prot · G40971 · 1980-12-31 00:00:00 — tog här upp marginalskaffeproblematiken.Jag vill notera att ifrån att ha inneburit eft anfal mer eller mindre vildvuxnaoch fromma önskningarom reformer i vår skattepolifik har med dagensregeringsprogram marginalskattefrågan fått en mera konkret och meningsfullinnebörd. Det skall vara en totalfinansiering, som skall ske i fre sfeg. I detsammanhanget är en garanti för att denna skattereform inte går utöver de fördelningspolifiska mål som och jag är överens om. Mof bakgrund av underskotten i bytesbalansen och denoffentliga sektorns situation måste naturligtvis den ekonomiska politiken hasom en viktig målsättning att begränsa bäde den offentliga och den privatakonsumtionen. Penning-, kredit- och valufapolitiska hänsyn måste därvid avnaturliga skäl väga tungt - def är ingen tvekan om detta. En sådan huvudinriktning av den ekonomiska politiken kanemellerfid få negafiva följder för den industriella utvecklingen. Dentvåprocentiga diskontohöjningen hämmar exempelvis ökningstakten iindustriinvesteringarna. En minskning av konsumtionen i landet fär också fillföljd atf efterfrågan på industriprodukter avtar. Därmed avtar naturligtvisocksä intresset för nya industriella satsningar. Vi mäsfe konstatera aft den restriktiva ekonomiska polifiksom den förra trepartiregeringen tvingades bedriva under senare delen av1970-talef kan ge vissa lärdomar i detta avseende. Den var ju en följd avkostnadsexplosionen i vårt näringsliv , och den var enföljd av socialdemokraternas expansiva överbryggningspolitik 1974-1975, Deåtgärderna fick indirekt, genom aft de nödvändiggjorde vissa insatser inom t,ex. finanspolitiken, negafiva konsekvenser för industrin. Industriproduktionen stagnerade ,Industriinvesteringarna nådde egentligen ingen återhämtning förrän , däde efter mänga års stagnation ökade med , Man mäste i detta sammanhang ocksånotera aft den svenska industriproduktionens ärliga tillväxttakt kontinuerligtminskat ända , Redan då skedde ett markant trendbrott i utvecklingen.Tillväxttakten var är 1965 för att därefter successivt minska under hela 13är ned till en minskning på , Därefter har tillväxttakten iindustrin återigen börjat öka. Slutsatsen av detta - och där ger jag rätt- är att den restrikfiva ekonomiska polifik som vi av skilda omständighetertvingas föra måste följas av en offensiv industripolitik för atf öka tillväxtenoch för att minska behovet av denna restriktiva ekonomiska politik. Jag vill då erinra om atf under regeringen nr 2har en rad offensiva inslag i industripolitiken utvecklats. Vi har fortsattsatsningen på de regionala utvecklingsfonderna, som har enuflåningskapacifef pä 1,5 miljarder och som är samhällets organ för att hjälpai gång nya företag och för aft utveckla näringslivet regionalt. Investeringsbanken, som är ett gemensamt skötebarn förGunnar och mig, har fått en växande betydelse inom näringspolitiken.Bankens utestående krediter uppgick i slutet av fjolåret till nästan 7miljarder. Syftet med banken är ju att ge lån fill företag som har godainvesteringsprojekt och goda expansionsmöjligheter men en otillräckligfinansiell bas. Genom inrättande av fonden för industriell utveckling harnu en rad nya projekt kunnat förverkligas inom svensk industri. Fonden har ettgrundkapital på 300 milj. kr., men sammanlagt har fonden sedan starten 1979 fått totalt 90 ansökningar till ett sammanlagt belopp på 800 milj.kr. Det gäller en rad mycket intressanta utvecklingsprojekt, som visar attsvensk industri fortfarande har kvar sin vitalitet. Där finns projekt som berörflygindustrin, motorindustrin, rymdindustrin och andra intressanta områden. Dessutom har ökade anslag getts till forskning och tekniskutveckling dels via styrelsen för teknisk utveckling, dels genom ökat stöd tillden grundläggande naturvetenskapliga forskningen vid de tekniska högskolornaoch universiteten. Vi återkommer och lägger fram förslag om en utbyggnad avdessa offensiva industripolitiska insatser i den indusfripolitiska