prot · G40972 · 1980-12-31 00:00:00 — Det åtgärdspaket som framlagts är - det vill jaguttryckligen betona -bra, men ändå räcker det inte. Det är bara en av deåtgärder som mäste vidtas. Självfallet möts deffa åtgärdspaket av missnöje,eftersom det ju blir människorna i detta land som drabbas av de besparingar sommäste göras. Men det är den enda vägen att gä för att skapa balans i densvenska ekonomin. I sitt inledningsanförande började medatt tala om den höga räntan. Han tog också upp frågan om de stora utlandslånen,som han betraktade som ett stort bekymmer. Men han gjorde det pä ettofullständigt, nästan otillständigt sätt, Hans redovisning kunde ha varit merkorrekt. När han talade om den höga räntan i , så borde han ha gjortjämförelser med ränteläget i andra länder. Det påverkar onekligenränteproblematiken också i , I exempelvis , som har ensocialdemokratisk regering, ligger räntan på , i pä , i Italienpä och i på , har just sänkt det s. k. prime råtefrän 20 till 19,. slutligen har 17,i ränta. För atf göra bilden avränteproblemet fullständig skall man nog också tala om hur andra länder hardef. Vi kan alltså inte undgå aft påverkas av ränteläget i andra länder. Vad gäller våra län i utlandet tog till ochsade aft vi har lånat 65 miljarder. Ja, han sade kanske inte på det sättet, menhan sade i alla fall att def skulle bli 65 miljarder. Hur kom han fram till detresultatet? Jo, han utgick frän den upplåning som vi har nätt upptillfrän statens sida. 42,8 miljarder, och sä förmodade han att vi skulle läna likamycket som . På det sättet kom han upp till siffran 65miljarder. Men det är nu infe så korrekt aft ta en siffra som man intevet någonting om. Vi kan nu pä TV-skärmen se ett diagram för den totalasvenska utlandsupplåningen. Den är nu 90 miljarder, varav för statens del 42,8miljarder. Men vi bör observera någonting speciellt i det här diagrammet för1977 och framåt som visar att socialdemokraterna talar pä ett sätt sorn inte ärvidare korrekt. Vi kan låna pengar från utlandet genom tre olikainstitutioner. Den när började låna var det väsentligenföretag och kommuner som gick uf och lånade - staten lånade infe. hardet skett en förändring sä att det är som länar i ställetoch sedan förser företagen med de krediter som de behöver. Formen att statenlänar är pä sitt sätt bättre, eftersom man dä har större möjligheter att fäförmånliga kreditvillkor än om kommuner och enskilda skulle gä ut och läna. När socialdemokraterna talar om den ufiändska upplåningensäger de att staten infe hade lånat upp nägot nämnvärt är 1976, när de lämnaderegeringen. Nej, men det har ingen större betydelse, för faktum är ju atfSverige som helhet redan dä hade länat mellan 20 och 25 miljarder. Det är denverkligt relevanta siffran. När socialdemokraterna lämnade regeringen hade vi,som vi såg på bilden, ungefär 25 miljarder i utlandslän. Det är rättlättvindigt att inskränka sig till en enda del - hur mycket staten hade länat-och inte se det översiktligt, hur mycket hela hade länat. När man sedan hör den socialdemokrafiska mofiveringen färman känslan atf det är bara nu somdet varit underbalansering-sedan socialdemokraternalämnat regeringen. Jag gick och tittade pä den sista budget som var signerad avOlof och . Ja, för all del, jag fär väl vara artig ochkorrigera "den sista" till "den senaste". Den budgetenvisade eft underskott pä nära 12 miljarder. Def var 1975 som man lade fram denbudgeten, som gällde 1976 och 1977, Skulle man till det lägga oljekostnaderna - man kan integöra det direkt, men det är i alla fall en ökad utgift - samt dessutom räknainflationen och så göra som , komma med litet spådomar om vad somskulle hända, så skulle den socialdemokratiska regeringen ha kommit upp iavsevärda budgetunderskott. vill jag inte pä nägot sätt förorda atf vi skall hasädana budgetunderskott, utan ett av skälen till de nuvarande svårigheternaär, som jag sade tidigare, oljeprisstegringarna. Men det är ocksä aftregeringarna under 1970-talef - allesammans, och det var