prot · G409124 · 1980-12-31 00:00:00 — Eftersom kvoten enligt inte är begränsadtill sydamerikaner och inte heller är begränsad till antalet 1 250, utan densiffran har överstigits, vill jag fråga; Varför har manöver huvud taget den här kvoten? Det vore bättre att ha mer allmänna regler förvilka människorsom skall få asylrätt i . Och det må vara hänt att vissa flyktingar frånSydamerika är i större behov av asylrätt än vissa tjeckoslovaker och kanskeockså f. n. människor från , men är det därför säkert att det är tillSverige de skall komma i första hand? Det förefaller mig både ur deras ochkanske också ur svensk synpunkt naturligare att sydamerikanerna får rätt attkomma som flyktingar till länder som har närmare förbindelser och kulturellanknytning till de länder de kommer ifrån, under det att tillhör deländer som har lättast att absorbera östeuropeiska flyktingar. Det gällerexempelvis ett ganska uppenbart fall med en flykting från Charta 77, som detännu inte varit möjligt att få uppehållstillstånd för. Jag kanske skulle förklara det helaytterligare. Kvoten gäller flyktingar som vistas utanför sina länder och alltsåredan är flyktingar under flyktingkommissariens beskydd. Det är därför urvaletsker i samråd med flyktingkommissarien. Därutöver, och det understryker jag isvaret, kommer ett stort antal ytterligare flyktingar hit till ochsöker asyl. Och i de fallen är det givetvis enbart de individuella skälen somprövas, och hänsyn tas inte alls till vilket land de kommer ifrån. Når det gäller kvoten är det riktigt att det i regeringensbeslut står att kvoten på 1 250 i huvudsak eller i första hand - jag kan inteexakt erinra mig formuleringen - skall användas för latinamerikanskaflyktingar, eftersom behovet för dem varit så stort. En sådan fördelning harockså skett, efter det samråd som jag har talat om. De speciella beslut som vi harfattat rörande sydostasiatiska flyktingar är resultat av den överenskommelsesom träffats vid en konferens som flyktingkommissarien ordnat, där han försöktefördela ansvaret för de sydostasiatiska flyktingarna. Antalet flyktingardärifrån har alltså varit 750 för innevarande budgetår och 2 000 för föregåendebudgetår - och de besluten var direkt riktade mot sydostasiatiska flyktingar. Mendet finns ingenting som hindrar att vem som helst som kommer hit söker asyl,Alla har asylrätt i , oavsett om de har skäl till det. Anf.30 BO (); Det var mycket värdefulla kompletterande upplysningar somjag nu fick. Det kan hända att det i viss mån har varit bristande kommunikationmellan invandrarverket och regeringen. Når jag har diskuterat denna fråga medinvandrarverket har nämligen verket undrat: Ryms verkligen dessa flyktingarinom kvoten på 1 250? Det är således en ganska irrelevant fråga. Det beskedethälsar jag med tillfredsställelse. Jag har ryktesvägen hört berättas att invandrarverketskriver runt till ambassader i och ber dessa begära att kvoten skallökas. Om detta är sant, vilket jag inte kan garantera, måste det innebära attinvandrarverket fäster en helt annan vikt vid denna kvotbestämmelse än vad mangör inom regeringen. Därför vore det nog önskvärt om regeringen sade ifrån att vi visserligen har en invandrarkvot för flyktingar men att Om asylräu för kristna flyktingar från asylpolitikenskall ses i ett större sammanhang. Det har redan funnits stora, konkreta fallsom avspeglat ett sådant synsätt, men det kan kanske ändå finnas behov av enytterligare kontakt mellan invandrarverket och regeringen, har endast att tillämparegeringens bemyndigande, och jag vill inte kommentera detta ytterligare. Jag vill däremot rätta till en uppgift i mitt svar där jagmöjligtvis var för kategorisk. Jag tror att jag sade att kvotflyktingar endastär sådana personer som vistas utanför sitt land. Det finns undantag här. Omflyktingkommissariatet direkt ur landet kan få ut flyktingar, kan dessa ocksåbetraktas som kvotflyktingar. Jag ville bara korrigera detta. 