proposifionsom jag har för avsikt att förelägga . Dessutom har det när def gäller kapitalförsörjningen tillnäringslivet tagits en rad initiativ. Jag skall bara erinra om atf deförändringar i aktievinstbe-skatfningen som beslutat medfört - trotsaft man kan fä en annan uppfattning av debatten - aft riskkapitalförsörjningentill näringslivet underlättats påtagligt. Def frivilliga skattestimuleradeskattefondssparandet har också bidragit till atf förbättra näringslivetsriskkapitalförsörjning. Vi aviserar nu också nya åtgärder pä ett helt annatområde. Def gäller exporfkredifsystemet, som inte bara skall förlängas utanocksä byggas ut och få en mer offensiv prägel. Systemet med exportkredit harfunnits pä försök . Vi har gjorf en utvärdering. I syfte atf ökaslagkraften på exportmarknaden för svensk industri kommer regeringen , somaviserades i statsministerns fal , atf fillämpa den s. k.consensusräntan. är en åtgärd som prioriterats högt frän industrins sida.Det innebär att vi anpassar oss till internationell praxis när def gällerräntevillkoren. finns det all anledning att vi frän svensk sidaförsöker medverka till en sanering av den flora av statsunderstöddainternationella exportkrediter som sätter sin prägel pä exportmarknaderna. Vi har också sagt aft systemet med blandade krediter inombiståndsramen skall byggas ut. Förutsatt att det försöket slår väl ut - och detfinns ingenting som tyder pä någonting annat - är vi ocksä beredda att bygga utdef ytterligare. Vi har vidare förklarat oss beredda att intensifiera ettexportfrämjande program, riktat speciellt fill småföretagen. Och jag vill i detsammanhanget understryka atf exporffrämjande åtgärder av detta slag mästeinnebära aft det svensktillverkade innehållet i vär export ökar. Skall sädanahär insatser vara verkningsfulla, är det ett villkor aft svenskaunderleverantörer, svenska komponenttillverkare etc. bättre kan göra siggällande inom exportindustrin. Vi har dess värre kunnat notera aft vi den vägen,så atf säga inom ramen för vår export, under senare är har förloratmarknadsandelar. har man emellertid kommit till insikt om detta äveninom industrin själv. Vi har frän industridepartementets sida haftöverläggningar med företrädare för industrin, och vi har beslutat afttillsammans bilda en arbetsgrupp som skall inventera åtgärder som kan stärkasvenska komponenttillverkares och underleverantörers position. Direktör , som är ordförande i och tidigare ordförande iIndustriförbundet, har för industrins räkning åtagit sig att ansvara för ochorganisera industrins medverkan i defta arbete. Även representanter för de mindre företagen kommer attinbjudas aft delta. Vi har också utfärdat en inbjudan till atf medverka i arbetsgruppen. Jag tror att dessa åtgärderverksamt skall kunna stärka de svenska underleverantörernas ställning. I åtgärdspaketet ingår också en stimulans till ökatvirkesutbud. Det är uppenbart atf råvarutillgången har varit en av debegränsande faktorerna när def gäller den svenska skogsindustrins utveckling. Jag vill för kännedom meddela atf vi redanför erbjöd den svenska cellulosaindustrin ett system medtransportsföd, vilket vi beräknade väsentligt skulle ha ökat och förbättratråvarubalansen. Def var en frivillig form av transportstöd, som exportindustrindess värre tackade nej till, Def är värt att notera atf en av också avböjde denna frivilliga uppgörelse, som enligtexperter i betydande omfattning skulle ha ökat rävarutillförseln från de s, k.nollzonerna. Det är infe korrekt, , att säga attingenting har hänt när det gäller skogsindustrins struktur. Vi har i industridepartementetfortlöpande haft konsultationer med företag, organisafioner ochbranschföreträdare för atf hitta vägar för att påverka strukturufvecklingen iskogsindustrin. Och jag anser nog atf vi har kommit en bra bit pä väg och attvi nu kan skönja den framfida strukturen inom skogsindustrin - delvis tack varedet sätt på vilket vi har agerat ufan aft låsa positionerna men med syfte atfha en flexibel polifik för att främja