prot · G40984 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:84 Orriavbetalningsreglerna för handeln med personbilar 1 § Justerades protokollet för den 12 innevarande månad. 2§ Svar på interpellation 1980/81:85 om avbetaltiingsreglerna för handeln medpersonbilar har frågat mig om jag är"beredd att överväga förlängning och uppmjukning av de strängaavbetalningsregler som gäller för handeln med personbilar". Som framhåller i interpellationen, har bl. a.från bilhandelns organisationer gjorts upprepade framställningar fillregeringen om uppmjukade avbetalningsregler. Man har hemställt om attbilkredifförordningen skulle avskaffas eller avbetalningstiden förlängas fill36 månader. Bilkredifförordningen tillkom 1959 och har till syfte attmöjliggöra av kreditpolitiska skäl motiverade föreskrifter ombetalningsvillkoren vid yrkesmässig försäljning av bilar. Regelsystemet är f.n. föremål för utredning av den tillsatta utredningen om översyn'avkreditpolitiken och den kredifpolitiska lagstiftningen över huvud. I avvaktanpå ifrågavarande utredningsarbete och under beaktande av det behov som inuvarande samhällsekonomiska läge föreligger att hålla fillbaka den inhemskakonsumtionen och begränsa den stora bristen i vår bytesbalans gentemotomvärlden, kan det inte rimligen komma i fråga att vare sig upphävabilkredifförordningen eller att väsentligen förlänga gällandeavbetalningstider. Det bör dessutom beaktas, aft under den tidbilkredifförordningen har gällt så har avbefalningstiden aldrig överskridit 24månader. har vid olika fillfällen - såsom fallet är sedanjanuari 1980 - avbefalningstiden varit begränsad fill 18 månader. Det är emellertid uppenbart, aft regleringen avavbetalningstiderna lett fill aft olika metoder kommit till användning i syfteatt kringgå lagen. Olika former av långtidsufhyrning, leasing, utgör exempelhärpå. Direkt fusk med avbetalningsfider har också blivit ett konkurrensmedelför mindre nogräk- 8 protokoll 1980/81:80-84 Om avbetalningsreglerna för handeln med personbilar nadebilhandlare gentemot den reguljära handeln. Sådana icke åsyftade konsekvenserav den nuvarande regleringen av avbetalningsfiderna står i strid motstatsmakternas intressen. Mot bakgrunden av de missförhållanden som gjort siggällande på marknaden kan ifrågasättas, om icke en återgång när det gälleravbetalnings-tiderna till de gällande 24 månaderna skullekunna komma i fråga. En sådan förlängning borde då begränsas till att gällaenbart begagnade bilar och syfta till icke atf påverka den totala konsumtionenutan atf bidra till mer ordnade förhållanden inom bilhandeln. Detta skulle göraavbetalningsköpen mer konkurrensmässiga gentemot olika former av leasing. utreder f. n. leasingfrågan och kommer,som framgår av dagstidningarna, efter kontakt med berörda organisationer attinom kort fa ställning till hur man skall se på vissa former av privatpersonersleasing av bilar från skafterhässig synpunkt. De åtgärder som därvid kan kommai fräga kan förväntas påverka intresset för avbetalningsköp. Fram t. o. m. 1979 har företag som är medlemmar iMotorbranschens riksförbund, MRF; kontrollerats genom särskilt avtal. Kommerskollegiumhar enbart övervakat icke organiserade företag. omfattas all handelav förordningen, eftersom övervakningsavtalef upphört aft gälla efteruppsägning av MRF, Då kommerskollegiums resurser för bevakning avavbetalningshandeln är begränsade, torde ett nyft avtal om avbetalningshandelnfå betraktas som en förutsättning för en ändring av gällande avbetalningstider. Vid de överläggningar i ärendet som ägt rum med MRF haremellerfid branschens företrädare förklarat sig icke f, n, vara beredda atfsåsom fidigare medverka vid ifrågavarande kontroll. Under sådana förhållanden är jag - och defta är mitt svarpå fråga - f, n, icke beredd förorda en "förlängning ochuppmjukning" av gällande'avbetalningsregler för handeln med personbilar. 