8§ Svarpå interpellationerna 1980/81:119 och 124 om asylrätt för kristna flyktingarfrån har frågat mig om jag ärberedd att ta initiativ till att ta bort särbehandlingen av turkiska kristnasom söker asyl i , i har frågat mig när regeringenavser att upphöra med diskrimineringen av kristna flyktingar från , Jagbesvarar interpellationerna i ett sammanhang. En flykting som uppfyller kraven i FN;s flyktingkonventionhar en nästan oinskränkt rätt att få stanna i eller annat land somratificerat denna konvention, I har , vid sidan av bestämmelsernaom konventionsflyktingar, även personer som inte kunnat bedömas som flyktingarav humanitära skäl enligt praxis tillåtits att stanna här. Denna praxislagfästes , Den nya bestämmelsen innebär att personer som,utan att vara flyktingar, på grund av de politiska förhållandena i sitt hemlandinte vill återvända dit och som kan åberopa tungt vägande omständigheter tillstöd för detta, inte utan särskilda skäl skall vägras rätt att vistas iSverige, Av förarbetena till bestämmelsen framgår att vid bedömningen av vadsom skall anses vara "särskilda skäl" nödvändig hänsyn får tas tillSveriges möjligheter att ta emot utlänningar vid sidan av den regleradeinvandringen, beslöt regeringen att de turkiskaassyrier/syrianer som då befann sig i skulle få stanna här. Grunden förbeslutet var att assyrier/syrianer i levde under svåra förhållanden pågrund av motsättningar mellan denna kristna minoritet och den muslimska majoritetsbefolkningen.De bedömdes inte vara flyktingar, men de ansågs ändå som grupp ha sådana starkaskäl att inte vilja återvända till hemlandet som avses i den i januari samma åri utlänningslagen införda bestämmelsen. beslöt regeringen införaviseringsplikt för turkiska medborgare, eftersomrisken för en alltför omfattande fortsatt inströmning ansågs mycket stor. Invandringen av assyrier/syrianer från fortsattedock i stor omfattning, framför allt till , och redan i november 1976tog regeringen ett nytt s, k, nollställningsbeslut, som innebar att allaassyrier/ syrianer från som då befann sig i landet fick stanna.Samtidigt fann regeringen, främst mot bakgrund av det stora invandringstrycketfrån denna grupp och den starka koncentrationen till i huvudsak en enda ort,att det fanns särskilda skäl att i fortsättningen i allmänhet vägraassyrier/syrianer från tillstånd att vistas i , Jag vill härunderstryka att beslutet inte innebar att alla assyrier/syrianer skulle vägrasvistelse i , Den som kunde anföra mycket starka humanitära skäl ellerhade nära anhöriga här i landet skulle få stanna i enlighet med gällandelagstiftning och praxis. Detsamma skulle naturligtvis gälla den som varflykting. Regeringen beslöt också att införa en intensifieradstickprovskontroll vid vissa gränskontrollorter i södra och västra . Novemberbeslutet hade föregåtts av ingående samråd medrepresentanter för myndigheter oeh organisationer, t. ex. ,frikyrkorna och Röda korset. Invandringen av assyrier/syrianer fortsatte dock, om än inågot minskad takt. beslöt regeringen aft vissa assyrier/syrianerfrån , nämligen de som då befann sig här och hade anknytning hit genomatt någon förälder eller något barn var bosatt här, skulle få stanna i Sverige.Beslutet innebar en tillfällig utvidgning av gällandefamiljeåterföreningspraxis till förmån för den aktuella gruppen. Regeringenbeslöt också att införa en s. k. familjeåterföreningskvot för släktingar iTurkiet till här bosatta assyrier/ syrianer. Genom denna kvot harinvandrarverket kunnat ge 600 släktingarmöjlighet att invandra vid sidan av de regler som normalt gäller förfamiljeåterförening för andra invandrare i . har regeringen efter