flera stycken - varför optimistiska och infe kunde förutse att det skulle bli en sädan utvecklingsorn det nu blev. Man kan säga atf det är lätt aft vara efferklok, och defkanske är sä. Men def gär ju ocksä atf göra ett konstaterande att de hadeuppfattat läget fel och var för opfimistiska. Arbetslösheten var en av de orsaker som gjorde att vi fickoffra mycket pengar pä olika ändamål. Det är klart att detta alltid ärnågonting som man observerar-sysselsätfningen är ju det mest betydelsefulla vihar att tänka pä. talade om arbetslösheten nu och faran medden - och Men hon kunde ju i så fall också, för att ge enrättvisande bild, ha talat orn atf den högsta arbetslösheten som vi hade under1970-falef hade vi , under den socialdemokrafiska regeringen. Då hade vien arbetslöshet på . Vi har inte haft så hög arbetslöshet någon gäng sedan1972. Vidare falas def om bostadsbyggandet. Det börjadedecimeras under den socialdemokratiska regeringen och minskade sedanoavbrutet. Visst kan vi skaffa mer arbete via mer byggnadsverksamhet - pä vissaorter! Men vi måste fundera över varför vi egentligen bygger bosfäder. Dettycker väl mänga är en alldeles för enkel fråga: Människorna skall hanågonstans att bo. Ja, vad skall man säga när det gäller platser som ,som har ca 3 000 lägenheter tomma? Vad skall vi säga i min egen hemstad? Vi harinte så många tomma lägenheter i , rnen det är ändå ca 250. 1 ,som inte är någon stor stad, flnns 300 lediga lägenheter. Vill man påstå attNässjö skall bygga mer och ställa ännu fler lägenheter tomma? Sedan skall jagufan vidare, för aft fullständiga bilden, säga atf det visst finns orter därbostadsbristen är mycket besvärande. Def är och ocksä andra orter.Men vi skall observera att man infe på alla orter utan vidare kan sätta i gångbostadsbyggandet, eftersom man då får ytterligare tomma lägenheter. Vad skall nu komma att ske i fortsättningen? Jag anser atfvi måste fortsätta pä den väg vi slagit in pä. Det måste föras en stramarepolitik, och vi måste få det dithän aft vi egentligen inte får någrabudgetunderskott eller också kompensera det pä den andra sidan. När vi släpperuf 55 miljarder som budgetunderskott kommer det ju människorna fill godo. Defår rikligt med pengar. Jag skall inte säga vem som får dessa pengar. De gärtill litet olika människor, som i sin tur köper varor för dem. Och en stor delav dessa är importvaror, vilket påverkar handelsbalansen. Och där sfär vi medstora svårigheter! Därför kan man hoppas att människorna skall kunna spara endel. - Det är ju def vi behöver. Men det kanske inte räcker, och om inteåtgärderna är fillräckliga hesiferar jag infe alls att införa tvängssparande,sorn skulle kunna suga upp en del av den överskoffsköpkraft som egenfiigenfinns, Def blir säkerligen nödvändigt att vidta en del andraåtgärder också, men det kommer aft mötas av motstånd på nästan varje punkt,eftersom det alltid är någon som drabbas. Men hur vi än skall vända oss i fortsättningen mäsfe viändå sä småningom låta bli aft låna från utlandet. Vi måste ha balans i svensk ekonomi, Def är en strävan somjag tycker att alla partier borde ha, och det är därför jag har tagittillfället i akt under denna korta stund aft förorda en bredare samverkan än vihar . Men svenska folket måste också vara berett på uppoffringar för att viskall komma i den balans som alla önskar att vi skall få i vårt land. 67ARNE i (): Jag avser att under uppehållamig vid de skogspolitiska frågorna. har i hög grad präglatsäven debatt om skogsbrukets framtid. Vi har fått infe mindre än två statligautredningar under den tiden som presenterat program för ett framtida svensktskogsbruk. Den första utredningen, betitlad Mål och medel iskogsbruket, framlades efter 6-7 årsarbete. Den gav anledning fill en kort ochrent av intensiv debatt och lades därefter i byrålådan. En ny utredningtillsattes, vilken lämnade sitt betänkande 1978, som sedermera ocksä gjordestill underlag för den skogspolitik som gäller efter behandling i riksdagen1979. Mitten och senare