prot · G40973 · 1980-12-31 00:00:00 — konfrontation med den borgerliga majoriteten, där manskjuter på allt som rör sig, är def svårt aft tänka sig eft i och för sigälskvärt samarbete. Men vi får väl se om def går att förhandla ommarginalskatterna, som def har antytts. Den propaganda som f. n. drivs från socialdemokratiskatidningar och talarstolar kan jag inte betrakta som annat än ett sabotage motalla försök atf gemensamt angripa våra problem. Jag tror att man vågar säga atfde borgerliga partierna under sin oppositionstid kände större ansvar, även omgivetvis övertramp då och då förekom. Jag vill också passa på tillfället, även om debatten härompå sistone varit ganska livlig, att påpeka att denna kritik mot s. k.blockpolifik för många demokratier i måste te sig ganska märklig. Iparlamentarismens moderland, , är def en självklarhet aft detpolifiska livet huvudsakligen utspelas i en kamp mellan två stora partier och ien maktväxling mellan dem. Detsamma gäller väsentligen också . För del skulle en blockpolitik i realitetenendast kunna innebära atf det stora socialdemokrafiska partiet skulle ledapolitiken och att ett annat parti i stort sett skulle komma att fungera som ensatellit. Detta kan naturligtvis till medge en enhetligare och därförformellt kraftfullare politik, men det är väl ändå politikens innehåll ochinriktning som är det väsentliga. Def är klart att en koalitionsregering allfidgår igenom betydande svårigheter i ett allvarligt polifiskt läge. Varje parfihar ideologiskt, eller kanske ibland bara tradifionellt, sina uppfattningar omhur olika frågor skall lösas, och en viss dragning åt olika håll är oundviklig. Jag har vistats i och där haftfillfälle aft konstatera vilka avigsidor eller svårigheter enkoalitionsregering med eft antal små parfier kan erbjuda. Varje parfi måste fåsitt köttben för atf kunna övertyga de egna väljarna om sina insatser, ochrisken blir stor att man infe kan genomföra en någorlunda enhetlig politik. I det senaste förslaget om fackföreningsfonder föreslåsatt av löneutbetalningarna formellt skall föras till ATP-systemet för därigenom, som det heter, skall säkra pensionerna. Detta är enligt minuppfattning endast ett lurendrejeri med syfte att dölja de verkliga avsikterna.Jag själv är bestämd anhängare av ATP-systemet och deltog i slutet av1950-talet - som socialdemokratisk riksdagsman - i kampanjen fördenna reform. Men när man låter förstå atf hela ATP-systemet riskerar attbryta samman, eftersom fonderna nu börjar tömmas om ingenting inträffar och kanvara slut , så är man nog inne pä en felaktig tankegång.Uppbyggandet av en AP-fond var från början egenfiigen inte aktuellt, eftersomsystemet skulle bygga på att pensionerna skulle utbetalas genom bidrag av den ivarje ögonblick verksamma befolkningen. Att man ändå bestämde sig för atttillskapa en fond berodde på att man var rädd för att sparandet skulle minskavid ATP-reformens genomförande och på att man ansåg att def kunde varavärdefullt med en buffert i form av en fond för atf konjunktursvackor ochojämnheter i befolkningsutvecklingen skulle kunna överbryggas. Den centrala förutsättningen för aft ATP-systemet skallfungera och kunna ge pensionärerna en försäkring på ålderdomen, som står i överensstämmelsemed utfästelserna, är därför att produktionsresultatet tillåter nödvändigauttag av den aktiva befolkningen. F. n. är vår befolkningsmässiga utvecklingganska oroande. Vi har omkring 1 miljon pensionärer på en total arbetskraft avomkring 4 miljoner människor. Nationalekonomer har räknat ut aft man, med försiktigaantaganden om produktions- och befolkningsutvecklingen, i början av nästaårhundrade kan komma fram fill krav på ett uttag av av de aktivabruttoinkomsterna för atf ATP-förpliktelserna skall kunna . Entillfredsställande produktionsutveckling i landet är därför den enda garantenför aft ATP-systemet skall kunna fungera. De som driverkravet på nolltillväxt och har andra idéer som försvårar en god produktionsutvecklingriskerar atf en vacker