individuellprövning i varje enskilt fall fattat beslut rörande 950 assyrier/syrianer frånTurkiet. Av dessa har nära hälften - 436 stycken - fått tillstånd att stanna iSverige. Till de 436 kommer sedan en automatisk följdinvandring av make/makaoch omyndiga barn. Ca hälften av de 436 har fått stanna på grund av de skäl somåberopats vid regeringens första prövning. Den allra största delen av de övrigahar fått stanna på skäl som har tillkommit efter inresan i . De skäl sommedfört beslut att få stanna har i allmänhet varit anknytningsskäl och mycketstarka humanitära skäl. Den statistik jag nu redovisat är resultatet av denindividuella prövning som görs i varje ärende, även när det gällerassyrier/syrianer från , Den speciella politik som har tillämpats visaviassyrier/syrianer från har alltså medfört att många av dem har fåtttillstånd att bo och leva i på grunder som inte har tillämpats förnågon annan grupp, Def har alltså skett en "positiv särbehandling" avgruppen. Den "negativa särbehandlingen" gäller främst tillämpningenav "särskilda skäl" och de konse- Om asylrätt för kristtia flyktingar från Om asylräti för kristna flyktingar från kvenserdetta får för asylsökande vid den svenska gränsen. Rättssäkerheten vid gränsenhar dock ytterligare stärkts sedan den nya utlänningslagen infördes ,eftersom polisen numera alltid - om politiska skäl har åberopats i ärendet -skall anmäla ett avvisningsbeslut till invandrarverket innan beslutet kanverkställas. Principiella invändningar kan göras mot det faktum attspeciella regler och en speciell politik tillämpas för en viss grupp. Jag hartidigare här i uttryckt förståelse för dessa invändningar. Det gällerinvändningarna både mot att, som sker, hela gruppen hänförs till en visskategori och mot att "särskilda skäl" tillämpas på samma grupp. Detvore givetvis ett önskemål att man kunde sluta med särbehandlingen och tillämpasamma invandringspolitik gentemot assyrier/syrianer från som den somgäller för andra invandrargrupper. Orsaken till att regeringen började tillämpalagens bestämmelser om "särskilda skål" var, som jag har nämnt, denstarka tillströmningen av assyrier/syrianer från och regeringensbedömning av våra mottagningsresurser. Jag delar den bedömning som då gjordes.Det gäller nu att se om förutsättningarna beslut i någon väsentligdel har förändrats. En förändring av praxis kan nämligen inte få leda till attinvandringen från denna grupp drastiskt ökar. synes invandringen avassyrier/syrianer från ha minskat avsevårt. Varför den har minskat ochhur bestående minskningen kommer att bli är det för tidigt att uttala sig om.Jag har inom initierat ett särskilt beredningsarbete för attkunna bedöma om det finns förutsättningar att ändra den särbehandling i både positivoch negativ bemärkelse som den nu gällande politiken innebär. I detta arbetestuderas fortlöpande både situationen i och omfattningen avinvandringen till . Under detta anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 33BERTIL (); Jag vill tacka statsrådet försvaret. En noggrann läsning av det kan inge förhoppningar om att något positivthåller på att ske i den riktning som också anges i interpellationen. Jag villemellertid anstå med en definitiv bedömning i det avseendet till dess jag harfått svar på några kompletterande frågor, som jag återkommer till i slutet avmitt anförande. Nästan varje gång då jag som riksdagsman har hafttillfälle att möta de skolungdomar som besöker och som brukar fåtillfälle att råka någon av oss ledamöter frågar de: Får du några brev? Ringerfolk till riksdagsmännen? Har ni kontakt med vanliga människor utanför ? I regel kan vi nog säga att vi kontinuerligt har sådanakontakter, men aldrig har jag som riksdagsman - och för den delen inte hellersom statsråd - haft så regelbundna,ihållande