prot · G409161 · 1980-12-31 00:00:00 — Jag vill ta upp frågan om arbetslösheten och bara peka påen enda sak. Ni säger i er motion att arbetslöshetsfrågorna,sysselsättningsfrågorna, kan lösas endast genom en socialistiskplanhushållning. En sådan vill inga andra partier här i kammaren införa, ochdärför är det litet meningslöst att i detalj gå in på de yrkanden och krav som C.-H. ochkommunisterna i övrigt ställer. Med anledning av inlägg vill jag peka päden märkliga metod ni använder i er reservation, när ni citerar propositionen -men, märk väl, bara i de delar som gäller värdet av en marginalskattereform,som vi alla är överens om, och det som står där om tidsschemat för reformensgenomförande. Men ni citerar inte det avsnitt i handlingsprogrammet som gälleranpassningen av bruttolönerna, uttalandet om totalfinansiering eller passusenom överläggningar med arbetsmarknadens parter och med socialdemokraterna. Ävendetta finns med i propositionen. Varför glömmer ni bort det i er reservation,? Det finns anledning att fråga om det inte är så att nimoderater inte längre vill kännas vid trepartiregeringens uttalanden om ensamordning av marginalskattereformen med en anpassning av bruttolönerna och enlösning av avdragsfrågorna. Vidare; konsekvent emot en bred uppgörelse i skattefrågan? Sedan några ord till . Den anpassning somsvensk ekonomi nu måste genomgå gäller just hänsynstagandet till de faktiskanya omständigheterna. Regeringen har vidtagit en rad sådana åtgärder. Jagskall nämna några; stimulans av investeringarna, förmånliga avdragsregler,frisläpp av investeringsfonderna, stimulans av byggverksamhet ochindustribeställningar, bättre exportkreditmöjligheter. Det här tror Kjell-OlofFeldt uppenbarligen inte på. Vidare; sparstimulanser för att få framinvesteringspengar, lindring av dubbelbeskattningen av aktier, stimulans tillsmåföretagen - inte heller de åtgärderna tror tydligen på.Inte heller åtgärder för en rörligare arbetsmarknad, översyn av ledighets- ochanställningsskyddslagarna, som bl. a. berör ökade möjligheter tillprovanställning, tycks tro betyder någonting. Jag tror för min del, fru talman, att de här åtgärdernakan få mycket stor betydelse när en företagare - stor eller liten - står införvalet; Skall jag nu ge upp eller skall jag fortsätta? Eller när man står införett generationsskifte; Skall vi sälja företaget till en konkurrent, som kanskelägger ned det, eller skall vi försöka fortsätta? Då kan dessa stimulansåtgärder,som vidtas av regeringen, få stor betydelse. Men om det nu är så att du, , inte tror påde här åtgärdernas betydelse - vad har du då att föreslå utöver införande avett löntagarfondsystem och ytterligare pålagor på företagen? Den ekonomiska politiken, m. in. AnL 33KJELL-OLOF () replik: högg till med alla de kraftfullaåtgärder som regeringen sägs ha vidtagit . Tror inteKjell-Olof på stimulans av investeringar, ropar . Det är svårtatt göra det, när regeringen måste visa att dessa investeringarkraftigt sjunker. Då kan väl inte stimulansen ha haft någon verkan? En lindring av dubbelbeskattningen borde jag enligt EricEnlund tro särskilt mycket pä. Vilka jobb har det skapat, ? Den ekonomiska politiken, m. m. peka på att några andra än de aktieägare som fick sig enrejäl dusör i form av sänkt skatt har haft något positivt att hämta från denreformen? Folkpartister talar alltid numera om rörligarearbetsmarknad. Jag är inte säker på att man inom det nuvarande duumviratet avregeringspartier menar samma sak med det. Jag vet inte vem man skulle kunna locka med att säga attdet pågår en översyn av trygghetslagarna. Inte lockar det folk att söka sigtill industrin -det är ju dit ni vill ha folk , ! Får de nu höraatt tryggheten där blir sämre och att arbetsgivarna på nytt kan sparka vem devill, är det inte ett sätt att flytta över folk till industrin! Om jag inte tror på de här åtgärderna är det alltsågrundat på en viss saklig bedömning. Vad som framför allt gör att jag uppleveri varje fall en del av dem som farliga - det var C.