prot · G409118 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:118 1 § Justerades protokollet för den 2 innevarande månad. 2 § Talmannen meddelade att () denna dag återtagit sinplats i , varigenom uppdrag som ersättare upphört. 3 § Föredrogs och hänvisades Propositionerna 1980/81:119bil. iövrigt till jordbruksutskottet /81:154 till justitieutskottet 4 §Föredrogs och hänvisades Motionerna 1980/81:2117 tillarbetsmarknadsutskottet /81:2118 till finansutskottet 5 §Föredrogs och bifölls Interpellationsframställningarna 1980/81:130 och 131 6§ Bostadsförsörjningen m. m. Föredrogs civilutskottets betänkande 1980/81:29 omanslag till bostadsförsörjningen m. m. (1980/81:100). 1 PER (): Tyvärr är statsrådsbänken tom, men jag har vetskap om att det är av hälsoskäl som bostadsministern inte är här. Det brukar höra tiU vår jargong att vara elaka när det gäller frånvaro av statsråd, men eftersom jag är underrättad om orsaken har jag ingen chans att 167 Jag hoppas att bostadsministern kryar på sig. Vihartätt återkommande bostadsdebatter här i . Det kommer så mångaströpropositioner att närmast har allmän motionstid över helasessionen. Det gör att det är rätt besvärligt att diskutera, eftersom vi intefår det samlade grepp om och den samlade bedömning av frågan som vi vill ha.Just nu är ett papper på väg från civilutskottet ned till kammaren omräntebidrag. Det gäller 200 miljoner som skall omplaceras eller tas bort.Bostadsbidragen är också aktualiserade. Vi behandlar nu dessa frågor medutgångspunkt från den budget vi har. Detär alltså svårt att famna bostadsfrågan. Det beror inte bara på att den i sigär komplicerad, har många olika inslag och berör många fält, utan det är ocksådetta att det ständigt förs fram förslag av olika karaktär - tyvärr inte ipositiv riktning så att det kan hända någonting bra på bostadsmarknaden. Idet allmänna eländet inom ekonomin för samhället och för människornasförsörjningssituation, är ju bostäderna det område där människor har drabbatshårdast, där de fått mest känning av detta elände. Dethär är ingenting som vi har upptäckt . Vi kunde befara detta redan när vifick en borgerUg regering val. 1 bostadsdebatt var vimycket kritiska mot den explosion som hade inträffat på byggnadskostnadssidan.Vi anade och upplevde sedan en minskning i bostadsbyggandet. Genom att trollamed, men inte förfalska, siffrorna försökte man ge en bild av att det skeddeett ökat bostadsbyggande och att byggnadskostnadsökningen inte var av denbesvärande karaktär som vi påstod, trots att vi ibland var eniga omprisutvecklingen över partigränserna i civilutskottet. Vi har varit eniga fastdet inte haft några faktiska effekter på handlandet. Redan1976 var vi alltså mycket kritiska och pläderade starkt för ingripanden ifrågan. Våra förslag avvisades. Då hade ingen fantasi nog att kunna tänka sigden explosionsartade utveckling som vi haft. Jag skulle kunna visa bilder pådetta, men det finns papper där det står tryckt. I detta betänkande och i våratidigare betänkanden finns det kurvor som illustrerar hur kostnadsökningenexploderade. Det började och rusade i väg . har vien mycket brant störtloppsbacke, där många råkar ut för olyckor. Bostadsbyggandethar alltså minskat, och kräver alla krafter -1, o. m.Entreprenörsföreningen, som är den mest reaktionära intresseorganisation somfinns inom näringslivet - ett samhällsingripande för att få till stånd ett ökatbostadsbyggande. Man har ändå inte kunnat få grepp över frågan, så att det kanske någonting. Jagkan inte, om jag skall hålla mig inom de , beröra enskildheterna iutskottsbetänkandet. Jag vet att kommer att tala om de ungasbostadsproblem, som är en väldigt viktig fråga. kommer att talaom bostadsbidragen, behandlar de tomma lägenheterna ochboendemiljön osv. Även om vi räknar in detta, kommer vi inte att kunna täckaalla reservationer. Det beror alltså inte på nonchalans mot ärendet, utan detberor på det bristande tidsutrymmet för diskussion av denna rättmångfasetterade fråga. Vi har tidigare försökt