2JOHAN (): Jag ber att till ekonomiministern få framföra ett tack för svaret på min interpellation. Svaret på den direkta fråga som jag ställde iinterpellafionen, om ekonomiministern är villig att uppmjukabilkredifförordningen och förlänga avbefalningstiden för personbilar, ärnej-med tillägget "f. n.". I svaret finns dessutom eft antalpåminnelser om de problem som avbetalningsreglerna har medverkat till. Dendelen av svaret ser jag positivt på, och def finns därför anledning aftresonera vidare. Motivet för min önskan i interpellationen om enuppmjukning av reglerna är inte, vilket antyds i svaret, att öka konsumtionenav bilar. Man kan visserligen hävda att när kraven på avbetalningshandelnskärpfes , uppfattades detta inom motorbranschen somnegativt, dä man ansåg att sten lades på börda. Bilförsäljningen hade nämligenkraffigt försämrats, och det förorsakades framför allt av de ökadedrivmedelskost- nadernaoch de höjda bilpriserna och kanske också av en viss oro hos konsumenternainför en kommande åtstramning i ekonomin. Men jag tror infe attavbetalningsreglerna haft någon stor betydelse när det gällt att påverkavolymen av bilkonsumtionen. Def motivet vill jag alltså avföra, och vi kanskeinte behöver diskutera den frågan vidare. Det är andra motiv som jag har förtfram som jag tycker är väsentliga. Bilen är en nödvändighetsvara för väldigt många människor.80 % av persontransporterna sker fortfarande med personbilar. Huvudparten avdessa transporter är transporter till och från arbetet. Människorna ute pälandsbygden och i de mindre orterna, där man är tvingad att pendla till arbetetoch åka långa sträckor, är helt beroende av personbilen. De här reglerna för bilköp, som innebär aft av bilensvärde skall betalas kontant och resten , måste betraktas som hårdavillkor, i all synnerhet med hänsyn fill bilkostnaderna och bilens livslängd.Det vore rimligt atf ha ett finansieringssystem som är bättre anpassat tillbilen som nödvändighetsvara, framför allt för dem som är beroende av bilen föratt komma fill sitt arbete. Tyvärr drabbar också dessa avbetalningsregler debefalningssvaga. Detta är helt likgiltigt för dem som har god ekonomi - deköper inte bil på avbetalning, ufan de köper den kontant. Det är eff viktigtargument i sammanhanget atf just de betalningssvaga människorna, som ärberoende av bilen för sitt arbete, drabbas hårdast av reglerna. Jag finner inteaft def är motiverat. Inga varor är så strängt reglerade vad gälleravbefalningshandeln som just bilen. Och jag frågar mig varför man skall kunnaköpa en båt med fio års avbefalningsfid, medan det är så snäva regler vid köpav bil, som människor är beroende av. De negafiva konsekvenserna i form av metoder, bl. a. fuski olika former, för att komma förbi avbefalningsreglerna, som nämns i svaret,har ökaf påtagligt. En metod är att skaffa leasingbil. Frågan om leasing ärsärskilt aktuell , eftersom man nu börjat titta närmare påförhållandena på det området. Detta är allvarligt. Jag kan inte finna atfleasingsysfemet är någonting att rekommendera för de människor som behöverbilen och ständigt. Det är eft mycket dyrt system. Jag tror inte att de olika metoder som används för attkringgå avbefalningsreglerna är till någon glädje för myndigheterna eller fördem som har ansvaret för polifiken i stort. Det är anledning nog för att man skalltitta närmare på dessa frågor. Ett annat problem som särskilt har framförts frånmotorbranschen - infe minst fill ekonomiministern vid olika fillfällen under1980 - är att handeln med begagnade bilar i hög grad börjar gå vid sidan av denreguljära handeln. Här har också andra faktorer än avbetalningsreglernapåverkat utvecklingen - exempelvis mervärdeskatten på begagnade bilar harförmodligen bidragit en del, men def ligger utanför interpellationen. Detta harmedfört att en stor del av handeln med begagnade bilar har bedrivits vid sidanav den reguljära bilförsäljningen. I genomsnitt såldes 236 400nya bilar per Om avbetalningsreglerna för handeln med personbilar Om avbetalningsreglerna för handeln med personbilar år, medanmotsvarande siffra för begagnade bilar var 382 000. har försäljningen