strukturförändringar. tog ocksä upp frähusföretagens situation.Utbyggnaden av def exportfinansieringssysfem som jag talade om främjar i väsentligmän just de svenska trähusexportföretagens möjligheter atf hävda sig påexportmarknaden. Men viljan till samverkan mäste faktiskt företagen självatillhandahälla. Vi har skapat förutsättningarna; företagen måste ta de chansersom detta ger på exportmarknaden. En industriell expansion är en viktig och avgörandeförutsättning för aft balansen i den totala samhällsekonomin skall kunnafrämjas. Om detta råder naturligtvis enighet. Def är vägarna mof detta mål somvi här kan diskutera. Def är emellerfid uppenbart atf hela västvärldensindustrier drabbats av allvarliga bakslag under 1970-falet. Det gäller även entradifionellt stark industri som den västtyska, som def kan finnas anledningatf titta litet speciellt pä. För nästa är räknar västtyskarna med kraftigtminskade investeringar och totalt i ekonomin en negativ BNP-utveckling. Deftalikartade industriella förlopp i hela västvärlden, där nu regeringarnasäger sig prioritera en inhemsk industriell utveckling, blir både en utmaningoch ett hot mot industripolitiska ambitioner. Utmaningen består imöjligheten för svensk industri att aktivt fa del i andra länders industriellanysatsningar. Hotet består i atf vi hamnar pä efterkälken och möter allthårdare konkurrens på världsmarknaden, delvis frän nya industriländer. Jag tror att jag känner Sveriges fackföreningsledare ochföretagsledare ganska väl, och jag finner i uppgörelsen mellan SAF och LO ettbelägg för att man nu föredrar utmaningen framför hotet aft förlora ikonkurrenskraft. Slutsatsen av defta mäste emellertid bli atf svenskindusfri nu i allt större utsträckning ocksä förverkligar sina befinfiigainvesteringsplaner. Företagen har gott om likvida medel, som bör omsättas ikonkreta investeringsprojekt. Regeringens industripolifik ligger fast. Man vetvaråt vi syftar. Industrisektorn kommer aft prioriteras inom näringspolitikenoch inom den ekonomiska politiken. Detta innebär atf långsiktiga industriellasatsningar bör prioriteras av företagen framför fastighetsspekulationer ochdiverse finansiella transaktioner. Dagens ekonomiska läge, där regeringentvingats prioritera kredit- och penningpolitiken framför en lågränfepolifik,fill förmån för ett gynnasammare investeringsklimat, får inte tas till intäktför aft uppskjuta planerade investeringar inom industrin.Industriinvesteringarna måste hällas uppe pä en hög nivå, trots det nuvaranderänteläget, om man vill planera för framfiden och för de möjligheter som trotsallt kan yppa sig för svensk indusfri , Eft gynnsamt investeringsklimat för industrin förutsätterocksä god tillgäng till riskvilligt kapital. Regeringen har, som jag sadetidigare, vidtagit en rad åtgärder för atf öka tillgången på sådant kapital. Enprincipiellt viktig markering gjordes genom sänkningen avaktievinstbeskatfningen. klargjorde vi aft börsen även i fortsättningen skallutgöra en viktig källa för företagens försörjning med riskvilligt kapital. Vikan notera att börsen nu ocksä fått ett nytf liv efter många års nära nogstiltje. Jag skulle därför vilja uppmana industrin att ta till vara det nuklart ökade intresset hos allmänheten för akfieplaceringar.Nyernissionsverksamheten ifrån industrin mäste enligt min uppfattning nu öka. I detta sammanhang mäste jag emellertid beklaga att detännu inte gått att nå en politisk enighet om hur näringslivets långsiktigakapitalbehov skall lösas. Socialdemokraterna håller nästan krampaktigt fast vidaft löntagarfonder enligt den socialdemokratiska modellen är den enda tänkbaralösningen. Detta fasthällande vid denna idé har dess värre verkat avskräckandepå industrins investeringsvilja. Det finns dock självfallet vägar ut ur dessanuvarande låsta positioner. Lät oss diskutera dem. Socialdemokraterna bör ocksä notera aft inget annat landmed en stark socialdemokrati i opposition eller i regeringsställning så hårthar fixerat sig vid en för industrins