prot · G40942 · 1980-12-31 00:00:00 — Detär alldeles klart att det tar tid innan man får tillräckligt underlag fördetta, men jag tror att alla de vidtagna åtgärderna kommer att bidra till att vifår bättre kunskap och också kan hantera de här frågorna på ett vettigare sätt. Omåtgärder mot misshushållning med läkemedel 26 HANS ALSEN (s): Jag måste konstatera - och jag tror att jag har gjort det i tidigarediskussioner med statsrådet - atf i den andra omgången, när vissprovokation har skett, bhr beskeden genast mycket intressantare och mycketvärdefuhare än de som ges i den formella svarsdelen. Jag är tacksam för dekompletterande synpunkterna. De visar ju på ett helt annat och, skulle jagvilja säga, mera positivt grepp i den här frågan, och det finns det anledningatt hälsa med tillfredsställelse. Menalltjämt har frågan om kostnadsaspekten lämnats obesvarad. Jag tycker att detär märkligt med hänsyn till att jag föreställer mig att man i de olikadepartementen - också i - umgås med problemet attförsöka begränsa kostnader på olika sätt. Vadgäller detta med läkemedel kan det konstateras att man nu har höjt de avgiftersom patienterna skall betala för genom recept tillhandahållna läkemedel. Dethade varit av intresse om man vid det tillfället också hade belyst möjhghetenatt begränsa utgifterna just genom att se till att det inte blir så mycket avoanvända läkemedel. Men om detta har statsrådet inte sagt någonting i sittinterpellationssvar och inte heller i sitt andra anförande här. Det voreintressant att få ett svar på det, men det kanske kommer vid nästa tillfälle. Däremottog statsrådet upp förtroendefrågan - dvs. förhållandet mellan läkare ochpatient. Det är ju ett svårt område, som rymmer många psykologiska delar. Detär viktigt att man verkligen tacklar det problemet. Det är möjligt att det kanske på de vägar och i de former som har anvisats i interpellationssvaret. Omåtgärder mot misshushållning med läkemedel Självfalletskall man kunna känna tillit till de organ som statsrådet hänvisar till. Mendet är möjligt - och jag får väl dra den slutsatsen - att vi måste kännabegränsad tillit till departementens möjligheter att göra insatser i de härsammanhangen och att vi i större utsträckning skall förlita oss på de statligaverken och myndigheterna. Jag har haft förmånen att få upplevaen socialdemokratisk regering, under vilken man från deparfe-mentshåll ageratkraftfullt i viktiga frågor. Men man får väl finna sig i att gradvis ställa omsig på den punkten och konstatera att viljan och kraften inte alls är desammalängre. I och för sig är det väl inte heller så underligt, om man funderarlitet extra på det. Jag beklagar verkligen att det fakfiskt är på det sättet. Socialstyrelsensresurser när det gäller arbetet med sådana här frågor skall inte minskas. Ja,det är ett påstående som har gjorts här. Jag läste att flera hundratjänster skulle bort. Jag vet inte hur de skall disponeras, men jag har tagitfasta på att här verkligen skall få resurser, så att man kangripa sig an de här frågorna. Jag förlitar mig på , men jagkommer- precis som statsrådet uttrycker sig i sitt interpellationssvar - attverkligen noga följa de här frågorna. Jag återkommer fill detta i de formersom gäller för riksdagsledamöterna. Jagskall återge några rader ur en artikel som fanns i för en kort tidsedan. Här talar man verkligen om hur vardagen kan se ut i det svenskasamhället: Syskon låg döda en månad. I lägenheten fanns 400 burkar medicin.Vidare sägs det; Medicinerna har skrivits ut av ca 15olika läkare. Av och en samma medicingrupp hittades 58 burkar, sägerkriminalinspektör till . Det måste bh en annanordning vad gäller förskrivning av mediciner. Det är bråttom. Det är problemsom på ohka sätt är akuta, och det krävs ett kraftfullt agerande. Låtmig till slut notera att statsrådet på intet sätt berörde - eller kanske intefunnit anledning att beröra - min sista fråga. Jag upprepar den: Oroar på intetsätt det förhållande som har konstaterats i den bok som jag