-H. inne på frånen annan utgångspunkt, men där har han fel - är att kostnaderna för det nisäger skall öka kapitalets villighet att gå in i industrin och öka sparandetsystematiskt fördelas på ett sådant sätt att ett fåtal av landets medborgareden vägen får en väsentlig förbättring av sina villkor. Åt alla de andra sägerni; Uppoffringar, nedskärningar, sparande. Det är det som gör att ni håller påatt slå sönder någonfing som var väsentligt i det här landet,nämligen att man kände att när det var fråga om uppoffringar, så fördelades deefter förmågan att bära dem. Ni leds av föreställningar om nödvändigheten avatt göra vissa marknader attraktiva, vilket skadar de mål ni självauppställer. Sedan, , höll jag ett anförande ,och huvuddelen av det anförandet ägnade jag åt att beskriva det slags politiksom socialdemokratin vill föra men som ni säger nej till. AnL 34LARS () replik; undvek att besvara min fråga genomatt gå till motattack och hävda att vi moderater i vår reservation och även i övrigtendast citerar vad som har stått i tidigare regeringsdokument om marginalskattereform,inte om andra delar. Det ser jag som egendomligt. Jag ägnade en stor del avmitt anförande här i debatten åt att just klargöra att vi står bakom t. ex.tanken på totalfinansiering, och anlade en rad synpunkter på hur en sådanskulle uppnås. Jag har också berört avdragsfrågorna. Men där vill jagpåminna om att i handlingsprogrammet berörs inte avdragsfrågorna isamband med marginalskattereformen. Det finns ett avslutande avsnitt om de härproblemen - underskottsavdragen - där det sägs att en marginalskattesänkningär i sig ägnad att avhjälpa en del av de problem som kan hänföras tillavdragssystemet. Vidare påvisar man att det tidigare vidtagits åtgärder: manhar filisatt utredningar, som alla sysslar med den här frågan. Och min poäng är: Det finns lika litet ihandlingsprogrammet som i senare dokument någon koppling mellanmarginalskattereformens första år, som var utsatt till 1982, och någon sortssamfidig åtgärd på avdragssidan. Jag frågar återigen : Är EricEnlund missledd? att han har fel, när han i sitt anförande säger att varkenfolkparfiet eller någonsin torde ha tänkt sig en marginalskattereformsom var frikopplad från t. ex. avdragsfrågan? Det sades i handlingsprogrammet, och det fullföljdes juockså, att man skulle ha överläggningar med socialdemokraterna. Det har vivarit med på, och vi skulle med stor tillfredsställelse ha hälsat ensamförståndsuppgörelse, då det är naturligt att riksdagsmajoriteten ändå fåråtskilligt med av sina förslag. Vi kan däremot inte vara med på något sominnebär uteslutande eftergifter när det gäller intagna ståndpunkter på denborgerliga sidan och en kapitulation för socialdemokratisk skattepolitik. Och låt mig till slut fråga utskottets ordförande ; Har utskottets ordförande läst reservationen från socialdemokraterna,där de på tal om skatteuppgörelsen säger att den är en del av ett större samlatskatteprogram som socialdemokraterna har lagt fram. Det innefattar då, förutombegränsningar av avdragsrätten, införande av produktionsfaktorsskatt - det ärliksom inget tal om att det skall vara arbetsgivaravgifter i stället - samtskärpt förmögenhetsskatt och skärpt skatt på realisationsvinster. Är och regeringen beredda att slå in på dethär, som av socialdemokraterna i reservationen uttryckligen anges vara en delav deras program? Den ekonomiska politiken, m. m. AnL 35CARL-HENRIK (vpk) replik: ordförande sägeratt han inte diskuterar med oss därför att vi är anhängare av socialistiskplanhushållning. Ja, det är en nutida liberal ståndpunkt som intar.De som började företräda liberala idéer och liberala partier här i landet hadelyckligtvis en något annan uppfattning. Det är riktigt att vi i vår motion skriver attarbetslöshetens fullständiga avskaffande kräver en socialistiskplanhushållning, och det tror vi är en hållbar ståndpunkt. Men samtidigtställer vi en rad konkreta förslag om hur man redan nu skall kunna minskaarbetslösheten genom att hejda