dag bli tagna på ordet och atf deras idéer kanskeförverkligas när de själva kommer i pensionsåldern. Då kommer def säkerligeninte att finnas praktiska politiska möjligheter att av de akfiva människornapressa ut så stora ATP-avgifter att dessa räcker fill deras pensioner. Åtgärderna för atf ånyo skapa framtidstro och effektiviteti def svenska samhället måste omfatta åtskilliga områden. Både trygghetslagarnaoch MBL hade vid sin fillkomst flera goda syften. Avigsidorna har efter handvisat sig påtagliga, och ofta har dessutom fillämpningen av olika skäl gåttbetydligt längre än vad lagstiftarna avsåg. Kanske den koalitionsregering somtillträdde 1976 får ta på sig ett visst ansvar för att tillämpningen av MBL på detstatliga området från början gick utöver def avsedda och önskvärda. Def är väl numera självklart att en företagare integodtyckligt skall avskeda en anställd, lika väl som han i olika avseenden börrådgöra med personalen om åtskilliga planerade produkfionsförändringar. Defbetänkliga är emellertid atf trygghetslagarna i realiteten inte alltid skyddardem som man i första hand tänkt på, nämligen den äldre arbetskraften.Emellertid skapas också stora svårigheter för andra folkgrupper, som ungdomaroch gifta kvinnor, när det gäller att få arbete, och helt allmänt medför de entröghet i arbetsmarknadssystemet. Det är också klart att MBL-förhandlingaribland fått en sådan omfattning aft effektiviteten, särskilt i offentligverksamhet, blivit allvarligt lidande och atf nitiska ombudsmän mänga gångersynts vilja göra karriär genom krav som allvarligt hämmar produktiviteten. Vi vet att regeringen avser att ta upp några mer uppenbarabrister i första hand i trygghetslagarna, men jag tror att def vore önskvärtaft betydligt fler frågor togs upp. I dagens läge måste vi i en helt annanutsträckning se på det som är ekonomiskt effekfivt i allas vårt långsiktigaintresse. Jag har t. ex. själv motionerat om en översyn aventreprenadbestämmelserna i , som kan både hota rättssäkerheten och skadaden ekonomiska effektiviteten. Visserligen kommer den nya arbetsrätfskommitténenligt uppgift atf lägga fram sitt betänkande, men med den sammansättningsom kommittén obegripligt nog fortfarande har, är det tveksamt om dess resultat kommer atf svara mot landefs behov. u-hjälp har allfid legat i topp internationelltsett. Redan under 1960-falet fastställdes en målsättning på av BNP, vilkenuppnåddes under senare delen av 1970-talef. FN:s målsättning har emellertidendast varit av BNP. I själva verket finns det enligt senast fillgängligaFN-statistik - nämligen - endast två länder som kan jämföras medSverige, och def är och . uppfyller med rågeFN-målet, under det aft länder som ligger på 0,, Västtysklandpå och på . Skillnaden, om man tar hjälpen per capita, blirännu större. ligger i topp med per invånare, varefter följerNorge med , med och med 88 dollar.Storbritannien har , och perinvånare. I sig är en stor u-landshjälp värdefull underförutsättning all den kommer till rätt användning. Detta har kanske inte allfidvarit fallet. Många, bl. SIDA och senast , har satt allvarligafrågetecken i kanten när det gäller effektiviteten av nuvarande u-hjälp. Dettaär en fråga som vi tillsammans med andra bidragarländer - ochmottagarländer- på allvar måste diskutera. För det kan inte vara rimligt atfsvenska folket och andra folk skall avstå betydande belopp till andra länder omdef inte finns en rimlig säkerhet för aft de används pä rätt sätt. Men befinner vi oss i en speciell situation. Istatsverkspropositionen har vår u-hjälp räknats upp från 5 miljarder kronortill . Defta sker i ett läge då vi både under föregående åroch innevarande år har ett underskott i våra ufiändska betalningar på mer än 20miljarder kronor. Det betyder med andra ord att den utländska statsskuldenårligen växer med detta belopp. kommer räntorna, som ju måstebetalas i utländsk valuta, att vara lika höga som värdet av väsentliga svenskaexportprodukter, vilket också underströk i går. I realiteten innebärdet