av begagnade bilar gått ned med ungefär enfjärdedel. Genom denna minskning av handeln med begagnade bilar reguljära bilhandeln undandragits en hel del servicearbeten. Man har tagitpå sig ansvaret atf innan en begagnad bil säljs rusta upp den och se till attden har en rimlig kondition, och man har gett en viss garanti för dessfunktionsduglighet. Dessa uppgifter har försvunnit från den reguljärabilhandeln, och därmed skapas risker i trafiken på grund av eft sämrebilbesfånd. Dessutom påverkas sysselsättningen inom bilbranschen. Man har därredovisat en minskning av antalet anställda eller ungefär 5000 människor. Denna tendens tycks fortsätta under innevarande år. Inom bilbranschen har man framfört synpunkter på de härproblemen, men man har infe fått något gehör för defta. Det är möjligt attbilbranschens argument har felbedömts och aft man har trott aft bakom dem lågen önskan att öka bilhandeln, när det i stället var fråga om att komma tillrätta med en rad andra problem. Genom den överenskommelse mellan kommerskollegium ochbilbranschen via som har varit gällande har motorbranschentagit på sig en del uppgifter av kontrollerande natur, av vilka vissa normaltborde ha legat på myndigheterna. Avtalet, som gällt , sades upp avMotorbranschens riksförbund . Jag ser positivt på ett systemdär myndigheterna kan träffa överenskommelse med näringslivet eller dessbranschorgan om att gemensamt lösa vissa uppgifter. Def underlätfarmyndigheternas arbete och åstadkommer kanske en mera sund syn pä regleringaroch nödvändiga åtgärder för aft kontrollera vissa företeelser, och det tyckerjag är väldigt bra. Man får därför beklaga atf den här överenskommelsen harbrutits. Def finns väl många orsaker till def, men jag förmodar aft justskärpningen av avbetalningshandeln delvis kan ha bidragit till attöverenskommelsen inte höll längre. Olika krav har i def här sammanhanget framförts fränbilbranschen. Exempelvis har sagt att om infe bilkredifförordningenkan slopas, så låt oss åtminstone få en avbefalningsfid för allabilar. Från har man framfört önskemålet att man omdet infe går att slopa bilkredifförordningen - och def kan man ha en viss förståelseför, när nu en utredning har tillsatts för att granska förordningarna på dethär området - i varje fall får en förlängning av avbetalningstiden till 24månader för nya bilar och 36 månader för begagnade. MRF har poängterat aft detväsentligaste är att få en förlängd avbefalningsfid för de begagnade bilarna. I ekonomiministerns svar förklaras att motorbranschensföreträdare inte f. n. är beredda att ta på sig några kontrollerande uppgiftergenom atf träffa en ny överenskommelse. Jag tror för min del att det ändå finnsförutsättningar för att göra det. I varje fall de kontakter jag har haft tyderpå att man är beredd att resonera vidare. Förutsättningen är givetvisatt man i förhandlingarnafår eft tillmötesgående från myndigheternas sida. Jag tror som sagt atf detfinns förutsättningar atf på nyft ta upp de här frågorna till behandling föraft åstadkomma en lösning, vilket enligt min mening vore av stort värde föralla parter. Mof bakgrund av de delvis posifiva antydningarna i svaret vill jagdärför på nytf fråga ekonomiministern om han ändå inte är beredd att lämna ettmedgivande fill aft sådana resonemang tas upp och att medverka till atf enöverenskommelse om en viss uppmjukning av reglerna kan träffas. Om avbetalningsreglerna för handeln med personbilar 3WIGGO KOMSTEDT (m); Krisbranscherna har under 1970-falef radatupp sig och blivit ganska många totalt sett. Defta har helt naturligt bidragittill den besvärliga ekonomiska situation som vi brottas med. diskuterar vi ytterligare en bransch som ännu infebefinner sig i kris, men som uppenbarligen har tagit första steget in ikrisernas värld. Här kan man verkligen fä problem. Det handlar omhundratusentals jobb, fördelade pä hela vårt land. Skillnaden mellanbilbranschen och andra krisbranscher är aft här kan problemen avhjälpas medganska blygsamma insatser från regeringens