prot · G40914 · 1980-12-31 00:00:00 — Och det är beklagligt att den förvanskningsom skett av handelsministerns uttalande fått sådana proportioner som den fåttgenom demonstrationer, mängder av olika uttalanden m. m. Handelsministern har uttalat att han anser attkostnadsläget inom svensk industri, inte minst inom tekoindustrin, är för högt.Och vem kan, i betraktande av omvärlden, förneka att detta är fallet? I allsynnerhet gäller ju att tekoindustrin är ytterligt känslig på det här området,vilket den stora tekoimporten från lågprisländerna bär vittnesmål om. Handelsministern har vidare uttalat att ytterligare hårda,långtgående restriktioner inte kan vidtas med hänsyn till de konsekvenser dettaskulle få för svenskt näringsliv över huvud taget. Han är för sin del inteberedd att införa några långtgående importrestriktioner utöver dem som redanfinns med hänsyn till just dessa konsekvenser. Ingen i denna kammare har förnekat att vi skall slå vaktom frihandeln. Alla anser att den skall upprätthållas men den uppfattningenstämmer inte överens med kraven på kraftiga importrestriktioner. Handelsministern har aldrig uttalat, vilket sägs idebatten, att de tekoanställdas löner är för höga. Detta är ett påstående somalltså förts över på handelsministern på grund av massmedias agerande. Det gäller nu att finna former för att svensk tekoindustriskall kunna klara sig genom egna insatser, att konkurrensförmågan försvensktekoindustri blir sådan att denna industri kan få avsättning för sina varor ikonkurrens med omvärlden. Allra först vill jag påminna om att riksdagen1979 uttalade sig för att regeringen skulle se över formerna för stödet tilltekoindustrin. Det är denna översyn som jag refererar till, och vi håller nu påatt få in det beslutsunderlag som vi skall använda oss av för att angeriktlinjerna för framtiden. Jag utgår från att det inte bara är somhar respekt för att jag , när vi just håller på att få inbeslutsunderlaget, inte går ut och ger konkreta besked på område efter område.Jag inser, liksom alla som har deltagit i den här debatten, att det ligger farai dröjsmål, och det är därför som regeringen arbetar med inriktningen att ibudgetpropositionen för redovisa vad som ytterligare behöver göras. Jag är i grund och botten övertygadom att inte vill sätta i fråga att regeringen lojalt följer deparlamentariska regler som gäller i vårt statsskick. Och självfallet är det såatt regeringen arbetar efter de beslut som har fattat. Det framgårockså av det förhållandet att inte har kunnat ge något exempel påatt regeringen skulle ha handlat på annat sätt än har beslutat jitekofrågan. Det äronödigt, tycker jag, att upprepa självklarheter, men eftersom Svenssontog upp saken igen upprepar jag: Regeringens kollektiva ansvar förregeringsbesluten innebär naturligtvis att hela regeringen ställer sig bakom debeslut som fattas. Regeringsformen öppnar visserligen en möjlighet för statsrådatt anmäla skiljaktig mening, men den möjligheten kan vi lämna därhän i den härdiskussionen. Jag vill göra det tillägget att inte behöver befaraatt regeringen kommer att fatta beslut som skulle strida mot vad haruttalat sig för inom tekoområdet. Både och och även RuneCarlstein, tror jag, tog upp frågan om importens utveckling. Där är det juförst och främst värt att notera att av dagens svenska import kommer frånEFTA- och . Där har vi då avtal som reglerar vilka åtgärder som fårvidtas, och vi kan vidta omfattande åtgärder för att tryggaförsörjningsberedskapen. Det är bl, a, under hänvisning till de här avsnitten iavtalen som vi kunnat bygga ut tekostödet. Så har vi då import från s.k. lågprisländer. Med stöd avmultifiberavtal och andra internationella avtal sker ju förhandlingar land förland om kvoter av import. Jag vill bara redovisa att det är på detta sättregeringen söker sig fram i de direkta förhandlingarna om kvoter frånlågprisländerna. Det är också, såvitt jag förstår, i överensstämmelse med vadriksdagen har uttalat. redovisade någon statistik som jag förögonblicket