utveckling sä ytterligt kontroversiellfråga som just denna. Jag kan fa som eft exempel. Den norskasocialdemokratiska regeringen lade upp en ny industripolifik, där manklart pekar på lönsamhetsutvecklingen som någonting centralt. Den lågasoliditeten i företagen är ett problem, men man nämner ingenting omlöntagarfonder enligt den klassiska socialdemokrafiska modellen. Den norska regeringen har dragit samma slutsatser som vigör, nämligen atf aktiemarknadens roll i riskkapitalförsörjningen mäste öka.Man har ocksä lagt fram ett förslag för att stimulera akfiemarknaden. Def kanvara värt att notera hur man där löser problemen. I , för att ta eft annat exempel, har man löstfrågan om löntagarnas andel i förmögenhetsbildningen. Genom kollektivavtal ochsparstimulerande åtgärder frän regeringen har sparandet i ekonomin ökaf högstväsentligt. De statliga sparstimulanserna har blivit så utformade att de metgynnar låginkomsttagarna, och därmed har förmögenhetsfördelningen blandhushällen blivit fördelningspolifiskt tilltalande. Jag tycker att man även i värt land borde hitta en formför ökad kapitalbildning som skulle kunna få en bred uppslutning i samhället.Det vore därför olyckligt - jag vill säga def med tanke på informationer som nukommer från löntagarfondsutredningen - om socialdemokraterna ånyo läste fast sin mera dogmatiska inställning i löntagarfondsfrägan, i varje fall i deavseenden den är oförenlig med värt nuvarande ekonomiska och politiska sysfem. Enligt min mening mäste vi stärka ävenden kollektiva kapitalbildningen i samhället. För detta talar inte minst attAP-fonderna infe längre kommer att växa. Denna ökade kollektiva kapitalbildningmäste emellerfid förenas och kompletteras med ett ökat hushällssparande. Def ärorimligt atf bygga samhällets kapitalbildning huvudsakligen på kollektiv grund.Parallellt måste def finnas ett aktivt individuellt sparande, både i ochutanför näringslivet, och de kollektiva former vi förespråkar måste 7 protokoll 1980/81:71-72 kompletteras av system för placering som medger just detaktiva personliga engagemanget i näringslivets utveckling. Lät mig , herr talman, summera genom att säga attregeringens åtgärdsprogram har en klar inriktning rnot en offensiv politik isyfte att återställa balansen i ekonomin. Det blir alltfort en mödosamvandring, men det aren nödvändig vandring pä vägen mot en sundaresamhällsekonomi och för tryggare och bättre förhållanden pä arbetsmarknaden. Jag räknar rned industrins akfiva medverkan i dettaarbete. Vi mäste nu samfällt gå från ord till handling. Inorn detindristripolitiska fältet är målinriktningen klar - det gäller att stärkasvensk industris ställning på både export- och hemmamarknaden. Endast pä detsättet kan vi säkra sysselsättningen i värt svenska samhälle. 38ANNA-GRETA (): Det sägs ibland att en av människosläktetsfräi-\-ista tillgångar är vär anpassningsförmåga. Utan den skulle vi kanskeinte överleva mänga påfrestningar. Men nog kan man väl önska att vi iblandkunde streta emot litet mera. att vi lät bli aft acceptera, lät bli att anpassaoss, I har vi börjat atf anpassa oss att läna pengar,anpassa oss till en spekulationsekonomi, anpassa oss till en situation medväldigt stora underskott i bytesbalans och i statsfinanser. Räntan på våraskulder är nu den utgift i statsbudgeten som ökar snabbast. I är det en annan post, nämligenarbetslöshetsunderstöden, som är den starkast växande posten i statsutgifterna.Där har man efter hand anpassat sig till arbetslösheten. För några är sedantrodde man att siffrorna 1 miljon, sedan en 1,5 och sedan 2 miljoner varmagiska gränser för arbetslösheten. Man trodde atf det skulle leda tillexplosioner av protester, om de gränserna överskreds. Men människorna haranpassat sig. Den här anpassningen till arbetslöshet finner vi tyvärr päfler ställen runt om i världen. När arbetsmarknadsutskottet för nägon vecka sedan var päbesök hos AMS sade generaldirektör bl. a. att den allvarligaste faranför oss här i är en växande tolerans mot