prot · G409163 · 1980-12-31 00:00:00 — SJ skulle ha en ny motorvagn istället för Y 6, som man -enligt min me ning för tidigt - ansåg borde utgå. Y 6är, bortsett från vissa små egenheter som lätt kan modifieras, t. ex. när detgäller värmen i släpvagnen, en lyckad konstruktion. Jag framhöll Y 6 kunde utvecklas i stället för den import av motorvagn som SJ tänktesig. Ett som vanligt helt oförstående trafikutskott avstyrkte min motion. Istället för utveckling i ett trängt arbetsmarknadsläge av en väl beprövadsvensk konstruktion som också hade varit en given exportprodukt, blev beslutetimport från av en konstruktion. Det var alltså den frånNordsverige numera ganska ökända - åtminstone - Fiatvagnen litt. Y 1.Vissa arbetstillfällen har dock vagnen tillfört landet. I har man byggt omde nylevererade vagnarna för att få dem trafikdugligare. Inför SJ:s 125-årsjubileum tillfrågades generaldirektörFurbäck av tidskriften hur man kunde göra ett så dåligt inköp av 100motorvagnar. Han svarade med en hänvisning till upphandlingsförordningen ochtill regeringen. Omupphandlingsförordningen är till för utvecklingen av svensk teknik ärdet hög tid att upphandlingsförordningen ändras. Så till mitt egentliga ämne, småföretagarna, som ju är enangelägen målgrupp för näringsutskottet. Att tala väl om småföretagarna hörtill de nu eller regerande partiernas näringspolitik, dock synbarligenutan nämnvärd praktisk handling. Industripolitikens inriktning betyder mycketför de mindre och medelstora företagen och tvärtom. Är småföretagaren en vanlig svensk? Ja, om han har startatsjälv är han ovanligt företagsam. Om han har startat är hanovanligt djärv också. Drivkraftenatt starta eget är godartad - numera. Förut låg det status i att vara företagare. ansesallehanda tjänstemannayrken inom räckhåll finare. Även småföretagaren låterskola sina barn till tjänstemän. Förut låg det makt i att vara företagare-attha folk "under sig". Med makt nås inga framgångar längre. För mångasmåföretag blev medbestämmandelagen endast en bekräftelse på ett förhållandesom länge har rått. Varförstartar man då ett företag? För att man trivs med att skapa. Då betyder fritid intemer än att småföretagaren offrar den på sin idé. För att man vill känna sigför. Det blir förstås mest en frihet att arbeta hur mycket som helst. För attdet är ett naturligt steg, om man har varit hantverkare, verkmästare elleringenjör så länge att företagandet är nästa steg att förverkliga sig själv,även ekonomiskt. Statistiskt sett är den svenska småföretagaren kommen urarbetar- eller bondeklassen i något led. Medelålders är han en praktisk man medfolkskola som oftare än man tror delar arbetarrörelsens grundsyn. Småföretagaren lever med företaget. Marknaden blir hanssfär. Endast med sin personlighet kan han stå emot att bli politisktlättpåverkad. Småföretagaren är i kläm. När han gick frånverkstadsgolvet till sitt eget lämnade han sin grupp, sina arbetskamrater, sinfackklubb, en del av sin hemvist. När han kommit i gång vände kamraterna honomryggen. Han var ju kapitalist nu - en motståndare i klasskampen, sade någon.Någon ny gemenskap har han svårt att finna. Affärsförbindelser tvingar honomtill . Den gemenskap han möter där utgörs av ovanan att dricka punschtill ärterna. En nedärvd känsla för solidaritet driver honom till någraföretagarorganisationer. Vad möter han där? Jo, han möter en allmän politiskkverulans över det bestående tjuvsamhälle som oberoende av regeringsmaktenalltid i denna omgivning anses socialdemokratiskt. Småföretagaren är föremålför en moderat rovdrift, i vilken andra borgerliga partier försöker hänga medefter växlande förmåga. Det finns inget skäl för småföretagaren att vara nöjd. Menstarka krafter riktar hans missnöje åt fel håll. I mycketär han nedvärderad. Allmänheten värderar inte det goda hantverket. Det är sådags nu att sakna den siste skomakaren. IndustripoUukens inriktning, m. m. IndustripoUukens inriktning, m. m. Banken värderar den fastaegendomen, byggnaden, högt. Om den