sida. När regeringen beslöt atf förkorta tidenför avbetalning när def gäller personbilar, hade de naturligtvis godtagbaraargument för detta - den ville begränsa konsumtionen. Den krifiska fräga somman möjligen skulle kunna ställa i det här sammanhanget är denna: Varför beslötrnan infe om samma kredifåtsframning beträffande exempelvis fritidsbåtar, somför de allra flesta medborgare framstår som en betydligt större lyx än bilar? har bilbranschens situation drastiskt försämrats. Alltstörre del av handeln med begagnade bilar har övergått till den s, k, svartamarknaden. Det konstrueras konstiga och märkliga avbetalningsköp av olika slagutanför gällande lagstiftning. Den seriösa handeln kan inte från åskådarplatsstillatigande åse defta märkliga skådespel. Det gör den infe heller, men denmåste få hjälp av beslutsfattarna. Det är inte för mycket begärt att sammabeslutsfattare ser till atf alla efterlever gällande lagar och förordningar.Här försvinner hundratusentals miljoner i bl. a. uteblivna mervärdeskatter. den svarta marknaden verksamma slickar sig om munnen, men landetsekonomiminister ryser säkert vid blotta tanken. Motorbranschen och den seriöst arbetande bilbranschen äroptimister och hoppas på aft de män och kvinnor som sitter i vårregering skall hjälpa till att lösa dessa problem. Branschens begäran ärverkligen hovsam. säger ekonomiministern i sitt svar aft man när detgäller begagnade bilar har erbjudit branschen en förlängning av fiden föravbetalning fill 24 månader. skall branschen ta på sig kostnaden förkontrollverksamheten. Det är inte många branscher som själva måste betala enkontrollverksamhet som statsmakterna har bestämt. Men branschen har accepteratdetta. Den har också accepterat aft det inte kan bli fråga om en 9 protokoll 1980/81:80-84 Om avbetalningsreglerna för handeln med personbilar förlängningav avbefalningstiden när det gäller nya bilar. Man har accepterat enfortsättning av den 40-procenfiga kontantinsatsen. Vad som begärs är enförlängning av tiden för avbetalning fill 30 månader när det gäller begagnadebilar. Detta är inte att stimulera konsumtionen. Dessa fordon finns redan ochutgör bara eft betungande lager för bilhandeln. av märkesverkstädernassysselsättning gäller arbete med företagens rekondifionering av inbytesbilar. finns i många märkesföretag ett stort anfal varsel omfriställningar, medan reparationerna ökar i omfattning i lador, källarlokaleroch garage, där betalningen sker med pengar som ger ekonomiministern nollkronor i skatf. När så permifteringen är ett faktum vet vi vad som händer.Då erbjuds företagen . Ufbildningssföd erbjuds ialla former med den rika flora som vi har - bara man behåller personalen. Dettaär ett både märkligt och onödigt förfarande. Här har regeringen möjligheter aftbifalla eft mycket moderat krav för att slippa mera långtgående problem iframfiden. Hela får inte bli en skyddad verkstad. Samhällsföretag ärnog bra pä vissa områden, men de får inte driva all verksamhet i vårt land. Jag förstår inte riktigt regeringens motstånd. GöstaBohman som är en klok och förståndig karl försfår säkert problemen. Är detmöjligen mindre kloka rådgivare och regeringskolleger som inte har förståttallvaret i de problem som vi diskuterar ? Att gynna den svarta marknadenstrider både mot och mof min ideologi. Det borde inte finnasnågra delade meningar bland politikerna när def gäller att komma till rätta medoseriös verksamhet i vilken bransch det vara må. Jag vill avslutningsvis vädjafill : Ompröva beslutet, förläng tiden för avbetalning fill 30månader när det gäller begagnade personbilar. Def skulle vara ett klokt beslut,som skulle ge många av ekonomiministern hett eftertraktade skattekronor. Efter de här inläggen kan det finnasanledning aft gå litet djupare in i denna materia. Inte minst synpunkter som jag delar, och jag vill ytterligare förklara vårståndpunkt. Bilkredifförordningen, som kom fill 1959, konfronteradesjag med första gången när den borgerliga regeringen tillträdde. Jagfann att den