väckaförslag för att få sprutt på bostadsbyggandet. Senast gällde det momsbefrielseoch uthyrningsgarantier, som också finns med . Förslagen därvidlag harriksdagen avslagit. Ett genomförande av förslagen skulle emellertid medföra eninjektion när det gäller att få litet rulle på bostadsbyggandet. Det skulle blisänkta byggnadskostnader, och det har ju effekt på produktionen och även påkonsumtionen av lägenheter. Vi har fått avslag hela fiden, men jag kan försäkra att viinte kommer att förtröttas. Även om det kanske är meningslöst att lägga framkonkreta förslag, kommer vi ändå att göra det och finna nya vinklingar påfrågan. För det är nödvändigt att vi får i gång bostadsbyggandet. Vi har också väckt olika förslag om utredningar för att fåett grepp över frågan och växlat beteckning på det kravet. Där har vi dockockså misslyckats. har vi lagt fram ett förslag om att regeringen skallkalla samman partierna för att överlägga om huruvida det finns förutsättningarför att göra ett program för en utredning. Vi har inte gått så långt att vibegärt ett konkret ställningstagande utan vi säger: Låt oss sätta oss ner ochresonera om det här. har ju regeringen tillsatt en förskräcklig massautredningar på bostadsmarknadens område. Det har aldrig funnits så mångautredningar mig veterligt. Det är 24,25 utredningar som arbetar, och av dem ärdet 10-15 som har ett entydigt samband med bostadspolitiken. De andra arbetarkanske på litet mera perifera områden och har även andra inslag. Men ungefär10-15 är direkt knutna till bostadspolitiken. Vad är det då för utredningar? Ja, det är så att säga ettslags vilrum för regeringens oenighet - när man inte kan komma fram i en frågatillsätter man en utredning. Det är inte parlamentariska utredningar, utan detär utredningar av typen fackkunniga och experter. Där sitter man och låter dehär frågorna vila som man inte kan ena sig om. rusar utvecklingen medmarknadskrafterna - subventionerade marknadskrafter kan man säga -åt fel håll iförhållande till de bostadspolitiska målsättningarna på ett olyckligt sätt. Detär detta som vi måste komma förbi. Vi vet alla att byggkrisen har sin orsak ikostnadsutvecklingen, och det är alltså den man måste greppa. Sedan finns deten rad andra sociala effekter som kan åtgärdas, om man tar tag i frågan. Vad är det då vi vill göra vid de här överläggningarna,som vi önskar att regeringen skall ta initiativ till? Jo, man skall undersökahur verkligheten ser ut. Vi vet att den är besvärlig, men det vore värdefulltatt få den noggrant kartlagd. Och verkligheten borde vi inte tvista om - viborde kunna vara överens om att vi skall sätta oss ner och granska den. Viskulle kunna söka komma fram till hur utvecklingen har varit och hur den.kanbedömas bli. Vi kunde också själva, var och en för sig, lämna en beskrivningoch ange vad vi tycker att man skall göra åt saken. Då säger man: Det kan vi motionera om, det kan vidiskutera i kammaren. Men alla vet ju att det är fel form för den typen avöverläggningar. Sitter man i ett rum och slipper ha TV-kameran i ögat ochjournalisterna i knäet, då kan Bostadsförsörjningen m. m. Bostadsförsörjningen m. m. man föraen diskussion av helt annat slag. Det ligger ett värde i att kunna göra det. Jag tror ju inte på något liv efter detta. Men jag äralldeles övertygad om att vi kommer att få ett helt nytt liv efter den härregeringens hädanfärd, och det dröjer förmodligen inte så . Utan att viger oss på något slags statsvetenskaplig diskussion kan vi väl vara överens om- även om alla inte vill erkänna det - att vi inte får tillbaka en sådan härregering på mycket . Vad det än blir för valresultat, så blir det en annantyp av regering. Då kommer alla partierna att ha intresse av att få kunskap ombostadsmarknadens innehåll, och partierna kommer att kunna få sina alternativaförslag utformade genom samhällets niedverkan. Jag tycker att det vore väldigtskönt om vi kunde få göra det. Det skulle vi ha glädje av i alla partier. Dettagäller oavsett om vi sedan kan komma överens eller