fyller ett ändamål eller står tom kvittar.Maskinparken kan man låna på. Men idén, som fyller byggnaden med liv och hållermaskinerna i gång, värderar inte banken. Och marknadsföringen, utan vilkenproduktionen bara blir en lagerförlust, betraktas som bortkastade pengar ibokslutet. Samhället värderar företagen efter antalet anställda. Därkommer inte småföretaget med. Åt stora koncerner kan samhället lämna vilka Uddeholmslånsom helst. När småföretagen kommer i kläm återstår bara Ackordscentralen. Och småföretagaren kommer i kläm - först. Om han ärunderleverantör stryper storföretagen underleveranserna när tiderna blir sämreför att klara sig själva. Annars går storföretagen in på de smås marknad, ävenom den är olönsam för dem, för att rida ut krisen till vilket pris som helst. Riskerna har förskjutits. Trots ett orimligt högtränteläge tar bankerna inte längre risker. De ekonomiska riskerna bärs numeraav staten och av leverantörerna. Leverantörer, främst underleverantörer, ärvanligen småföretag. Fackföreningsrörelsen har börjat ändra inställning. Förransåg man att storföretagen betalade de bästa lönerna - småföretagen kunde slåssamman. Men dels vill inte människor dra sig samman till stora orter utan reseranspråk på arbete även på små orter, där inte storföretagen kan finnas, delshar krisen visat att småföretagen genom snabb anpassning av sin produktionsäkrare har kunnat överleva lågkonjunkturen. Politiker har börjat ändra inställning. Det vackra tal ommindre och medelstora företag med vilket de borgerliga politikerna tidigarespottat på flötet i röstfisket har sakta avlösts av ett medvetande om attsmåföretagen har en stor betydelse i svensk näringspolitik. Småföretagaren kommer i kläm mellan lojaliteter. Som regelkänner han djupt för sina anställda. Han går in i , intedärför att han delar dess värderingar, sådana de öses över honom i valtider -på hans egen bekostnad och just nu så Reaganyra och nygammalliberala - utandärför att han bär på en djup känsla av solidaritet, ett medvetande om att manskall vara organiserad. ställer han upp för sin hänsynslösaste motpart,storföretagaren. medförde en lockoutsom småföretagarna i får betala länge - för uteblivenproduktion, för försenade leveranser och för amorteringar och räntor, för vilkasannerligen ingen lockout finns. För småföretagaren var lockouten fullständigtmeningslös. Allting gynnar de stora, som lockouten gjorde det.Försäljningen blir billigare vid större kvantiteter - dyrast försmåföretagaren. Inköpen blir billigare ju mer man köper - dyrast försmåföretaget. Produkt- och marknadsutveckling är en kostnad per enhet - dyrastför den som utvecklar färre enheter. Transporter, service, redovisning- alltblir relativt billigare för den store. Det är verkligen förvånande att intesmåföretagen liksom lantbrukarna gjort slår sig ihop för att bilda förhandlingspartäven mot Om det beror på solidaritet, är denverkligen missriktad. Som i alla andra grupper av människor finns det blandföretagarna hederliga och ohederliga. En ohederlig uppkomst av nyföretagande,målande nog kallad månskensföretag, är irriterande. Utan att betala skatt eller ikläda sig annat ansvar driverman företaget med sig själv som anställd "så länge månen skiner". Dethär är inte så vanligt som man påstår, men det leder till både ett fackligt ochett konsumentbetonat krav på etableringskontroll. Att strypa nyföretagande voreolyckligt. Men det borde utredas, om inte kunnandet skulle kunna utvidgas ochprövas genom statens industriverk och genom de regionala utvecklingsfondernaoch om inte anslutning till egna redovisningsorganisationer borde påfordras. Företagarföreningarna hade kunnat utvecklas i den riktningjag avser. En sådan utveckling var på gång när majoriteten ändrades i riksdagenoch samordningen mellan företagarföreningarna bröts sönder genom tillkomsten av24 helt fristående enheter - de regionala utvecklingsfonderna. Vilket stödsmåföretagaren får i sin utvecklingsfond beror helt på i vilket län, ja, påvilken sida om