utarmningen av industriproduktionen, höja dengenomsnittliga förädlingsgraden, bygga upp en samhälleligt ägd och organiseradindustrisektor, öka bostadsbyggandet, förbättra den kollektiva trafiken osv.Det finns alltså en rad konkreta förslag, som också sammanfattas i kravet bör ha ett industriprogram för 100 000 nya industriarbeten före 1980-taletsutgång. Det är möjligt att misstänker att man för attkunna uppfylla dessa rimliga krav måste införa socialism i . Vi harkanske litet mera tilltro till det nuvarande ekonomiska systemet, eftersom vimenar att det även inom detta systems ram skulle vara möjligt att göra en delmot arbetslösheten och öka antalet arbeten inom industrin. Det är detta som vivill diskutera här i . Om skall tillämpa den där stränga principen,bör han f. ö. även upphöra att diskutera med företrädare försocialdemokraterna. Läs socialdemokraternas partiprogram! Det är förfärligtfrån den här synpunkten, . Jag tror emellertid att det är rättohållbart att vidhålla Nr 161 synpunkten att bara diskutera meddem som tycker som man själv. Tisdappnden därför dra ytterligare en lans förde konkreta förslag som jag ställde i mitt Q inni1081 anförande. Enligt min mening är detstrategiskt viktiga som vi måste göra just ' _ nu att ta upp kampen för det första motarbetslösheten och för det andra mot Kunde vi under denärmaste tre åren skapa 100 000 nya arbeten ;,,,/ inom den offentliga sektorn ochinom industrin, skulle vi nämligen också ha politiken,III. kommit enbra bit på väg för att lösa de problem som med rätta har dragitfram i debatten: underskottet i bytesbalansen och underskottet i statsbudgeten.Vi skulle också kunna åstadkomma något i kampen mot inflationen. Detta är ju konkreta förslag, och jag är förvånad över attvi inte kan få en debatt om dem. AnL 36 () replik; Jag resonerar gärna med C,-H, , detkan jag försäkra, men C.-H, vet mycket väl att debattreglerna här ikammaren inte gör det möjligt att mera utförligt kommentera tre föregåendetalare. När det gäller senaste inlägg vill jagsvara: Jag är varken missledd eller har läst fel. I de aktstycken somtrepartiregeringen lämnade ifrån sig och omnämnsförutom marginaiskatte-reformen också avdragsfrågorna och en justering avbruttolönerna. Det är litet märkligt att i sin reservation väljeratt bara citera vissa bitar och utelämna andra. ironiserar även över att jag nämnerordet uppoffringar och talarom att svenska folket måste vara berett tillsädana. vet jag att det finns samma formuleringar i era tidigarereservationer. Jag hoppas, , att ironin inte är ett uttryck fören underskattning av betydelsen av den enskilda individens livsinställning iett demokratiskt samhälle och förmåga att ta ansvar och visa hänsyn till andrasönskemål. Underskattar man betydelsen av detta, kan man inte heller tro på vadjag brukar kalla demokratins metod, nämligen att det bästa sättet att förändraett samhälle är att bygga på medborgarnas egen övertygelse och inte försökatvinga dem. I mitt anförande försökte jag också lyfta fram de faktorersom jag menar är huvudorsaken till våra ekonomiska problem. Dem vill över huvud taget inte diskutera. Men är det inte så, , att om man vill råda bot på svåra problem, är det nödvändigt att reda ut deras orsaker? Men både i er partimotion och i reservationerna låtsas ni nästan som om dessa ändrade villkor inte existerar, och därför går inte heller argumenta tionen ihop. Ni har tidigare hårt kritiserat devalveringarna 1977 och de övriga kostnadsanpassningarna, men i reservation nr 1 uttrycker ni närmast er anslutning till dessa åtgärder. Och när ni nu anmärker på att den ekonomiska politiken var alltför expansiv närmast efter devalveringarna, vill jag påminna om att ni på intet sätt ville medverka till en 58 åtstramning. Tvärtom gav ni ettstort antal överbud både inom näringspoli- tiken ochpå andra områden. De senaste årens utveckling beskriver ni utan Nr 161 att ens nämna att oljekostnaderna nära nog fördubbladesunder 1979, trots Tisdaeen den att dettavar en av de viktigaste orsakerna till den kraftiga ökningen av g jpj gg Görinte detta.