inte. Att det kan bH så att vi inte alltid bHr överens är jag pådet klara med. Men det har dock varit en stor intressegemenskap i bostadsfråganmellan vpk och socialdemokraterna samt och . Jag vetinte om jag skall nämna före eller ej, men mellan dessatvå partier och oss har det rått enighet om de grundläggande frågorna ibostadspolitiken. Sedan har det naturligtvis funnits små variationer iuppfattningarna. med sitt byggmästarinslag har ju alltid haft litetkärlek åt det hållet, man har ju där en sådan doktrinär inställning tillnäringsliv och samhällsinblandning och är så teoretiskt styrd, att man alltidmåste så att säga flagga åt det hållet också när man diskuterar bostadspolitiken,men de sociala krafterna har ju dock tagit överhanden och styrt det hela. I degrundläggande frågorna har vi emellertid haft en intressegemenskap, och det vihar käftat om har bara varit "garneringen". Av ett helt annat skäl än den här debatten hade jaganledning att läsa riksdagsprotokoll, och det var nästan rörande attläsa vad som då sades i bostadsdebatten. Efter vårt första principbeslut sadesi det inledande inlägget från av Axel Mannerskantz i förstakammaren; "Jag undrar, om inte denna utveckling i viss mån beror på den statligadirigering av bostadsproduktionen, som drivits fram . Detvore säkerligen lämpligare, om man läte det hela sköta sig självt på samma sättsom , då de olika verksamheterna balanserade varandra." Det var enkelt och klart uttryckt - nu är det utformatmycket mera invecklat, för kansliresurserna har ju ökat i alla partier. Dåframfördes precis samma tanke som även gäller för . Den tankengäller inte för , och den gäller inte för . Det är viktigtatt notera det. Med den regering vi nu har blir och folkpartietoförmögna att gå ut med de åsikter de egentligen har, och då får vi den härväldigt besvärliga situationen. Man pillar litet här och var i de nuvarandereglerna, men detta får ofta motsatt effekt än den som avsetts. Det är märkligt att vi inte skall kunna vara överens om enså enkel sak som att vi har ett helt nytt samhälle i jämförelse med detvi hade , då bostadspolitikens grundläggande principer fastslogs.De har sedan bit för bit ändrats något i fråga om vissa regler,men grundtankarna slogs fast . har det emellertid skett dramatiskaförändringar, utan att vi har omprövat våra medel. Det kunde vara intressantför alla partier att få dessa förändringar belysta med tanke på att de mångaregler som vi tillämpar är gamla och utformade efter helt andraförutsättningar än de som gäller . Såväl finansieringen som skattepolitikenoch bidragspolifiken med de bostads- och räntebidrag som samhället ger skullekanske se ut på ett helt annat sätt, eftersom vi har ett helt nytt samhälle jämfört med det vi hade men också jämfört med det vihade . Det är en diskussion om sådana saker vi borde orka med attgenomföra, och det kan vara svårt nog att diskutera i offentiiga sammanhang,men i en sluten lokal skulle vi kunna ta upp de här frågorna och se om vi intei varje fall kunde undersöka om de medel vi har tillgodoser de syften som äravsedda, vilket jag alltså betvivlar. Jag skall inte säga så mycket mera om de förslag vi harframfört i det här avseendet. Utskottsmajoriteten har avstyrkt dem, och jag kanförstå att det kan vara litet plågsamt att sådana här krav reses, för enregeringssamverkan kräver ju sina offer. Jag noterar bara att det är synd, förvi vet ju att det i den här finns klara likheter i grundvärderingenhos en stor och bred majoritet. Den lilla sekt som hyllar de fria krafternasspel förhindrar att man i varje fall undersöker hur det hela verkligenfungerar, att man undersöker de metoder som tillämpas, så att vi om något årkan få fram kunskaper för det handlande som vi kanske är beredda att gå in pådå. Vi krävde exempelvis att vi skulle fåta upp frågan om stadsdelsförnyelse, som det heter. Vi ville förnya våra städergenom att göra deras centra mänskligare och med ett mera socialt innehåll, ochvi ville göra förorterna mera urbaniserade - för att