prot · G40949 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:49 Omregeringens handlande med anledning av beslut 1§ Anmälan om kompletteringsval till krigsdelegation Centerpartietspartigrupp har som ny ledamot i krigsdelegation efter i . Talmannen förklarade vald för återstoden avriksdagens innevarande valperiod till ledamoti krigsdelegation i (c) 2§Justerades protokollet för den 5 innevarande månad. 3§ Svar på fråga 1980/81:179 om regeringens handlande med anledning avriksdagens beslut har mot bakgrund av vissa riksdagsuttalanden omkärnkraftsprogrammets verkningar för berörda kommuner ställt två principfrågor.Han har dels begärt att få veta om det är en allmän uppfattning i regeringenatt beslut inte är mycket att bry sig om, dels frågat vilken åtgärdjag vidtar när företrädare för regeringen negligerar riksdagsbeslut. Detparlamentariska systemet innebär att regeringen följer uppfattning,även om uttalanden inte i strikt juridisk mening kan betraktas sombindande. Vill regeringen att ett ärende skall avgöras på annat sätt änriksdagen uttalat, får detta anmälas till för förnyad prövning. Självfalletär det ingen i regeringen som ifrågasätter dessa grundläggande principer i vårtpolitiska system. Därför kräver andra fråga inget svar. Om regeringens handlande med anledning av riksdagensbelslut 3BIRGER ROSQVIST (s): Tack för svaret. Tyvärr är inte svaret riktigt grundat på vad jag harfrågat om. Jag skulle aldrig ta upp en sådan här allvarlig fråga i ,om inte orsaker fanns. Bakgrunden är följande. Vi har i fått kostnader på ca 7 milj. kr. tillföljd av att kärnkraftsprogrammet ändrades. Bygget av reaktorn O 3 blevförsenat . Det blev dyrt för kommunen att stå med 250 tommalägenheter avsedda för bl. a. anläggningsarbetare. har uttalat att regeringen särskilt skall utredakonsekvenserna för kärnkraftskommunerna av förändringar i kärnkraftsprogrammetsom uppkommit eller kan uppkomma. har av staten begärtersättning för sina kostnader, för det var ju inte kommunen själv som orsakadeförseningen i kärnkraftsprogrammet. har kommunens representanter vid överläggning medstatsråden och fått veta att kommunen inte har någon laglig rättoch att kommunens framställning skulle föreslås få avslag vid ettregeringssammanträde som var nära förestående. Någon utredning, som riksdagenbegärt, var inte heller gjord. Riksdagsbeslutet skulle inte tas så allvarligt.Det var beskedet. har alltså med en skrivelse undertecknad av sintalman begärt vissa åtgärder av regeringen. Men regeringen har lämnatriksdagens framställning utan åtgärd. Vederbörande statsråd har inför kommunensföreträdare sagt att riksdagsbeslutet inte skall tas så allvarligt. Jag var medoch hörde detta. De övriga tre som var med intygadeskriftligen att detta sagts. "Vid vår uppvaktning i den 1 dec.angående begärd ersättning till för kostnader p gr aändringar i ursprungligt kärnkraftsprogram, erinrades om den av riksdagenbegärda särskilda utredningen härom. Vi fick veta att någon sådan utredning ej gjorts ochvidare att någon utredning ej heller avsågs ske före frågans avgörande iregeringen. Enligt statsrådet var ett sådant riksdagsbeslut som viåberopade ej att ta så allvarligt. Viförvånas över ett sådant uttalande." Promemorian är undertecknad av kommunalrådet , kommunalrådet och ekonomichefen för . Om statsministern menar att beslut ärsvårtolkade, inte juridiskt bindande eller kan tolkas på olika sätt, är det enanklagelse mot det utskott som har justerat betänkandet. Och det är intesärskilt fint gjort mot , som har anammat betänkandet. Även riksdagenskansli berörs och slutligen undertecknaren av skrivelsen till regeringen. En försikfig fråga; I hur många fall har regeringennegligerat eller i hur många ytterligare fall kommer regeringen att med sinaspeciella motiveringar om svårtolkning negligera vad beslutar?Vidare: Om det nu är så att man iregeringskansliet inte kan tolka vad säger eller inte anser detjuridiskt bindande, har man inte i