prot · G409120 · 1980-12-31 00:00:00 — Det är texter som ger ett skenav objektivitet och opartiskhet - Fakta om ekonomi. Vi måste lära ossälska vinsterna. Allt från SAF framställs som om kraven låg i hela nationensoch folkflertalets intresse. Det må nu vara att en del lärare i skolan kanske i bästafall ändå påpekar för eleverna att detta är en partsinlaga och att det finnsandra som har en annan uppfattning om vad som vore bäst för ekonomioch om vad som är orsak och verkan i de här sammanhangen. Men hand i hand med denna massiva propaganda förborgarklassens sak går den nu förda skolpolitikens strävanden att ökaföretagens inflytande över t. ex. yrkesutbildningen, att slå vakt om alla medelför att sortera eleverna i en elit anpassad för det s. k. näringslivets behovav högutbildad arbetskraft, och de många som får en utarmad utbildning och somavses ingå i den framtida reservarmén för industrins växlande behov. som storföretag begär att få inrätta egnapoliskårer bland sina anställda för att tillvarata sina egna intressen t, ex,vid konflikter, så är det inom skolans område ånyo aktuellt att införabestraffningssystem. Det gäller att fostra fogliga och kritiklösa arbetare somden krishotade kapitalistiska ekonomin kräver. Ordning och reda uppifrån, påden maktägande klassens villkor. Ett annat bidrag är de krav på att återinföra engammaldags auktoritär kristendomsundervisning som framförs i en rad borgerligamotioner. Inte för att den kristna tros- och livsåskådningen i något endaavseende entydigt tar ställning för storbolagens makt över de arbetande,storfinansens makt över samhället. Men det finns en skrämmande tradition påområdet, där religionen just har använts på detta sätt, i ett bestämtideologiskt syfte. Vi har somsvenska medborgare inga särskilda förpliktelser mot religionsformeroch ideologier, som har haft den oinskränkta makten i gångna tider. Därförborde skolan undervisa om idéer, religiösa och icke-religiösa, inte i enbestämd tolkning av en viss livsuppfattning. Det finns inte heller någraövertygande skäl för att undervisningen om den kristna religionen skall brytasut ur sina historiska och aktuella sammanhang, integrerat isamhällsorienteringen. Detta är skälet bakom vpk;s upprepade krav på attreligionskunskapen som särskilt ämne skall avskaffas. Det innebär inte attavskaffa religionskunskapen. Den har sin plats i undervisningen, precis som ensaklig undervisning om marxismen skulle ha eller humanismen eller andraalternativ, som kan ha betydelse i vårt samhälle. Kommande vpk-talare kommer i den här debattenatt närmare gå in på våra motionsyrkanden. Med det anförda yrkar jag nu bifalltill samtliga i betänkandet aktuella vpk-motioner med ett par mindre undantag,som gäller yrkande 7 i motion 1317, vilket tillgodoses vid bifall tillreservation nr 1 i denna del, och yrkande 6 i samma motion, som är tillgodosettvid bifall till reservation nr 3 avseende moment 46. Anslag till driften av grundskolor och gymnasieskolor, m.m. 34LARZ (): 1 det här anförandet kommer jag att i förstahand beröra de socialdemokratiska reservationerna. Jag har då inte för avsiktatt speciellt fördjupa mig i frågan om den 2-procentiga besparingen och desseventuella konsekvenser, dels därför att vi redan i samband med behandlingen avbesparingspropositionen utförligt redovisade utskottsmajoritetens synpå frågan, dels därför att statsrådet i sitt anförande kommer att beröradessa frågor. Dessutom kommer andra företrädare för utskottet att senare ta uppdelar i den första reservationen. Låt mig ändå något beröra fördelningsprinciperna för dennya länsskol-nämndsresursen. I reservationen säger man att skolproblem ärsärskilt vanliga i anslutning till storstäderna och i nybyggda stadsdelar iandra kommuner. Sedan föreslår man att en ökad andel av resurserna ges till detre storstadsregionerna , och . Men hur går det då för de andra kommunerna i andra delarav landet, de med de nybyggda stadsdelarna som också har skolsociala problem?De får ju förhållandevis ännu