arbetslösheten. Och det är ju inte så, att man i klarararbetslösheten utan stora problem. För de enskilda människorna är svårigheternastora. En del klarar inte sysslolösheten utan hamnar i alkoholism, i självmord.Och i de områden där arbetslösheten är sorn störst är råheten ochhänsynslösheten människor emellan ett dominerande inslag i vardagslivet.Människorna i börjar nu sä småningom bli varse de här problemen.Enligt opinionsundersökningarna är nu oron för arbetslösheten den politiskafräga som människorna i fäster störst vikt vid. Här hemma pä den svenska arbetsmarknaden ser utsikterna -efter vara förhållanden - inte så särskilt ljusa ut framöver. Vi fär färrelediga platser. Varslen om uppsägning och permittering blir fler och fler. Den drabbar i väldigt storutsträckning de unga. den drabbar kvinnorna, men den drabbar ocksä efter handallt fler människor som sedanlänge har varit etablerade på arbetsmarknaden. De regionala skillnaderna harökat, I står nu av människorna utanför den reguljäraarbetsmarknaden. Antalet kvinnor som jobbar deltid av arbetsmarknadsskäl,dvs, som egentligen är delvis arbetslösa, ökar också. Bland byggnadsarbetarnaär arbetslösheten nu . Jag talade förut om den stigande toleransen motarbetslöshet ute i världen. Mänga kanske rycker pä axlarna och säger: Det därr-ör ju inte oss, de där problemen är ju inte relevanta här, vi har ju en annansituation i , Och har vi det. Men det finns ändå all anledning föross att vara vaksamma, sä att vi inte börjar att steg för steg acceptera enhögre arbetslöshet. Man kan ställa frågan: Är det nödvändigt aft vi här iSverige har den arbetslöshetsnivå som vi har ? Är det nödvändigt attarbetslösheten är sä hög här hemma som den är just nu? Svaret pä den fråganmäste bli nej. Tag byggnadsarbetarna sorn ett exempel. Regeringen räknadei förra arets budgetproposition med att det skulle påbörjas 60 000 lägenheter.Det blev bara 48 000. Man kan räkna ut skillnaden i antal mellan de planeradelägenheterna och dem soiii verkligen saltes i gång. Dä finner man eii skillnadi investeringspengar pä . Tänk, sä mänga byggnadsarbetare ochandra människor här i landet som skulle ha kunnat fä jobb, om vi hade fått igäng de investeringarna! Det finns med andra ord möjligheter för regeringen attgenom en stimulans av bostadsbyggandet minska arbetslösheten. Vi har i våramotioner föreslagit åtgärder för det. Det skulle vidare ha funnits utrymme för regeringen att istället för den öppna arbetslösheten sätta in arbetsmarknadspolitiska åtgärder.Under fjärde kvartalet 1980 var det fler arbetslösa än motsvarandekvartal året innan. Men det var 35 000 färre personer som var föremål för olikaarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Man kan alltså säga atf arbetslösheten i inteskulle ha behövt vara sä hög som den nu är. Man kan också säga att regeringenfaktiskt tolererar en högre arbetslöshet än nödvändigt. Regeringen har depolitiska instrumenten i sin hand för att minska arbetslösheten. Visocialdemokrater säger i våra förslag; Använd de instrumenten! Def finns mänga som befarar att situationen päarbetsmarknaden kommer att bli ännu värre än den vi har att räkna mednu . Därför räcker det naturligtvis inte med baraarbetsmarknadspolifiska insatser. Regeringen mäsfe planera för en effekfivsysselsättningspolitik som kan klara . Man kan fräga sig hur def nya sparpaketet passar in i denbilden. Statsrådet , som har lämnat kammaren, stod i denna talarstolför . Han är det statsråd som skall ansvara förregionalpolitiken. Men som han har haft ansvaret för den hårderegionala skillnaderna i sysselsättning mellan olika delar av landet ökat.Arbetslösheten i skogslänen och i glesbygden är eft enormt problem. regeringens företrädare: förslag i detta nyasparpaket kommer att hjälpa upp den situationen? , som sfär långt ner pä talarlistan, har varitjämställdhetsminister och är såvitt jag förstår djupt engagerad i kvinnornasrättigheter i det här samhället. Hon borde känna verklig oro för den situationsom råder pä