delen av 1970-falef har dessutom präglats avdiskussioner om förädlingsföretagens likviditefskriser liksom om industrinskapacitet i förhållande till inom landet tillgänglig råvara. som debatten om vad som är bäst för svenskt skogsbrukhar förts, tillväxer den svenska skogen med en i runda tal beräknad volym av 75miljoner skogskubikmeter per är. Omloppstiden i skogen är läng, uppemot 100 årgenomsnittligt i landet. I den del av skogsbruket, ca halva skogsbruksarealen,som är atf hänföra till bondeskogsbruket kommer följaktligen varje generationskog, frän planta till stubbe, att genomsnittligt vårdas av tre fyra ägare. Motdenna bakgrund framstår det klart hur viktigt def är aft förändringarbeträffande inriktningen eller intensiteten i skogsbruket sker medlångsiktigheten för ögonen. Som följd härav bör man särskilt noggrant granska åtgärderav kortsiktig karaktär. Här i har debatten oftaförts i anledning av den socialdemokrafiska uppfattningen om tvångsawerkning isyfte att tillgodose industrins behov av virke. Det finns för den skull, herrtalman, anledning slå fast atf det aldrig får bli fråga om atf tillgodose denförädlande industrin med råvara om den på ett avgörande sätt rubbar vär långsiktigamålsättning, som är formulerad i skogsvärdslagens 1 §: aft markensvirkesproducerande förmåga bör skötas sä aft den varaktigt ger en hög ochvärdefull virkesavkastning. Deffa motsäger emellerfid infe att ett konjunkturläge kanuppstå, som motiverar en viss överavverkning för aftutnyttja ett gynnsamt avsäftningsläge. Detta kan få flera positiva effekter ochkraftigt hjälpa upp en svag ekonomi och således vara fill gagn församhällsekonomin. Ett sådant uttag kan också ha värdefulla privatekonomiskaeffekter för skogsbrukaren, som def ger eft för nationen värdefulltbidrag till vår handelsbalans. Med andra ord: skogsbruket, oaktat denlängsiktighef jag just nämnde, skall inte isoleras från samhällsekonomin iövrigt då det i vissa lägen torde vara nödvändigt att alla resurser, som ärvärdefulla för def svenska folket, utnyttjas. Moderata samlingspartiet har i en motion till åretsriksdag pekat på förhållandet atf den värdefulla resurs som skogen utgör inteutnyttjas maximalf. Vi har därför begärt att regeringen skall framlägga ettprogram för intensivare skogsbruk. Enligt vär mening föreligger inteöverenstämmelse mellan mål och medel i skogspolitiken. Vi menar atfskogsvärdslagsfiftning-en, med några få undantag, i huvudsak är bra ochändamålsenlig. Däremot är den skogspolitik som förts medskogsvärdslagstiftningen som grund inte i enlighet med de intentioner som förutsätts för attmålsättningen av varaktigt och uthålligt skogsbruk med hög avkasfningsförmägaskall fullföljas. Vi har den bestämda uppfattningen att skogspolitiken under1970-talet uppfattats som motsägelsefull av skogsbrukets folk. Vi har lagt fasten målsättning i det nämnda beslutet. Vi har emellertid inte fullt uttagit konsekvenserna för aft en sädan målsättning skall kunna uppnäs. Vi harunder således begränsat skogsbrukets möjligheter förgrönrisplantering, vilket innbär plantering efter avverkningen. Detskedde 1973, när vi förbjöd användandet av DDT. Moderata samlingspartiet tyckteatt den åtgärden då var felaktig. Den stod inte i överensstän-imelse med denallmänt uttalade målsättningen effektiva föryngringsåfgärder, lika litet sorndet var dokumenterat aft DDT-användningen utgjorde ett riskmoment i arbeteteller i övrigt innebar dokumenterade miljörisker. Ett annat förhällande är, enligt vår mening, attskogsvärdslagen är alltför restriktiv då det gäller möjligheten att päsvårföryngrade områden fä använda tallarfen , Enligt en ganskabred uppfattning inom skogsbruket medför inte införandet av Contortan sädanaosäkerhetsmoment att en sä stor restriktivitet som tillämpas är sakligtmotiverad. Vi föreslär därför aft skall tillåtas i störreomfattning än tidigare i ett nytt skogsvårdsprogram. Vi har vidare genom debatten om flygbesprutning tillåtiten opinion, som mera styrkts av känslor och