prot · G40950 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:50 Omföljderna av Södra Skogsägarna AB.s driftsinskränkningar 1 § Svar påinterpellation 1980/81:53 om följderna av Södra Skogsägarna AB:sdriftsinskränkningar har frågat mig dels om jag tycker att samhället har tagitsitt ansvar för , Delary och Fridafors, dels vilka "aktivainsatser" man kan förvänta sig av regeringen för att lösa upp"uppkommande problem". Bakgrundenfill interpellationen är att beslöt om åtgärderför att åstadkomma nödvändiga strukturförändringar inom företaget. innebär beslutet att Delary Bruk med ca 80 anställda ochpappersbruket i med ca 225 anställda läggs ned och attverksamheten i Fridafors skärs ned med ca 180 anställda. Enligtvad jag har inhämtat pågår arbeten i syfte attskapa nya sysselsättningstillfällen i de orter som drabbas av strukturförändringarnainom . SödraSkogsägarna har tillsatt en grupp som arbetar med att försöka få framalternativ produktion inom koncernens verksamhetsområde. I arbetsgruppen ingårrepresentanter för företaget, de fackliga organisationerna, berörda kommuneroch . Pälänsnivån har vidare s. k. kommungrupper organiserats som arbetar med riktadeinsatser till näringslivet i skogsindustrikommunerna. I grupperna ingårrepresentanter för , länsarbetsnämnden, utvecklingsfonden,kommunen och de fackliga organisationerna. Gruppernasarbete finansieras bl. a. med de medel regeringen ställt till länsstyrelsensförfogande från anslaget Åtgärder i anslutning till länsplanering. Hitfills harlänsstyrelsen i tilldelats sammanlagt 1,45 milj. kr. Detär ännu för fidigt att bedöma effekterna av dessa insatser. Jag kommer dock attfölja utvecklingen i länet noga. Rent principiellt gäller att denna typ avfrågor måste lösas inom ramen för de av anvisade medlen förarbetsmarknads-, industri- och regionalpolitiken. Regeringen har f. n. inga Om följderna av Södra Skogsägarna AB.s driftsinskränkningar planer påatt vidta några åtgärder härutöver. I den män det kommer fram projekt som gerförutsättningar för lönsam verksamhet och därmed trygg sysselsättning förberörd personal kan statligt stöd utgå inom ramen för gällande bestämmelser. 184 (); Jag tackar industriministern för svaret, även om jagtycker att det andas litet väl mycket av uppgivenhet och handlingsförlamning.Borta är de stolta parollerna , när vi behandlade SödraSkogsägarnas strukturproblem. Då talade industriministern om att samhället hadeett ansvar för uppkomna sysselsättningsproblem, och den borgerliga utskottsmajoritetenkonstaterade trosvisst att detta ansvar ytterst vilade på regeringen. nöjer sig industriministern med att hänvisa tillarbetsgrupper som ute i kommunerna arbetar med att skapa alternativsysselsättning i de drabbade orterna. Han tycker det är för tidigt att bedömaeffekterna av dessa gruppers arbete och meddelar helt kort att regeringen f. n.inte planerar att vidta några åtgärder utöver de polifiska medel som redanfinns. Och är det ändå kvar tills de 275 jobben iStrömsnäsbruk och de 80 i Delary försvinner! Om ytterligare ca fem månaderförsvinner de 180 jobben i Fridafors. Och finns det, mig veterligt, ingaersättningsjobb ordnade i dessa orter, trots att man haft tillgångtill de av anvisade medlen för arbetsmarknads-, industri- ochregionalpolitiken. Möjligen finns det något tiotal jobb på gång iStrömsnäsbruk. Det enda som egentligen har hänt är att de ansvarigacenterpartisfiska kommunalråden då och då i dunkla ordalag har antytt att nyaindustrier har funderat på att etablera sig i de drabbade orterna. Efter en tidhar det visat sig att etableringsplanerna har spruckit - om man nu över huvudtaget allvarligt har övervägt en etablering. Sådant stärker inte förtroendetför politiker, och vad värre är; det skapar hopplöshet och resignafion blandinvånarna i orterna i fråga. klandrar jag inte de tillsatta arbetsgrupperna ochkommunerna för detta. De har lagt ner ett stort arbete för att skapaersättningsjobb. Det är bara det att man inte har lyckats särskilt