inte har tillgång till och försökte hävda att det inte finns någrabekymmer när det gäller kostnadsläget. Han tycktes i stället mena att problemeninom tekoindustrin skulle bero på andra omständigheter. Det är en uppfattningsom inte är särskilt vanlig hos dem som arbetar inom teko, vare sig de äranställda eller har ansvaret för ett företag. De hänvisar väldigt ofta till attde, trots att de med stöd av de insatta åtgärderna har kunnat investera för attöka effektivitet och produktivitet, har konkurrensmässiga svårigheter. Detinser vi, och det är därför jag säger i mitt svar: Om en tillräckligkonkurrenskraft inte kan uppnås och de av fastställda målen skallvidmakthållas, återstår bara att tillgripa stödåtgärder eller handelspolitiskarestriktioner. Men jag konstaterar också att utrymmet för fortsattastödåtgärder är begränsat genom budgetsituationen och bytesbalanssituationen. Jag vill passa på att vända mig till , somundrade vad jag menade när jag i svaret sade att den tekopolitik som förtsunder senare år har bidragit till stabilare förhållanden inom branschen äntidigare. Det går väl ändå inte att förneka att när vi, i enlighet medriksdagens beslut, har opererat med äldrestödet, med avskrivningslånen - somgjort det möjligt för företagen att investera-så har det inneburit enökadstabilitet just därför att företagen fått en möjlighet att planera på litetlängre sikt. Att, trots allt, orderingången nu är vikande kan väl ändå inte fåtas som intäkt för att de av regering och riksdag insatta åtgärderna inte harinneburit en ökad stabilitet i branschen jämfört med tidigare. Den andra frågan rörde den gällande nivån. Som jaguppfattar de uttalanden som gjordes 1978, 1979 och 1980 1978 gällandenivån avser de produktionsvolymen. Det är den jag refererar till. hade en fråga om ökad utbildning på tekoområdet, och hon ansåg attden borde förläggas till . Det är också en fråga som prövas. UHÄhar lämnat in en framställning om inrättande av en textil- och konfektionsindustrilinjeförlagd till högskolan i . Den ingår i budgetprövningen, och regeringenger besked om den frågan i samband med budgetpropositionen. Får jag säga, som en sammanfattning, attmålsättningen för regeringens tekopolitik förblir att åstadkomma en uthålligsvensk tekoproduktion. Strävandena måste vara att förbättraindustrins konkurrenskraft, att upprätthålla en hög export, att göra branschenmotståndskraftigare mot import och på så sätt trygga sysselsättningen för deanställda inom denna näring. 9JÖRN (vpk): Först till kostnadsfrågan. Innebörden av vadjag sade var att de siffror som finns beträffande det allmänna lönekostnadslägetoch utvecklingen av produktiviteten efter tekobesluten inte kan tas tillintäkt för eller motivera en kraftig försämring av den svenska tekoindustrinssitutation. Orsaken måste alltså finnas någon annanstans. Då bör man kanskekomma ihåg att det är känt att bl. a. de stora butikskedjorna bedriver en vissmedveten inköpspolitik, där de gynnar varor från utpräglade lågprisländer. Detförekommer t. o. m. att de lägger ut textila arbeten, sömnadsarbeten, för attden vägen tillgodose sin försäljning. Det var detta orsakssammanhang jagpåpekade för att man inte skall låsa fast sig vid resonemangen om de högasvenska kostnaderna. Det har verkligen inte blivit sämre på den punkten utanbättre sedan 1978 års tekobeslut fattades här i . Sedan till den egentliga kärnfrågan, huruvida det finnsolika meningar inom regeringen på en väsentlig punkt av beslut. Detär ju detta som det hela kretsar kring. Min avsikt var inte att starta en storallmän tekodebatt. Jag tycker fortfarande att det råder oklarheter, därför attå ena sidan hävdar en företrädare för ett av regeringspartierna att det ärmassmedia som har vantolkat handelsminister uttalande, men åandra sidan förklarar statsministern i samma ärende att han inte alls bestrideratt handelsministern sagt det som han påstås ha sagt. Statsministern villemellertid tona ner det hela och menar att handelsministerns uttalande