tyckande än av sakliga ochdokumenterade argument, prägla statsmakternas beslut när det gäller att tillåtaeller förbjuda användningen av en viss bekämpningsmetod. Metoden jag tänker päär att bekämpa lövsly med kemiska medel genom flygbesprutning. Vi har sombekant också haft två förbudsperioder . Dessa beslut har intefattats utifrån rafionella grunder, utan är utslag av en icke konsekvent ochrent av opportunistisk politik. Man har t, ex, ofta försummat att visa att detfinns ett direkt samband mellan åtgärden att inte behandla plant material medDDT eller liknande preparat och behovet av ökad lövslybekämpning. Det är jualldeles klart aft när man för aft undvika snytbaggen dröjer med återväxtätgärderi fre är, så ger den treårsperioden lövslyet ytterligare tre är att växa sigtätare. Def är därför utomordentligt tillfredsställande att en enig utredningnu har framlagt förslag om att vi återigen skall få använda metoden medlövslybekämpning frän luften. Partiernas representanter i den utredningen,framför allt representanterna för de partier där miljödebatten har gått somhetast, har visat ett gott prov pä realism och verklighetssinne. Dennainställning respekterar vi, och vi hyser uppfattningen att utrednings-majoritetensställningstagande gär att förena med alla de miljöhänsyn som är relevanta attiakttaga i detta sammanhang. Vi anför i motionen de nämnda synpunkternabeträffande förbättrade möjligheter att anlägga ny skog. Vi tror att man inom ramenför långtgående säkerhetsföreskrifter inte fär dra sig för att använda kemiskapreparat i skogsbruket. Vi anser dessutom att stora värden sfär att vinna genomökad användning av handelsgödsel i skogsbruket. En åtgärdav mera långsiktigt slag är atf stimulera skogsbruket till ökad skogsdikning.Vi är fullt medvetna om aft skogsdikningen längf driven kan Nr 72 medföra allvarliga konsekvenser för flora och fauna, somär beroende av Onsdaeen den sumpmarker.Nu är det inte vår avsikt att alla de stora sumpmarksor-i-irädena skall bliföremål för utdikning. 1 stället anser vi att en stor ökning av vär virkesproduktionändå sfär att vinna genom en sänkning av grundvattenni- Allmänpolitisk vänpå vissa skogsmarker med nu helt otillfredsställande boniteter pä grund debatt av vattensjuk mark. Def är marker som varken är biotoper av skyddsvärdnatur eller skogsmark av värdefullt slag. Dessa marginalniarker torde ufanolägenhet kunna dikas ut och göras till högproduktiv skogsmark. Jag vill avslutningsvis i korthet beröra dendel i regeringens åtgärdspaket som gäller skogsbruket. Det konstateras iregeringens besked aft man i avvaktan pä den statliga virkesförsörjningsutredningenföreslår vissa provisoriska åtgärder. En enligt vär mening bra åtgärd - om änför liten - är förslaget atf medge visst procentavdrag vid skogsavverkning.Liknande förslag har tidigare framförts av moderata samlingspartiet, ochregeringsförslaget ligger för den skull väl i linje med värt synsätt. Den nuföreslagna åtgärden kommer att gälla innevarande och nästa avverkningssäsong. Det särskilda återplanferingsstödet som föreslagits förNorrlands inland tror vi kommer aft ha betydelse just rned hänsyn tillavverkningsförhållanden och transportsfräckor i denna del av landet. Stödettill skogsbruksplaner och översiktliga skogsinventeringar ligger väl i linjemed den syn jag fidigare i mitt anförande berört. Det vore värdefullt atf fäbättre kunskap om skogsinnehavef och fä belyst i vilka delar av landet samt hosvilka ägarkategorier olika beståndstyper finns. Bland de olika åtgärder som härutöver kan tänkas för atfstimulera skogen att "växa mera" är den främsta att låta skogsbruket,dess ägare och företrädare i sä stor utsträckning som möjligt fä verka utanregleringar och detaljanvisningar. Dessutom är def viktigt att de insattaåtgär-derna får god effekt till rimlig kostnad. Jag vill särskilt nämna det avskogsstyrelsen föreslagna klenvirkesstödet. Enligt min mening ger defta förslagendast begränsat förbättrad skogsvärd, små kvantiteter virke, litet råvara tillindustrin - det mesta blir bränsle - och framför allt blir det dyrt virke.Dessutom riskeras med denna åtgärd den är i kraft att man binderavverkningsresurser sorn kanske bäst, i alla fall just , behövs förslutavverkningar. Vi har med vär motionhär i , och möjligen ocksä med detta anförande, velat riktauppmärksamheten pä det intresse som vi inom moderata samlingspartiet hyser förde skogspolitiska frågorna. Vi har ocksä velat belysa med vilket intresse viföljer frågan hur vi rned alla till buds stående medel just skall kunnaförbättra skogsproduktionen i de svenska markerna. 