bra. Ochfrågan är: Har en liten kommun med ca 12 000 invånare över huvud taget en chansatt av egen kraft ersätta 275 jobb, innan de som har utövat dessa jobbförsvinner från orten? För det är ju vad det gäller, om inte orten i frågaskall avfolkas eller rent av utplånas. Kommer inte en alltför stor filltro tillkommunernas förmåga i detta avseende att leda till en våldsam konkurrens omjobben, som obönhörligen leder till att de små och svaga kommunerna slås ut avde större och starkare, som ju kan erbjuda bättre villkor för näringslivet? Detblir alltså en centralisering - något som borde få det att gå kalla kårar längsryggraden på vår centerpartistiske industriminister. Jag vore mycket tacksam om industriministern villekommentera de här tankegångarna. Ochvidare: Är det verkligen inte dags nu - fyra resp. före avvecklingarnai , Delary och Fridafors - för industriministern att aktivtengagera sig för sysselsättningen i de här orterna? Då är frågan, som jag ochmånga med mig ställer: Hur kan detta ske inom industri- och regionalpolitikensram? Hur vore det t. ex. om industriministern använde sitt inflytande för attpåverka företag med nyetableringsplaner att etablera sig i orter med den typ avproblem som vi har i ? Det vore säkert fullt möjligt, särskilt omföretagen i fråga söker statligt ekonomiskt stöd. Kan industriministern tänkasig att placera kommun istödområde 2 och att regionalpolitiskt stödtillfälligt utgår till kommun enligt förslaget från iKronobergs län? Finns det några andra vägar att gå för att snabbt skaffa framnya jobb i de drabbade kommunerna? Det här är frågor som industriministern helt enkelt måstesvara på, inte minst med tanke på de löften som gavs i vårens debatter om SödraSkogsägarnas strukturproblem. För inte vill väl industriministern ha ensvekdebatt i den här frågan också? Får jag slutligen, herr talman, aktualisera ett annatproblem i en av de mest drabbade kommunerna, nämligen . Där försvinneralltså 275 jobb från Södra Skogsägarnas anläggning i den 30 april1981. Ca en mil därifrån, i Timsfors, ligger en annan pappersindustri. Den ägsav och sysselsätter ca 400 personer. Det blir nu kommunsstörsta industri. akuta ekonomiska problem gör att oron sprider sigbland de anställda i Timsfors. Denna oro har fått ökad näring genom attregeringen tydligen kategoriskt har avvisat begäran om statligtekonomiskt stöd och statlig medverkan för att få in isamarbetsprojektet - något som pä sikt skulle vara av stort värdebåde för och för övriga inblandade företag. kommun har heltenkelt inte råd att mista någon ytterligare sysselsättning, och vi som bor ikommunen förväntar oss att regeringen överger sin benhårda atfityd mot MunksjöAB. Det är helt enkelt ett rättvisekrav att alla skogsindustriföretag medproblem behandlas likartat. Jag vore tacksam om industriministern villeförklara regeringens inställning till problem. Allra sist vill jag erinra industriministern om attKronobergs län, som varit relafivt problemfritt när det gällersysselsättningen, nu tycks gå en ganska dyster framtid till mötes. Varsel omuppsägningar och förkortad arbetstid duggar nu tätt från olika delar av länet -inte minst från de redan krisdrabbade orterna. Bland de orterna finner vi ocksåglasbruksorterna, som har demonstrerat sitt missnöje här i . Detär alltså hög tid att något görs från centralt håll. Om följderna av Södra Skogsägarna AB.s driftsinskränkningar 185JOHN (vpk); Anledningen till att jag går upp i debattenär att jag har besökt de berörda bruken och där diskuterat problemen med deanställda och de fackliga organisationerna. Jag hade även ett samtal med SödraSkogsägarnas verkställande direktör- detta för att få synpunkter från bäggeparter. Tiden medger inte att jag i någon större utsträckning berör hela Omföljderna av A B:s driftsinskränkningar frågekomplexet - här finnsannars saker och ting som verkar obegripliga, t. ex. att kraftverk i anslutningtill bruken står och rostar sönder - och jag tänker därför ta upp en endafrågeställning, som