prot · G40943 · 1980-12-31 00:00:00 — Måhända har någotförvirrats av denna debatt. Vi tar oss alltså orådet att dels diskutera denkommande byggnadslagens utseende, dels försöka utveckla nuvarande praxis så,att den överensstämmer med hur människor och kommuner ser på förhållandetstat-individer-kommuner. 15 (): Jag vet inte om jag skall bli smickrad eller oroad när nuförsöker luta sig mot mig som stöd för sin praktiska politik. Den artikel somGeorg redovisade gällde ett förslag om råd och anvisningar för bostadensgrannskap som lades fram som bostadsminister. Det var en delkommuner som missförstod detta förslag och trodde att avsikten var att införaen statlig detaljreglering. Jag skrev då denna artikel för att redovisa vad detvar fråga om, nämligen att anvisningarna skulle ses som en idébank. Det innebarsjälvfallet inte att staten skulle undandra sig sitt ansvar som sista ochhögsta instans när det gäller att bevaka kvalitetskraven. Och allra minstgäller ju detta om en kommun har kommit i händerna på en exploatör och dettapåverkar det formella beslutet från kommunens sida. Sedantycker jag att argumenterar ganska märkligt när det gällerplanverket och remisserna. Om det är så att ni inte vill använda er avplanverket, kom då med ett konkret förslag om avskaffande av planverket eller enkraftig reducering av planverkets uppgifter, så får vi diskutera detta iriksdagen. Men gå inte bakvägen genom att ta bort möjligheten att höra ettcentralt verk och möjligheten därmed för de berörda parterna att få ett viktigtinflytande i beslutsprocessen. Det är ju detta som det hela rör sig om.Planministern efterlyser också konkreta förslag. Ja, vi har ju i och för siginte som princip här i att föra debatten utifrån konkreta förslag,men jag kan ändå göra det, eftersom konkreta förslag efterlysts. I en artikel itidningen redovisar man irritationen i och åberoparatt "i flera fall gått emot kommunen ochlänsstyrelsen och sagt ja till fritidshusbebyggelse i bland annat ochGuHbringa". Man säger också att det finns flera fall. Jag kan ta ett, som jag tycker, ganska häpnadsväckandefall från min egen kommun, där en person fick byggnadslov för ett fritidshus på76 m- och ett uthus . Man konstaterade i efterhand att personen i frågahade byggt motsvarande 129 m, alltså olovligen utökat huset med 53 m, ochdessutom utökat uthuset med 20 m. Detta anmälde givetvis fill åtal, och vidöverklagande från den här personens sida avslår besvären.Länsstyrelsen tar ställning till besvären och avslår dem. avstyrkerbifall till besvären, och kammarrätten överlämnar målet till regeringens prövningoch hemställer att den här personens besvär lämnas utan bifall. Och vadgör regeringen? Jo, regeringen bifaller personens besvär. Det här tycker jag är ett mycket anmärkningsvärt fall, ochdet skulle vara väldigt intressant att få det kommenterat av statsrådet . Vidare är det naturligtvis inte så att det här är bara småändringar av praxis som inte har någon större betydelse. Och eftersom detalltid kan sägas att jag då har en subjektiv uppfattning, så skall jagytterligare en gång åberopa förre statssekreteraren , som dessutom -vilket är intressant - ersatte statsrådet , som är chef förbostadsdepartementet, vid det möte där Per kom med sitt uttalande ochdär han - jag läser ordagrant ur hans pressmeddelande, som är utskickat avfolkparfiets riksorganisafions presstjänst - gjorde följande bedömning; "Det märks en tendens att i konkretaärenden ta mindre hänsyn fill den fysiska riksplaneringen än vad som gjortstidigare." Per säger också: "En sådan uppluckringdrabbar miljövården och friluftslivet. De många människornamissgynnas. I stället gynnas exploateringsintressen och de grupper som stårbakom dessa." Det här säger alltså den person som kanske är mestsakkunnig på området - han har hand om arbetet med den nya bygglagen. Om nuherr tror att jag blandar ihop den nya bygglagen med gällandelagstiftning, tror då också att Per gör det? I så falltycker jag att man skall utse en ny person som