68JOHN (vpk); Hur har det inte poängteratsfrån den här talarstolen hur viktig skogsnäringen är för värt land. Att inanfrän ansvarigt häll - och dä avser jag regeringen - handlar därefter är detsvart att första. allra helst om hanteringen av NCB-frägan är ett mätt ochett bevis på regeringens handlingskraft och initiafiv, I den mån uppgiftereller besked har lämnats, sä har de inte skingrat mystiken kring regeringenshandlande. Kulmen nåddes under ett dramatiskt dygn, när utländska bankirersvärmade kring kanslihuset som kaffer kring het gröt. Detta har naturligtvis inte utgjort en avundsvärd situationför de anställda inom skogsnäringen. Vad man måste beundra är att de fackligaorganisationerna trots de svåra förhållandena på ett föredömligt sätt har söktfinna utvägar ur problemen. Om de fått nägot gensvar för sina ansträngningarlämnar jag över till dem själva aft bedöma. är ju NCB-frågan inte en isolerad företeelse. Det finnsoch kommer att uppstå problem även pä andra håll, och det beror på denfullständiga avsaknaden av en planering atf def råder anarki både päindusfrisidan och på råvarusidan. Förutom marknaden för träprodukferna utgörs svenskskogsnäring av tvä enheter. Det är skogsbruket och skogsindustrin. För attbörja med skogsbruket, kan man konstatera att tillståndet inte är det bästa.Vara skogstillgångar sköts inte pä eft bra sätt - det finns bl. a. ett storteftersläpande behov av röjningsätgärder. Andelen skogsmark som gallras ärotillräcklig, vilket betyder ett sämre kvalitetsutfall i slutavverkningsskogen.Dagens föryngringar är klart otillfredsställande. Närmare hälften klassas som"icke nöjaktiga" enligt återväxtfaxering. En orsakfill att skogsvårdande insatser inte görs i tillräcklig omfattning är attdessa är långsiktiga investeringar, vilkas avkastning faller ut om kanske 100är. Med de krav på korta avskrivningstider och hög profitkvot som råder ikapitalistisk ekonomi blir sådana investeringar infe företagsekonomisktlönsamma. Därför kommer de ej heller till stånd, även om de frånsamhällsekonomisk synpunkt är klart motiverade, I skuggan av problemet med nedläggningshofadeskogsindustrier pägär en debatt om huruvida vi har en underavverkning eller enöveravverkning av våra skogstillgångar. Antalet meningar om detta är nästanlika stort som antalet experter pä området. Om man får lita på de regionala virkesrådenså är virkestillgängarna för hela landet en tillfredsställande råvarubas förden befinfiiga skogsindustrin, men det finns regionala obalanser. Vi har det passiva ägandet av skogen - hur stort det ärvet ingen. En av de konsekvenser detta för med sig är att skog, som slutatväxa, sfär och dör och i sämsta fall får ruttna upp; detta alltmedanskogsindustrin ropar efter råvara och människor hotas av arbetslöshet, Eftannat problem är att mänga privata skogsägare inte avverkar i takt medfillväxten. Defta är ett förhällande som snabbt måste åtgärdas. Man får väl haden förhoppningen att virkesförsörjningsutredningen, som utreder en del av deproblem jag här berört, kommer med konstruktiva förslag till hur dessa problemskall lösas. För att säkra en långsiktig råvarutillgång måste utökadeskogsvårdsinsatser sättas in. En rimlig begäran är att tillsynsmyndigheten,skogsvärdsstyrel-sen, fär de resurser som behövs. Ett minimikrav är väl ändaatt åtminstone skogsvårdslagen följs. Här bör påpekas att den viktigasteuppgiften för skogsvärdsstyrelsen