detta fall haft någon tanke på att försökautröna vad 349 riksdagsledamöter, 16 utskottskanslier och ett kammarkansli villoch menar? Själva sakfrågan har inte berört i sin fråga. Men jagupprepar att om regeringen vill att ett ärende skall avgöras på annat sätt änvad uttalat, så får det anmälas fill för förnyad prövning. Föratt övergå till det som frågor rymmer, så är det inte rimligtatt jag här eller i andra sammanhang tar ställning till vad som har sagts ellerhur orden föll, när de som deltog i samtalet har skilda minnesbilder. Jag utgårfrån att inser att det är orimligt att begära att jag i detläget tar ställning. Till detta kommer att statsrådet offentligen haruttalat, att om det han sade uppfattades så som återger det, såvar detta inte avsikten. I så fall föreligger det ett missförstånd. Med mitt svar på den principiella frågan och under hänvisning fillstatsrådet offentliga uttalande anser jag att måste varanöjd. Omregeringens handlande med anledning av belslut Anf.5 (); Min fråga beledsagades av en lång motivering, så bakgrunden till denkunde inte vara obekant. Vidare kvarstår det faktum att någon särskildutredning, som näringsutskottet begärde och biföll ,icke har skett. Vid den uppvaktning som ägde rum i sadevederbörande statsråd att man avsåg att föreslå att framställningen skulleavslås vid regeringssammanträde , och någon utredning hade ickeskett. När det då erinrades om detta riksdagsuttalande, som vi i och för sigansåg vara mycket väsentligt i det här sammanhanget, fick vi svaret att detinte skulle tas så allvarligt. Jag, som var med som riksdagsman vid det härtillfället, uppfattade detta som ett sätt att nedvärdera . Och de bådakommunalråden och den opolitiske ekonomichefen - framför allt den sistnämnde -var ytterst förvånade över att man kunde behandla ett riksdagsbeslut på detsättet. Dethär betyder i praktiken, om man bortser från det konsfitutionellt felaktiga,att om kommunen inte skulle få ersättning och om man inte skulle behaga prövaärendet på det sätt som har begärt, så betyder det en skattehöjningpå om vi i kommunen solidariskt står för kostnaderna. Skulle vi överlåtadetta på hyresgästerna i den här bostadsstiftelsen som haft tomma lägenheter,skulle det betyda enorma hyreskostnader för dem. Men tanken har aldrig varitatt göra på det sättet. Vår uppfattning är att det bör ske en förhandling påallvar med regeringen om hur dessa kostnader skall betalas och vem som skallstå för dem. Det förutsätter jag också att menade när man fattadebeslutet . Frågan hade aktualiserats två år Nr 49 fidigare, och utskottet hade sagtatt man förutsatte att den skulle pröva den. Men så är icke fallet, säger man där. 4 §Svar på fråga 1980/81:161 om sjuksköterskeutbildningen har frågat mig om det är rikfigtatt skära ner de ämnen - anatomi, fysiologi och mikrobiologi - som måste betraktassom grundläggande ämnen i sjuksköterskeutbildningen. uppger att nedskärningar av det slag som nämnsingår i ett förslag fill utbildningsplan för blivande sjuksköterskor som justnu remiss-behandlas. Syftet uppges vara att på detta sätt bereda utrymme förökade beteende- och samhällsvetenskapliga inslag i utbildningen. Enligt den gällande befogenhetsfördelningen mellan olikamyndighetsnivåer vad gäller högskolan är det i detta fall universitets- ochhögskoleämbetet (UHÄ) och () som har det övergripandeansvaret för utbildningens innehåll. Detta är formellt uttryckt imyndigheternas rätt att fastställa utbildningsplaner. Det förslag som IngaLantz syftar på är ett som myndigheterna har utarbetat och remitterat inomramen för det pågående arbetet med den nya studieorganisation för de medellångavårdutbildningarna som enligt beslut skall träda i kraft den 1 juli1982. har inte gjort gällande att myndigheternasförslag i aktuella avseenden skulle strida mot de övergripande riktlinjer somregering och riksdag har fastställt för den nya studieorganisationen. Inteheller jag kan finna att så är fallet. Det ankommer därför inte på mig attuttala någon uppfattning med anledning av den framställda frågan. Upplysningsvis vill jag dock fillägga att det enligt vadjag inhämtat inte går att hävda att blivande sjuksköterskor totalt sett får enminskad utbildning i de naturvetenskapliga ämnen som det här gäller. a. samman med de nya fillträdesreglerna. Den slutliga omfattningen av olikautbildningsmoment avgörs dessutom lokalt av linjenämnderna. 