förbereder det härlagstiftningsarbetet, annars kan det bli en ganska förfärlig produkt. Jag trorför min del att Per har mycket klart för sig skillnaden mellan de härtvå delarna: den existerande lagstiftningen och den vi skall ha framöver. Sedanmåste jag konstatera att svaret när det gäller förköpen var högst Om regeringens handläggning av plan- och byggnadsärenden Om regeringens handläggning av plan- och byggnadsärenden otillfredsställande- i den mån man kan kalla det ett svar över huvud taget. Här är det ju alldelesuppenbart att planministern går emot kommunerna i större omfattning än tidigareoch att och regeringen avhänder kommunerna den möjlighet somriksdagen givit kommunerna i förköpsinstitutet. Och jag måste be att dels kvantifiera i hurstor omfattning han har satsat på avslagslinjen, dels här i lämna enutförlig redovisning av motiven för detta. Vi kan konstatera ätt backadefrån all sin kritik och sina farhågor när det gäller regeringens agerande medplanärenden och raskt gick över till några olika detaljärenden. Till detta villjag säga följande. Jag skall ta upp ett av de exempel som gavs, inte på ettenskilt ärende utan på en kommuns ärende, och där man i en tidningsartikelredogör för hur man blivit behandlad genom ställningstaganden.Ingvar nämnde två ärenden som regeringen mot kommunens vilja skulle habifallit. Om han i sin önskan att idka sifferexercis i en del andra frågor,även hade trängt in i siffermaterialet för den berörda kommunen, hade hanfunnit att det var 13 ärenden som behandlades för den kommunen och att vi hade följt kommunens linje i tio av fallen, dvs. man hadeavslagit i tio fall. Man hade bifallit ett förköp i ett elfte fall, och i tidningsartikelnoch i andra sammanhang uppgavs det vara till nackdel för regeringen att vi hadekört över kommunen. Men det var fel - det var bifall till kommunenoch inte bifall till någon enskild. Det återstår två ärenden, , i hela Tanumskommun , varav det ena gällde ett ersättningshus för ett hus som redanstod på platsen. Det vittnar htet om den konstruerade diskussion som har förtspå när det gällt sådana här i och för sig mycket känslomässigaärenden. De är känslomässiga beroende på att enskilda människor upplever dem såstarkt. Detta bör i sin tur få oss politiker att se seriöst på dessa ärenden. Det visar sig att under socialdemokratisk regeringstid vardet i ett fåtal fall som man över huvud taget brydde sig om att beviljadispenser, att besluta om bifall till enskilda ärenden. Men harregeringarna använt detta insfitut för att slå vakt om vissa viktigaprincipfrågor inom byggnadslagens ram och för att försöka bygga upp en praxissom skall vara lättåtkomlig för kommuner och andra myndigheter. Vad beträffar statens planverk sysslar man där inte baramed remissarbete. Men om den anda har funnits hade utvecklatsoch fortsatt, så hade det naturligtvis kunnat bli på det viset. harhaft mycket bekymmer med det omfattande remissförfarandet. Det första budskapetjag fick när jag träffade verkets ledning var att man hade mycket storabekymmer med den omfattande börda som det innebar att få så många remisser frånregeringskansliet. När det gäller sådant som rör viktiga principiella frågor eller urannan synvinkel är av stor vikt så är vår princip nu att man bör höramyndighetens synpunkter. I fråga om lämplighefsbedömningar så börregeringskansliet självt kunna göra dem utan något remissförfarande. Jag vill understryka att detta inte bara är någonting somdenna regering tycker. Departementschefen uttalade, som jag sade i mitt svar,när förvaltningslagen kom till i anslutning till 10 § att man skulle låta blionödigt remissförfarande. har här i vid ettpar tillfällen understrukit vikten av att inte idkar onödigtremissförfarande utan både ur besparingssynvinkel och med hänsyn till vikten avatt få beslut inom vetfig tidsram låter bli att ständigt skicka ärenden påremiss. Beträffande förköpen och regeringensbehandling av de ärendena vill jag säga att skillnaden gentemot föregående årframgår av mitt