jag tycker är intressant i detta sammanhang. Vihar en lag om insamling av returpapper. I samband med beslutet om denförutsattes att obligatorisk pappersinsamling skulle vara fullt genomförd år1980. Bakom beslutet låg främst två faktorer: dels var det med hänsyn fillbehovet av hushållning med råvaror och energi angeläget att öka återvinningen, delsmåste insamlingsverksamheten ges en sådan stabilitet att pappersindustrinskulle vara villig att investera i den produkfionsutrustning som behövdes föratt ta emot ökade kvanfiteter returpapper. vet vi att reformen inte harblivit genomförd. Från vårt håll väckte vi en motion med krav påförslag till åtgärder för att underlätta en effektiv insamling, men den avslogsav . Jagvill nämna detta som bakgrund, eftersom Fridafors är ett återvinningsbruk. Nuskall verksamheten där kraftigt bantas ner. Man ser väl i förlängningen ocksåen nedläggning. Huvudorsaken till detta är vad jag kan förstå inte brist påförutsättningar för en lönsam och - det vill jag betona -eftersträvansvärdverksamhet. Tvärtom har det framlagts olika förslag till investeringar, t. ex.ett förslag som avsåg plastavskiljare för förpackningar, vilket skulle breddasortimentet av returpapper. Jag tror att huvudorsaken är att vill fortsätta att driva dessa bruk. Man såg en möjlighet att omfördelakapital och att få in friska pengar genom nedläggningar och försäljning avdessa enheter. Vad jag tycker tydligt har framgått är att verksledningen villsatsa på massaproduktion enbart vid de större enheterna. Med andra ord kan mansäga att de mindre enheterna, som står för förädlingen, får stryka på foten pågrund av felakfiga investeringar i massaproduktionen. Att detta slår hårt motsysselsättningen och förorsakar stora problem tas som vanligt inga hänsyn till. Omjag nu utgår ifrån att industriministern är överens med mig om det önskvärda iatt vi får en rikfig resurshushållning i det här landet - så långt detta nu ärmöjligt - då måste frågan ställas, hur industriministern ser på det faktum attett återvinningsbruk håller på att nedläggas. Detta kan väl inte vara iöverensstämmelse med vad som sagts om resurshushållning vad gäller råvara ochenergi? Tanken,att de anställda och berörda orter blivit oansvarigt behandlade både frånverksledningens och från regeringens sida, kommer man inte ifrån. Detta styrksockså av att regeringen f. n. inte har några planer på att vidta åtgärder. Detbrukar vara svårt att få raka besked här i kammaren, men om jag inskränker minfråga till industriministern till att gälla hur han ser på detta att ettåtervinningsbruk är på väg mot nedläggning, så ökar kanske möjligheten att fåett klart uttalande' i frågan. 186 IndustriministernNILS ÅSLING; efterlyser nya sysselsättningstillfällen i stället för demsom försvinner vid den strukturanpassning som sker inom skogsindustrin. Det ärju ett krav eller ett önskemål som f. n. möter mig i praktiskt taget varjedebatt här i kammaren. Ofta möter man också samma attityd som den som LarsHedfors ger uttryck för, nämligen att det är den centrala statsmakten som skalltillhandahålla de nya jobben. Det är industriministern som måste visa ettaktivt engagemang, etc, etc. Detär självklart att de nya arbeten i svenskt näringsliv som skall ersätta degamla måste komma i företagen, måste bli en följd av de förutsättningar förnäringslivet som man skapar ute i landet, i kommuner och regioner. Det är ocksåpå det lokala och regionala planet som ansvaret för att initiera ny tillverkningoch ny sysselsättning måste ligga. Jag trodde att jag inte skulle behövaupprepa detta i det här sammanhanget, eftersom det har upprepats så mångagånger här i kammaren. Deinstrument som regeringen har fill sitt förfogande är ju närmast till för attstödja de projekt som har presenterats lokalt och regionalt. Dessutom har vi juförsökt klara den här situationen genom utvecklingsfonder, regionalainvestmentbolag och andra instrument för att göra det möjligt för lokala ochregionala intressen att realisera