ändå, , intryck av en opposition som dels j ekonomiska försökergöra en felaktig verklighetsbeskrivning, dels står ganska tomhänt politiken m m när det gäller alternativ till den politik som regeringen för? Förste vice talmannen anmälde att Kjell-OlofFeldt anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik, AnL 37 (); Det talas mycket om ekonomisk kris i vårtland. Krisens innehåll kan sammanfattas i följande punkter, enligt de debattersom har förekommit här i kammaren och i massmedierna: Vi har ett stort underskott i vår bytesbalans och därmedockså en växande utlandsskuld. Vår exportindustri har förlorat marknadsandelar.Statsbudgeten har ett stort underskott, som vi inte kan leva med varaktigt. Vihar byggt upp en mycket hög standard i vårt land. Det har fört oss fram till enledande position i världen i standardavseende. Vårt problem är att vi till stordel har lånat ihop till denna standard från andra länder. När vi talar om vår ekonomiska situation är det alltsåviktigt att komma ihåg att vi gör detta från en mycket hög välståndsposition.Vi får inte gripas av resignation. Det år också viktigt att vi har perspektivpå vår situation. Om vi lyfter blickarna ut över våra gränser upptäcker vi attSverige inte är det enda land i världen som har ekonomiska svårigheter i dag.Det finns många länder som får ta itu med sina kriser från en betydligt sämreposition än vad vi får göra. bör ha goda möjligheter att klara krisen. Det finns dock inga patentlösningar på 1980-taletsproblem, Jag tror t. ex. inte att 1980-talets problem löses genom att vi gårtillbaka politik med koncentration, stordrift och ohämmadkonsumtionsökning som dominerande politiska mål för vissa meningsriktningar. Oljeprishöjningarna har spelat en avgörande roll för densituation som vi nu befinner oss i. Inget land kan gå opåverkat från sådramatiska stegringar av oljepriserna som förekommit . Helavästvärldens ekonomi lider av sviterna från oljeprishöjningarna. Den internationella tillväxten har blivit betydligt lägre,som världsinflationen når upp till nivåer som bara för någradecennier sedan tedde sig som helt orimliga. För västvärldens industriländerhar arbetslösheten blivit ett dominerande problem. Det skulle då vara besynnerligt, om inte också ien betydande utsträckning hade drabbats på samma sätt. Våra industrier har fått ökade avsättningssvårigheter på världsmarknaden. Vi har också fått stora under skott i vår bytesbalans. Men på en punkt skiljer dock ut sig klart fördelaktigt vid en internationell jämförelse. Arbetslösheten har kunnat bekämpas betydligt mera framgångsrikt än i de flesta andra länder. Nr 161 Parallellt med oljeprishöjningarnapågår ett skede av Tisdaponden betydande internationellstrukturomvandling. Denna har påverkat traditio- g igoi nella industribranscher, såsomvarvs-, stål- och textilindustrin. Världen har fått se nya, unga industrinationer växa upp och delta i den Den ekonomiska polinken, m. m. När konkurrensen från andra länder ökar känns det besvärande, ochdet kan komma att kännas ännu mera besvärande . Vi måste dockkomma ihåg att det växande välståndet i dessa länder på kan hjälpatill att öppna nya marknader för svenskt näringsliv och svenskt kunnande. I det korta perspekfivet måste vi dock räkna med fortsattastruktur- och omställningsproblem för delar av det svenska näringslivet. Vimåste leva med dessa problem. En del av de svenska ekonomiska problemen är hemmagjorda.Mot mitten av 1970-talet upplevde svenskt näringsliv en våldsam kostnadsexplosion,som allvarligt försvagade konkurrenskraften. Vi fortsatte under större delen av1970-talet att öka vår konsumtion, privat och offentligt, som om vi hade enlika hög ekonomisk tillväxt som . Men den ekonomiska fillväxtenvar bara hälften så hög. Det gjorde att nästan ingenting av den växande kakanblev över till sparande och produktiva investeringar. Vi konsumerade nästanalltihop. Slagkraften i det svenska näringslivet