interpellationssvar. Förköp är inte riktigt samma sak som för några årsedan. Vi har inte längre förköp bara när det gäller råmark, utan det är enhelt annan typ av ärenden som det är fråga om. Då har vi konstaterat att närkommunerna inte kan visa på behov av en förändrad markanvändning inom planlagdaområden, föreligger inte längre någon grund för förköp. Och det är precis sammatanke som fanns under den socialdemokratiska regeringens tid. Jag har ett parexempel på detta att visa upp, men jag vill inte förlänga debatten med dem justnu. Det är möjligt att det vid avvägningen i vissa enskildafrågor blir ett annorlunda utfall än om det varit en socialistisk majoritet iriksdagen och därmed en socialdemokratisk regering - det må så vara. Men någonprincipiell förändring har inte gjorts när det gäller praxis i förköpsärenden.Därför finns det inte någon anledning för mig att utveckla något resonemang idenna del. Låt mig sedan avslutningsvis, herr talman, reagera på ettuttryck som använt sig av. Han säger att kommunerna kommer ikläm mellan exploatörer. Han sade så i inledningen av sitt första inlägg. Jag tror att vi måste komma ifrån inställningen att vi harsmå, okunniga kommuner som sitter i klorna på stora markexploatörer. Det ärtydligen den bild som har av kommunalt planarbete . Låt mig ta upp det som diskuterats så mycket, de s. k.fjällplanerna i kommun. I den kommunen finns det en socialdemokrafiskmajoritet, som med en enhällig befolkning bakom sig drivit dessa planer hårt,bl. a. för att slå vakt om sysselsättnings- och regionalpolifiska intressen ikommunen som har stora bekymmer på dessa områden. Man har dessutom stöd av enmotion här i av bl. a. och hela densocialdemokratiska bänken i . I motion angående den fysiskariksplaneringen och särskilt och kommuner har man sagt: "Den utbyggnad som pågår i södra fjällområdet harstor betydelse för den lokala befolkningens sysselsättning. Av den anledningenär det nödvändigt att byggandet kan fortsätta inom redan fastställdadetaljplaner 3 protokoll 1980/81:43-44 Om regeringens handläggning av plan- och byggnadsärenden Om regeringens handläggning av plan- och byggnadsärenden och att iviss utsträckning detaljplaner fortsättningsvis kan fastställas i avvaktan påatt generalplaner färdigställs." Det visar en annan bild av de bekymmer som finns iplanarbetet men som tydligen har mycket litet förståelse för. Jag återkommer till min inledande fråga: Beträffandevilken av punkterna i min sammanfattning av regeringens förändrade praxis i endel olika ärendegrupper tycker att utvecklingen nu går åt felhåll? 17 (): Jag tycker det är litet tråkigt attplanministern är så undflyende och vill göra gällande att det egentligen inteär några som helst förändringar, att det inte är någon skillnad gentemottidigare, möjligen att det gäller små nyanseringar. Hur kan det då komma sig att denna väldiga pressform motplanministerns sätt att handskas med sitt ämbete dyker upp? Hur kan det dåkomma sig att så många kommuner protesterar? Har de totalt missförstått deärenden som de handlägger? Och hur kan det komma sig att vi har den härdebatten ? Det är naturligtvis därför att vi i en rad ohka avseendenmärker hur låter sin moderata grundsyn slå igenom påhandläggningen av ärenden i . Han har full rätt att ha sinpolifiska uppfattning, men i vissa avseenden har fattat beslut, ochvill ändra på polifiken där får han vara så hygglig och komma tillriksdagen, dvs. ändra lagar och bestämmelser först och sedan rätta sina besluti departementet efter det. Jag har redan i mitt första inlägg angett på vilka punkterjag är krifisk. Det gäller att staten avhänder sig det övergripandekvalitetsansvaret. Det gäller förköpen, där man kunnat konstatera en kraffigökning av antalet avslag. Och det gäller remitteringen av ärenden till detcentralt ansvariga verket. I fråga om försöker nu statsrådet säga att dethela rör sig om missförstånd: det är bara två ärenden. Men jag tror fakfisktinte att en hel region reagerar utan att det finns anledning. Jag