7 INGA (vpk): Jag ber att få tacka för svaret. fattade beslut om hursjuksköterskeutbildningen skall se ut fr. o. m. Beslutet föregicks avden s. k. Kritiken mot denna utredning och också mot propositionenvar stor. är ett förslag till utbildningsplan ute på remiss - jag tror attremisstiden gick ut . I detta förslag sägs att all vård skallutgå från en helhetssyn på människan, och det är bra. Vårdpersonal och andrahar länge efterlyst ett socialmedicinskt synsätt på vården, men inte ett sådantsom man nu föreslår. Det är bra med beteende- och samhällsvetenskap iutbildningen, men detta får inte ske på bekostnad av bl. a. ämnena anatomi,fysiologi och mikrobiologi. Redan med Vård 77, proposifionens förslag ochriksdagens beslut har man tubbat mycket på denna utbildning. Man har skurit nerden från fem till fyra terminer, och man har urholkat praktiktjänstgöringen.Praktiken är förkortad och också utbytbar. Man kan nämligen byta en typ avprakfik mot en annan, något som jag tycker är väldigt farligt. a. till kvällar och och sker då utan någon handledning värdnamnet. Till detta kommer det här förslaget till utbildningsplan. TCOsäger i sitt remissvar att det är angeläget att bryta det gamla mönstret, därsamhällsvetenskapliga aspekter kommit i bakgrunden. Men det får inte innebäraatt det naturvetenskapliga innehållet kommer i bakgrunden, utan balans måsteråda mellan de olika inslagen i utbildningen. Utbildningsplanerna måste, sägerTCO, kompletteras och preciseras med hänsyn till detta. Jan-ErikWikström säger i svaret: "Det ankommer därför inte på mig att uttala någonuppfattning med anledning av den framställda frågan." Dettycker jag är ett märkligt uttalande. Jag vet att UHÄ och SÖ har detövergripande ansvaret för utbildningens innehåll, men det är ju ändå Jan-ErikWikström som har det högsta politiska ansvaret för hur utbildningen kommer attbedrivas. Mot bakgrund av det tycker jag att det är anmärkningsvärt attutbildningsministern inte ger någon mening fill känna i det här fallet. Islutet av svaret sägs att det är linjenämnderna som lokalt avgör omfattningenav de olika utbildningsmomenten. Det tycker jag är väldigt allvarligt, för detinnebär att utbildningen kan bli olika i olika delar av landet beroende pålandstingens uppfattning om hur den skall se ut. Det måste vara ytterstotillfredsställande både för patienter och för personal. Jag utgår från att jag inte behöver hålla någon lektion i statskunskap,men det förhåller sig faktiskt så att ärenden som har överlämnats tillmyndigheter för avgörande inte bör bli föremål för sådana uttalanden av ettstatsråd som innebär att det blir fråga om ett rent ministerstyre. Jagföreslår att fill universitets- och högskoleämbetet ochskolöverstyrelsen överlämnar sitt anförande som ett extra remissvar. Anf.9 INGA (vpk): Det kan jag väl göra, men jag kommer väl litet för sent då, eftersomremisstiden gick ut . Jag tycker inte det här handlarom ministerstyre utan om en allvarlig försämring av utbildningen försjuksköterskor. Jag har fått väldigt många påringningar i den här frågan ochäven brev. Sjuksköterskeeleverna själva har agerat och är mycket oroade. a. så här i remissvaret: Yrkeskunskaperna har glömts bort, praktikenblir för begränsad, och planen garanterar inte likvärdig utbildning över hela landet.Den här krifiska inställningen har f. ö. funnits . Man har diskuteratfrågan redan när den var på utredningsstadiet, då Om statsbidraget till hemspråksträning i förskolan propositionenlades fram och även när den debatterades här i . Jag tycker