urholkades. Det är nuangeläget att vi utan dröjsmål reparerar dessa skadeverkningar, så att svensktnäringsliv återigen med kraft kan möta den internationella konkurrensen. De krav som den ekonomiska politiken framövermåste inriktas på att förverkliga ligger i linje med det huvudalternativ som skisserasi långfidsutredning. Det är på den vägen vi måste vandra under1980-talet, om vi skall kunna trygga sysselsättning och välfärd i . Dåemellertid utvecklingen - och av propositionens prognoser att dömaunder 1981 - så väsentligt tycks avvika från denna kurs, måste vi nog räkna medatt vi skall ha slutet av som riktpunkt för att nå balans. Det betyder givetvis inte att vi skall pruta på våravillkor och ambitioner. Tvärtom innebär det förhållandet att anpassningsprocessenredan är kraftigt försenad, att ansträngningarna att föra oss in på rätt banamåste intensifieras. De aviserade sparmålen /83 på 12 miljarderligger alltså fast. De socialdemokratiska motionärerna och reservanterna ifinansutskottet delar den uppfattningen att det behövs krafttag för att kommatill »"ätta med balansbristerna i ekonomin. Mot den bakgrunden är detförvånande att socialdemokraterna inte presenterar några konkreta förslag tillbesparingar eller ens antyder något riktmärke för hur kraftig återhållsamhetenmed utgifterna bör vara. Såvitt jag kan se finns inget genomarbetat alternativi socialdemokraternas motion i det avseendet. Den ekonomiska politikens inriktning bör vara att delssäkerställa ökad produktion, dels se till att produktionsökningen används föratt förbättra vår 60 Den svenska ekonomins produktivitet ochproduktionsförmåga måste förbättras. Tyngdpunkten bör ligga på skattepolitiken -marginalskattereformen är därvid en del, inte allt - på åtgärder för att tryggaföretagens kapitalförsörjning samt på åtgärder för att få en bättre fungerandearbetsmarknad och en effektiv regionalpolitik. Som jag har antytt fidigare, fru talman, innebär sparmålet1982/83 en utomordentligt hård budgetprövning. Den tillväxt i ekonomin som vikan åstadkomma måste i största utsträckning reserveras för ökad export och ökadkapitalbildning. Det hade kanske varit värdefullt om man ikompletteringspropositionen mera planmässigt hade kunnat visa på hurnedskärningar och aktiva offensiva insatser kompletterar varandra. Inte minstur sysselsättningssynpunkt är detta viktigt. En del viktiga åtgärder i offensiv riktning har nämligenredan vidtagits och flera kommer. För att nämna några vill jag peka på attnäringslivets investeringar har stimulerats genom byggnadsverksamhet ochindustribeställningar. I vår har också tagit ställning till trepropositioner som var och en berör centrala näringspolitiska områden, nämligenindustri-, energi- och arbetsmarknadspolitiken. Införandet av skattefondssparandet, åtgärder för attstimulera smäföre-tagsamheten, lindring av dubbelbeskattningen avaktieutdelningar liksom översyn av lagstiftningen om anställningsskydd ochlagen om ledighet för studier m. m. skall också ses i ljuset av det ovanangivna syftet att stimulera till offensiva satsningar i näringslivet. måste näringslivet se detta som en utmaning och äveninvestera för att få fram nya produkter. I det här sammanhanget är det ocksåvärdefullt med den översyn av anställningsskyddslagen som syftar till att vidgamöjligheterna till provanställning av ungdomar. Ändrade regler i dettahänseende skulle på ett verksamt sätt bidra till att näringslivet i ökadutsträckning anställer ungdomar som kommer direkt från grund- ochgymnasieskolan. De mindre och medelstora företagens speciella problemmåste ut. Människans vilja att enskilt satsa i exempelvis etthantverksyrke eller i samverkan satsa på nyföretagande bör uppmuntras. När vi nu i den rådande ekonomiska situationen måste hällatillbaka den offentliga sektorns utgiftsökning, är detta inte liktydigt med ennedvärdering av den offentliga sektorns betydelse. I den offentliga sektorningår t. ex. socialförsäkringssystemet. Det utgör en omistlig del i en modernvälfärdsstat. Det