de planer som man kan ha. DåLars efterlyser kontakter med företagen kan jag nämna att vi centralthar etableringssamråd, som innefattar de 150 största företagen och som ocksåvidgats till att omfatta vissa serviceföretag och intresseorga-nisafioner. Detkarakterisfiska för vad som händer i etableringssamrädet är att det visserligenger mycket goda kontakter med de här företagen men att vad vi kunde noteraunder industrikrisen alltjämt gäller: nyetableringsviljan i de storaföretagen är ganska begränsad. Samhället måste i stor utsträckning satsa pånyföretagande och på de små företagen för att skapa en ny näringsstruktur. Ävenpå detta område måste alltså de sedvanliga metoderna användas. Jag vill därföruppmana att hemma i valkretsen se till att det finns ettnäringsvänligt klimat, att de företag som vill satsa på utveckling och att depersoner som vill bli sina egna har möjligheter härtill - att över huvud tagetse till att man får en lokal och regional samverkan kring utvecklingsfrågorna inäringslivet. Sedanvill göra gällande att jag i vårens debatt skulle ha gett någotlöfte som inte har infriats. Om jag minns rätt kom vi i vårens debatt att rättmycket tala om Fridafors och förhållandena i kommun. Här har vi ocksågett ett visst stöd, och vi är självfallet beredda att även fortsättningsvisdär det finns realiserbara projekt, med hänsyn till de resurser som finns,diskutera olika former av samhällsstöd. LarsHedfors kräver också att jag skall ge ett besked beträffande Munksjösutveckling. Den frågan är rätt enkel att ta ställning till, eftersom Munksjösproblem f. n., såvitt jag vet, är föremål för överläggningar mellan Munksjösledning och bankförbindelser. Det är diskussioner som vi frånregeringens sida självfallet inte har någon anledning att lägga oss i. Omföljderna av Södra Skogsägarna AB.s driftsinskränkningar Om följderna av Södra Skogsägarna AB.s driftsinskränkningar Sedan vill jag till säga att visst är detbeklagligt när gamla pappersbruk läggs ned. Men kan de inte bli lönsamma, såmåste man rimligen också acceptera den utvecklingen. Och när det gällermöjligheten att ta till vara avfallspapper, så finns ju andra bruk som ärberedda att ta vid. I den takt som återvinningen ökar är det naturligtvis ocksåmöjligt att öka kapaciteten på andra bruk för detta ändamål. 187 (): Industriministern envisas med att tala om attansvaret för sysselsättningen i de här kommunerna ligger på det kommunala ochregionala planet. Han uppmanar vidare mig att hemma i valkretsen verka för attdet skall bli fler jobb. Det stämmer inte med skrivningarna i utskottsbetänkandet isamband med att vi diskuterade skogsägarnas strukturproblem. Där sadesdet klart och tydligt ifrån att det yttersta ansvaret ligger på regeringen. Detär också någonting som vi har fattat beslut om i . Det är litet trist att märka den laisser-faire-inställningsom tydligen är industriministerns i detta sammanhang. Jag har en känsla av atthan inte riktigt har klart för sig hur svåra problemen är nere i Kronobergslän. Jag skall be att få citera en lokaltidning som har tagit upp ett sådantproblem. Där visas med önskvärd tydlighet hur det kan stå till i en av dedrabbade orterna. Det står med stora bokstäver som överskrift; "Kärvt medjobb för friställda från bruket!" Så fortsätter man; "Det är sannerligen inte så mycket vi har att erbjudadem som kommer till vår speciella arbetsförmedling vid bruket i Strömsnäsbruk.De som önskar arbete pä orten, alltså i - , har vipraktiskt taget ingenting att erbjuda. Det säger inspektör vid den speciellaarbetsförmedlingen vid bruket i ." "Vi har ett 20-tal besök per dag nu vidarbetsförmedlingen, de kallas nu ned via personalavdelningen för besök. Tyvärrär det väl så att vi inte lyckats skaffa arbete till så många ännu och det serut att bli väldigt svårt." Mot den bakgrunden tycker jag det är litet svårt attförstå industriministerns passivitet. När det gäller problem tycker jag också att mankan spåra en ganska stor likgiltighet för dessa, speciellt