vidare att lånen skall återbetalas av våra efterkommande och atf vi såledesi realiteten inte själva betalar hjälpen utan överlåter det på en kommandegeneration. Detta kan inte få fortgå redan av det enkla skälet atf ufiändskalångivare om inte kommer att stå fill förfogande i en sådanomfattning som f. n. Det mäsfe därför, åtminstone under de år som vårtnuvarande jättelika underskott består, prövas vilken u-hjälp som vi och våraefterkommande skall ha möjlighet aft lämna. Def är väl inte alldeles orimligt att hävda aft vi i varjefall temporärt skulle kunna gå ned kanske inte till de stora industriländernaslåga insatser men åtminstone fill den målsättning som FN officiellt harframlagt, nämligen . Det skulle innebära en u-hjälp påinfe utan . I detta sammanhang bör man dessutom hålla i minnet aft destora ländernas u-hjälp faktiskt och praktiskt är bunden pä ett helt annat sättän vår. Säväl som har beställningar i det egna landetav världens totala u-hjälp som uppgår till större belopp än deras egna bidrag och som sålunda därigenom minskar ianspråktagandet avlandets valutaresurser. Jag vill uttrycka den förhoppningen att i defkommande arbetet på aft bringa balans i vår ekonomi även frågan om u-hjälpensutformning och storlek kommer att tas i beaktande. 73 (); Den brist på balans som vi har i den svenskaekonomin på grund av de växande underskotten i våra affärer med utlandet ochdet nära 70 miljarder stora underskottet i den framlagda statsbudgetenskapar stora problem på samhällslivets alla områden. Skall vi kunna återfåbalansen i den svenska ekonomin är det viktigt att vi får en slagkraftigaresvensk industri. Det kanske mest allvarliga som har hänt sedan vi fickborgerliga regeringar efter valet är aft industriinvesteringarna harminskat med och att man tappar mark på både hemmamarknaden och exportmarknaden. Där tror jag, , aft löntagarfonder är vad somkan sätta fart pä investeringarna i svensk industri. Svenska löntagare avstårdå en viss del av sin lön för att trygga jobben, för atf trygga ATP iframfiden. Den minskade industrisysselsätfningen känner vi av inteminst i def län som jag representerar, , som är mestindustrialiserade län. Den politik som förs har där fått storasysselsätfningspolitiska konsekvenser. sysslar man inte så mycket med uppbyggnad, utan detrör sig mest om nedläggningar. Jag kan här peka pä nedläggningen av metallurgini Spännarhyttan och , på nedläggningen av handelsstålsrörelsen vidHallstahammars AB. I går presenterades en MBL-överenskommelse om över 1 000permitferade vid i . Vi har också haft omfattandepermitteringar vid . Viktiga delar av svensk järn- och stålindustriär på väg att försvinna utan atf regeringen vidtar åtgärder för att få tillstånd den nödvändiga samordningen och samplaneringen av denna för såviktiga basnäring. Regeringen mäste innan en nedläggning sker av den bara sexår gamla och moderna masugnen i Spännarhyttan och av stålverket i Surahammaråtminstone utreda mefallur-gifrågan. Detta är icke ordentligt gjort, och någonnedläggning av Spännarhyttan bör inte ske utan alt en ordentlig utvärderinggjorts. Defta kommer de socialdemokratiska riksdagsledamöterna från Västmanlandatt utveckla i en mofion, som vi då kommer aft väcka. Den totala uppgivenhet för des. k. fria marknadskrafternasom regeringen visar leder till att obalansen mellan olika regioner i vårt landökar. Allt fler sysselsättningstillfällen försvinner från skogslänen, medanstorstadsregionerna växer. T. o. m. i tidigare sä expansiva områden somMälardalen märker man nu stora skillnader i utvecklingen. ex. befolkningsökningen i varit över 68 000. län harökat med nära 42 000, medan befolkningen i minskat med ca 2000, detta trots atf länet har en ung befolkning och eft posifivt Neffoufflytfningen från länet har varit ca10 000 personer . Ur såväl samhällsekonomiska som rent mänskliga synpunkterär def vikfigt att åtgärder vidtas för atf vi skall få en mer balanseradutveckling i vårt land. Om nu regeringen inte vill styra utvecklingen, utanöverlåter