är emellertid på en ohållbar situation att deoffentliga utgifterna växer snabbare än de samlade resurserna. Om detta fårfortgå, kommer de negativa följderna i form av stagnation, inflation ocharbetslöshet att hårdast drabba just dem som det sociala trygghetssystemet äruppbyggt för att skydda. Av den offentliga verksamheten svarar kommuner ochlandsting för . Kommunerna tar i anspråk närmare en fjärdedel avbruttonationalprodukten. Kommunernas anpassning til! Den ekonomiska politiken, m. m. Nr 161 nomiska utvecklingen har stor, föratt inte säga avgörande, betydelse för Tisd'ieen den strävan att nå ekonomisk balans.Långtidsutredningens bedömning är att Q inni 1981 i volymökning är vadvi bör anpassa oss till . _ Regeringen har anslutit sig tilllångtidsutredningens bedömningar på denna Den ekonoiniska P""*' nolitikpn m m har vid behandlingenav proposition 116 på finansutskottets hemställanställt sig bakom den förra regeringens bedömningar att den kommunalakonsumtionen 1982 inte bör tillåtas öka med i volym. Det är helt klart att statsmakterna har ett mycket stortansvar, och de är skyldiga till mycket av den kommunala konsumtionen genomreformer som lagts på kommunerna utan att staten grundligt analyserat deekonomiska konsekvenserna av dessa reformer. har vid ett flertal tillfällen ocksåbetonat att reformer som kommunerna ålagts att genomföra också måstefinansieras. För att man skall klara verksamheten inom det nu begränsadeekonomiska utrymmet, blir det nödvändigt att ompröva redan beslutade reformer. I de kalkyler som kommunalekonomiska arbetsgruppen ()räknat fram sägs att den enda utvägen för att klara också en till sänktkonsumtionstillväxt 1982 utan kraftiga utdebiteringshöjningar är att statsmakternaomprövar flertalet av de reformer som berör den kommunala verksamheten under denärmaste åren. Genomförandet av en rad av de reformer som på senare tidbeslutats av måste enligt utskottets mening därför skjutas påframtiden, om de angivna målsättningarna skall kunna uppfyllas. Det är därför tillfredsställande att regeringen nu ikompletteringspropositionen konkret redovisar olika områden för omprövningaroch att får en samlad bedömning. vill nu som tidigarebetona vikten av att man ändrar på regler och föreskrifter som kan inverkastyrande på ökningen av kommunernas ekonomiska volym. På områden där riksdagenredan beslutat krävs en medverkan frän för att revidera dessa planer,och sådana förslag kommer . Det gäller läroplan,genomförandet av den samlade skoldagen, frågan om underställning av planer föromsorgen om psykiskt utvecklingsstörda och riktlinjer för den regionala ochkollektiva persontrafiken. En proposition om förenkling av statliga regler inombarnomsorgen har antagits av . Socialdemokraterna har i sin reservation inte kunnatacceptera en takt i kommunernas volymökning om utan anser i stället volymökning vara tillämplig också på . Inte heller här har socialdemokraterna i sin motion och reservation några konkreta förslag. Det hade naturligtvis varit på sin plats att också oppositionen kunnat redovisa områden av begräns ningar i kommuner och landsting, i synnerhet när man rent allmänt säger att den kommunala volymökningen måste begränsas. Planerna för barnomsorg och långtidssjukvård bör enligt motionärerna ligga kvar enligt tidigare 62 beslut. Låt mig i det sammanhanget påpekavad utskottets majoritet har konstaterat när det gäller att tillgodoseefterfrågan på barnomsorg. har varje årskullnyfödda barn varit klart mindre än första hälft. Det innebäratt med den utbyggnad som skett sedan antog enutbyggnadsplan för barnomsorgen kan en väsentligt störreandel barn av varje årgång få omsorg även vid en reducerad utbyggnadstakt.Sedan finns det naturligtvis möjligheter för kommunerna att själva prioritera. Enligt de överläggningar som skett mellan regeringen ochkommunförbunden är barnomsorgen och långtidssjukvården sådana områden somskall ha högsta prioritet. Hur ser det då ut i praktiken? har kommundepårtementet studerat 29 kommunalabokslut.