var ett utomordenfiigt ohanterligt instrument. Jag uppfattade defsom besynnerligt atf just bilarna skulle inta en alldeles speciell ställning.Medan handeln med andra konsumtionsvaror reglerades genomkonsumentkredit-lagen, så hade vi denna särbehandling av bilar. Helakonstruktionen var ytterligt besvärlig. Kontrollmöjligheterna var mycketbegränsade. Def hela var så ohanterligt att jag bestämde mig för att så fortjag flck tillfälle skulle jag utreda möjligheterna atf fillämpa mera generellaregler även för bilhandeln. Vi gav den kreditpolitiska utredningen i uppdragatt analysera frågan. Utredningen sitter alltså och jobbar med detta. Def ärmin förhoppning aft regleringenav bilhandeln och annan liknande handel - , eller om det varJohan , talade om båtar och andra betydelsefulla konsumtionsvaror- skulleskötas mer generellt än vad fallet är f. n. Men har vi denna förordning, ochutredningen pågår. Vi har dessutom ett samhällsekonomiskt läge som ärutomordentligt mer ansträngt än vad fallet var när denna förordning tillkom påsin tid. Vi har en bytesbalansbrist som vi måste försöka avarbeta. Bilimportenär av stor betydelse för vår bytesbalans. Och de bilar som tillverkas i till av importerade varor. Bilhandeln är således ingalunda ettbetydelselöst fält när det gäller att bedöma bytesbalansens sanering - den ärlångt betydelsefullare än de båtar som talade om. Jag vill också säga aft det visserligen är riktigt atfförsäljningen av nya bilar har minskat kraftigt . Även handeln medbegagnade bilar har minskat. Men såvitt vi kan finna - och vi har faktist kloktfolk i kanslihuset ocksä; även om ville insinuera aft det barafanns några få som var kloka så finns def faktiskt många fler - berorminskningen på den ändring av mervärdeskattebestämmelserna som genomfördes1979. Ingenting tyder på att förkortningen av betalningstiden i någon nämnvärdutsträckning skulle ha påverkat begagnat-handeln. Däremot har förkortningenobestridligen lett till atf man använder leasing i större utsträckning. Den harförmodligen också lett fill atf buskhandel förekommer i högre grad än vadfallet var tidigare, även om naturligtvis många människor, när tiderna ärhårda, behåller bilarna längre och sedan säljer dem direkt och inte går överbilhandeln. Men aft direkfhandel är vanlig kan ju ingen kritisera. Defintressanta är f. ö. att branschens försäljning av begagnade bilar under 1980infe oväsentligt har ökaf. Sedan är det emellerfid på def sättet att även om denåtstramning som vi har genomfört beträffande bilhandeln inte har fått deförväntade konsekvenserna dä det gäller själva utvecklingen av handeln, så ändå fått kreditpolitiska, åtstramande effekter. Den leder nämligen tillaft annan konsumtion i motsvarande mån måste hållas tillbaka, om bilköpare skallkunna följa de nya bestämmelserna. Man skall alltså inte påstå atf dessa reglerär meningslösa. Det är de långt ifrån. I den mån syftet med begäran är att komma ätfusk - och jag har när jag lyssnat pä honom förstått att det är eff mycketbetydelsefullt syfte - så förutsätter det medverkan från branschens sida, frånMRF;s sida, om över huvud taget sådana här bestämmelser skall bli effektiva.När det nu har visat sig atf branschen infe är beredd aft medverka, kan vi infevidta de lättnader som skulle kunna komma i fråga. Det kan inte rimligen ankomma på mig att, efter deinitiafiv som jag har tagit men som har avvisats av bilhandeln,på nytt gå och böna hos bilhandeln atf den skall hjälpa till. Sedan kan man naturiigtvis diskutera om det är rimligt attkräva att näringslivet - en bransch - skall fungera som polis pä def härsättet. Men det har faktiskt visat sig att de bestämmelser som man använder medhjälp av bilkredifförordningen är sä svårkontrollerbara atf def helt enkeltinte går atf Om avbetalningsreglerna för handeln med personbilar Om avbetalningsreglerna för handeln med personbilar a. det är eft skäl för mig aft låta utreda frågan och hävdavad jag gjort här, nämligen aft vi bör avskaffa förordningen så fort vi harfått