om man jämför medomtanken om de andra två stora skogsföretag som vi har diskuterat ,nämligen NCB och Vänerskog. Det vore intressant att få veta varför man låterMunksjös problem passera tämligen opåtalat från regeringens sida. Beträffande regionalpolifiskt stöd, som har föreslagits avlänsstyrelsen, har tydligen industriministern ingenting att säga. Jag skullemycket gärna vilja veta vilken hans inställning är till möjligheterna attplacera kommun i stödområde 2, och att ge kommun någon formav tillfälligt regionalpolitiskt stöd. 188JOHN (vpk): Huruvida bruken kan bli lönsamma finns detdelade meningar om. Jag menar att den övervägande orsaken till de problem somvi talar om är Södra Skogsägarnas satsning pä de stora bruken. Det beklagligaär att det inte bara är de gamla bruken som läggs ned utan också bruk som harinriktat sig på vidareförädling. Man har där genom produktutveckling tagit framprodukter som har ett mycket högt saluvärde. Jag har besökt alla de bruk som jag nämnt, och det är välingen större hemlighet att inte var intresserat av attupprätthålla driften vid dessa bruk. Det besked man har lämnat från ansvarigthåll tycker jag närmast är: Vi kan massaproduktion, och vi skall inte hålla påmed något annat. Man menar att förädlingen lämpligast bör ske i andra länderute i . Detta är utan tvivel den väsentliga orsaken till att destora enheter som man nu har, bl. a. bruk och bruk, inte gårihop, så att man tvingas sälja ut eller lägga ned de små bruk som har tagitfram nya produkter och som jag själv har besökt. Man kan vid dessa få ett prispå . per ton papper. Det skall jämföras med massan, som ger ca . Om följderna av Södra Skogsägarna AB.s driftsinskränkningar ställde en fråga till migbeträffande regionalpolitiskt stöd och stödområdesgränser, vilken jag glömdeatt svara på i mitt förra inlägg. Jag vill med anledning av den säga att enutökning av stödområdena genom tillförande av nya kommuner till dessa skullestrida mot intentionerna i regionalpolitiska beslut . Detär alltså inte aktuellt. Däremot kommer vi från industridepartementets sida attgöra en utvärdering av stödområdesindelningen liksom av de regionalpoli-fiskastödformerna, inför den regionalpolitiska proposition som vi planerar att läggapå bord . Då kommer självfallet också stödområdesgränsernaupp till behandling. Rent allmänt vill jag säga att man,om man vidgar stödområdena genom att föra nya regioner till dem som omfattas avlokaliseringsstödet, därmed också försvagar effekten av detta stöd. Det ärotvivelaktigt så att man när man ser pä sysselsättningsutvecklingen finner, attde verkligt allvarliga problem som ligger framför oss gäller ,framför allt malmfältskommunerna. Skulle vi följa vägen att utvidgastödområdesgränserna genom att föra nya regioner till stödområdena innebär det,som jag ser det, också en bristande solidaritet med de regioner i vårt land somhar de verkligt allvarliga och långsiktiga sysselsättningsproblemen. Det kaninte rimligen vara avsikt att förfara så med de regionalpolitiskastödformerna. 190LARS (): Det är tydligen så att inteheller kan ställa några stora förhoppningar på industriministern när det gällermöjligheterna att få regionalpolitiskt stöd, och det är trist. Vi har ju iKronobergs län på sista tiden fått en del kommunermed verkligt allvarliga problem. Jag kan meddela att har gjort endel beräkningar, som ger ganska nedslående resultat. Manhar t. ex. kommit fram till att den prognostiserade befolkningsutvecklingen iTingsryds kommun blir ungefär densamma som i stödområde4, Motsvarande beräkning för kommun ger ett resultat ungefärmotsvarande vad som gäller för stödområde 6, ja t. o, m. sämre än för dettastödområde. Man har funnit att yrkesverksamhetsgraden i kommun nuungefär motsvarar den i stödområde 5 och i kommun ungefär den istödområde 3. Närdet gäller sysselsättningsutvecklingen är läget minst lika dystert. Där har mannämligen kommit fram fill att resultatet för tiden är sämre för bådeMarkaryd och än genomsnittet