gjordesmer diskussionsmässigt. Det är mycket älskvärt av statsministern gentemothandelsministern. Här har vi alltså två helt olika versioner, som inte alls gårihop. I det ena fallet påstås att handelsministern över huvud taget inte harsagt vad han sagt. I det andra fallet sägs, understucket i varje fall, att hansagt vad han sagt men att vi inte skall uppfatta det som ett auktoritativtuttalande. Herrarna i regeringspartierna får bestämma sig för vilken versionsom skall delges offentligheten - det kan vara nog så knepigt. Det här problemet har en annan sida. Det är nämligen intebara som har varit ute och talat i detta sammanhang. Jaghar här i min hand ett utdrag ur Västgöta-Demokraten tisdagen den 30 septemberi år, där ordföranden i tekodelegationen, på ,säger följande: "har aldrig beslutat att svensk teko skasvara för av hemmamarknaden. Det beslutat är att 1978 årsproduktionsnivå i allt väsentligt ska behållas." Sedan fortsätter han: "Jag är medveten om att detfinns olika tolkningar av riksdagsbeslutet men detta är min." Ordföranden i den statliga tekodelegationen har alltså enegen tolkning, och den är påfallande besläktad med . Men den stämmer inte med den verkliga innebörden av beslutoch med den tolkning som statsministern, enligt min mening helt riktigt, harställt sig bakom i sitt senaste uttalande i den här debatten. Det är detta sombehöver klarläggas, att det öppet sägs att det råder olika tolkningar, dvs. attherr och ordföranden i tekodelegationen står för en tolkningoch att denna tolkning på den här punkten helt skiljer sig från den tolkningsom statsministern står för. Någon sade tidigare i debatten att den svenskatekopolitiken och dess problem mycket handlar om att mota i grind. Jagtror att regeringschefen har all anledning att mota itekodelegationen i grind. Dess värre är det inte bara en utan minst tvågrindpojkar som varit ute och gjort uttalanden som icke stämmer med riksdagensbeslut. Desto mer välgörande är det, menar jag, att vi kan tolkaregeringschefens senaste inlägg i den här debatten så, att på den här aktuellaomstridda punkten gäller beslut. Detta är de facto en desavoueringav handelsministern, hur man än försöker tona ner det. Det måste vara en tung börda att bära för encenterpartistisk partiledare och statsminister att ha moderater i regeringen,men det är ett problem som inte specifikt hör hemma i denna debatt. Den härdebatten har emellertid ytterligare illustrerat just detta problem. Det är braatt har gett svaret, att han står bakom den aktuella punkteni beslut . Handelsminister göre sig alltsåi fortsättningen icke besvär med att hävda något annat. 10 MAJ (): Jag säger tack till statsministern för svaretangående yrkesutbildning för tekoindustrin. Det är positivt att regeringen serpå frågan på det sättet. sade att vi på den icke-socialistiska sidaninte har röstat för de förslag som socialdemokraterna lagt fram när det gällerimportregleringar. Socialdemokraterna har fått svaret: Det går inte. - Det ärexakt samma svar som vi från och de andra icke-socialistiska partierna fåttnär socialdemokraterna varit i regeringsställning och stått för förslagen. Jag vill i alla fall säga, att jag inte tror på detförslag som socialdemokraterna nu framlagt om importrestriktioner. Det är några saker som är viktiga i den här debatten. Detär att vi för teko får sådana beslut att man kan planera långsiktigt, att vifår en lokal och regional förankring av tekoadministrationen, att vi får tillstånd en utbildning förtekoindustrin och att vi får en tullkontroll som innebär att de beslut som harfattats efterlevs. Personligen tror jag på en framtid för svensk teko. Därfinns en kunnighet och en yrkesskicklighet som måste tillvaratas. 