en länsgräns företaget råkar vara beläget. Alltjämt gällersamtalet mellan två företagare, som jag hörde en gång; "Hör du, hur gårdet för fabrikör ? "-"Jo, nu har han fått det såbra, så han kan snart få låna från utvecklingsfonden." Småföretagarna är viktiga. I när det mer och merblir fråga om att lyckas eller att dö för småföretagen är det allt angelägnareatt man förstår hur det starka samhållet är småföretagens enda värn - även motatt köpas upp och läggas ner av någon storkoncern, om man lyckats bra. Att stimulera till sammanhållning mellan småföretagen ochatt bredda förståelsen mellan småföretagen och samhället bör bli en angelägenuppgift när vi bytt regering. I reservationen 10 har vi redovisat uppfattningen i vårpartimotion, att frågan om hur överlåtelser vid generationsskiften skall kunnaunderlättas på ett fördelningspolitiskt riktigt sätt bör bli föremål förnärmare överväganden. I reservationen 11 har vi i enlighet med partimotionenbegärt att den aviserade utredningen om underleverantörernas ställning särskiltskall granska hur underleverantörerna blir beroende av de köpande företagen. Reservationen 13 avser en höjning fill 150 milj. kr. avbidragen till utvecklingsfonderna i enlighet med industriverkets förslag. De nämnda reservationerna syftar till enförbättring av den mycket svåra situation som de små och medelstora företagenförsatts i . Jag yrkar bifall till reservationerna 10, 11och 13 i näringsutskottets betänkande nr 64. Industripolitikens inriktning, m. m. AnL 16JOHAN () replik: Jag skall fatta mig mycket kort. var inte nöjd med utvecklingen när detgäller företagarföreningarna och de nya utvecklingsfonderna. Men ser man påskillnaden mellan förhållandena nu och tidigare finner man att framgången ärotvetydig, IndustripoUukens inriktning, m. m. man har uppskattat den mycket stora satsning som småföretagarpaket för ett par innebar. pågår en utvärdering här. Exempelvis sådana problem somNils tog upp, att man inte tar tillräckliga risker i fonderna, skallju prövas. Verkligheten är den att man tar betydligt större risker nu äntidigare, men vi skall nu se hur det sker i de olika fonderna. Vi får ett nyttförslag . F. ö. delar jag den positiva grundsyn som sig till tolk för när det gäller småföretagen. Det är välkommet att han nusom talesman för socialdemokratin ger uttryck för en sådan syn. Vad jag villerinra mot är att säger att småföretagarna styrs av starkakrafter i organisationerna. Jiig tror, på grundval av min erfarenhet somverksam i en småföretagarorganisation, att småföretagarna själva vet bäst varde hör hemma. De påverkar också den inriktning som organisationerna tar i olikaavseenden. Jag hälsar välkommen att delta i detta organisationsarbete,så kanske vi kan få en befrämjande och konstruktiv debatt på fältet. Men, somsagt, jag delar positiva grundsyn beträffande småföretagensframtid. AnL 17SVEN (): antog riktlinjer förindustripolitiken. Det var folkpartiregeringen som lade fram förslaget. Viddenna tidpunkt hade industriproduktionen och industrisysselsättningen , I vissa branscher hade påtagliga förskjutningar i den relativakonkurrensförmågan skett. Riklinjerna pekade bl. a. på industriell fillväxt och ökadexport som vägar ur de akuta svårigheterna som industrin befann sig i. Vissaförslag lades fram som kunde underlätta en sådan utveckling. Samtidigtbetonades den allmänna ekonomiska politikens betydelse för att den önskadeutvecklingen skulle kunna nås. Dessa riktlinjer ligger i allt väsentligt fast . När vi skall ta ställning till proposition 130,industripolitikens fortsatta inriktning, kan man - i näringsutskottetsbetänkande nr 64, de 39 motionerna och de 22 reservationerna - förmärka tvåskilda ideologier om hur näringspolitiken skall formas. har isitt anförande förfäktat den näringsideologi som vpk och kommunismen har, ochHugo har i sitt anförande betonat skillnaden mellan marknadsekonomioch en mer planstyrd ekonomi. Det är väl så att allt fler, i olika ideologiskaläger, upplever en viss misstro mot