och ofta förekommande brev- och telefonförfråg- Nr 124 ningar som när det har gällt vårt lands hållning till assyrierna/syrianerna,de den kristna från , som söker sig till . Statsrådetsredovisning av den faktiska utvecklingen av svensk invandrar- politik oeh fram till ger klart vid handen q asylrätt för 1. att en ständigström av kristna från , främst från sydöstra kristna flvktinsarTurkiet, under de senaste fem sex åren har velat lämna sitt land och imycket jä storutsträckning har sökt sig till , 2. att strömmensnart blev så strid och de asylsökande så många att det kan vara berättigat attsäga att kaos hotade och 3. att den förstatrepartiregeringeh därför såg sig nödsakad att i samråd med bl. Röda korsetoch de svenska kristna trossamfunden förklara särskilda skäl vara rådande, skälsom i praktiken inneburit och innebär att assyrier/syrianer från iallmänhet förvägras tillstånd att vistas i . Jag är medveten om att de som kunnat anföra mycket starkahumanitära skäl eller haft nära anhöriga här i landet har fått stanna. Jag ärockså medveten om att både den första trepartiregeringen ochfolkpartiregeringen genom särskilda beslut tillämpade vad statsrådet "en positiv särbehandling". Men en stark opinion har ändågång på gång mobiliserats i avsikt att få att tillämpa en mera generöshållning mot dessa kristna från . Det är framför allt trossamfundensfolk som . engagerat sig och som inte förtröttats att kritiskt vaka över hurinvandrarverk, regering och riksdag reagerar inför det som sker. Och det som skett och sker är av den art att man i och försig inte har svårt att förstå aft människor blir upprörda. Hårda domar haribland fällts över de beslut som vi som är i politiskt ansvarig ställning haransett oss böra fatta, även om de besluten - det vet jag av egen erfarenhet -mycket ofta har fattats under stor vånda. De hårda domarna kan ibland förklarasav att alla omständigheter i det enskilda fallet inte är kända och att de avintegritefsskäl kanske inte heller kan ges åt offentligheten. Hur som helst:Även om det i 436 av de 950 enskilda fall som varit underregeringens prövning slutat med att tillstånd att stanna i har givits,så har i 514 andra enskilda fall människor och nära anhöriga till dem fått taemot beslut som ofta inneburit stor personlig tragik. Visst skall vi som politiker glädjas över att människorengagerar sig i ärenden av denna art. För varje sådan opinionsyttring kan vi jui varje fall få klart för oss att det finns människor som genom sina attityderoch i praktisk handling är beredda att stärka den solidaritet som vårt samhällehar obegränsade behov av. Det gäller för resten inte bara invandrarpolitiken-det gäller u-hjälpen, socialvården, kriminalvården, för att nu att bara tanågra exempel från områden där kalla hjärtan och hårda tag alltför ofta fårgöra sig gällande i diskussioner människor emellan. Den solidaritet som behövs är det som regeringen alltsåansett sig vara nödsakad att bedöma såsom otUlräckligt när de s. k. särskilda skälen har måst träda in med hänsyn till det som i statsrådets svar kallas för våra 33 Om asylräti för kristna flyktingar från mottagningsresurser.Det viktiga i fråga om dessa resurser är ju inte själva de yttre uttrycken förhur vi kan och vill ta emot, utan det är själva den inställning som finns blandfolket. Vi har ofta anledning att med sorg i hjärtat konstatera attsolidariteten inte är tillräcklig. Jag sade att det framför allt är trossamfundens folk somhar gjort sig påminta när det gäller assyrierna/syrianerna. Hettan i detengagemanget har sin förklaring inte minst i det förhållandet att assyriernavar de första s. k. hednakristna. I , den nuvarande turkiska stadenAntakya, grundades den första hednakristna församlingen. seglade utifrån hamnstad på flera av sina missionsresor