11 (): Jag har av statsministern fått en förklaringtill hur man skall tolka uttalandet i interpellationssvaret om att regeringenhar bidragit till stabilare förhållanden. Det innebär alltså att det utgårstörre stöd till tekoindustrin nu än det gjorde tidigare. Men jag tror att vikan vara överens om att otryggheten i anställningen är stor inomtekoindustrin. Det känner människorna där nere av. Jag tror att man inomregeringen skall göra klart för sig att det finns en stor otrygghet i jobbeninom tekoindustrin. Där råder alltså inga stabila förhållanden, utan de ärotrygga. När det gäller statsminsterns uttalande att målet i stortsett har uppnåtts vill jag säga att nivå i runt tal innebar 30 %inhemsk tillverkning av kläder. Alltså harman inte uppnått målet. Det är faktiskt så att vi är långt ifrån att ha uppnått1978 års nivå. Sedan några ord i all korthet om importen. Det finns ingenannan nation i hela världen som har en så stor tekoimport per capita somSverige. Vi leder överlägset den statistiken. Svensk tekoindustri möter påexportmarknaden en rad åtgärder som har vidtagits för att förhindra bl. a.svensk tekoindustri att komma ut, exempelvis bestämmelser att det skall finnasursprungsbeteckningar i plaggen och att det skall finnas skötselråd. Men vikan inte vidta sådana enkla åtgärder här hemma i vårt land! Det är vad vi harbegärt att man skall börja med för att gynna svensk tekoindustri påhemmamarknaden. Kan alla andra länder ta till sådana åtgärder, så borde även vipå något sätt kunna göra det för att hjälpa svensk tekoindustri på den inhemskamarknaden! 12HANS NYHAGE (m): Jag vill återigen konstatera vadhandelsministern har uttalat. Han har uttalat att han inte kan acceptera ytterligarelångtgående importrestriktioner med hänsyn till de konsekvenser detta skulle fåför svenskt näringsliv över huvud taget och även för teko, eftersom det är enbetydande exportnäring. Han har konstaterat att när beslutet i fattadesom , så låg nivån redan då . Det hindrar emellertid inte attriksdagen kan fatta beslut om att ett långsiktigt mål skall vara atttillförseln skall svara för . Han har ytterligare konstaterat att om den del som Sverigeproducerar för export läggs på, överstiger den sammantagna produktionen avden totala förbrukningen i vårt land. Vidare har han konstaterat att vi har ett för högtkostnadsläge. Kostnadsläge och konkurrensvillkor måste förbättras, harhandelsministern anfört. Detta måste vara en förutsättning för att svensktekoindustri skall kunnaklara sig i konkurrens med omvärlden. Vi kan ju inte ständigt förlita oss på samhälleligt stöd ialla situationer. Att samhällets stöd måste finnas för att klaraförsörjningsberedskapen i vårt land är uppenbart, men vi måste komma därhän attsvenskt näringsliv, och inte minst svensk tekoindustri, ges möjlighet ochförmåga att hävda sig genom sina egna insatser. Svensk tekoindustri har en mycket hög standard, en myckethög kvalitet. Detta är gott att ha med sig i konkurrensen med omvärlden. Detgäller alltså att se till, att förutsättningarna för en fortsatt svensktekoindustri med hög kvalitet kan bevaras. 4 § Svar på interpellation 1980/81:5 om sysselsättningen iVästerbottens län har frågat mig dels hurregeringen ser på möjligheterna till de kraftiga statliga insatser somefterlyses i länsprogrammet, dels vilka åtgärder regeringen i så fallöverväger att vidta för att uppfylla dessa önskemål. Regeringen gav länsstyrelserna i uppdragatt genomföra en fullständig länsplanering- benämndLänsplanering 1980. Resultatet av detta arbete skall redovisas till regeringeni form av,ett regionalpolitiskt handlingsprogram (länsprogram) före utgången avoktober 1980. Vad gäller länsprogrammet förVästerbottens län kan jag bara upplysa om att det ännu inte överlämnats tillregeringen, varför jag tyvärr inte kan svara på fråga. 