mindre resurser att dela på! Vad skall vi sägatill kommunalmännen i de kommunerna. Innan jag går över till reservation nr 2 vill jag ändåkonstatera att vi i det mesta har en relativt samstämmig uppfattning i defrågor som behandlas i det här innehållsrika betänkandet. Detta förhållandegäller i hög grad även de följande reservationerna. I sak är vi ganska överens,men vi skiljer oss åt när det gäller metoderna. I reservation 2 krävs att berörd arbetstagarpart skalltillförsäkras inflytande över den utbildning som förläggs till arbetsplats.Detta, menar man, kan ske genom en trepartsöverenskommelse mellan skolan,arbetsgivaren och arbetstagarnas organisation. Detta ärett orimligt förhållande, som vi nar prövat på tidigare och som vi Anslagtill driften av grundskolor och gymnasieskolor, m. m. vet inte fungerar. Enligtvår uppfattning skall skolan träffa överenskommelse med företaget, och då servi företaget som en helhet, inkl. de anställda. Detinterna medinflytande som arbetstagarna har tillförsäkrats i gällandelagstiftning skall utövas inom företaget och kan bl. a. gälla produktionensinriktning, oavsett om man producerar varor, tjänster eller, som i det härfallet, utbildning. Detmer övergripande inflytandet har arbetsmarknadens parter möjlighet att utöva iyrkesråden och i de lokala och regionala planeringsråden. Närdet sedan gäller användningen av de 10 resp. av lönekostnadsdelenför tillsyn, uppföljning, planering etc. vill reservanterna föreskriva attkommunerna skall använda pengarna på ett alldeles speciellt sätt. Vi på vårsida nöjer oss med att ge kommunerna vissa ramar och inom dessa ramar enbetydande frihet att lokalt fatta erforderliga beslut. Detta är enligt minuppfattning helt i linje med principerna om en friare resursanvändning iskolan. Ävennär det gäller den tredje reservationen är vi överens i sak. Det vore olyckligtom kommunerna valde att avgiftsfinansiera skolmåltider eller andra faciliteterinom skolan. Men den frågan är f. n. föremål för en översyn avskolförfattningsutredningen, och vi finner inte några skäl att föregripa utredningensställningstaganden. brukar vara den förste att hålla på formernahärvidlag. Låtmig så fill sist, herr talman, något kommentera det särskilda yttrandet.Minoriteten vill där för sin del understryka vikten av en långsiktig planeringnär det gäller gymnasieskolans dimensionering och fördelning på studievägar. Dettaär ett föga imponerande ställningstagande mot bakgrund av att vi, somdet här yttrandet skrevs, i utskottet behandlade regeringens proposition 107 omden statiiga skoladministrationen, där det föreslås treåriga planeringsramarför gymnasieskolan och en mer arbetsmarknadsan-passad utbildning. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan i dess helhet. 35 ()replik: Reservation 2 kommer att tala om enligt denarbetsfördelning vi har gjort upp, så jag besvarar inte frågapå den punkten. frågar sedan; Vad skall säga till kommunalmännen ute ivissa kommuner som inte får det de borde ha? Ett mycket enkelt svar till allakommunalmän; Om socialdemokraterna fick bestämma , skulle kommunalmännenfå 294 milj. kr. mer att fördela och använda i skolan. Gå ut och tala om det,, så får de se skillnaden mellan ochsocialdemokraterna i den här skoldiskussionen! Detfinns en mening i anförande som väcker mitt hopp, nämligen närhan säger att det vore olyckligt om man tog ut avgifter. Det lyckades jag inteklämma ur , så det vore väldigt skojigt om hon villeredogöra för om hon tycker att det är ett riktigt påstående eller överens på den borgerliga sidan om att det vore olyckligt om man börjadeinföra avgifter i skolan? Då är det ett framsteg i den här debatten. Så var detsålunda inte . Sedan gör ett fel. Han döljer sig bakomskolförfattningsutredningen och säger: Vi vill inte uttala oss, eftersomutredningen håller på med de här frågorna. - Det gör den visst inte. Den hållerinte alls på med frågan om skolmåltiderna. Den väsentligaste frågan när detgäller avgifterna år om vi skall ta betalt för maten