har ocksåsett att journalisterna där nere som arbetar med de här frågorna mycketkraftigt har reagerat när har försökt, på samma sätt som här ikammaren , att bagatellisera och avdramatisera sina uttalanden om Bohuslänoch de ärenden han handlagt. Beträffande förköpen vill jag tillägga, vilket jag glömdeförut, att när regeringen hindrar kommunerna att bygga på jordbruksmark är detklart att karaktären på kommunernas ansökningar om förköp kan ändras. Men dettager ju inte underlag för regeringen att då avslå kommunernas ansökningar. Detär i så fall regeringen som har framtvingat en förändrad form av ansökan ellertyp av ansökan på grund av att det är tillåtet att bygga på dennamark. Jag kan konstatera att väldigt många upplever attregeringen nu har en mycket mera markägarvänlig inställning. Jag begär att vifår en öppen redovisning av den praxis som förekommer och motiven för dennapraxis. de fall det är motiveratskall förslagen underställas , helst i form av förslag om en nybygglag. I avvaktan på att en ny bygglag antagits får regeringen hålla sig fillde gamla bestämmelserna. Bedömer man att något är mycket brådskande ochangeläget, får man lägga fram en särskild proposition i avvaktan på att enstörre förändring kommer fill stånd. Jagfinner att de fakta som har framkommit är så pass allvarliga att jag tänkeröverlämna mitt material till konsfitufionsutskottet, så att man där får prövaom sätt att handlägga dessa ärenden har varit tillfredsställande. Omregeringens handläggning av plan- och byggnadsärenden Inledningsvis vill jag ge samma erbjudande till som detjag givit till , även om jag är rädd för att resultatet blirdetsamma. Till sade jag nämligen: Välkommen upp, och vi skallbeledsaga er genom de ca 2 000 plan- och byggärenden som vi har ibostadsdepartementet . Då skall vi gå igenom och se var det finnsnågra fel eller brister. avvisade naturhgtvis den här inbjudan.Tidningen hade inget som helst intresse för detta. Men skickar jag inbjudanvidare till . Jagvill än en gång understryka: att syssla med sifferexercis, att tala om procent,bifall eher avslag på ärenden när det gäher denna mängd av ärenden från helalandet är fullkomligt ogörhgt. Det är ju sakfrågorna som är intressanta. OmIngvar hade kunnat ta fram ett enda förköpsärende som han tycker ärfelaktigt behandlat, kunde det ha diskuterats här eller annorstädes. Så har juinte debatten förts . Tvärtom har det kommit svepande formuleringaroch beskyllningar om att regeringen lämnar förköpslagen. Det är allt vad somkan presteras, och det tycker jag är ynkligt. Beträffandeförköpslagen förhåller det sig så, som jag sade fömf, att det ror sig om en nytyp av ärenden som kommunerna påtvingats, emedan byggandet är heltannorlunda än vad det var för bara . Följden har naturligtvisblivit en viss osäkerhet inom kommunerna när det gäher ställningstagandena i deohka ärendena. Genom praxis kan vi nu visa hur statsmakterna ser på hurförköpslagen bör användas beträffande denna typ av ärenden. I varje fall har vistöd av lagen, och i några fall kan vi också påvisa att det rör sig om exaktsamma beslutsteknik som den som tillämpats under den socialdemokratiska tiden.Jag tänker på detta att det krävs en förändrad markanvändning för att fåförköp. Här föreligger det redan tidigare klart uttalade beslut, och det är judetta som vi talar om . Förköp är inte heller något område där den härregeringen har utvecklat en ny praxis. Däremot har detta skett på ett par andraområden, som jag nämnde i min förra replik. Sedansammanfattade sin kritik - förutom när det gäller förköp - tillatt gälla exempelvis remissförfarandet vid planverket. Men samma sak gällerdär: man bör inte slå vakt om att ett visst antal remisser skall ges. TyckerIngvar att det alltid skall vara 100 ärenden, bara därför Om regeringens handläggning av plan- och byggnadsärenden att detför förekom ungefär 100 ärenden i planverket frånregeringskansliet. På vilket sätt skall man annars tyda den kritik som IngvarCarlsson fört fram? Av den