det till marknadskrafterna, kunde man väl ändå lyssna på de mångakonstruktiva förslag som kommer från oppositionen om bl. a. ökatbostadsbyggande och investeringar inom SJ och kollektivtrafiken, något som skullebetyda mycket för industrisysselsätfningen bl. a. i vårt län. Man borde ocksålyssna fill förslag som kommer från andra regioner i vårt land. Ilänsplaneringar runt om i landet växer det fram förslag som, om de genomförs,kan innebära en bättre differentierad arbetsmarknad och ett bättre utnyttjandeav de personella och materiella resurser som finns. Men det ankommer i mångafall på regering och riksdag aft fatta de rikfiga besluten. Jag vill peka på några beslut som årets riksdag kan fattaoch som skulle betyda mycket för ett bättre tillvaratagande av dearbetskraftsreserver vi har i på grund av att vi har ovanligt storaungdomskullar som lämnar skolorna samt på grund av aft vi haren lägre sysselsättningsgrad för kvinnor än rikets medeltal. Sådana beslutskulle ocksä innebära ett bättre utnyttjande av en redan utbyggd offenfiig ochkommersiell service, som planerades i vårt län efter de mycket expansiva årenpå . har detta på ett dramatiskt sättförändrats till dess motsats. är def län som vid sidan av industrisektornhar den kanske minsta statliga verksamheten i landet. kommer F1/Hässlö, som är den enda statliga verksamheten i länet av större betydelse,atf läggas ned, och därmed försvinner ytterligare 400 arbetstillfällen. Isamband med att fattade detta beslut uttalade i en särskildfilläggsaffsats "att starka statliga insatser skall göras för attkompensera Västeråsregionen för förlusten av ". Regering och riksdagkan fatta beslut som uppfyller detta löfte. Västmanländska riksdagsledamöterhar under den allmänna motionstiden väckt ett antal motioner som möjliggördetta. kommer regeringen med sinenergiproposition. Def har dröjt länge - vi hade ju en folkomröstning . I den propositionen kommer med all sannolikhet bl. a. eft förslagom atf de myndigheter och kommittéer som arbetar inom energiområdet skall slåssamman till ett nytf statligt verk - statens energiverk - från den 1 juli 1982.Det finns starka skäl för ett lokaliserande av statens energiverk tillVästerås, som 400 statliga arbetstillfällen försvinner från länethösten 1982. Utöver de sysselsättningsproblem jag tidigare nämnt och ensidigheteni det västmanländska näringslivet kan vi peka pä den starka anknytning länethar till energiområdet. Vi kan peka på ASEA och Asea-Atom och den omfattandeforskning som där bedrivs samt på den banbrytande insats gjorf påfjärrvärmeområdet - har den högsta andelen fjärrvärme i landet,räknat i megawatfimmar per invånare. Lät mig vidare peka pä de intressantaförsök med nya energikällor som görs tillsammans med som gällereft projekt om energiskog i samt försöksodlingarna på iKöping. Jag kan ocksä peka på den särskilda utbildningsprofil som den nyahögskolan i och utvecklar genom aft satsa på utbildningarinom energi- och elekfronikområdena, I en socialdemokratisk motion fill årets riksdag föreslåsockså en överföring av resurser fill de mindre högskolorna inom anslaget tilllokala och individuella linjer samt enstaka kurser, som skulle innebära ettkomplement till de regionala satsningarna inom näringslivet och underlätta denstrukturomvandling som sker inom näringslivet. Således talar enligt vårtförmenande såväl samhällsekonomiska som arbetsmarknads- och regionalpolitiskaskäl för ett förläggande av statens energiverk till , De västmanländska riksdagsledamöterna har också i enmotion pekat på värdet av atf utnyttja den resurs som milifärflygfälfef vidHässlö utgör för hela , har man där reguljär trafik på linjenVäsferås-Jön-köping-Köpenhamn genom SAS samt tillstånd för reguljär linjetrafiktill genom Basair. Hässlö fungerar f, n, också som alternativflygfälftill , och def finns skäl aft förbättra servicen så, att fältet även kanfungera som alternafiv för flygplan i inomeuropeisk trafik, således somalfernafivflygplatstill , Möjligheter