eller inte, och den harinte denna utredning fått i uppdrag att syssla med. Anslag till driften av grundskolor och gymnasieskolor, m.m. 36LARZ () replik; säger på tal om förändringen ifördelningsprincipen när det gäller länsskolnämndsresursen att enligtsocialdemokraternas förslag skulle man ändå ha mera pengar. Men faktum är i reservationen säger att man har accepterat denna tingens ordning att viskall återföra en del av pengarna till de kommuner som bäst behöver dem. Sedanger man sig på fördelningsprinciperna inom de ramarna och säger sig av denresursen vilja föra en betydligt större andel till storstadsområdena. Därmed lämnarman de kommuner i sticket som man i tidigare sammanhang sagt har skolsocialaproblem, exempelvis orter med stora, nybyggda bostadsområden, och låter dem avden tillgängliga resursen få en mindre andel. Det var det min fråga gällde. Vad säger vi till de kommunalmännen? Det hjälper inte attsäga som , att om vi hade haft en annan majoritet i skullevi ha haft mer pengar att fördela. Det är de pengar vi nu har att fördela ochde fördelningsprinciper som är aktuella som socialdemokraterna i enasammanhanget säger sig vara överens med oss om och i nästa sammanhang villförändra. 37 () replik: Det handlar om de pengar vi nu har attfördela. Men om det socialdemokratiska förslaget följs, så blir summan attfördela 294 milj. kr. Det skulle leda till att de kommuner som LarzJohansson talar om fick en avsevärd mängd pengar ytterligare av staten. Beträffande pengar till de särskilda åtgärderna vill vilägga till 40 milj. kr. utöver majoritetens förslag. 38 () replik: Jag tror det är till föga tröst förkommunalmännen i de aktuella kommunerna att få till svar, att om vi hade haftandra resurser att fördela, så skulle ni ha fått mer pengar. Frågan gällerfortfarande de pengar vi har att fördela. Skall de fördelas så attstorstadsområdena får en ytterligare större andel på bekostnad av andrakommuner, som också har skolsociala problem? Det är vad den socialdemokratiskareservationen går ut på. Anslag till driften av grundskolor och gymnasieskolor, m.m. I upprop, tidningsartiklar, brev som strömmarin till statsråden i regeringen och, det år jag säker på, även tillriksdagsledamöterna, står det ofta: "När det ekonomiska läget hårdnar, ärdet extra viktigt att slå vakt om . . Beroende på avsändare nämnssedan skolan, pensionärerna, barnfamiljerna, hyresgästerna, kulturen,forskningen, egnahemsägarna etc. Insikten om att överflödets tid är förbi och attutgifterna måste anpassas till våra inkomster har förvisso växt, men ännu tycksdet vara svårt att också inse att ingen sektor av samhällsverksamheten a priorikan anses fredad från besparingar. De miljardbelopp som måste sparas in kaninte åstadkommas om de mest kostnadskrävande verksamheterna lämnas åsido. För min del finner jag det opraktiskt att beskärma sigöver nedskärningar som ändå - på det ena eller andra sättet - är ofrånkomliga.Opraktiskt men kanske ändå förståeligt. Däremot finner jag det obegripligt attdet största oppositionspartiet i detta läge anser sig kunna säga nej tillbesparingar då det gäller ungdomsskolan - utan att anvisa andra vägar att nå deresultat vi eftersträvar. Och det är enligt min mening direkt oansvarigt ochingenting att skryta med. , att nu föreslå ökningar av resursernaför ungdomsskolan med tillsammans 294 miljoner. Det tyder på att man ingentinglärt av utvecklingen . Vi har den mest påkostade skolan blandindustriländerna, men problemen har vi inte eliminerat. Det är nämligen intemera resurser skolan behöver utan en förändrad attityd till skolans uppgift,till skolarbetet och framför allt till eleverna. Det finns källor att gå till för att få denna bedömningbekräftad. Får jag för benäget studium föreslå , kap, 10 p, 2och den s, k, SIA-propositionen (prop, 1975/76:39) s. 228, Där kan svar på sina frågor till mig. Beträffande gymnasieskolan har åtgärder förökat ansvar och ökad självverksamhet förordats ända , Socialdemokraterna föreställer sig möjligen