använda ett fint ord - såatt de blev mer stadsliknande. Vi skulle kunna utnyttja befintliga outnyttjadetomter och kunna förtäta vissa bitar. Detta skulle kunna göras med tanke påexempelvis energibehovet. Man kan spara energi genom att utnyttja redanbefintlig bebyggelse och förtäta samhällena. Det går ju att spara pengar,eftersom det redan är färdigt. En av hämningarna har att göra medföljdinvesteringarna, när man har byggt en bostad. av kostnadernaför en lägenhet går till följdinvesteringar: gator, vägar, vatten, avlopp,skolor och allt vad det kan vara som kommunerna skall ordna. Och kommunernahar, som vi vet, en mycket dålig ekonomi. Det talar man inte om, men det måsteman liksom greppa över. Vissa kommuner har tagit inifiativ och undersökerförtätningsmöjligheterna, men här skulle ju staten kunna göra någonfing. Vi harkrävt att det skulle tillsättas en utredning. blev det också enutredning, till namnet. Vad ägnar den sig åt? Jo, den försöker försämra den lägstagodtagbara standarden, som det heter enligt vår krångliga terminologi. Det rörsig alltså om de krav som samhället ställer upp för att bostaden skall kunnafylla en social uppgift när det gäller handikappade och andra. Sådant har manägnat sig åt för att möjliggöra för Bostadsförsörjningen m. m. demsom vill spekulera i att bygga om kåkarna i våra större städer för att få högreavkastning, bortseende ifrån det sociala ärendet som ju bostadspolitiken har.I stället för att gripa sig an med frågan konkret har man ägnat sig åt detta. Såförhåller det sig i fråga efter fråga. Frågorna har passiverats, och det är detsom är det stora bekymret. Svaret är egenfiigen givet, men man kan inteunderlåta att ställa frågan; Är och nöjda med detlåga bostadsbyggandet? Är de nöjda med de fantastiska kostnadsökningarna? Se ivårt förra betänkande! Då finner ni en kurva med en sådan effekt påhyresnivåerna att ni hisnar. Är ni nöjda med detta? Tycker ni att det är braatt det inte händer någonting på exempelvis stadsförnyelseområdet? Vad är detsom gör att ni inte vill vara med och ta i frågan? Jag är på det klara med attvi inte kan sitta och förhandla oss fram till gemensamma lösningar , menvi skulle kunna påbörja arbetet för att få en beredskap med tanke . Därför,herr talman, yrkar jag bifall till de reservationer som fogats tillbetänkandet. 2 (vpk); Alldeles bortsett från orsaken till att det inte finns någon frånregeringen här när vi skall diskutera bostadsförsörjningen och bostadspolitikenvill jag säga att jag i och för sig inte är förvånad, eftersom vi ju har blivitvana vid sådant - i varje fall . Jag kan väl också förståatt regeringens intresse inte är så värst stort, om jag ser på innehållet ipropositionens bilaga 16. Det dåliga intresset avspeglar sig också i detbetänkande som vi nu har att behandla. Det är ju skäligen magert. Men det ärinte så lätt att göra ett fylligt betänkande på ett så magert underlag sompropositionen i det här avseendet utgör. Densenare innebar att allt fler steg togs i riktning bortfrån en social bostadspolitik. Bostaden som en social rättighet, rimligaboendekostnader och rättvisa mellan olika upplåtelseformer, mål som man troddealla - möjligen med undantag av och privata mark- ochfastighetsägarintressen - var överens om och också var beredda att i praktiskhandling söka uppnå, har den borgerliga regeringen och riksdagsmajoritetenalltmera avlägsnat sig ifrån. Inför1980-talet stod frågan om denna utveckling bort från en bostadspolitik medklara sociala förtecken skulle fortsätta eller om kursen skulle läggas om,tillbaka mot en annan, en bättre, en delvis ny bostadspolitik. Svaret blevtyvärr negativt. 