, mendet är en helt annan sak. AnL 14JOHAN () rephk; Till vill jag bara kort sägaatt vi behöver bilen, järnvägarna, bussarna och övrig kollektivtrafik i ettfint samspel - det kommer vi aldrig ifrån. Vi skulle inte klara oss utan bilen.Den har betytt enormt mycket för människorna, inte minst för dem som bor i glesbygden.Det gäller att här ha en marknadsekonomi som tar fill vara de möjligheter somges även på den kollektiva trafiksidan, och det har regeringen ställt upp på. Vi är, , överens om att man skall fara ut ivärlden och se hur andra länder utvecklar sin industri och vilketforskningsarbete de bedriver. Jag tror att vi där har mycket att lära, då vihar kommit litet på efterkälken. och jag är på samma linje idetta avseende. Men regeringen har redan sin uppmärksamhet riktad på detta,industriministern reser ofta och behöver inte ge detaljanvisningarom hur In dustripolitikens inriktning, m. m. denna bevakning av utvecklingen skall gå till. Det ärregeringens uppgift att tillvarata utvecklingen ute i de olika länderna. Ochdenna proposition om någon tar upp forskning och utveckling. strax att kommentera det stora programmet för just forskning ochutveckling. Förslagen inte tunna. Om vi genomför deförslag som har funnits i tidigare propositioner, de som redovisas i dennaproposition och de förslag som kommer, får vi ett heltäckande industriprogram.Sedan gäller det att få allmänheten att ställa upp på dessa förslag. Då kanockså politikerna lättare enas. Jag tror att vi då kan se framtiden an med godaförhoppningar. AnL 15 (): Vad här har antytt om dagensabsolut viktigaste avsnitt, teknikens utveckling och den offentligaupphandlingen, har jag ett typiskt exempel på. Inomjärnvägstekniken är långt framme. Vårt modernaste elektrolok, RC 4, harefter ingående prov slagit ut konkurrenternas konstruktioner t. o. m. iAmerika. Loket går med läti yttre förklädnad som Amtraklok mellan New Yorkoch under trafikförhållanden som anses vara mycket pressande. Dethär loket hade inte blivit en exportprodukt eller ens kommit till, om inte SJvarit beställare i hela utvecklingsserien av tyristorstyrda elektrolokalltifrån urtypen RB, som är utgången. är - liksom många andra länder - dock inteköpare av detta, vågar jag påstå, världens mest fulländade elektrolok.Anledningen är att man gör allt för att ur sina klumpiga grundtyper självutveckla en egen konstruktion för export över världen. Vad gör föratt genom sina egna upphandlingar stödja utvecklingen av egen teknik är någotsom vi här i landet nödvändigtvis måste ta efter för att ge vår industri enchans. Gör vi inte det då? Nej, tvärtom.