att derasförslag om ökade resurser är något positivt. Det är ju ingen konst att göra enreformbudget om man disponerar stora resurser. Men varifrån kommer deras 294miljoner? Jo, från lån som ungdomarna sedan själva får betala. Är det troligtatt de kommer att tacka oss, om vi intecknar framtiden och vräker över dem enöverväldigande skuldbörda? Socialdemokraterna är tydligen övertygade om det.Jag tror motsatsen. Socialdemokraterna vänder sig emot den föreslagna2-procentiga nedskärningen av statsbidragen till ungdomsskolan, som innebäratt kommunerna inte får full kostnadstäckning för lärarlönerna men ändå intefår minska antalet lärare. Det är mot bakgrund av allt tal om standardsänkningbefogat att understryka att inte en lärare, inte en lektion, kommer attavskaffas genom den här besparingen. Kommunerna tvingas i stället spara på annatoch har självfallet frihet att välja andra områden än skolan. Socialdemokraterna har uppenbarligen en annan bedömning änregeringen av vad som konstituerar kvalitet i undervisningen. I sinreservation anför de att begränsningar av statsutgifterna i första hand bör skegenom att staten minskaregen och av staten specialreglerad verksamhet. De förordar alltså att debesparingar som - förr eller senare, herr talman - måste göras, genomförs genomen minskning av kapaciteten i ungdomsskolan, alternativt en ökning avklasstorleken. Detta finner jag absurt men vill gärna tro att det beror på inte tänkt igenom vad man skrivit. Om det hade varit så att staten svaradeför skolans alla kostnader kan jag inte tänka mig annat än att det också försocialdemokraterna hade varit uppenbart att besparingarna borde göras påkringkostnaderna, inte på själva undervisningen. Men socialdemokraternas avvisande av regeringensprioriteringar i detta avseende bottnar möjligen i den starka misstro motkommunerna - och därmed mot den decentralisering och friare resursanvändningsom är det utmärkande draget i dagens skolpolitik och skolutveckling - somkommer till uttryck i deras reservationer. De anser - och går därmed emot sinegen representant i integrationsutredningen - att särskilda medel måstereserveras för handikappåtgärder, eftersom det annars finns risk för att dehandikappades behov åsidosätts. De anser det nödvändigt att påpeka behovet avvuxenkontakt i de lägre stadierna. De anser att skolstyrelsen inte kan uppfyllasitt tillsynsansvar beträffande företagsförlagd utbildning utan attarbetstagarorganisationer skall "tillförsäkras inflytande" överutbildningen. De anser att friheten att lokalt bestämma hur medel skalldisponeras för planering, uppföljning och tillsyn av sådan utbildning kanmissbrukas och vill föreskriva hur medlen skall användas. Skolväsendet och lärarutbildningen kostar staten ungefär 17 miljarder . Jag har redan sagt att denna storasektor inte kan lämnas åsido när vi nu tvingas göra stora besparingar. Om vi nuvägrar att röra denna sektor innebär det bara att vi vuxna förutsätter att vårabarn skall betala den utbildning de fått. Man kan inte spara genom att schablonmässigt minska allaanslag med någon procent. Också i ett restriktivt budgetläge måste vi ökainsatserna på vissa områden. De ökningarna måste vi då finansiera medytterligare minskningar på andra områden. Sparprogrammet är också ett stortomprioriteringsprogram. Låt mignämna några exempel! Regeringen har för det första i budgetpropositionenföreslagit ett helt nytt anslag på 200 milj. kr. för särskilda åtgärder påskolområdet. Hälften av de pengarna är nya och har tagits fram genombesparingar på andra områden. Det är ett riktat anslag till kommuner medsärskilt svåra skolproblem; anslaget är ett uttryck för den bärande tanken iSlA-reformen; att fördela knappa resurser till dem som bäst behöver dem. Denpolitiken måste drivas resolut och konsekvent om vi skall kunna närma oss målet- en likvärdig skola i landet. Det innebär att vissa kommuner inte bara kankompensera nedskärningarna utan också kan öka sina resurser. Vi har för det andra en mycket ojämn fördelning avbehöriga lärare över landet, vilket leder till en olikvärdig utbildning.Regeringen föreslår 7 miljoner för riktade utbildningar till kommuner medproblem. Medlen kommer från besparingar på andra områden. Anslag till driften av grundskolor och gymnasieskolor, m.m. Anslag till driften av grundskolor och gymnasieskolor, m.m. Vi måste för det tredje modernisera den tekniska ochekonomiska utbildningen genom att satsa på datautbildning. 