inte är att rnan skall vara polis utei skogen utan att man skall vara till hjälp med information, upplysning ochrådgivning. Det är bara att konstatera att man inte har fäft resurser tillökade insatser - tvärtom. fick man anslaget nedprutat och inteheller i är blev det nägon höjning. Men även andra åtgärder måste till. Nödvändigt är attskogsbruksplaner upprättas i det privata skogsbruket och att en annanskogsbeskatfning införs, en skogsbeskattning som främjar ett uttag av denårliga tillväxten. Här tänker tydligen regeringen fortsätta rned försöken attmedelst mutor i form av avdrag få skogsägarna att avverka. Även en omfördelningav transportkostnaderna är nödvändig. Framför allt i inland ärtransportkostnaderna höga. Sammantaget visar detta atf en hel rad åtgärdermåste vidtagas för aft råvarutillgången skall kunna säkras för framtiden ochför att sysselsättningen skall kunna räddas. Frågan mäste ställas: När tänkerregeringen börja handla? I detta sammanhang finns det anledning atf helt kortberöra en annan fråga när det gäller skogsbruket, nämligenkemikalieanvändningen. Inte minst valrörelse fick den en stor plats.Alla partier utom var eniga om att stoppa giftanvändningen. Def ärmed förvåning man nu konstaterar att varken socialdemokraterna eller centernanser de löftena värda att hållas. föreligger uppenbara risker för atfanvändningen av kemikalier kommer att öka, om det förslag genomförs som allapartier utom kommunisterna har enats om i utredningen. Detåterstår att se om enigheten består i riksdagsbehandlingen eller om löftenatill allmänheten valrörelse skall hållas. En strimma hopp inger ändåsådana remissyttranden son-i den socialdemokratiskt styrda kommunen i Borlängehar avgivit. Kommunen avvisar förslaget och förordar ett förbud. Där tänker mani alla fall hälla givna löften, Samma yttrande har antagits i -där är det bara som ställt sig positiva till utredningens förslag. Inorn den andra enheten av skogsnäringen ärtillståndet inte bättre. Där råder närmast en djungelns lag med en planlösutslagning av industrier. De starka slår uf de svaga. En sådan utslagning avfabriker i regioner där alternativ sysselsättning saknas kan infe accepteras,eftersom det ofta leder till stora samhällsekonomiska förluster. Det är oftasamhällsekonomiskt lönsamt att modernisera en gammal fabrik inomskogsindustrin i stället för att lägga ned den och samfidigt bygga ut en annanfabrik nägon annansfans. Ett exempel pä detta är bruk i , Dens. k, Jungenfeltska utredningen, som tillsattes av regeringen för att studerade ekonomiska konsekvenserna av olika alternativa framtidslösningar för bruket,kom fram till att det är ekonomiskt mycket fördelaktigt aft investera 100 milj,kr. på en modernisering av bruket. Att de stora skogsbolagen helst ser aft bruketläggs ner kan man förstå - de kan ju då få förädla Hörneforsvirket i sina egnaanläggningar. Enligt vär mening mäste regering och riksdag påverka lösningen avstrukturproblemen i en sådan riktning att Nr 72 det samhällsekonomiskt bästaresultatet uppnäs. O riTopn 1 n detta sammanhang finns anledning att efterlysa det förslag on-i , ru Kioi skogsindustripolitiken somindustriminister aviserade i förra årets Regeringen och industriniinsistern har ännu inte tagit .,, I nägot samlat grepp ornskogsindustrin eller presenterat nägon nationell utvecklingsplan för den. Tvärtomtänker tydligen regeringen överlåta till de s. k.marknadskrafterna att fortsätta med den planlösa utvecklingen. Nägrauppmärksammade brandkårsutryckningar är allt som har ästadkomrnifs. Regeringensplanlöshet och oförmåga att överblicka skogsindustrins problem i dess helhetär ett stort hot mot alla dem som pä nägot sätt är beroende av branschensutveckling för sitt uppehälle. Vi vill därför understryka kravet pä attregeringen inför presenterar en nationell utvecklingsplanför skogsindustrin i dess helhet. En huvudlinje i en sädan utvecklingplan bör vara en ökadvidareförädling. Def är också viktigt att satsa pä utvecklingen av träkemiskaprodukter.