1980-talets första år visar att regeringen är beredd att taytterligare steg bort från den sociala bostadspolitiken och släppa marknadskrafternaännu friare på bostadsmarknaden. De problem som redan tidigare fanns - somvänsterpartiet kommunisterna i många olika sammanhang varnat för och föreslagitåtgärder mot - har ytterligare förvärrats. Denborgerliga regeringens bostadspolitiska misslyckande, dess ovilja och oförmågaatt påverka inflations- och kostnadsutveckHngen har lett till en kris påbostadsmarknaden. Bostadsbyggandet har minskat så kraftigt att man kan talaom bostadsbyggandets sammanbrott. Den starka minskningen har framför alltdrabbat allmännyttans byggande av hyreshus. Även om det har skett en förändringbeträffande relationerna mellan flerfamiljshus- och småhusbyggande under densista tiden förändrar det inte bilden i stort. Byggnadskostnaderna hartredubblats och hyrorna har mer än fördubblats under 1970- och början av1980-talet. Bostadskostnaderna har ökat mer än priserna för annan konsumtion.Orsakerna är inte bara - som ofta görs gällande - att bränslepriserna ökat utanatt såväl kapitalkostnader som drift-och underhållskostnader har stigit.Bostadsministern för i budgetpropositionen ett resonemang om att det förhållandetatt priserna på bostäder ökar mer än för annan konsumtion medför attefterfrågan på bostäder från grupper som saknar egen bostad kommer att minskaefterfrågan. om det blir tillräckligt dyrt att bo, löser man en del avproblemet med den tilltagande bostadsbristen. IStockholmsregionen finns det 40 000 människor i den nya bostadskön, och derepresenterar närmare 100 000 människor med bostadsproblem. Värst drabbade ärungdomar som inte får möjlighet att bilda egen familj, som inte kan erhålla enegen bostad utan tvingas bo kvar hemma hos föräldrar eller i hyresrum. Bara desom har eller kan få låna upp massor av pengar kan på den svarta marknaden lösasin bostadsfråga. Liknande situationer, om än inte så svåra, finns orter i andra delar av vårt land, och det är inte, som ibland görsgällande i debatten, bara ett Stockholmsproblem. Att det sedan på vissa ortert. o. m. finns ett visst överskott mätt i outhyrda lägenheter gör intesituationen bättre för de hundratusentals människorna som saknar eller behöveren bättre bostad. Bostadsbyggandetsbetydelse för samhället som sådant och då det gäller sysselsättningen har viredan i tidigare debatter från vpk vid olika tillfällen framhållit. Undersenare tid har också allt flera fackliga organisationer och andraorganisationer och sammanslutningar verksamma inom den svenskabyggnadsbranschen återkommit med nya varningar om konsekvenserna för helabyggnadsbranschen och samhällsekonomin. Man har därvid pekat på att denkraftiga nedgången av byggandet berör inte bara dem som arbetar inombyggnadsbranschen utan också företag och anställda i en rad branscher, helabyggmaterialbranschen, stora delar av skogs- och träindustrin, verkstadsföretag,transportföretag osv. Omkring 600 000 människor beräknas arbeta inombyggnadsindustrin och byggnadsmaterialindustrin. Det kan vidare också erinrasom bl. a. att ett ökat byggande skulle stimulera stora delar av den svenskaekonomin, utan att vår import behöver öka eller vår handelsbalans försämras. Jagnämnde tidigare att boendekostnaderna har ökat kraftigt. Sedan mitten av1970-talet har hyrorna ökat snabbare än lönerna. Den andel av inkomsten som gårtill hyran för en nybyggd tvårummare har successivt stigit från omkring 17 tillöver av den genomsnittlige industriarbetarens lön. hardenna utveckling fortsatt. Politiska beslut från de borgerliga partiernas sidahar medverkat till en ökad höjningstakt. Det gäller beslut omändrade skatter och låneregler, indragna eller försämrade stödformer ochett höjt diskonto. Det gäller underlåtenhet att ta itu med orättvisorna påbostadsmarknaden mellan olika boendeformer, vilket inneburit ännu störreorättvisor och ett fördjupande av orättvisorna. Av de totalt 20 miljarderkronor som utgår i olika former av stöd till bostadssektorn är nästan hälftenskattebortfall som beror på villaägarnas avdrag. Detta indirekta stöd har ökat248 % . Ränte- och skattestödet per småhus är ungefär10 . Motsvarande stöd till hyresgästen är ca . till småhuset och . Stödet till villaägarna har ökat mer ändubbelt så mycket som stödet till hyresgästerna. De borgerliga regeringarnas och de borgerliga partiernas hantering