8 nya miljoner tillsådan utrustning i kommunerna motsvaras av besparingar på andra områden. För det fjärde måste enligt regeringens bestämda meningden höga ambitionsnivån i fråga om antalet utbildningsplatser i gymnasieskolanupprätthållas. Vi måste utöka och förbättra utbildningen på de yrkesinriktadestudievägarna, vilket kommer att ställa anspråk på utgifterna förundervisningsmateriel. För det femte är det angeläget att, också i tider avekonomisk åtstramning, förbättra villkoren i skolan för de handikappade. Genomomprioriteringar har det varit möjligt att räkna upp de olika anslagen förhandikappåtgår-der. Vad debatten borde gälla är om regeringen inomutbildningsanslagen har gjort de rätta prioriteringarna. .Mt bara säga nej tillvarje besparing inom dessa 17 miljarder är inget konstruktivt bidrag, vare sigtill den ekonomiska politiken i stort eller till skolpolitiken. 40 () replik: Jag vet inte om upptäckte attjag i mitt anförande ställde två frågor till henne, dels hur hon ser på fråganom avgifter i skolan med hänsyn till vad sade, nämligen att detvore olyckligt om sådana infördes, dels var den nedre toleransgränsen går närdet gäller att ytterligare spara i skolan. Det är ganska orimligt att detansvariga statsrådet icke svarar företrädaren för det stora oppositionspartietnär sådana frågor ställs. Vidare säger att vi nu inte har råd att ökaresurserna på det sätt som socialdemokraterna vill. Detta har visocialdemokrater inte föreslagit. Vi har föreslagit att man skall bibehålla denuvarande resurserna -de resurser som vill minska med bortåt 300 milj.kr. Det är detta det handlar om. Jag är också medveten om att man tvingas attprioritera i då det råder ekonomiska svårigheter. Men praktiskt tagetalla de som skriver till oss om detta är överens om att ett område som i förstahand måste prioriteras är våra barns trygghet, våra barns utveckling. Ja, förhela vårt samhälles framtids skull är det viktigt att man inte försämrarförhållandena i skolan för våra barn. Detta är utomordentligt betydelsefulltfrån socialdemokratiska utgångspunkter att slå fast. Vi är beredda att genomföra de rationaliseringar som detär möjligt att göra, om de leder till besparingar. kan inte haglömt att vi ställde upp på att vara med om att spara ganska mycket igymnasieskolan men med en annan teknik än den som då föreslog. Nuhar man arbetat med detta och har i stort sett kapsejsat i departementet närdet gäller att hitta en vettig besparingsmetod på detta område. Vi får möjligenett förslag om detta . Men vi har ställt upp och vi är beredda att ställaupp för att göra rationaliseringsvinster. Onödiga pengar behöver då inte gå ut.Men huvudmålet måste vara att se till att våra barnsskola år så bra att de får en rimlig utbildning i den. Det kan val tilläggas, herr talman, att ocksåbeslöt detta . fick ju bakslag på sitt förslag. Riksdagenavslog då regeringens förslag att spara , men ochregeringen respekterar inte det fattade riksdagsbeslutet utan kommer tillbakanu igen. Det är min förhoppning att står fast vid sitt i höstasfattade beslut. Jag är kanske litet förvånad över att StigAlemyr nu uttrycker en förhoppning om att står fast vid vad hankallar respekt för ett riksdagsbeslut- i realiteten menar han att han hoppasatt någon skall trycka fel den här gången också. Jag tycker att det är litetoriginellt sagt när han kommer med sådana förhoppningar i en riksdagsdebatt. Beträffande avgifterna vill jag säga att jag i motsatstill har förtroende för kommunala skolstyrelser och vill lämna demfrihet att göra de prioriteringar de vill. Jag