principdeklaration som jag har redovisat både imitt interpellationssvar och i mina repliker framgår det i vilka situationervi använder oss av detta remissförfarande. Det borde räcka som kommentar närdet gäller talet om vad man skall ha planverket till. Att det fyller sinfunktion är ju helt givet när det gäller att föra ut information om hurstatsmakterna ser på en rad olika frågor- men med de begränsningar som jagtycker att på ett riktigt sätt beskrev i sin artikel 1975 ochvars principer jag fortfarande hävdar. När det gäller plankvaliteterna och frågan hurstatsmakterna skall kunna slå vakt om dem, vill jag framhålla att samma sakgäller där. Har vi nu fått en debatt om detta, beroende på ett enda ärende somhar figurerat i den allmänna diskussion som hela tidenrefererar till, så tycker jag att debatten blir väldigt "futtig" omman i denna principdebatt skall utgå från att det var fel att säga ja till niovåningar i stället för sju när det gäller projektet i . Det visar inte pånågon större respekt för vad principiella debatter egentligen bör innehålla. Beträffande den stora opinion som det hänvisas till, ärdet viktigt att konstatera att det som regel är en socialdemokratisk oppositionsom har framskymtat litet här och var - icke alls över hela landet, utan på ettfåtal ställen och i ett fåtal fidningar. Den diskussionen har jag tagit upp ivarenda tidning, och jag har presenterat regeringens och min egen syn på deolika planfrågorna. Jag har aldrig fått några genmälen från vare sigriksdagsmän eller andra ute i landet, men jag har väl sett det hela mer som eninformationsfråga. Jag vet inte om den interpellation som vi nu diskuterarhär bara gäller opposition i allmänhet eller om det är fråga om en diskussion isak, eftersom har undvikit att beröra enskilda ärenden, eller -något som hade varit ännu intressantare - grupper av ärenden. Därför hardiskussionen inte påtagligt kunnat föras framåt. Jag vill sluta med att säga att jag nyssanklagades för att bedriva en ålderdomlig planpolitik, men jag vill snararesäga att det är fråga om motsatsen. Ålderdomlig är i stället den planfilosofisom hävdar att det är statsmakternas övergripande kunnande i enmängd olika frågor som skall gälla. Inställningen att kommunerna är små ochokunniga och att de är i händerna på de stora markexploatörerna hör också hemmai det förflutna. Det kan fortfarande vara så ibland, men det tillhörundantagen. Jag drar den slutsatsen, att eftersom vi inte har noteratnågra principiella invändningar mot någon av de punkter som jag har redovisatoch där det verkligen är fråga om ändringar av praxis som den här regeringenhar genomfört, så får väl denna diskussion fortsättas på annat håll för att vidå skall få ett svar på frågan: Vad i socialdemokratisk planpolitik är det somprincipiellt avviker så mycket från de fyra punkter som är föremål för regeringensändringar av praxis när det gäller för det första att ge ökad tyngd åt lokalabeslut, för det andra att ifrågasätta de långvariga byggnadsförbuden, för dettredje att ha en mer generös syn på landsbygdsbebyggelse och för det fjärde attförsöka begränsa remissförfarandet för att vi skall kunna spara pengar, menockså för att vi snabbare skall kunna få fram beslut och för att vi inte skallbetunga statliga myndigheter med onödiga uppdrag? 19 (): Jag såg i tidningen att herrDanell uttryckte sig nästan lyriskt om den frihet som fanns närdet gällde byggnation och att han i motsvarande grad uttryckte sig negativt omdagens frihet. Med den utgångspunkten kan jag förstå att vi självfallet har litetsvårt att nå kontakt i debatten . Jag tror att man förenklar det helalitet när man, som gör, gör gällande att det bara ärsocialdemokrater som bedriver den här agitationen. Jag har i debatten faktiskt hänvisat fill personer som PerWramner -tidigare statssekreterare i folkpartiregeringen och den somgenomarbetar förslag till ny bygglag - och till journalister som arbetar påDagens Nyheter, och . Är det inte litet väl enkelt attbeteckna dessa som