arbetsmarknaden. Kvinnorna är ju i n-iajoritet bland de arbetslösa.Särskilt hårt drabbas de unga flickorna. Enligt uppgifter i skulle regeringensåtstramning av kommunernas och landstingens ekonomi innebära atf 10 OOO-talsjobb är i farozonen. Man ställer sig naturligtvis frågan: Vilka åtgärder planerarr-egeringen att vidta för att ge de människor sorn mister sin sysselsättning ikommuner och landsting jobb inorn den privata sektorn? När kommer i sä falldessa åtgärder att vidtas? För det kan väl ändå inte vara sä att man räknar medatt göra ytterligare 10 OOO-tals människor arbetslösa. Det är inte genomarbetslöshet och låg ersättning från arbetslöshetskassorna soi-n vi kan klaraden ekonomiska krisen i defta land. Socialdemokrafin kommer inte atf acceptera en sädanutveckling. Vi har i motioner till årets riksdag lagt fram förslag som innebäratt man i stället skall gå den andra vägen och bättre än utnyttja dearbetskraftsresurser som finns i det här landet. Statsminister talade varmt oi-nhänsynstagande till andra människor. Han sade atf vi mäsfe bygga upp ettsamhälle med större gemenskap och mer ansvar för varandra. Jagskulle vilja pästä atf vi far ansvar och visar hänsyn mot människor om viförsöker förhindra att arbetslösheten tar ytterligare tag om det svenskasamhället. Det finns en dikt av som jag ofta tänker pä.Jag tänkte pä den senast när jag lyssnade på . Dikten, som jag tror somliga känner igen, lyder sä här: "Jordenkan du inte göra om, stilla dinhäffiga själ, endast ettkan du göra: men dettaär redan så mycket betyder enbroder mer." Den här dikten fyller mig med motstridiga känslor. Sä rättoch ändå sä fel. I politiken mäste vi bäde kunna göra om världen och göraandra människor väl. Vi måste se människorna bakom statistiken, bakomsiffrorna. Jag tror att något av det bästa vi kan göra en annan människa är attverkligen visa att den människan också behövs i det gemensamma arbetet. Det ärmänga människor i som ställs utanför arbetsgemenskapen. Det ärmänga människor som vi visar den grövsta hänsynslöshet mor genom att inte tatill vara deras arbetsvilja. Det mästevara en av regeringens allra viktigaste uppgifter att hindra att arbetslösheten ökar i . Det finns politiskaförutsättningar för att , , genomföra en sädan politik, Den sortens anpassning som om hoppas jag ocksä att vi försöker undvika - en anpassning till högrearbetslöshet, till fortsatt upplåning utomlands, till ett högt inflationslägeoch en hög räntenivå, till en ekonomi där den svarta och grå sektorn växermedan den vita ser ut att ha förlorat en del av farten. Men det finns en annan anpassning som är oundviklig, ochdet är anpassningen av vår ekonomi till nya förhållanden. Och jag är litetosäker på hur insikten är pä den punkten när tar till orda. Inom räknar man numera med attarbetslösheten under det närmaste året kommer aft uppgå fill 25 miljonermänniskor. Den har en fid legat pä 15-17 miljoner. den uppe kring 20.Och inom ganska kort fid räknar man alltså med att den skall nå 25 miljoner. Anledningen är de nya påfrestningar som de västligaekonomierna har utsatts för och som försämrat deras bytesförhållanden.Motåtgärderna är försök att få till stånd en exportledd tillväxt. Man gär litetolika vägar, som bekant. I några länder tummar man medvetet pä rnälet den fullasysselsättningen. I andra tvingas man acceptera en dramafisk ökning avarbetslösheten. 25 miljoner människor - det kan finnas anledning attstanna ett tag inför det talet. Tänk er atf alla människor i värt land vararbetslösa! Tredubbla sedan den mängden! Det är en ofattbar massa arbetslösamänniskor -ofattbar just därför att vi här talar om den rika delen av världen,de västliga industrialiserade länderna. Det här är alltså mer än en siffra ur en intressantstatistik. Det handlar orn den ekonomiska miljö som vårt land har aft verka i.Det är som i huvudsak är våra handelspartner. Det är en hotbildsom vi har skrämmande nära inpå oss. Vi är ett av . Vi har baramarginellt bidragit till den här dystra summeringen.