avbostadspolitiken har lett till skador som det kommer att ta attreparera. Det kommer att krävas stora insatser för att komma till rätta medbostadsproblemen och inte minst den pågående hyresutplundringen. För attundvika en bostadspolitisk katastrof och en situation med fritt fram förprivata vinst- och spekulationsintressen måste en vändning åstadkommas och enannan bostadspolitik genomföras. kommunisterna har i en radmotioner, av vilka en del är föremål för behandling här och , anvisat vägarnaoch ställt en rad konkreta förslag, som var för sig skulle innebäraförbättringar och sammantagna skulle lösa de största problemen ochorättvisorna. Statsmakternamåste enligt vår mening leva upp till sitt övergripande ansvar förbostadsförsörjningen. Det går inte att fortsätta skjuta ifrån sig problemen medhänvisning till kommunerna. Bostadsbristen måste byggas bort. Nyproduktionenmåste stimuleras genom riktade åtgärder för hyreshus i allmännyttig regi.Prisstopp och prissänkningar på byggnadsmateriel, slopad moms på byggandet ochfortsatta underhålls- och hyresförlustlån till allmännyttiga bostadsföretagmåste genomföras. En omfördelning av bostadssubventionerna från ägarsektorntill hyressektorn måste ske. Ja, det är några av de viktigaste åtgärder som nusnabbt måste sättas in för att rädda vad som räddas kan av en socialt inriktadbostadspolitik. Detär bara en bostadspolitik med sociala utgångspunkter och ett socialt innehållsom kan lösa bostadskrisen och stoppa hyreshöjningarna. Men då måste regeringoch riksdag ta sitt ansvar och skapa sådana villkor att nyproduktion, saneringoch ombyggnad av bostäder kan ske i tillräcklig omfattning och ge en god miljö.Enda garantin för en bra bostadsförsörjning med låga hyror, bra miljö ochverkligt boendeinflytande är ökade samhällsinsatser och samhällsägda bostäder. Enligtvpk:s mening är det nu nödvändigt att ta till vara alla tillgängliga resurserför att åstadkomma en snabb förändring, för att öka bostadsbyggandet och pressaned boendekostnaderna. Varje hyreshöjning är en löneminskning, och dennuvarande utvecklingen kan inte få fortsätta. Alla goda krafter - helaarbetarrörelsen, hyresgäströrelsen, SAP, vpk, LO och TCO - borde nu mobiliserasoch tillsammans ta upp kampen mot hyreshöjningarna och orättvisorna påbostadsmarknaden och/dr en annan. en rättvis, social och solidarisk bostadspolitik. Deresurser som finns måste utnyttjas på ett riktigt sätt med en annan omfattningoch en annan inriktning än vad den borgerliga bostadspolitiken åstadkommit. I det betänkande vi nu behandlar finns ett stort antalvpk-mofioner. Jag kommer inte att kommentera dem särskilt mycket utan vill barakort erinra om det konkreta innehållet i några av dem. och kommer f. ö. att uppehålla sig vid de motioner som handlar omboendemiljö, kollektiva boendeformer, markfrågor samt underhålls- ochhyresförlustlån. Vpk har återkommit med förslag om ett mål för ökat bostadsbyggandemed igångsättning av 70 000 lägenheter genom nybyggnad och 20 000lägenheter genom ombyggnad. Vidare har vi föreslagit att nyproduktionen främstskall avse hyresbostäder, som förvaltas av allmännyttiga bostadsföretag.Ändrade förutsättningar och villkor för finansieringen av bostadsbyggandet ochsärskilda ränte- och amorteringsfria lån till de allmännyttiga bostadsföretagenär andra förslag. Vi har i stort sett förnyat tidigare förslag fill åtgärderi syfte att stoppa hyresutvecklingen och kraftigt begränsa hyreshöjningarna påhela hyresmarknaden. En del av våra förslag har fidigare behandlats i andrasammanhang eller kommer senare att behandlas. Gemensamt för de olika vpk-förslagen är att vi föreslårett riktat statligt stöd till de allmännyttiga bostadsföretagen som den endamöjliga vägen att snabbt komma till rätta med de största bristerna. Deallmännyttiga bostadsföretagen tillkom som ett resultat av hyresgästernas ochhyresgäströrelsens kamp. Staten och kommunerna måste nu slå vakt omallmännyttan, underlätta dess fortbestånd och vidareutveckling förhyresgästernas bästa.