den blandning av plan och marknad som karakteriserarvår svenska ekonomi. Och i det läget är det naturligt att olika polifiskapartier och andra grupper söker ange hur de vill staka ut framtiden. Då kommerockså de ideologiska motsättningarna upp till ytan på ett annat sätt än vad viär vana vid i . En del av dem som kritiserar vår nuvarande biandekonomimenar att marknaderna alltför mycket satts ur spel. Morötterna fungerar intelängre. Man tillåts inte tjäna pengar. Marginalskatterna är för höga,företagsvinsterna för små. Människor blir allt mindre benägna att byta arbeteoch i allt högre grad motvilliga att flytta. Politikerna lägger sig för mycket i sådant somarbetsmarknadens parter borde förhandla om. Företag som missköts får stora statligasubventioner osv. De som tycker så menar att man måste anstränga sig attsystematiskt återställa marknadsekonomin. Andra känner den största avsky för marknadskrafterna ochser i själva verket dem som det största hotet mot en harmonisk utveckling. Istället för marknadskrafter, säger de, borde vi har mer av planmässighet. Dethar framkommit med all tydlighet av vad och sagt.Olika intressenter skall diskutera sig fram till lösningar som kan accepterasav alla. Målet skall inte längre vara god lönsamhet. De som ansluter sig tillden här synen vill ha mer av central planering, socialistiska löntagarfonder,statliga strukturplaner och annat slikt. Vi i är övertygade om att vi bör satsa på denförsta vägen, en fri marknadshushållning. Men vi håller inte med om att alltsom de marknads-orienterade kritikerna av vår nuvarande biandekonomi säger -och det är kanske självklart. Men i stort sett är det den vägen vi villrekommendera. Marknadsekonomin medger ett spritt inflytande på ett sätt sominte är möjligt i något annat ekonomiskt system. Alternativet till marknadsekonomin är ett administrativtsystem. Det är det som bl. a. vill ha. Är det verkligen någon somvill ha det? Ja, det verkar så när man läser utskottets betänkande och hörinläggen här av och även av . Dessa förslag - omatt statsmakterna branschvis skall planera strukturutveckling, att man skalltillsätta branschråd under regeringens ledning som skall diskutera vilkafabriker som skall vara kvar och vilka som skall läggas ned, vilka produkteroch marknader som man skall satsa på, vilken produktionsteknik som bör användasoch vilka investeringar som skall göras - innehåller att allt detta skallsamlas i en statlig strukturplan. Bakom alla dessa förslag ligger en stark misstro motmarknaden och företagens egen förmåga till anpassning, men det finns också enstark tilltro till statsmakternas möjligheter att bättre än företagen självaförutse utvecklingen. Hur har då de som framför förslaget om mer statligplanering meriterat sig när det gäller sådana marknadsbedömningar? Ja, knappastpå ett sätt som med fri konkurrens skulle ge den stora överlevnadsmöjlighe-ten. Med en marknadsekonomi som karakteriseras av ett sprittbeslutsfattande kommer olika bedömningar att tillåtas påverka besluten. En delkommer att få fel och andra att få rätt. En del företag kommer att gå under,andra att utvidgas och leva vidare. Om bedömningarna centraliseras är riskenöverhängande att felaktiga bedömningar kommer att slå igenom på en hel bransch,på alla företag. Min övertygelse är att den förmenta planmässigheten ärdömd att misslyckas. Men socialisterna kommer aldrig att erkänna det. De kommerständigt att söka brister i organisationen och resurserna, att skapa nya bolag,fonder, planer och myndigheter i sitt sökande efter ett fungerande system. Ochde kommer inte att finna sig i att marknaden, konsumenterna, gäckar Industripolitikens inriktning, m. m. Industripolitikens inriktning, m. in. måste man också öka kontrollenöver dem. Sådana förmyndarfasoner är när det gäller hängivna socialister välbekanta. Det finns inga gränser för hur långt de är beredda att gå för, som detheter, folkets skull. En sak är alldeles klar. Ingen regering kan administrerafram en industriell tillväxt. Regeringens