att inte tar sitt ansvar förden här utbildningen, för jag kan inte inse att det är fråga om ministerstyre,om man är oroad över den här urholkningen i utbildningen som til syvende ogsidst ändå drabbar patienterna. Jag vet inte om det här är sant, men elevernagår så långt i sin kritik att de säger, att om förslaget till utbildningsplanför blivande sjuksköterskor går igenom, blir det livsfarligt att vara akutsjuk. Det bådar ju inte gott för framtiden vare sig för dem som skall arbeta isjukvården eller för den som är pafient. vill fresta mig att uttala mig i en fråga som jag inte bör uttalamig i. Frestelser är till för att avvisas, även om äpplet ter sig 11 INGA (vpk); Jag kan inte dela . Enligt min mening har han som utbildningsminister ett ansvar attuttala sig i frågan. Jag tycker att han skall falla för frestelsen - eller vadman nu vill kalla det. 5 § Svar på fråga 1980/81:160 om statsbidraget tillhemspråksträning i förskolan har frågat mig om jag avser attunder pågående lämna förslag till om ändring avstatsbidragssystemet för hemspråksträning i förskolan för invandrarbarn. Statsbidrag utgår f. n. för de fem- och sexåringar somdeltar i hemspråksträning som anordnas av kommunen. perår och barn. har i sin anslagsframställning /82 föreslagit att nuvarande åldersgräns för bidrag avskaffas.Om detta inte är möjligt fr. o. m. /82, föreslår styrelsen attanslaget i en första etapp räknas upp med 10 milj. kr. Detta belopp skulledisponeras av för att bevilja statsbidrag till de kommuner somönskar starta hemspråksträning för barn som är . Regeringens ställningstagande tilldetta förslag kommer att redovisas i budgetpropositionen, som lämnas . Jag är inte nu beredd att föregripa dennaredovisning. 13LAHJA EXNER (s): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret påmin fråga, även om jag tvingas konstatera att det inte innehöll någonting sominte är känt tidigare. Inte ens någon personlig syn på eller kännedom om deaktuella frågornakan spåras i detta svar. Vi har en stor grupp små innevånare i detta land som inteäger rösträtt. De håller fortfarande på och skaffar sig ett språk. En del avdem blir ledamöter i denna kammare. Deras framtid, deras förmågaatt föra sin talan och möjlighet att bli harmoniska människor beror helt ochhållet på vad vi vuxna är beredda att göra för dem . Detta ställer krav påinlevelseförmåga, men det borde inte vara så svårt. En stor del av barnen i har en eller tvåföräldrar, som är födda i något annat land, och det landets språk användsdagligen i hemmet. Barnen möter flera andra språk, t. ex. i sin lekmiljö och pådaghemmet. Det har kanske större syskon som har börjat använda svenskasinsemellan, och TV-programmen innehåller ytterligare några nya språk. Många av våra invandrarbarn växer upp i denna typ avspråklig miljö utan en chans att få någon hjälp att ordna upp sin språkligatillvaro. De riskerar att bli halvspråkiga och råka ut för idenfitetskriser,och de hamnar i underläge redan vid skolstarten. Vi har vid det här lagetganska goda insikter i hur viktig roll språket spelar. Vi vet hur viktigt detär att barnen får en positiv känslomässig bindning till sitt modersmål ellerhemspråk för att de skall kunna utveckla fullgod språklig förmåga, som i sintur är grundförutsättningen för inlärning av andra språk. Forskning om språkutveckling och tvåspråkighet hos barnhar klart visat att en fullständig tvåspråkighet kan nås om språkträningensätts in fillräckligt tidigt, och att vägen till det andra språket måste gågenom modersmålet -hemspråket. Detta innebär att invandrarbarnen måste ges möjlighet tilltidig och kontinuerlig språkträning. Ur språksynpunkt är framför allt deinsatser som görs i förskoleåldern av allra största vikt. Forskningen har visatatt språkets väsentligaste beståndsdelar är färdigutvecklade före skolstarten.Omvänt betyder detta att misstag och försummelser i förskoleåldern i fråga omspråkträning är nästan omöjliga att reparera . Alla barn måste få stöd