14JOHN (vpk): Först vill jag tacka industriministern försvaret - ett svar som jag blev något förvånad av. Frågan är väl om det överhuvud taget är ett svar, eftersom industriministern säger att han "tyvärrinte kan svara". Antingen har industriministern missuppfattat frågornaeller också är det ett försök att komma ifrån det hela på ett enkelt sätt. Mendet behöver vi inte ta upp tiden med att diskutera; därom får väl de lärdetvista. I min interpellation har jag beskrivit de dystraperspektiven för sysselsättningen i , där det finns kommuner somhar en arbetslöshet på . Jag påtalade också i interpellationen att det hörtill den dagliga läsningen för länsborna att företag läggs ned, att de går ikonkurs och att inskränkningar av antalet anställda sker. I går t. ex. stod detatt läsa om ett företag i som försatts i konkurs och där 39 anställda ärvarslade om uppsägning. Vidare fanns en stor rubrik om i ,där ryktet gör gällande att regeringen säger nej till lån och bidrag. Här rördet sig om 26 personer som hotas av arbetslöshet i en kommun som har enarbetslöshet på , Industriministern kan kanske här ge ett besked om huruvidaryktet talar sanning. Det är alltså dessa stora problem som de människor somgenomför den i interpellationen nämnda länsplaneringen har att brottas med. Manser en ny flyttningsvåg börja, en utflyttning som framför allt drabbar länetsinre delar. På arbetsförmedlingen i omtalar man att det bara iseptember beviljades 16 bidrag till flyttning till olika ställen i landet.Sammanlagt har 80 flyttningsbidrag beviljats. Det har framstått helt klart att det för att klaraproblemen och uppfylla de av fastställda regionalpolitiska målen interäcker att man flyttar om resurser inom länet. Därför står det också helt klartatt det behövs kraftiga statliga insatser. Om regeringen inte vill eller kan genomföra dessa statligainsatser, skulle mycket av länsplaneringsarbetet vara till ingen nytta. Minförsta fråga var hur regeringen ser på möjligheterna till sådana statligainsatser, och detta är också något som hänger intimt samman medregionalpolitiken och arbetsmarknadspolitiken i stort. Samma fråga skullekunna ställas för flera län, men jag har begränsat mig till mitt eget län. Idessa tider när regeringen skall spara och när åtstramningar skall vidtas fåren sådan fråga ännu större betydelse. Regeringen måste väl ändå vara informeradom vilka problem som finns, i det här fallet i , bl.a. om att vissakommuner har arbetslöshetssiffror som är flerdubbelt högre än vad som brukardiskuteras här i kammaren. Regeringen måste väl också inse att de problem somdet här är fråga om inte kan lösas med de resurser som finns i länet. Därförmåste väl regeringen också ha någon mening om möjligheterna att göra dekraftiga statliga insatser som måste till. Det gäller oavsett omindustriministern och regeringen i övrigt har läst det länsprogram som jagomnämnt i interpellationen eller inte. Det är väl en allmän mening att det för att länet skallkunna klara de stora sysselsättningsproblem som finns måste göras statligainsatser, och därtill kraftiga sådana, och spörsmålet om hur regeringen ser pådessa möjligheter är en central och avgörande fråga för länsmyndigheterna och kommunernai . 15RUNE (): Vi debatterar just nu sysselsättningen iVästerbotten, och jag vill ta upp tre viktiga frågor i det sammanhanget. Först vill jag konstatera att är ettutpräglat skogslän och att skogen är en av de viktigaste grundpelarna i dessnäringsliv. En annan viktig sådan grundpelare är de mineralbaseradeindustrierna. För att hålla mig till skogsindustrin vill jag peka på att ca en tredjedelav råvaran från länet förs ut helt utan förädling, alltså bara som massa ellertimmer, och att ytterligare en tredjedel genomgår bara en enklaresågningsprocedur. Också den andelen kan betraktas som i det närmasteobearbetad. Att jag tar upp förädlingsgraden hör naturligtvis ihop med att detär bearbetningen av råvaran som ger sysselsättning. Jag villunderstryka att jag i detta sammanhang inte företräder något strikt länstänkande, som innebär att råvaror från vårt län inteskulle kunna föras över länsgränsen, åt det ena eller andra hållet. Men länenär sammanhållna ekonomiska och näringspolitiska enheter, och det är utifråndetta faktum och dess inverkan på sysselsättningen som man måste se dessaproblem. Uppgifterna om förädlingen av skogsråvaran gäller dennuvarande situationen. Verkligheten inrymmer faktiskt en bistrare framtid förVästerbottens del. Ett antal stora