huvuduppgift måste vara att skaparimliga förutsättningar för en sådan, främst genom den allmänna ekonomiskapolitiken. De ekonomisk-politiska åtgärder som regeringen genomfört ellerföreslagit syftar just till att skapa dessa förutsättningar.De är inte, som det sagts på en del håll, uttryck för en defensiv politik;tvärtom, de är inslag i en offensiv politik för industriell, tillväxt. Jag skall efter min inledning gå över tilldet avsnitt i utskottets betänkande som behandlar teknisk forskning ochutveckling i . Men först några ord om ett påstående som Svenssongjorde. Jag tyckte att det i och för sig var intressant, men det visar ocksåhur besvärligt det är för beslutsfattare att ta ställning till huruvida detskall vara rälsbunden trafik till en stad eller ej. Jag vill fråga JörnSvensson om han vill avfolka . Det går nämligen ingen järnväg dit. Närsödra stambanan byggdes ville makthavarna i inte ha någon järnvägdär, och utan buss eller bil kan folk inte ta sig till . Det är rättbesvärligt. Människorna och framför allt beslutsfattarna har styrt den härutvecklingen. Jag kan rekommendera att gå ned i arkivoch läsa protokollen fiån de debatter som fördes man byggdejärnvägar här i . Det är en rätt intressant läsning. Man måladeverkligen hin på väggen i många olika avseenden. Ett viktigt avsnitt i utskottets betänkande behandlarteknisk forskning och utveckling i . Mellan staten och näringslivetförekommer många yttringar av samarbete i form av forsknings- ochutvecklingsprogram, som finansieras av staten genom stöd och som genomförs avstatliga laboratorier och forskningsinstitut, av den privata industrin ochuniversiteten. Satsningen på forskning och utvecklingsarbete är en mycket väsentligfråga för att få fram en kunskapsintensiv industri. Men även stöd av generellnatur är säkert viktigt, och där utgör det särskilda forskningsavdraget ettincitament för framför allt de mindre och medelstora företagen att satsa påforskning. Utskottet har här i anledning av en motion understrukit vikten ochbetydelsen av det särskilda forskningsavdraget och ger också detta till känna. I propositionen föreslås att styrelsen för tekniskutvecklinp, för ett treårsprogram får stöd till teknisk forskning ochutveckling med . Det är en bra påplussning avanslaget till STU. Till utskottets betänkande har naturligtvis fogats en radreservationer. Jag skall beröra några av dessa som faller under anslaget tillteknisk forskning och utveckling, I vad gäller anslaget till STU, som får 540 milj. kr. förförsta verksamhetsåret, vill de socialdemokratiska reservanterna att detanslaget skall ökas med ytterligare 20 milj. kr. Dessa medel anserreservanterna kan användas inom områdena bioteknik, elektronik ochdatateknik samt materialteknik. Utskottet vill här erinra om att dessa områdentillhör den prioriterade delen av STU;s verksamhet. Därför avstyrker utskottetreservationen. I reservation 15 anser man från socialdemokratiskt hållatt STU:s treårsprogam har alltför låg ambitionsnivå. Till detta kan sägas attutskottet tagit hänsyn till det statsfinansiella läget. Men därtill kan sägasatt STU lägger fram tre olika alternativ. Det hade gått väldigt bra att vid ettkort samtal med eller någon av hans medhjälpare få klart för sigatt man har förslag på en högre ambifionsnivå. Men utskottet har som sagt tagithänsyn till det statsfinansiella läget. Reservation 6 gäller nafionella storprojekt. Här villreservanterna att man skall tillsätta tre kommittéer som skall vara knutna tillindustridepartementet. De skall vara till för samordning och balans mellan deinsatser från olika håll som är avsedda för att främja forskning och utvecklinginom de tidigare nämnda tre områdena. finns det tillräckligt med kommittéeroch organ för de här samordningsfrågorna. De finns inom STU. Det är välalldeles klart att man inte får mera samordning genom att tillsätta trekommittéer. Inom STU;s styrelse har man den uppfattningen att just de områdensom åsyftas i reservationen har man grupperingar för, och