för stödområde 6. Detta borde vara ettmemento när man skall diskutera stödområdesindelningen . Jag tyckerinte att det krav på regionalpolitiskt stöd som i länför fram är orimligt. Anf.191 (vpk): Jag tolkar industriministerns tystnad som en bekräftelse på att detinte finns så mycket att fillägga till de synpunkter som jag anlägger påorsaken till de här problemen och nedläggningarna. Vidmina besök på de av mig nämnda bruken var det ganska fantasfiskt att se attmedan man där- åtminstone då vi kom dit - diskuterar energibrist ochenergipriser, så står det ett vattenkraftverk i anslutning till bruket ochrostar sönder! En av de första saker som de fackliga organisationerna påpekadevar vilka möjligheter det fanns att få energi direkt vid bruket i stället föratt man som skall behöva gå ut och köpa elenergin från andra företag. Jag tycker det är ganska klart att det från börjanvarit fråga om en misskötsel av hela företaget och att felinvesteringar - ellerfelslagna spekulafioner - har lett till att de här små bruken har fått strykapå foten. 2 § Svar påinterpellation 1980/81:54 om industrisysselsättningen i vilkaåtgärder jag är beredd att vidta för att förbättra industrisysselsättningen iSkaraborgs län, omdet kan anses försvarbart att från regeringens sida bevilja statliga medel föratt starta en ny fabrik för mineralullstillverkning, när marknaden ser ut somden gör i denna bransch, och omjag är beredd att medverka till att lokaliseringsstöd kan utgå till nyaindustriprojekt i bl. a. i . anger som bakgrund till sina frågor bl. a. varsel om nedläggning ellerinskränkning av driften vid ett antal industriföretag i länet. Andelenarbetslösa i har legat underriksgenomsnittet. Även om man fill antalet arbetslösa lägger antalet personer iberedskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning, är länets siffror lägre änriksgenomsnittet. Vidare har länet , 1980, ungefär lika storindustrisysselsättning som , vilket innebär en bättre utveckling änflertalet övriga län. Nufinns klara tecken på en konjunkturnedgång, och arbetslösheten tenderar attöka. Studerar man den genomsnittliga arbetslösheten under perioden juli-oktoberi år, finner man dock att fortfarande ligger bland länen underriksgenomsnittet. Självfallet måste utvecklingen följas med uppmärksamhet, mennär man diskuterar behovet av extraordinära insatser måste det göras också medhänsyn till situationen i andra regioner. Förutsättningarnaför en stabil industrisysselsättning i anser jag varamycket goda, inte minst genom det stora inslaget av små och medelstora företagsom representerar många branscher. Detta gäller stora delar av länet. Deproblem som föreligger bör därför i första hand lösas medarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Men- och då vill jag anknyta fill tredje fråga - det finns vissaområden, bl. a. , som skiljer sig från länet i övrigt. Jagupprepar det svar jag gav på en fråga från iår om sysselsättningen i . Jag förklarade mig då beredd attverka för att projekt som ger varaktig sysselsättning kommer till stånd inomkommunen. Ocksåden andra frågan i ordningen, om lokaliseringsstöd till ny fabrik förmineralullsfillverkning, har , , debatterats här ikammaren, låt vara från delvis andra aspekter. Jag får upprepa vad jag sade då,nämligen att det faktum att den mängd mineralull som avses bli tillverkad vidden nya fabriken endast utgör av mineralullsmarknaden, tillsammans medbehovet av sysselsättningstillfällen i Norduppland, är fullgoda skäl förnyetableringen. 193 (); Jag ber att få tacka industriministern för svaret på mininterpellation, som bl. a. handlar om industrisysselsättningen i Skaraborgslän. Men industriministern må ursäkta - jag måste betrakta det här svaret somsynnerligen torffigt. Det ger inga besked om hur regeringen tänker möta denframväxande krisen inom den svenska tillverkningsindustrin. Denna är nämligenett faktum. I min interpellafion har jag valt mitt eget hemlän, som jag bästkänner till, som exempel på den här utvecklingen.