förädlingsenheter är nämligen starkthotade. I södra delen av har vi i entillverkning av massa och papper - tillhör ju NCB:s fabriker. I norrhar vi AB med massa- och boardtillverkning. I föreslås en nedläggning avmassaproduktionen i medan papperstillverkningen skall fortsätta medinköpt massa. Detta innebär en friställning av ca 260 arbetare av nuvarande ca550 anställda. Detta förslag är i högsta grad defensivt. kommer ocksåpapperstillverkningen att försvinna. Experter har bedömt att man utanmassatillverkningen som bas i det långa loppet inte heller kan fortsätta medpapperstillverkningen. En arbetsgrupp är tillsatt inom kommun för att tackladetta problem. Arbetsgruppen består av landshövdingen, representanter förlänsstyrelsen, facket och kommun samt några riksdagsledamöter. Vi är pådet klara med att det behövs en nedbantning i . Det är icke reahstisktatt man skall kunna klara en framtida produktion med en arbetsstyrka på ca500-550 personer, och vi är beredda att acceptera en nedskärning till ca325-350 anställda. Vi föreslår en minskad produktion av trämassa och en ändradproduktionsform. Vi föreslår också en översyn av papperstillverkningen ochefter en femårsperiod - efter nyinstallation - en inriktning mot en annan typav pappersmassa. Vi har inom arbetsgruppen gjort en utredning i dettasammanhang, och vi anser att vårt förslag - ställt mot -innebär en möjlighet för Hörneforsindustrin att överleva. Vi uppvaktade industridepartementet i ärendet och överlämnade då förslaget.Jag var med vid uppvaktningen och vet därför att industriministern tyvärr intehade tillfälle att ta emot delegationen. Men jag förutsätter attindustriministern har läst igenom förslaget. Jag undrar därför omindustriministern är beredd att ge ett besked om framställningenfrån arbetsgruppen att industridepartementet skulle ta tag i detta nya förslagoch göra en utredning tillsammans med den expertis som redan finns iarbetsgruppen. Är industriministern beredd att ge en respons på det förslaget? Bland åtgärderna för att klara sysselsättningen iHörnefors finns också förslaget att man dit skulle förlägga ettrehabiliteringshem för trafik- och polioskadade. Det skulle ge sysselsättningför ca 60-70 anställda. Även i detta sammanhang har vi uppvaktatindustridepartementet, och inledningsvis har vi fått positiva besked avindustriministern. Han tyckte att detta förslag var bra, då det gäller attdifferentiera näringslivet i . Jag hoppas att industriministern ,när vi diskuterar just sysselsättningen i , kan bekräfta attstatsmakterna är beredda att satsa på en sådan häranläggning så att den kan förverkligas. Det skulle innebära en lättnad för demsom under alla omständigheter måste friställas i . Detta var den södra halvan av länet, och i norr har vi somjag sade också problem. Boardindustrin vid är ett av deproblemen, och det gäller där ca 250 anställda. Där finns det bara tvåklara alternativ. Det ena är det dystra - en nedläggning av industrin. Detandra alternativet är att man får stöd för att ta upp tillverkningen av den s.k. . Jag skall inte här ta upp de, som jag tycker, olustiga turernaförra veckan kring , utan jag vill fortfarande se en öppning förScharins Söner att komma i gång med produktionen av denna platta. finns det gentemot de tidigare förslagen ett förslagatt minska produktionen från ca 140 000 m till 70 000 m. Det innebär ett mindreekonomiskt engagemang både för företag och för statsmakterna, och jag villpoängtera att även kommunen är beredd att göra en ekonomisk insats för atthjälpa till att förverkliga de här planerna. Efter att noggrant ha studeratdetta senare projekt tycker jag att det är realistiskt och att det finnsmöjligheter att det kan ge liv i fortsättningen åt AB iSkellefteå. Jag vill ha en bekräftelse från industriministern attregeringen är beredd att positivt pröva och attdörren alltså inte är stängd i och med det lokaliseringsförslag som ligger uppei . berörde i sitt anförande att arbetslösheteni kommun är väldigt hög, och den är faktiskt .