de arbetar mycketbra. I reservation 17 tas upp förslag om nordiskt samarbetekring teknisk forskning och utveckling. Här redovisar utskottet en rad organsom handhar de här frågorna, och därför avstyrker man detta yrkande. Reservation 18 gäller stipendier för uppfinnare. Här villreservanterna ha ytterligare medel för stipendieverksamhet för uppfinnare. Detfinns här två typer av anslag. Från det ena anslaget får ett tiotal uppfinnare25 . Från det andra anslaget får ytterligare tio särskiltutvalda uppfinnare lika mycket pengar för sina insatser. Just i det härläget anser vi oss inte beredda att föreslå ytterligare medel. I reservationen 19 tar man upp frågan om teknikupphandlingpå sjukvårdsområdet. Här finns det anledning att från talarstolen konstateraatt utskottet i sitt betänkande föreslagit att skall få i uppdragatt tillsammans med utveckla ett informationssystem påsjukvårdsområdet. var inne på det i sitt anförande, och hanframhöll hur viktigt det var. Det är ju meningen att man tillsammans medLandstingsförbundet skall kunna utveckla ett informationssystem som syftar tillatt förenkla arbetet på sjukvårdsområdet. Man eftersträvar ett nationelltsystem, så att man inte, som är fallet, måste köpa sina komponenter frånolika länder. Det är ju inte precis nödvändigt att man har ett system iSödermanland, ett annat i och ett tredje i osv., utanmeningen med den här satsningen är att man skall kunna ta fram ett pilotprojektsom också är avsett för exportvaror. vill kanske inte att viskall vara så aktiva på exportsidan - jag har faktiskt uppfattat hans inläggså, att vi skall vara mera inriktade på hemmamarknaden. Men här kan man slå tvåflugor i en smäll. Reservation20 gäller industrins teknikupphandling, och det är ju en In dus tripolitikens inriktning, m. m. Industripolitikens inriktning, m. m. utomordentligt viktig sak. Utskottet är överens medmotionärerna om att det är nödvändigt att pröva möjligheterna att utnyttjateknikupphandling inom den privata sektorn där beställaren är ett enskiltföretag. Det framgår av propositionen att STU f. n. prövar de härmöjligheterna. Medel för nästa budgetår har beräknats för en fortsattverksamhet av i huvudsak oförändrad omfattning. Med hänvisning till de insatser som sålunda redan görseller som planeras av STU avstyrker utskottet framställningen. I reservation 21 behandlas frågan om projektfinansiering ide nationella utvecklingsbolagen. Eftersom utskottet inte har någonting atterinra mot den ordning för finansiering av utvecklingsbolagens verksamhet somskisseras i propositionen avslås framställningen i det avseendet. Jag vill, herr talman, sedan beröra en fråga som är rättså väsentlig. STU har ju inom sitt område fått väsentliga förstärkningar. Menvi har också en väldigt stor utvecklingspotential som det kanske inte talas såväldigt mycket om. Det gäller statens industrifond som får ytterligare 150milj. för sin verksamhet. Man fick vid starten 300 milj. kr. Fonden kan stöttaprojekt som överstiger 5 milj. kr. De projekt som ligger därunder stöttas avutvecklingsfonderna. Statens industrifond finansierar själva produkten med upptill . När man passerat det stadium där STU har varit med och företagetsjälvt har utftirt all forskning och tagit fram alla analyser och när man sedanså att säga skall bygga projektet, går industrifonden in med ett bidrag på , ja, t. o. m. Det gäller alltså projekt på upp till 50 milj. kr. Förprojekt som överstiger detta belopp krävs regeringsbeslut. När man talar om forskning kring biokemi osv. glömmer manbort att industrifonden gjort väsentliga insatser på det området. Det gälleräven på transportsidan och beträffande den forskningen. Industrifondenhar skicklig personal som har att handlägga frågor av detta slag. Där finns detgoda möjligheter att få hjälp med finansieringen för större projekt, om mansjälv kan ställa upp med visst kapital. Jag vill sedan konstatera att årets industripolitiskaproposition innehåller väsentliga ting när det gäller forskning ochutveckling.