andra, mera generella instrument för atf klara av kredifpolitiken. Skullevi inte få den hjälpen, skulle de regler som vi då genomför bara bli ett slag iluffen. När def gäller vill jag tillägga att vi iSverige har en alltför snabbt växande konsumfionsnivä. Bilköp är onekligen ettslags konsumfion, och även på det området aren åtstramning ofrånkomlig. Även ombranschen drabbas därav, är åtgärder av def slaget nödvändiga. Vi reglerar kreditverksamheten, bankvärlden, mycket hårt -alltfort hårt egenfiigen. Vi har dragit in också finansbolagen underriksbankens kontrollapparat, och vi kan på def sättet indirekt påverka ävenbilhandeln. Men vi har inte nägon gång, och , haftlängre avbetalningsfider än 24 månader på bilar sedan bilkredifförordningenfillkom. Menar verkligen att vi i def samhällsekonomiska lägesom vi nu har, när vi vädjar till alla att dra ner sin konsumfion och när vihär i genomför åtgärder som känns väldigt hårda för många människor,plötsligt skulle tillämpa en längre avbetalningstid och underlätta kredifgivningen?Är det sakligt motiverat, är det psykologiskt motiverat i det läge som råder?Skulle def verkligen vara klokt? Ekonomiskt klokt är det i varje fall inte. Anf.5 (); Jag tackar för de kompletterande synpunkter som ekonomiministernhär har gett. Jag tycker ändå inte att attityden till fortsattaresonemang var särskilt inbjudande, om vi går direkt på den del som berörresonemang med motorbranschen för aft försöka nå en överenskommelse, därbranschen skulle ta på sig vissa uppgifter. Man måste ju möta branschen med enattityd som inger förhoppningar om framgångsrika åtgärder. En sådan attitydtycker jag inte atf ekonomiministern visade här. Men det finns ändå vissaförhoppningar med hänsyn fill att han inser de problem som är förknippade medden nuvarande regleringen. Här gjordes jämförelser med köp av båtar, och def sadesatt bilhandeln är av så stor omfattning att den har en helt annan tyngd, varförman möjligen kunde försvara en hård reglering där men infe på andra områden.Men det är ju också en rättvisefråga. Gemene man uppfattar det som enormtorättvist atf den som är tvungen aft ha bil för atf komma till sitt jobb -alltså en utgift för inkomstens förvärvande - skall tvingas atf iaktta så hårdaregler. För många människor är det en fråga om att kunna klarainköpskostnaderna för bilen när reglerna är så hårda, medan det i övrigt är såstor frihet. Om vi ser oss omkring och studerar problemen , finner vi anledningatt undra över om det skall vara så lätt att köpa en rad konsumtionsvaror medhänsyn till den av ekonomiministern uttryckta omtanken om detsamhällsekonomiska utrymmet. Nog vore det väl då skäl i att göra någonting såatf den stora allmänheten verkligensäg att vi behandlar människor lika - och problem på eff likartat sätt. Det sades också att branschens försäljning av begagnadebilar har ökat. Ja, def har den gjort, men en stor del har gått vid sidan omden reguljära bilhandeln. En stor del härav kan ju vara direktaprivatöverenskommelser, som def inte är någonfing aft säga om. Men den som harkontakt med marknaden vet att en mycket stor del av bilhandeln vid sidan om denreguljära bilbranschen går till den svarta marknaden eller buskhandeln, som mansäger. Def bör vara anledning nog för ekonomiministern atf se litet merpositivt när def gäller en lösning av de här problemen. Ekonomiministern frågade om interpellanten och WiggoKomstedt menar atf man i detta samhällsekonomiska läge skulle kunna tänka sigaft öka avbetalningsfiden för begagnade bilar. Det synsätt som jag här försöktge uttryck för skulle innebära att en ökad avbefalningsfid bara obetydligtskulle påverka konsumtionen av bilar. Jag tror alltså aft det trots detsamhällsekonomiska läget finns anledning atf förbättrafinansieringsmöjligheterna för de människor som är beroende av bil och göraavbetalningen mer rimlig med hänsyn till bilkostnaderna, bilens livslängd osv. Jag tror att def finns goda skäl att rätta till demissförhållanden som uppenbarligen förekommer.