isin språkliga utveckling. Men invandrarbarnen behöver detta stöd i särskilt höggrad. Om statsbidraget till hemspråksträning i förskolan Anf.14 TALMANNEN: Taletiden är ute. säger att det inte framgår avsvaret om jag känner till de här problemen eller om jag har några synpunkter pådem. Det är faktiskt så att vad man gör under en frågestund är att man svararpå den fråga som är ställd. Frågan var om jag nu ville ge besked om vad somkommer att stå i budgetpropositionen - och det är jag inte beredd att göra. I övrigt är jag väl medveten om invandrarbarnens problemoch den betydelse som en tidig språkträning har. Vi är ju alla engagerade i denhär frågan på olika sätt. Som här säger är ett modersmål mycketbetydelsefullt för att man skall kunna utveckla sin egen identitet och för att Om rätten till sjukvårdsersättning vid sterilisering man ocksåskall kunna lära sig andra språk . Jag är också mycket medveten om de konflikter som kanuppkomma i familjer där språkkänslan i hemspråket blir dålig hos barnen, medande utvecklar svenskan - som det i detta fall är fråga om - bättre. Vi har tagitinitiativ på detta område genom den parlamentariska utredning som har filisattsoch som skall se över denna fråga. Det är alltså viktigt att detta arbete iutredningen bedrivs skyndsamt, så att vi får ett ännu bättre underlag för debeslut som vi sedermera kommer att fatta. 16 (); Jag får fortsätta där jag blev avbruten. En fidigare överläkare vid sjukhusets barn- ochungdomspsykiatriska klinik säger i en uppmärksammad rapport; "Speciellt viktigt är att noggrant observera sittbarn . De som då har en försenad talutveckling utgör en klarriskgrupp vars följder för intelligens och skolgång kan spåras ." nämnde den pågående utredningen. Det förslagsom denna utredning har lagt fram innebär att fr. o. m. den 1 januariskulle lagen om barnomsorg vara försedd med ett tillägg med innebörden attkommunerna åläggs skyldighet att bedriva hemspråksträning med minst fyra timmarper vecka för fem- och sexåringar inom förskolan, vilka har ett annat språk änsvenska som ett levande inslag i hemmet. Förslaget har inte resulterat i någotlagändringsförslag från regeringen, i varje fall inte än och inte så att detkan träda i kraft . Utredningen räknar med att avge ettslutbetänkande . Remissförfarandet samt regeringens ochriksdagens handläggning tar sin fid. Under denna fid blir det ytterligare engeneration invandrarbarn som riskerar att få bristande kunskaper i sitthemspråk och därigenom även i svenska. Dessa barn frågar oss, ; Hurlänge skall vi vänta innan ni som makten har orkar besluta? Årskull efter årskull blir utan språk och idenfitet medanutredandet döljer oförmågan att handla. 6§ Svar på fråga 1980/81:162 om rätten till sjukvårdsersättning vidsterilisering har frågat statsrådet om honvill ta initiativ till åtgärder som garanterar kvinnor rätt tillsjukvårdsersättning i samband med sterilisering. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara på frågan. Enligt lagen om allmän försäkring kan sjukpenning utgåunder förutsättning att den försäkrades arbetsförmåga på grund av sjukdom ärnedsatt med minst hälften. Det är uppgift att besluta omrätten till sjukpenning i varje enskilt fall. Begreppet sjukdom finns intedefinierat i lagen, men i förarbetenafinns en definifion enligt vilken varje onormalt kropps- eller själstillståndsom inte sammanhänger med den normala livsprocessen betraktas som sjukdom.Innebörden av detta begrepp för olika situationer bestäms genom praxis hosförsäkringskassorna och i försäkringsdomstolarna som besvärsinstanser. Någonfast praxis genom domstolsutslag finns inte angående rätten tillsjukvårdsersättning och sjukpenning vid sterilisering. Riksförsäkringsverketsdåvarande besvärsavdelning beslöt dock i ett ärende att sjukpenning ochersättning för sjukvårdskostnader skulle betalas fr. o. m. operationsdagen viden sterilisering, eftersom man ansåg att sjukdomstillstånd i lagens meningmåste anses ha