till en reguljär godsflygfrafikbör undersökas, eftersom fältet ligger geografiskt bra till på grund avnärheten fill och , Utbildningsmässigf har redan en anknytning tillflyget. Den civila flygfeknikerufbildningen på högskolenivå startade hösten1980, och finns landefs enda flygmekanikerufbildning på gymnasienivåi , Jag hoppas också aft den organisationskommitté som f, n, arbetarmed lokaliseringen av den flygbolagsanpassade pilotutbildningen, vilken vidiskuterade här i , kommer att förläggas tillVästerås, Jag vill sluta med den förhoppningen aftårets riksdag kommer att fatta positiva beslut för vårt lands och vårt länsvidkommande i de frågor jag här berört. Därmed skulle uppfylla defbeslut den tidigare fattat, om starka statliga insatser för atf kompenseraVäsferåsregio-nen för förlusten av , som man till en del möter destora sysselsättningsproblem vi har och bidrar till att skapa en bättredifferentierad och en mer robust arbetsmarknad i , 74GUNNAR i (m): I går fick vi från flera håll höra attSverige är ett av världens rikaste länder. I varje fall tronar viännu pä minnen från fornstora dar. Vid def sammanträde med inför vilket ekonomiministern presenterade årets finansplan höllemellertid även ett anförande, som han avslutade med orden:"är nu ett fattigt land, med dåliga affärer." har även i forna fider emellanåt varit ett fattigtland rned dåliga affärer. Krig och missväxt var då de vanligaste orsakerna filldetta sakernas Dessa faktorer är inte orsaken till dagenssvårigheter. För att komma fill rätta med svårigheterna har man även fidigaretillgripit bl. a. stora utländska obligationslån, bandels- och valutakontrolloch försämring av myntet med därav följande dyrtid - en utveckling som när denkommit i gång svårligen låter sig hejdas, nägot som de äldre av oss inhämtat urSnoilskys dikt om Per och på marknaden i , en stad - jag föredrarden benämningen framför kommun - i budgefminisferns egen valkrets. Den ekonomsom ansågs skyldig till landefs olycka - en beskyllning från vilkeneftervärlden, tyvärr , friade honom - avrättades genom halshuggning,och hans kropp nedgrävdes på galgbacken. under samma århundrade förde d, y. iEngland sitt till en ny storhet, delvis i kamp mot Napoleonstotalitära inringningsmanövrer, och han gjorde def i trohet mot en liberal, låtoss säga marknadsekonomisk, ideologi. Han blev infe halshuggen utan dog en fördåtida engelsmän naturlig död, och över honom reste borgerskap enminnesvärd i , där man kan läsa att han "repaired the exhaustedrevenues and invigorated the commerce and prosperity of the country and he hadre-established the public credit on deepand surefoundation". Kort sagt;Han fyllde pä den tömda statskassan och stimulerade handeln och välståndet ilandet och återvann förtroendet för statens finanser. - Om de tidsangivelsersom regeringens finansplan laborerar med är tillnärmelsevis riktiga blir detförmodligen ett styvt jobb för mer än en finansminister att vinna eft sådanteftermäle. tillät jag mig alt ge en tidningsartikelrubriken "- reträtternas årtionde?". Vi kan nu fa bortfrågetecknet. Det var så det blev. Vi kan redan nu se ätten rubrik över 1980-taletskulle kunna bli: "1980-falef -omprövningarnas årtionde" - utanfrågetecken. Vi är ju redan där. Vad gäller dä omprövningen? Ja, i grunden gäller den välden ogarderade utvecklingsoptimismen, föreställningen om fillväxtsamhälletssjälvklarhet och illusionerna om mänsklighetens idealitet och förnuft. Dessaföreställningar är hedervärda, kanske näsfan beundransvärda, men de byggde påalltför ytliga kunskaper om föränderlighefen i de globala maktförhållandena. Devar inte realistiska; de byggde på lösan sand. Så länge utvecklingen likvälrörde sig i den tidigare riktningen ansågs de som hade en mera realistisklivssyn som reaktionära bakåtsträvare, professionella svarfmålare och pohtiskamörkmän. När en moderat talesman exempelvis ifrågasatte den ekonomiskarealismen i barndaghemsutbyggnaden var det ingen måtta pä avståndstagandet fråndem som ansäg sig