hänvisade till,nämhgen att så många läkare och även läkarnas organisationer har direkta,betydande ägarintressen i läkemedelsföretagen? Finns det inget skäl att kännaoro över det förhållandet och att fundera över det i detta sammanhang? Jagskulle med intresse ta del av ett svar. 27 (): Jag fick inget svar på frågan om vilka krav man ställer på läkarnasjournalföring. Den måste väl betyda en hel del för kontrollen, inte minst närdet gäller stickprovskontroller. Vissa krav måste man välställa på hur journalföringen skall se ut. HansAlsén tog upp ett exempel som han hämtat ur en tidning. Det är sådana saker somgör att man verkligen får upp ögonen för vad som händer. När jag talade medpolisen i min hemkommun om detta fick jag reda på att man får ta handom 300 dödsfall och att man måste ta reda på ungefär enkasse läkemedel. Det blir åtskilliga lådor som polisen får skicka tilldestruktion. Detär klart att det är bra om man kan få ett förtroendefullt förhållande till sinläkare. Men för dessa människor, som av olika skäl jagar mediciner, spelar detinte så stor roll. Huvudsaken är att de får ett recept. Samhället självt bidrari någon mån till en viss tillvänjning av bl. a. sömnmedel. Vi vet att patienterpå våra institutioner ganska ofta erbjuds exempelvis sömnmedel utan att defrågar efter dessa medel. Dettaär sammantaget allvarliga frågor. Det blir inte alltid så stora rubriker som idetta fah. Vi har även alla de fall som inte kommer till polisens kännedom ochsom säkerligen kan vara lika illavarslande. Omåtgärder mot misshushållning med läkemedel 28 INGA (vpk): Jag har lyssnat intresserat på denna debatt, och jag delar den oro somHans Alsén har givit uttryck för. sådan här diskussion måste man enligt min mening ställa följande frågor: Vemär det som tjänar på läkemedelsförsäljningen? Vem är det som spekulerar imänniskors behov av läkemedel för att bemästra sjukdomar? Vem är det som tjänarpå att det skrivs ut stora förpackningar? Vem är det som tjänar på att detfinns möjligheter att köpa i stort sett hur mycket som helst? De undersökningarsom finns på detta området belägger ju att det inte är fråga om småkvantiteter. Dennu aktuella frågan har två led. Det ena gäller de ekonomiska aspekterna församhället. Det andra ledet är att misshushållning med läkemedel är farligt. Detfinns- med tanke på möjligheterna att få läkemedel Och de stora ekonomiskaintressen som ligger bakom försäljningen - risk för missbrak. Läkemedelsindustrinär mycket lönsam. Den är också - omvänt i förhållande till industrier somproducerar andra saker som vi konsumerar -mer lönsam i dåliga, hårdnande tider.Man säljer lättare läkemedel i hårdnande tider. Hurmycket som säljs i vårt land vet vi inte. Försäljningssiffrorna är nämligensekretessbelagda. Anledningen till detta är att man skall kunna skyddaläkemedelsindustrin från insyn, eventuell kritik och en nedgång i försäljningenav ett visst läkemedel. En låg försäljningssiffra skulle kunna innebära dåligreklam för ett visst läkemedel och på så sätt ytterligare dra nedförsäljningssiffrorna för detta läkemedel. Vi har alltså inte någon möjlighetatt ta reda på hur mycket läkemedel som försäljs i vårt land. Läkemedelsföretagen,precis som andra vinstdrivande företag, är förstås helt inriktade på profit.Och den forskning som bedrivs har inte i första hand tih syfte att skapa ettbra läkemedel eller tillgodose vikfiga mänskliga behov, utan företagen ärinriktade på att producera läkemedel som går att sälja. Fören tid sedan var jag tillsammans med socialutskottet på ett studiebesök påAstra. Vi fick där ta del av företagets verksamhetsberättelse . Därerkänner helt öppet att dess verksamhet är mycket lönande. "Verksamhetsåret1979 innebar för en fortsatt god och lönsam tillväxt. Försäljningen för ikoncernen kvarvarande verksamheter ökade 17 Omåtgärder mot misshushållning med läkemedel procent och resultatet 24procent." Inombolaget är man naturligtvis glad över att man har kunnat öka sin försäljning.Företaget är också ute efter att ytterligare stärka konkurrenskraften. "Engod och uthållig lönsamhet är en viktig förutsättning för att företagen på lång sikt skall kunna attrahera det riskkapital som är nödvändigt för forsknings- och marknadssatsningar. har efter svenska förhållan den god lönsamhet. I ett internationellt sammanhang är dock lönsamhet lägre än den hos de mycket stora företag med vilka vi konkurrerar. Bland annat av denna anledning vill vi ytterligare förbättra vår lönsam het." Dettavisar ju någonting som man direkt kan koppla ihop med Hans Alséns fråga. Menjag tycker inte att svaret som har gett vittnar om att man påallvar tänker ta itu med försäljningen av läkemedel och med det sätt på vilketden sker. Vänsterpartietkommunisterna har krävt en annan inriktning av läkemedelsindustrin.Vi har krävt att hela läkemedelsindustrin skall förstatligas. Vi menar att detär riktigt att samhället har kontroll och insyn både när det gällerläkemedelsforskning och när det gäller försäljning av olika läkemedel, och på ett helt annat sätt skall kunna följa ökningen avläkemedelsförsäljningen. Det skall bli intressant att höra om iden kommande debatten kan kommentera litet av det jag sagt. 29 iVärmdö (m): Tillåt mig att komma med några små reflexioner med anledning av dennadebatt. Närman fidigare skrev recept gjorde man i stor utsträckning egna kompositioner. Dåkunde man också skriva ut individuella mängder av varje komposition, ungefär såsom man tänkte att patienten skulle behöva. har verksamheten påapoteken alltmer gått över till försäljning av färdiga industriella preparat,och de förekommer i förpackningar med ohka styrkor och med olika mängder. Vislår alltså inte längre in tabletter i strutar, som man kunde göra . Närman nu skall skriva recept, hur gör man då när det gäller mängderna? Jo, om manskriver ut små mängder innebär det att man måste kalla tillbaka patienten förtätare återbesök. Om man skriver ut större mängder kan man lägga längre avståndmellan återbesöken. Det är klart att man kan fihämpa den metoden -vilket mannaturligtvis gör i många fall - att man skriver ut en måttlig mängd ochitererar receptet, varigenom patienten själv kan gå och köpa ut samma sak fleragånger när den första burken eller förpackningen har tagit slut. Varförtar människor inte medicin? Det har här talats om bristande förtroende, och detfinns mycket psykologi i detta. Någon har sagt att tabletten är det sakramentsom patienten intar för att påminna sig vad läkaren sagt.Det kanske är en tolkning av varför man tar medicin. Att man inte tar medicinennär man har köpt ut den har jag väldigt svårt att förstå. Det ärett mycket irrationellt beteende - och det är inte allfid lätt att komma medrationella förklaringar till eller botemedel mot irrationella beteenden. Jagfrågade mig när jag lyssnade till och , hur de villhindra patienten att gå till flera läkare eller att få medicin utskriven avflera läkare. Jag ser ingen väg att gå fram på här. Det som har nämnts tidigareoch som har förts på tal här i debatten är registrering av individuella inköp.Det innebär alltså att man utöver att skriva födelsedata på recepfblankettenockså skulle lägga till personnumret. Det skuhe finnas ett centraltdataregister där alla människors medicinförbrukning gick in och där möjhgennågra stoppsignaler hos i eller någonannanstans skulle blinka rött när vederbörande anfingen får samma medicin tvågånger från ohka läkare eher får mediciner med verkningar som inte passar ihop. Detär klart att man skulle kunna införa en registrering, men det är någonfing somman från integritetssynpunkt har velat avstå ifrån, i varje fall t. v. Mångatycker att detta är en typ av registrering av människor som man ogärna vih gesig in på. Det ligger också precis i hnje med frågan om registrering avalkoholinköp, vilket man också har värjt sig emot. Attmänniskor går till många läkare kan också beror på att ju äldre man blir, destoflera olika krämpor får man, och bor man i en trakt där det finns tillgång tillspecialister, är det möjligt att man söker olika specialister för olikakrämpor. Frågardå inte doktorer vilka läkemedel pafienterna fått tidigare? Jo, naturligtvisgör de det. Men det är också klart att patienterna inte alltid vet vilkamediciner de har. Jag har tillämpat metoden att be patienten attvid nästa besök ha med sig en påse med alla sina burkar, och sedan har visorterat upp de burkarna och jag har talat om för patienten vilka mediciner haneventuellt kan upphöra med. frågade om man inte kunde få en ökad kontroll via läkarnasjournalföring. Jag tror man kan säga att det den vägen inte finns mycket atthämta kontrollmässigt. Det som läkare skriver i sina journaler är nämligen justsådana uppgifter som kan noteras med siffror. Dit hör uppgifterna omlaboratorieprover, och dit hör också recept på läkemedel. Tillsist, herr talman, vill jag anknyta till det sade om att poliseni samband med dödsfah hade funnit mycket läkemedel i badrumsskåp ochgarderober. En del av detta kan naturligtvis hänföras till missbrak, men imånga fall rör det sig om äldre människor som haft flera sjukdomar och somdärför har fått flera olika mediciner. Säkert har vi alla gamla mediciner i badrumsskåpet.Häromdagen gjorde jag en razzia i mitt, och naturligtvis fanns det också därmedicinförpackningar som var för gamla. Jag tror att man skulle vinna på attersätta den formulering som finns på förpackningama, "Hållbart till-- ",med formuleringen "Medicin som inte har använts före den--- bör återlämnas tihapoteket". Omåtgärder mot misshushållning med läkemedel 9Riksdagens protokoll 1980/81:41-42 Om åtgärder mot misshushållning med läkemedel 30HANS () replik: Eftersom vi inte har den sakkunskap somGunnar representerar är det värdefullt att han tar fillfället i akt ochmeddelar oss sina synpunkter från den rika erfarenhet han har som läkare. Menjag måste ändå säga att jag i det här fallet tilltror också utredarna enbetydande sakkunskap. Det är med utgångspunkt från utredningen jag har ställtmina frågor, och jag har efterlyst svar på de frågorna. pekar på integritetsproblemet i samband meden registrering för att undvika att människor går fill flera läkare och denvägen skaffar sig ett betydande lager av läkemedel. Naturligtvis finns det härett integrifetsproblem - det är vi alla på det klara med. Men det får intehindra oss från att söka finna lösningar. Det är sådana jag har efterlyst, ochjag har frågat om inte departementet och departementschefen känner ett ansvar idet avseendet. säger också att de äldre människorna har såmånga fler krämpor än andra, och därför kan man räkna med att de också har flermediciner. Men av utredningen framgår - jag tycker det är viktigt att noteradetta - att äldre människor i betydligt större utsträckning än yngre förbrukarsina mediciner. Det är framför allt de yngre som har de stora reserverna avoförbrakade läkemedel - i vissa fall återlämnas de fill , i andra inte.Jag tycker det är vikfigt att göra det här påpekandet, för av kan man få intrycket att det framför allt är de äldre människorna somhar stora mängder oförbrukade läkemedel, och så är det alltså inte enhgtutredningen. 31 () replik: Det gäller journalföringen. Jag blev litetförvånad över svaret. Jag trodde att läkarna noggrant antecknade vilkamediciner som förskrivits - antal och datum. Något recept på hur vi skall kunna komma fill rätta medmissbruket och möjligheterna att få ut för mycket medicin har jag väl inte.Datan har nämnts, men jag är nog inte den som i första hand vUl förorda datan idet här sammanhanget. Man kunde väl tillhålla läkarna att skriva ut mindredoser. Jag har sett utredningen om Halmstadsfallet. Man skrev ju ut 5 burkar ä100 tabletter, 3 burkar å 100 tabletter och 1 burk ä 250 tabletter omvartannat. Det skulle ju vara möjligt att skriva ut mindre doser. Hur skulle det vara med ettmedicinkort, så att man inte kunde köpa medicin någonstans utan att visa uppdetta kort, där det varje gång skulle föras in vad som tas ut samt datum föruttaget. Det är kanske för enkelt att genomföra någonting sådant, jag vet inte. 32GUNNAR i (m) replik: måste ha missförstått mig. Jagsade ju direkt att jag tror att uppgifter om mediciner är mycket väl bokförda iläkarjournalerna. Beträffande medicinkort där alla mediciner som vederbörandetar skulle vara uppförda, ärjag litet tveksam, men det är klart att saken kan diskuteras. Närdet gäller Hans Alséns anförande har jag inte mycket att tillägga. De äldre hartydligen mer förtroende för sina doktorer och tar sina mediciner, medan deyngre kanske har mindre förtroende. Jag har inte någon psykologisk förklaringtill hands på varför det förhåller sig på detta sätt. Det är väl möjhgt atf deyngre tillfrisknar av sig själva. De har akuta sjukdomar som nästan hinner gåöver, innan vederbörande börjar ta medicinen, medan de äldre däremot står på enkronisk medicinering, som gör att de tar sina mediciner vilkas rester pohsenockså kan finna i badrumsskåpen, när vederbörandes fid är ute. Omåtgärder mot misshushållning med läkemedel Jag ber om ursäkt för att jag glömde svara på Hans Alséns sista fråga -jag glömde faktiskt detta. HansAlsén frågade om det förhållandet att så många läkare har aktier iläkemedelsindustrin inte oroar. Den här boken kom , och jag har intehaft tid att noggrannare studera den. Däremot har jag läst artikeln i . Man kan naturligtvis i första hand fråga sig hur många läkare som haraktier i läkemedelsindustrin. Jag tror att sex läkare var namngivna i DagensNyheters artikel, och det är ju inte särskilt många, eftersom vi har 16 000läkare här i . I första hand måste vi fa reda på hur många det verkligenär som har aktier i läkemedelsindustrin, innan vi verkligen kan bedöma, om detfinns anledning att oroa sig. Vi skall naturligtvis studera frågan noggrant,eftersom det här tillhör de saker som det är viktigt att följa upp. IngaLantz undrade vem som tjänar på de stora förpackningarna. Ja, hittihs är detväl faktiskt patienten som gjort det. Det har ju funnits ett högkostnadsskyddvid inköp av läkemedel. Gränsen var satt till . Vad som kostade mer fickman alltså gratis. Det har legat i pafientens intresse att doktorn skrivit utstora doser och flera förpackningar. Detta har självfallet inte varit särskiltbra. Med det nya förslaget till högkostnadsskydd vid förskrivning av läkemedelblir situafionen en annan. Då får vi dels ett högkostnadsskydd, som visserligenkommer att ligga högre än , dels får vi kostnadsfrihet, som inträderefter 15 läkemedelsinköp eller besök hos läkare. Doktorn behöver alltså inteskriva ut medicin för lång fid i förväg för aft patienterna skall slippa kommafillbaka för att få nytt recept och därigenom åsamkas ökade kostnader. Jag troralltså att det här systemet kan motverka förskrivning av för mycket läkemedel.Vi känner faktiskt fill det totala antalet recept som skrivs ut här i landet,och det är ganska stort. Det beräknas att 40 miljoner recept skrivs ut varjeår. Men det är inte alls detsamma som att vi vet hur mycket läkemedel somkonsumeras. Men som vi vet att det skrivs ut 40 miljoner recept kanman från Apoteksbolaget omvittna att läkemedelsförsäljningen minskar, och detganska rejält. Apoteksbolaget måste nu söka andra vägar för att hålla uppe sinainkomster, man säljer numera väldigt mycket mer av typen kosmefika. Omåtgärder mot misshushållning med läkemedel förband och andra sådanasaker. Det här kan också vara av visst intresse att , veta. Kontrollenöver apoteken och över läkemedelsförskrivningen utövas av socialstyrelsensläkemedelsavdelning. Dess läkemedelsinspektörer inspekterar apoteken och ävenförskrivningen av läkemedel. De gör också ibland särskilda receptkontroller.Länsläkarna inspekterar apoteken inom länen och granskar därvid särskilt omnågon missbrakat sin rätt att skriva ut läkemedel. Vid behov av åtgärder isådana här frågor har apoteken också möjhghet att vända sig direkt tillsocialstyrelsen. Vihar tidigare talat om omorganisation, och här kommeravvecklingen av länsläkarorganisationen in. I propositionen 1979/80:6 föreslåsbl. a. att apotekstillsynen i fortsättningen skall inordnas i det framtidastatliga tillsynsarbetet, som skall åligga fyra särskilda fillsynsläka-re. som har arbetat med detaljutformningen avsocialstyrelsens nya organisation har överlämnat sitt organisationsförslagtill . Kommittén har föreslagit att en av de nämndatillsynsläkarna placeras vid med uppgiftatt följa läkemedelsförskrivningen i landet. Det här är alltså en fråga som vibevakar noga och ingalunda nonchalerar. Och åtgärder är vidtagna, som jag trorkommer att påverka det hela i posifiv riktning. Mendet är också viktigt att vi i den här debatten har klart för oss att det intebara beror på överförskrivning och dubbelförskrivning att läkemedel blir överoch återlämnas till apoteken. Det finns också vad man kanske skulle kunna kallalegala orsaker till att vissa läkemedel inte används, och det har bl. a. GunnarBiörck talat om, så det behöver jag inte upprepa. 34 HANS ()replik; Statsrådet säger att hon glömde att svara på min tredje fråga, denom hon kände oro inför förhållandet att läkare i det här landet i betydandeutsträckning har aktier i läkemedelsföretag. Jagtycker det är mänskligt att glömma, och det sägs att det är gudomhgt attförlåta. Jag förlåter alhså gärna, i synnerhet när statsrådet nu har kommittillbaka och svarat på min fråga. Jag förstod svaret så, att statsrådet intekände någon direkt oro men i hade uppmärksammat problemen ochavsåg att skaffa sig närmare kännedom om förhållandena genom studier av dennämnda boken. Jag förmodar att statsrådet också är beredd att gå vidare. Det ärmöjligt att boken inte innehåher hela sanningen på det här området, och det ärväl sanningen vi är ute efter i sammanhanget. Jaghar inte velat dra någon slutsats av de pressreferat jag har tagit del av, menjag har i varje fall känt oro över vad som där har uppgivits. Man skallnämligen inte nöja sig med att se uppgifterna som står i som enfråga om kvantitet, dvs. De namngivna läkarna var läkare i enmycket speciell position, läkare som sitter i en tjänsteställning som gör attde helt enkelt är strategiskt placerade i sammanhanget. Det skall man vara De namngivna är som sagt inte intressanta att mäta bara i kvantitet utanockså i kvalitet, om uttrycket tillätes. Det hoppas jag statsrådet kommer attgöra. Jag tror att denna debatt, som blev betydligt längre änvad jag hade väntat mig, har ett värde i sig. Även om jag tyvärr måstekonstatera att statsrådet och departementet inte är beredda att ta några rejälatag i denna fråga, har statsrådet ändå klargjort att hon förlitar sig påsocialstyrelsen och andra myndigheter. Jag får väl göra detsamma, och jag skallförsöka följa denna fråga, som onekligen är komplicerad och som har mångabottnar. Jag ber att få tacka statsrådet och de ledamöter som hardeltagit i debatten för . Jag tvingas lämna kammaren på grund av andrauppgifter. Om åtgärder mot misshushållning med läkemedel 35 INGA (vpk) replik; Jag skulle bara vilja replikera ElisabetFlolm som säger att det nya systemet som regeringen har föreslagit ibesparingssyfte, det s. k. högkostnadsskyddet, kommer att få posifiva effekterför patienterna. Jag tror inte alls det. Det kommer att bli dubbelt så dyrt attgå till läkare och det kommer också att bli dyrare att inhandla läkemedel.Högkostnadsskyddet, dvs. kostnadsfrihet efter 15 inköp eller 15 läkarbesök,kommer i praktiken väldigt få människor att kunna använda sig av. sade vidare att det är patienterna som defacto tjänar mest på de stora förpackningarna. Men jag tycker att det måstevara fel att man får större förpackningar än vad man behöver. De uppgifter somvi tidigare här i debatten har fått från tyder på atf det är mycketmedicin som aldrig kommer till användning men som å andra sidan kan missbrukaspå ett farligt sätt. Inom vpk har vi en annaninställning när det gäller både läkarvård och läkemedel. Vi menar att bådeläkarvård och läkemedel i princip skall vara kostnadsfria. Då kommer manförstås i ett helt annat läge.