förelegat. Detta utslag fillställdes försäkringskassorna förkännedom. Försäkringskassornatorde också i de flesta fall bevilja ersättning vid sjukskrivning eftersterilisering. Några försäkringskassor har dock under den senaste tidenavslagit framställningar om sjukpenning och ersättning för sjukvårdskostnader isamband med sterilisering. Besvärsärenden i sådana fall finns hosförsäkringsdomstolarna. Enligt vad jag inhämtat har riksförsäkringsverketsombudsenhet för avsikt att gå in som part i dessa mål för att söka få fram enenhetlig praxis. Verket avser därvid också att inhämta socialstyrelsensyttrande. Domstolsprövningpågår alltså i denna fråga. Det finns inte anledning för mig att f. n. vidtanågra åtgärder på området. Omrätten till sjukvårdsersättning vid sterilisering 18 INGA (vpk): Jag ber attfå tacka socialministern för svaret. "Närläkaren frågade mej om hon skulle skriva sterilisering på läkarintyget, sadejag naturligtvis ja. Det fanns ingen orsak till att dölja detta." Detsäger en kvinna i , som genomgått en sterilisering. Men hon tog fel.Försäkringskassan i vägrade henne sjukersättning, eftersom steriliseringinte bedömdes som sjukdom. Kvinnan förlorade rätten till sjukersättning baraför att det stod sterilisering på sjukintyget. Hade läkaren skrivit gyn.operafion, hade kvinnan blivit sjukpenningberättigad. sade att sterilisering inte varsjukpenninggrundande. Kvinnan återkom till med ett nytt intyg,där det stod gyn. operation, men då gillades inte detta heller, eftersom man påkassan visste att det var fråga om en sterilisering. Påförsäkringskassan säger man att när det är fråga om ett frivilligt ingrepp, somi detta fall, har man inte rätt fill ersättning. Socialstyrelsensäger att kvinnan skulle ha rätt till pengar. I varje fall är detsocialstyrelsens och uppfattning att sterilisering berättigartill ersättning. Manvet på att vissa försäkringskassor tolkar bestämmelserna såsom man har gjort i . Avsvaret framgår att det går till på det sätt som jag redogjort för i detta fall.Om man skall få ersättning hänger på inställning. Om rätten till sjukvårdsersättning vid sterilisering i sin turhänger alltså samman med var man råkar bo någonstans. Detta tycker jag är högstotillfredsställande och högst orättvist. Varje försäkringskassa får tydligen själv bestämma hur detskall vara i detta fall. Detta måste ändras. Och den fasta praxis som det talasom i svaret måste börja gälla med det snaraste. Det är verkligen . försöker få fram en enhetlig praxis,men anser att det inte finns anledning att, som hon säger i svaret,göra någonting. Jag tycker det är fel. Jag tycker att hon borde kunna uttalaatt så här får det inte vara. Låt mig fråga: Skall man, eller skall man inte,vid sterilisering vara berättigad till ersättning? Och måste det inte finnasenhetliga regler? Nog tycker jag att socialministern borde uttala någonting omvad hon anser i den här frågan - men som i så många andra fall är regeringenväldigt passiv. Jag delar uppfattningen att det är mycketotillfredsställande att det inte över hela landet finns någon enhetlig praxis iden här frågan. Det är inte riktigt att olika bedömningar skall kunna gälla isamma ärende. Men det är också så att detta, såsom här sade,är klart utsagt från . förhälsoupplysning anger t. ex. i sin broschyr Om sterilisering att en kvinna somgenomgått laparoskopi får stanna på sjukhuset i , medan honefter en laparatomi, som är ett större ingrepp, vanligen får stanna en vecka.En man som genomgått sterilisering kan lämna sjukhuset efter några timmar.Kvinnor behöver vara sjukskrivna en efter operation och börundvika tunga lyft. De flesta män kan återgå i arbete efteroperation. - Det är alltså vad säger. Detta äralltså grunden för den medicinska bedömningen. har såsom tillsynsmyndighetför de allmänna försäkringskassorna också uppmärksammat det här problemet.Verket har bl. a. till uppgift att verka för en enhetlig lagtillämpning. Denuppgiften fullgörs av ombudsenheten.