veta bättre. De rösterna har tystnat. Om moderata samlingspartiet med en vissförtröstan kunnat se på sina opinionssiffror, trots def bistra ekonomiskaklimatet, sä är det förmodligen därför att folk börjar förstå att vi, tyvärr,hade rätt-och har fån Tätt - när vi fört den ekonomiska försiktighetens ochsansens talan och velat hålla oss till vad vi säkert hade råd med utan atfhänge oss åt illusioner om det mänskliga handlandets bevekelsegrunder. Om manhade delat vår realism så hade vi nog infe haft dagens skattesatser och dagensmarginal- skatter men heller inte dagens svarta ekonomi ochupplösning av samhällsmoralen på skatteområdet och därifrån vidare till andraområden. Vi skulle kanske haft lika stora - eller större - skatteintäkter ändå,och hederligt deklarerade. Man kan vädja till människors ansvar för detgemensamma bästa, men bara till en viss gräns. En "solidaritet" sommister sin karaktär av frivillighet och upplevs som ett oräftmätigt tvångförlorar sin moraliska kraft. Uppror mot fogdarna har vi haft förr här i landet,även om formerna växlat. Socialdemokratin har bekymrat sig över"privatiseringen" och den nya individualismen. Men def är väl ganskaklart aft om människor fär bättre hemförhållanden och om man ger dem tekniskamöjligheter att uppleva väriden i sitt eget vardagsrum, så blir behovet av ochtillfällena fill gemensamhefsakfivitefer mindre. Och om den politiskakulturdebatten alltmer betonar självförverkligandet som tillvarons mål, hur kanman då vänta sig att kollektivet skall framstå som en självklar uttrycksform? Omvi under 1980-talef skall kunna återvinna vad vi förlorade under 1970-falef, ärdef inte genom inrättandet av aldrig så många opersonliga fonder, ufan genomatt uppmuntra människor med bärkraftiga, nya idéer att förverkliga dem, ochingenting driver den västerländska människan mera i den riktningen änövertygelsen om aft det är insatser över det genomsnittliga som leder fillpersonlig framgång och erkännande. Def är sådana människor detta land nu mer änpå länge har behov av, men det är sådana människor vi systematiskt fördrivertill andra länder. Med och har ärat värt namnflugit över jorden. Men i kan de inte bo längre, burgarna de än skullevilja. Vi kan flytta våra gudsfjänstfider för deras skull och passivt i våra fåtöljeravnjuta det ställföreträdande segrandet. Herregud, vi skulle behöva degrabbarna, om inte förr, så när deras fysiska teknik inte längre gör demoövervinneliga. För bakom den finns det som vi andra, i fåtöljerna, skullebehöva: självdisciplin, okuvlighef och vilja - kanske inte så långt från ordenpå gravsten på kyrkogärd: Ära, skyldighet ochvilja. Det finns en sak som de tvä grabbarna inte är. De är inte"löntagare". Jag har funderat mycket över hur defta besynnerliga ordhar slunkit in i svenska språket. Motsvarigheter i andra språk är praktiskttaget okända. Ordet "löntagare" förekom i löpande tidningsfext iSverige 13 gånger på en miljon ord 1965, och 150 gånger på 1,4 miljoner ord1976.1 förekom orden salary-earner och wage-worker inte alls bland enmiljon ord 1963, och i förekom Lohnempfänger två gånger på 2,5miljoner ord 1966. Vi har ju av hävd haft begreppen arbetsgivare ocharbetstagare - även om envisas med atf tala om arbetsköpare sä harjag aldrig hört honom tala om arbetssäljare - och det är ju i alla fall ord sombetonar den produktiva sidan, nämligen arbetet. När det drar ihop sig tillkonflikt, då är def en arbetskonflikt och inte en lönekonflikt. Löngivare ochlöntagare är för mig en ganska absurd konstellation: def mäsfe vara en produktav konsumtionssamhället, när man lägger tyngdpunkten på pengarna i handen - eller vadsom blir kvar sedan skaften tagit sitt. Om vi skall rätta upp det här gamla fina landet, som GöstaBohman brukar säga, så tror jag vi skall gå tillbaka fill en terminologi somsätter arbetet i främsta rummet. Deffa borde ju framför allt gällasocialdemokraterna: gjorde sig ju i går till talesman förblåblusarnas folk. - Så mycket för marknadsekonomin och finansplanen.