vill inte göra sådana bindandeuttalanden som vill göra - nu kommer att stiga upp ochsäga att jag är osams med . Det tror jag faktiskt inte - LarzJohansson uttalar sig fritt om hur han känner det, och jag behåller minakänslor för mig själv, ty jag vill inte påverka kommunerna. Jag tror att dekommer att vara lika ansvarsfulla som de enligt min mening har varit. gjorde stort väsen av att det ansvarigastatsrådet vägrade att svara det största oppositionsparfiets företrädare närhan frågade saker och ting, bl. a. om toleransgränsen. Det är litet ledsamt attupptäcka att inte lyssnar på mitt anförande - det kommer ju att tastill protokollet och kan då studeras. Jag svarade nämligen genom att hänvisatill och till den SIA-proposition som . Om studerar vad där står anser jag att vi kan ta upp endiskussion om var toleransgränsen går. Det finns utrymme för diskussioner omelevernas roll i skolan - en diskussion som ju aldrig tar upp. Jag tycker vidare mycket illa om sådana brösttoner somStig Alemyr kommer med, nämligen att man skall slå vakt om våra barns trygghetoch våra barns framtid. Innebär det att anser att 33 andrajämförliga industriländer som är långt efter oss i resurssatsningar äventyrarsina barns trygghet och sina barns framtid? Anslag till driften av grundskolor och gymnasieskolor, m.m. 42STIG ALEMYR (s) replik; Internationella jämförelser av det här slagetär omöjliga att göra. Men jag tycker att vi kan vara överens om att vi tidigarehar varit ganska stolta över den svenska skolan och det svenskautbildningsväsendet. Det har varit ett viktigt instrument när vi byggt upp vårhöga levnadsstandard. Det som kan komma att hända är att vi också genom attrusta ned inom utbildningsväsendet försvårar för oss att upprätthålla eninternationellt sett hög standard av trygghet m. m. i vårt land. inte avslöja sina känslor, sade hon. Jag är inte ett dugg Anslag till driften av grundskolor och gymnasieskolor, m.m. Jag vill veta om i likhet med LarzJohansson tycker att det. vore olyckligt om vi införde avgifter i skolan. Påden frågan kan väl ändå det förskolan ansvarigastatsrådet svara ja eller nej.Sä fullständigt kan man ju inte vara, när man i övrigt går ut och hålleralla möjliga, ofta mycket intressanta och skojiga tal om det ena och det andra.Men när det gäller avgifter i skolan ar det förborgat om det är bra eller inte,olyckligt eller inte att införa sådana. På samma sätt förhåller det sig när detgäller den nedre toleransgränsen, där inte heller kan tala omhuruvida regeringen håller på att planera att ytterligare minska statens bidragtill skolväsendet. Om ordet toleransgräns krånglar till det hela för BrittMogård tar jag bort det och ställer en rak fråga: Avser ni att ytterligareminska statens bidrag till skolväsendet? blir originellare ochoriginellare i sina repliker, eller kanske desperatare och desperatare. Jagtror att vi skall meddela att företrädaren för det störstaoppositionspartiet i anser att internationella jämförelser påutbildningsområdet är omöjliga att göra. Jag tror faktiskt att man skulle varaintresserad av att höra den synpunkten. Det skulle ju då vara meningslöst förUNESCO att hålla på med detta. Men man gör faktiskt sådana jämförelser; jagförstår inte riktigt varför - man har kanske inte talat med . Jagvidhåller emellertid att internationella jämförelser är intressanta. Vad somkommer aft hända i och med den besparing som vi nu föreslår är att gapet tilldet land som ligger närmast efter oss på utbildningsområdet kommer att minskanågot. Det är det som , som inte bryr sig om mitt känsloliv men harett livligt känsloliv själv, kallar för den största nedrustningen i svenskskolhistoria. Jag föreslår att , innan vi ger oss in på endiskussion om toleransgränser - jag förstår ordet - läser de där dokumenten somjag nämnde tidigare. Jag tror att diskussionen skulle vinna på det. Jag troralltså inte att det är möjligt att i siffror exakt ange var toleransgränsengår. Det skulle inte heller stämma med den skolpolitik som förs.