socialdemokrater? Jag har naturligtvis ett stort antal fall av t. ex.avslagna förköpsärenden. Jag har dem i . Men det är en totalt omöjhgdebatt att gå igenom ärende för ärende och därmed bevisa hur en ny praxis växerfram och hur nya motiveringar tas fram. Det är ju det arbete somkonstitutionsutskottet får göra. Eftersom försöker komma undanhela debatten med argumentet att det eftersom vi här inte diskuterar allakonkreta fall inte kan vara något fel på hans handläggning, ber jag att fååterkomma via KU, så får vi väl se. För att tillfredsställa , som bad om enkonkretisering av talet om en bristfällig eller en märklig handläggning, togjag ändå från min egen kommun ett exempel som väl rimligen visar att jag inteletat upp något speciellt fall utan som tyder på att detta är vanligenförekommande. har valt att över huvud taget inte kommentera dettamycket märkliga fall. Jag har flera fall bara från kommun. Givetvisfinns det liknande fall i andra delar av landet. Jag förutsätter att GeorgDanell inte på något sätt har särbehandlat kommun. Om regeringens handläggning av plan- och byggnadsärenden För att denna debatt nu inte skall efterlämnanågot frågetecken i något av alla de hörn av den som har givitsig in i, så låt mig bara kommentera den sista frågan, om ett fall i ,hemkommun. Jag tycker att det är ovärdigt att i en diskussionförsöka framställa hela handläggningen som ett försvar från regeringens sida avett s. k. svartbygge. Att man bygger utan lov är väl, som till, något som får beivras i annat sammanhang. Omregeringens handläggning av plan- och byggnadsärenden bedömer ett enskiltärende, så gäller det frågan om en viss byggnation kan genomföras, oavsett omden är gjord eller inte. Är den redan gjord, får det som sagt beivras i ettannat sammanhang, följt av de böter och avgifter som kan utdömas. Ijust detta ärende var det fråga om en planbedömning. Jag tycker att vi aha, ibyggnadsnämnder, länsstyrelser och regering, skall fråga oss; Är det verkligennågot samhällsintresse vi försvarar när vi säger nej till en viss byggnation? Idetta fall var det fråga om en byggnation i ett område som -mycket olikt mångaandra områden i - helt uppenbart präglades av liknande hus med storaytor. Slutsatsen av det hela är att det inte var fråga om någon ändring avkaraktären på huset, även om det gähde en stor utbyggnad. Det som är detviktiga när vi bedömer sådana här olika ärenden är att vi frågar oss: Ändrar vikaraktären på huset? Övergår man från fritidshus till året-runt-hus? ExempelvisTyresö kommun har ett mycket stort intresse av att så inte sker utan attkommunen skall kunna planlägga och planera detta mycket noga - något som jagslår vakt om. Men man kan inte göra det så enkelt för sig att man bara sägernej till alla stora utbyggnader i en så stor kommun och tror att varjekommundel är lik den andra. vet mycket bättre än jag att det ärstora skillnader därvidlag, inte minst i . 21 (); Här har vi hört planministern gång på gång säga att det är viktigt attkommunen själv får bestämma. Den kan bäst göra sina bedömningar. Varför skalldå planministern plötsligt gå in och göra en överprövning av en fråga, därkommunen verkhgen har kompetens och där dessutom thlbyggnaden tillkommit utanatt man hade erforderligt tillstånd? Slutsatsen av sista inlägg är att vi skall ta bortöverprövning av kommunala beslut i byggnadsärenden. Anf.23 (): Jag konstaterar bara en bristande konsekvens i . När han först säger att man skall följa kommunensuppfattning och linje och sedan är beredd att underkänna kommunen i ett ärende,där en byggnation dessutom har tillkommit utan att vederbörligt tillståndförelegat, då är det inte mycket med respekten för den kommunala förmågan attbedöma ett ärende. 4§ Meddelande om svar på interpellation 1980/81:55 Interpellationen 1980/81:55 av skulle ha besvarats ,men svaret kommer i stället att lämnas , då interpehanten ejkan närvara . 5§ Svar på interpellation 1980/81:33 om sammansättningen avfartygskreditnämndens styrelse, m, m. frågat mig följande: