prot · G409159 · 1980-12-31 00:00:00 — Det har slagit mig att vid den senaste höjningen hade intedifferensen i kvartalsavgifterna höjts lika mycket som själva samtalstaxan.Sedan 1960, då detta system infördes, har samtalsavgifterna höjts ,men differensen när det gäller kvartalsavgifterna har bara ökat . Detär alldeles uppenbart att detta förhållande missgynnar abonnenterna i glesbygden. Vi har från centerhåll krävt ett rundareSverige i telesam-manhang. Det har resulterat i att tillsatte entelefontaxeutredning som presenterade ett förslag,som i grova drag innebär följande. Nuvarande taxeområden och fjärrtaxeområden slopas ochersätts med ett system där det för varje riktnummerområde fastställs tre zoner;en lokalzon, det närmaste området, en närzon, som i princip är länet, och enfjärrzon, som är övriga . Samtalstaxorna har utredningen tänktdifferentiera med hänsyn till vilken tid man ringer. Man har jutoppbelastning och vissa tider, under det att man på helgernahar ganska låg belastning. På tider med låg belastning skulle det alltsåtillämpas en lägre taxa. Men därtill kommer att man har för avsikt att införaen enhetlig huvudabonnemangsavgift i stället för den differentierade. Vi menar att detta är det enda tillfälle som haratt ge en uppfattning tih känna. utarbetar ju självt ett förslagtill taxor som regeringen fastställer. kommer alltsåinte att få tillfälle att kommentera hur taxorna skall vara uppbyggda. Utredningen har själv konstaterat att abonnenterna istorstadsområdena klarar av sina samtal inom lokaltaxans ram. Iglesbygdsområdena klarar inte abonnenterna av sina samtal inomdenna ram - i vissa fall inte ens det. Det innebär att glesbygdsborna i mycketstörre omfattning än storstadsborna kommer att få använda sig av de nya taxorsom skall gälla för fjärrzon resp. närzon, dvs. Utredningen har föreslagit att abonnemangsavgiften,som är . per kvartal, skall bli enhetlig och uppgå till 450kr. per kvartal penningvärde. Jag har räknat efter vad utredningens förslag skulleinnebära, och det skulle få den effekten att glesbygdsborna drabbas. Vi kantänka oss två abonnenter som båda ringer 1 000 samtal . Den ena bor iglesbygden, t. ex. i , och den andra i . Samtalkostnaden förglesbygdsbon skulle bli hela . högre än för malmöbon. Om de ringer färresamtal, kanske bara 500 samtal , stannar skillnaden vid . ,men det är ändå en ganska avsevärd skillnad. En hög fast avgift skulle framför allt drabba pensionärer,som har en ganska liten samtalsfrekvens. Det kanske t. o. m. skulle medföra attmånga av dem inte skulle anse sig ha råd med telefon. Mot denna bakgrund har vi från hävdat att det intebör fastställas en enhetlig abonnemangsavgift. I stället bör man låtaabonnemangsavgiften fortsättningsvis ligga på . men ökadifferentieringen till glesbygdens förmån, så att avgiften där blir minst 20kr. lägre per kvartal. Då skulle man garantera att de som har en litensamtalsfrekvens kan hålla sig med telefon även . Med detta ber jag, herr talman, att få yrka bifall tillden reservation som fogats till trafikutskottets betänkande av . AnL 104 (): och har vid fleratillfällen uttalat att telefontaxorna skall utjämnas så långt som detta ärmöjligt. har också lagt fram ett förslag som går idenna riktning. Det förslaget är nu föremål för överväganden inom televerketoch i . Det vore ganska klädsamt, om hade detförtroendet för det centerpartistiska statsrådet att han lät honom övervägadetta förslag. Jag vågar mig dock på den lilla spådomen att statsrådet, när hanså småningom har övervägt förslaget, icke kommer att gå så långt som herrTorwald nu har tänkt sig. Det är emellertid rimligt att vi ger både televerketoch tid att på sedvanligt sätt bereda detta ärende, innan vilägger oss i. Jag ber att få yrka bifall till utskottets hemställan. AnL 105RUNE (); Jag skall bara kort säga att det år riktigtatt vi från trafikutskottets sida har begärt en utjämningav taxorna. Men det skall vara en utjämning mellan olika landsdelar. Vi harinte sagt att det skall vara en utjämning mellan abonnenter på samma ort somringer mycket eller som ringer litet. Om man har en hög abonnemangsavgift blirfaktiskt effekten att man kan hålla en lägre samtalsavgift. Vi menar att det ärrimligt att den totala telefonkostnaden blir mer beroende av hur mycket manutnyttjar telefonen. Inte minst för pensionärerna är telefonen en väldigtviktig trygghetsfaktor, både genom att man kan nå dem och genom att de kan Detär därför vi finner det angeläget att just de som ringer litet skall ha Nr159 möjlighet att hålla telefon även . Utskottets hemställan bifölls med 242 röster mot 55 förreservationen av Teletaxor m. fl. 1 ledamot avstod från attrösta. Mom. b och c Utskottets hemställan bifölls. betänkande 1980/81:33 om privatradio. AnL 106ANDERS (): I motion 1326 har jag fillsammans med StenSvensson och försökt att företräda de intressen somrepresenteras av landets över 100 000 användare av privatradio, det som ocksåkallas för kommunikationsradio. Härmed avses jägare och fiskare, samer ochandra fjäll- och skogsbygdsmänniskor, radioutrustade bilister ochfritidsbåtägare, m.fl. Att kunna kommunicera per privatradio måste anses vara envärdefull medborgerlig rättighet, och denna typ av kommunikation vinner ocksåallt större förståelse och utbredning. har denna radiotrafik skettinom ett frekvensband som tyvärr är utsatt för mycket störningar. Televerkethar därför utrett möjligheterna att finna ett mera lämpligt och störningssäkertfrekvensband för den svenska privatradion. Detta sker i samverkan med övrigaeuropeiska länders telemyndigheter. har kommit att intressera sigför ett nytt frekvensband, vilket troligen kommer att fastställas för svenskprivatradio. Tyvärr har man därvid valt ett frekvensområde som sannolikt kommeratt göra situationen mycket besvärlig för kommande privatradiotrafik på dettanya medborgarband. Jag vill med detta anförande uttala ett antal argumentemot valet av det nya frekvensbandet och därmed föra till protokollen form av varning för och protest mot att välja en så hög frekvens för enradiokommunikation av det slag som svensk privatradio bör vara. planerar nämligen att välja frekvensområdet860-920 mega-hertz (MHz). Detta är en mycket hög bärfrekvens, där signalenergini viss mån uppträder i likhet med ljusets utbredning. Detta innebär atträckvidden blir avsevärt beskuren av hinder i signalens väg, genom dämpning avskog, snö etc. I den mån en räckviddsminskning skulle kompenseras med ökadsändareffekt, medför detta ökade kostnader för såväl apparater som driften avdessa. Dessa högafrekvenser - och den därmed synneriigen korta räckvidden - lämpar sigmycket bra för driftsäkra, kommersiella anläggningar inom koncentreradeområden, t. ex. vid byggplatser och på oljeborrplattformar, där apparatkostnadernaär av underordnad betydelse. I har man provat dessa höga frekvensband förmedborgarradio, men allmänhetens intresse för kommunikation inom dessafrekvensområden har av flera skäl uteblivit. Apparater och antenner för så höga frekvenser måstekonstrueras och byggas med allra högsta kvalitet och precision. Utrustningenblir därför mycket dyrbar. Apparaterna måste vara temperaturtåliga för att inteändra frekvens, och risk finns att t. ex. litet snö eller is i antennsystemetförändrar sändningsfrekvensen och därmed omöjliggör kommunikationen. Vad dettakan innebära för jägare, samer, folk på sjön i nöd och de kommandevägtrafikkommunikationerna kan var och en förstå. Det uppges även på tekniskt håll att förbindelsen mellanapparat och antenn - t. ex. i bilar, båtar och fasta basanläggningar - inte kanske med vanlig s. k. koaxialkabel utan måste ske med speciella vågledarrör justpå grund av den höga signalfrekvensen. Servicearbete på apparater med så högaarbetsfrekvenser kan inte ske med den tekniska utrustning och den kunskap somnu finns tillgänglig i landets olika delar, och några större förutsättningarför apparattillverkning inom landet synes inte föreligga om rimliga priserskall kunna hållas. Den motion som jag tidigare nämnde förespråkar ettfrekvensområde som skulle passa betydligt bättre för såväl apparatinnehavaresom tillverkare och servicepersonal. har i samrådmed kommunikationsradiobranschen planerat ett system för frekvensområdet250-290 MHz. Detta band kan dock tydligen inte accepteras av myndigheterna ochdärför inte heller av trafikutskottet. Det är inte känt om verkligen v(7/ tillgodosesvensk privatradio med det som är bäst med hänsyn till räckvidd, störtålighetoch ekonomi. kan man få den uppfattningen att anser att alltelekommunikation inom landet bör gå per telefon eller genom abonnemang påmobilradioteiefonnätet. Men säkert är att intresset för privatradiokommunikationpå medborgar-bandet är i ständigt stigande i vårt land. Båtradio, fjällradio,vägradio blir alltmer populärt och förhindrar många olyckor. Men man måstekomma ihåg att privatradio är avsedd för privatpersoner och därför inte fårkosta för mycket. I dagens läge är apparaterna för 27-MHz-bandet prisbilligamen inte störsäkra. I planering blir apparaterna visserligenstörsäkra men mycket dyrbara. Någonstans däremellan ligger troligenidealsituationen. Då nu inte trafikutskottet är av den meningen får man tyvärrförmoda att svensk privatradio kommer att gå från dagens problem till problemav annan art, som kanske blir ännu större än dagens. Med det här anförandet har jag avsett attuttala en form av teknisk reservation mot trafikutskottets beslut. Jag har dockinte något direkt yrkande att ställa i anslutning till trafikutskottetsbetänkande nr 33. I dettaanförande instämde (). 1980/81:66 om ändring av lån till (prop,1980/81:192) Utskottets hemställan bifölls. Vissa ändringar i kapitalbeskattningen 8 §Vissa ändringar i kapitalbeskattningen Föredrogs skatteutskottetsbetänkande /81:61 om vissa ändringar i kapitalbeskattningen (prop.1980/81:193). AnL 107 (): Företagarnas och skogs- och jordbruksägarnaskapitalbeskattningar f. n. föremål för översyn av en parlamentarisk utredning.Denna utredning är långt framme i sitt arbete, och förslagen från den kommeratt presenteras när som helst. Under sådana förhållanden brukar inte riksdagenfatta beslut om ändringar i gällande lagstiftning, om det inte finns myckettungt vägande skäl som tvingar fram omedelbara beslut. Några sådana skål finnsinte i det här fallet. Om utskottsmajoriteten uppträtt som den brukar skullealltså propositionen ha avstyrkts. Men det är inte bara dessa mera formella skäl, dvs. attutredningsförslag väntas, som gör att man måste ställa sig mycket kritisk tillpropositionen. Rent sakligt innebär propositionens förslag att orättvisor somredan förut finns i kapitalbeskattningsreglerna blir ändå värre. Låt mig ta av kammarens tid ianspråk för att förklara vari dessa orättvisor består. Jag har då inte föravsikt att gå in på fribelopp, skatteskikt eller skattesatser, för om dessa kanalltid råda delade meningar, och någon objektiv sanning går aldrig att få fram.Vad jag i stället tänkte ta upp är de värderingsregler som tillämpas när detgäller att komma fram till den förmögenhet som skall beskattas. Hårdast drabbasde som har sin förmögenhet i form av pengar, kontanta eller insatta i någon penninginrättning.Dessa får ta upp sin förmögenhet från första kronan. Samma öde drabbar dem somhar värdepapper av olika slag, såsom aktier, obligationer, lånereverser e. d.Lindrigast slipper de undan som placerat sin förmögenhet i konst, antikviteteroch samlingar av olika slag, såsom frimärken o, d. Mellan dessa ytterlighetsgrupper ligger såfastighetsförmögenheter och förmögenheter placerade i rörelser. Fastighet skalltas upp till sitt taxeringsvärde. Eftersom taxeringsvärdet skall ligga på 75 %av marknadsvärdet, så innebär det alltid att fastighetsplaceringar ger mindreförmögenhetsskatt än om pengarna skulle vara insatta på bank. Då det dessutomförflyter en mycket mellan fastighetstaxeringarna och det ofta råderinflation. Vissa ändringar i kapitalbeskattningen blirresultatet vid förmögenhetsberäkningen för fastigheter barahälften av vad som gäller för annan förmögenhet. För den som driver rörelse, jordbruk eller skogsbruk ärdagens regler ändå gynnsammare. Grundregeln är att förmögenhetsvärdena inte behöver tasupp till högre belopp än vad som motsvaras av av värdet i företaget,jordbruket eller skogsbruket. För att förhindra passiva jordägares placering avförmögenhet i fastigheter infördes en spärregel, som innebär att kapitalskatteralltid måste utgå till en så stor del som motsvara!" fastigheters ochskogsmarkers taxeringsvärde, givetvis minskat med på dem belöpande skulder. Detbetyder att man egentligen aldrig skall kunna slippa undan förmögenhetsskattenpå fastigheter enligt taxeringsvärdet. Men i proposition nr 193 förordas nu att den s. k.spärregeln upphävs. Propositionen tillstyrks av utskottsmajoriteten, medansocialdemokraterna har reserverat sig och vill ha spårregeln kvar. Låt mignågot redovisa skälen till reservationen. Kapitalskatterna tas ut, som jaginledningsvis nämnde, efter helt olika värderingsregler, och de som har sinaförmögenheter placerade i skogs- och jordbruk samt i rörelser över huvud tagetär gynnade. Det är stötande, tycker jag, för vårt rättsmedvetandeatt de grupper som i detta avseende tillhör de mest gynnade skall erhållaytterligare lättnader, när i övrigt bördor läggs på andra svagare grupper. Propositionen skjuter gruppen aktiva jordbrukare iförgrunden och menar att kapitalskatterna för dessa genom de nyataxeringsvärdena blir alldeles för betungande. När man tar del av propositionenfår man lätt intrycket att det är just de akfiva jordbrukarna som får denstörsta vinsten med det här skattesänkningsförslaget. Detta ar direktvilseledande. Man har heller inte på något sätt i propositionen verifierat attdet är så, nämligen att det är de aktiva jordbrukarna som skulle få den störstalättnaden. I själva verket är det troligen precis tvärtom. är den aktivebonden i regel en skuldsatt person som inte särskilt ofta har några besvärandeförmögenhetsskatter. Dessutom är han i stor utsträckning arrendator och berörsalltså inte alls av detta. Enligt uppgifter som jag har inhämtat från mitthemlän brukas länets åkerjord till mer än hälften av arrendatorer.Men de berörs inte av det här. I stället får den andra parten, de somarrenderar ut, de stora skattelättnaderna. Skattelättnaden gäller alltså förjordägaren, som i mitt hemlän, , ofta är den passivejordägaren. Spärregeln kom till för att hindra passiva jordbrukare attspekulera i jord-och skogsfastigheter. menar regeringen och utskottsmajoritetenatt skärpningarna beträffande jordförvärvslagen har gjort spärregeln onödig.Men detta är väl ändå att gripa efter ett halmstrå för att försvara enorättfärdig skattelättnad. Det är närmast en sjuk sak. Även om skärpningen avjordförvärvslagen lyckas förhindra något enstaka spekulationsköp, fortsätter juändå den stora övergången till passiva ägare genom arv. Vem vill ifortsättningen förvandla en så gott som skattefri förmögenhet, placerad i enfastighet, till ett penninginnehav, som beskattas mycket hårdare och därtill Alla skäl talar för att det förslag som utskottsmajoritetennu förordar på ett markant sätt kommer att öka antalet passiva jordägare ilandet. Och alla de som i spekulationssyfte tidigare förvärvatlantegendomar eller inte sålt sitt arvegods till aktiva brukare får nubelöningen för sin spekulation genom att bara behöva ta upp en bråkdel av sinförmögenhet till beskattning. Tillgänglig statistik över taxeringsvärdena på lantbruk,som redovisats i propositionen, visar att lantgårdarna inte har stigit mer änandra fastigheter, exempelvis egnahem. Lantbruken har alltså blivitkompenserade genom det ökade fribeloppet och de ändrade skiktgränserna till dendel de högre värdena beror på inflationen. Propositionens förslag kommer alltsåi realiteten att innebära stora skattesänkningar för den här gruppen. I de falldå taxeringsvärdena blir högre än vad inflationsutvecklingen gett anledningtill, är det ju fråga om en reell förmögenhetsökning och då är det ocksårimligt att ökad förmögenhetsskatt utgår. Men det är pä skogsegendomar - de jordbruk som har mycketskog - som taxeringsvärdena har stigit mest. Detta är en naturlig följd av denstora efterfrågan som finns och de priser som betalas för de få skogsområdensom är till salu. Mot den bakgrunden verkar det för reservanterna helt rimligtatt förmögenhets-, arvs- och gåvoskatten skall utgå efter de priser somverkligen betalas för skogsegendomarna. Det är naturligtvis svårare att dra gränsen mellan passivaoch aktiva skogsägare än mellan passiva och aktiva jordbruksägare. Är manexempelvis aktiv skogsägare bara för att man sköter bokföringen på sin egengård eller för att man ger ett avverkningsuppdrag till en skogsägarföreningeller ett annat företag - för att ta några exempel. Jag menar nog att den somhar ett annat yrke knappast kan betecknas som aktiv skogsbrukare och vara i denbelägenheten att han eller hon behöver särskilda skattepreferenser. Det tordeheller inte vara särskilt besvärligt att göra ett litet extra skogsuttag, såatt man får betala den något högre skatt som kommer att utgå - en skatt som fårbetalas av alla andra förmögenhetsägare. När man talar om kapitalskatter tänker man närmast på förmögenhetsskatten,men orättvisan i propositionsförslaget är kanske ändå värst i fråga om arvs-och gåvoskatten. Omen jordägare avlider skall, enligt regeringens ochutskottsmajoritetens förslag, arvsskatt utgå blott på av fastighetenstaxeringsvärde, bostaden undantagen. Även om arvingarna inte är aktivajordbrukare och heller aldrig tänker bli det skall de bara betala arvsskatt på30 % av taxeringsvärdet för jordegendomen. Om egendomen sålts till en aktivjordbrukare före dödsfallet blir det i stället arvsskatt på hela köpesumman.Med tanke på att arvsskatten är starkt progressiv vid stora arv, förstår varoch en att de nya reglerna inte är särskilt bra för de aktiva jordbrukare somhoppas att själva kunna förvärva en gård. Antalet gårdar till salu på öppnamarknaden kommer att bli ännu mindre på grund av orättvisa arvsskatteregler. Vissa ändringar i kapitalbeskattningen Vissa ändringar i kapitalbeskattningen På en punkt anser också reservanterna att enändring behöver komina till stånd för att få bort orimliga konsekvenser av förhögt satta taxeringsvärden. Det gäller de fall då uthyrda tomter nu åsätts etttaxeringsvärde som är lika högt om tomten är uthyrd på ochoberoende av om en låg eller hög ersättning utgår, oberoende av hur lång tidhyran har bestämts för, oberoende av om tomten kan avyttras eller inte och omden bestämda hyran kan ändras . Samma taxeringsvärden gällerändå alltid, och det anser reservanterna också vara ett problem. Men vi menaratt detta problem inte löses genom att man inför en regel om reducering till vid värderingen, utan denna fråga måste av genoin ändringar i reglernaom fastighetstaxering. Vi yrkar alltså på en beställning hos regeringen, och ensådan beställning borde kunna effektueras i sådan tid att de nya värdena intehinner få genomslag för den nya förmögenhetsskatten. herr talman, att få yrka bifall till den vidbetänkandet fogade reservationen. AnL 108KNUT (); Den svenska kapitalbeskattningen har sedanlänge utgjort ett stort bekymmer för de mindre och medelstora företagen.Politikerna har haft detta klart för sig, och genomfördes endel reformer för att inte i alltför hög grad försvåra och förhindra inte baragenerationsskiften utan också företagens normala drift. 1970 kom den första lättnaden i arvs- ochförmögenhetsskatten för företag vilkas substansvärde inte översteg 2 miljoner.Reduceringen av detta substansvärde kunde i vissa fall ske , 1974 kom lättnadsregler som också utvidgades till attomfatta gåvoskatten. Det är att märka att dessa båda reformer skedde under dentid då socialdemokraterna hade regeringsmakten i landet. Om socialdemokraternanu skulle sitta vid makten är det min övertygelse att de också hade varitnödsakade att göra någonting, även om de nu går emot regeringens förslag ochnöjer sig med den skiktändring i förmögenhetsskatten som vi beslöt om . Den borgerliga regering som tillträdde 1976 hade fulltklart för sig att ett framgångsrikt småföretagande är något av ett livsvillkorför vårt land, och man hade den självklara ambitionen att inte missgynna dennaform av företagande genom orimliga skattepålagor. Det hela utmynnade i det s, k, småföretagarpaketet somriksdagen antog och som bl, a. innebar att vid förmögenhets-, arvs-och gåvobeskattning substansvärdet av förmögenheten skulle reduceras till 30 %.Som bekant gjordes det då ett undantag för jordbruket. Man införde en s. k,spärregel som innebar att 30 %-procentsreduktionen enbart medgavs förjordbrukets ekonomibyggnader. Skälet till denna diskriminering avinodernäringen var att man ville undvika att kapitalstarka personer skullekunna använda jordbruken som placeringsobjekt för att på så sätt minska Jorden borde inte få bli ettspekulationsobjekt för passiva jordägare. är emellertid läget annorlunda,och flera skäl talar för ett annat synsätt än det som rådde 1977. Den skärpta realisationsvinstbeskattning som trädde ikraft har minskat fastighetsspekulationen, även om ErikWärnberg kanske inte godkände det argumentet i sitt anförande . Men detfinns andra argument som han kanske har tagit större hänsyn till men som haninte nämnde i sitt anförande. jordförvärvslag innebär väsentligt vidgademöjligheter för lantbruksnämnderna att göra ett förvärvstillstånd beroende avom den tilltänkte köparen har för avsikt att själv bruka fastigheten ochbosätta sig på den. Vidare har möjligheterna till priskontroll vidgats. Men detallra tyngst vägande skälet för att avskaffa spärregeln är de mycket kraftigahöjningar av taxeringsvärdena som kommer att gälla fr. o. m. nästa årsdeklaration. För jordbruksfastigheter väntas en höjning på i genomsnitt över100 % och för skogsfastigheter en höjning med både 200 och . Dessa uppräknade skäl är enligt min uppfattning mer äntillräckliga för avskaffande av spärregeln för jordbruksfastigheter, menbeklagligtvis har det inte gått att få enighet i skatteutskottet härom. nämnde i sitt anförande att konst ochantikviteter var den allra fördelaktigaste formen av förmögenhetssparande,eftersom den inte beskattades alls. Jag delar den uppfattningen, men det ärmycket svårt att utöva en tillräcklig kontroll så att det går attförmögenhetsbeskatfa dessa objekt. Jag håller med om att det är olyckligt, tydet är improduktiva investeringar som sker i dessa föremål. Därnäst, sade , vardet aktier som skulle tas upp till sitt fulla förmögenhetsvärde. Ja, menaktieägaren har faktiskt kompenserats något genom att vi som bekant i höstasminskade skatten på utdelningsinkomster. Socialdemokraterna har reserverat sig med den motiveringenatt skikten i förmögenhetsbeskattningen har räknats upp, och detta tycker dekan räcka. Det är märkligt att socialdemokraterna sålunda accepterar attmedelstora och större jordbruksföretag, om ingenting görs, efter nästa årstaxeringsvärdehöjning kommer att drabbas av en i många fall mycket kraftigkapitalskattehöjning. När spärregeln infördes diskrimineradessmåföretagande jordbruk bara för att dess arbetande kapital i stor utsträckningvar hänföriigt till själva fastigheten, dvs. För mångaandra småföretagargrup-per ligger det arbetande kapitalet huvudsakligen imaskiner och redskap med betydligt fördelaktigare värderings- ochbeskattningsregler. Enligt min uppfattning var det en olycklig orättvisa närspärregeln infördes, och det finns ingen anledning att inte bara permanentadenna orättvisa utan också förstärka den, vilket tvivelsutan blir fallet omingenting ytterligare görs för att reducera verkningarna av de nyataxeringsvärdena. I sinreservation kritiserar också socialdemokraterna regeringen för att den Vissa ändringar i kapitalbeskattningen Vissa ändringar i kapitalbeskattningen