till . Apostlagärningarnai vår bibel berättar i kap. 11, vers 26; "Och det var i somlärjungarna först begynte kallas 'kristna' ". Assyrierna/syrianerna var alltså våra första kristna -. har de förföljts av under enlång, blodig historia, som har sin fortsättning ända in i modern tid, ända in ivårt eget årtionde - i ett land där förföljelse till följd av religiös ochpolitisk övertygelse tyvärr hör till ordningen för dagen. Det är en situationsom just i dessa veckor är akut och aktuell med tanke på snartstundande sammanträde. Vittnesbörd har vi oupphörligen fått av de många kristnaasylsökande från - andra vittnesbörd än de som under de senaste dagarnahar mött oss från de hungerstrejkande kurderna på . Den kristna opinionen har varken i vårt eget land eller ide internationella ekumeniska sammanhangen låtit sig tystas ner. Ett av detyngsta dokumenten är den s. k. Brysselrapporten. Den är utarbetad av deeuropeiska kyrkornas kommitté efter 18 månaders studium, inkl. besök i området.Rapporten påminner om att den syrisk-ortodoxa minoriteten icke åtnjuterminoritetsrätt i . Rapporten säger sammanfattningsvis följande; Dekristna är offer för fortlöpande våldshandlingar som är speciellt riktade motdem. Följande kan ges som exempel på fortlöpande våldshandlingar: överfall ochmord på syrisk-ortodoxa man på deras åkrar, stöld av boskap, övertagande avkristnas mark genom utpressning och hot, bortrövande av kristna flickor ochtvångsgiftermål med muslimer samt förstöring av kristna kyrkor och kloster. På svensk sida har senast för ett par veckor sedanLutherska världsförbundets svenska sektions styrelse tagit till orda och sägerbl. a. att tillämpningen av de s. k. särskilda skälen, den negativasärbehandlingen av assyrierna/syrianerna från strider mot svenskrättstradition. Styrelsen för svenska sektion medLutherhjälpen vädjar därför till regering att intelängre särbehandla assyrier/syrianer från som grupp, att medverka till att nu splittrade assyrisk/syrianskafamiljer kan återförenas och att därvid beakta assyriernas/syrianernas egetfamiljebegrepp samt att erkänna de assyrier/syrianer som lider politiskoch/eller religiös förföljelse i sina hemländer som konventionsflyktingar. Minakompletterande frågor, som jag hoppas skall kunna besvaras i denna debatt, är följande. Samstämmigarapporter, inte minst från vederhäftiga och omdömesgilla besökare - jag har nupå morgonen haft kontakt med en grupp som ganska direkt återkommit från Turkiet- talar liksom Brysselrapporten om ökande svårigheter för de kristna, framförallt i östra . Därföroroar mig en passus i interpellationssvaret, där det sägs att "enförändring av praxis inte får leda till att invandringen från denna gruppdrastiskt ökar". Varförgor statsrådet denna bedömning? Om svårigheterna ökar, måste väl också vår generositet öka? Kanske det kan bli skäl att förklara syrianerna som konventionsflyktingar? Tyvärr kan det bli nödvändigt att göra den bedömningen, och jag hoppas att regeringen skall komma fram till en sådan bedömning . När statsrådet talar om att hon inomregeringskansliet initierat ett särskilt beredningsarbete för att kunna bedömaom det finns förutsättningar att ändra den särbehandling .som den nuvarandepolitiken innebär, vågar jag tolka det så, att det innebär att statsrådet tarett steg på vägen mot att i varje fall inte avvisa chansen till ettregeringsinitiativ, vilket var kärnpunkten i min fråga. Bedrivs detberedningsarbetet med all skyndsamhet? När kan vi vänta ett resultat? Är det en riktig tolkning av svaret att regeringenär beredd att överväga att ändra särbehandlingen utan att invänta vadinvandrarpolitiska kommittén kan komma fram till? Är regeringen beredd att ta initiativ på detinternationella planet för att få till stånd en alleuropeisk uppslutning kringen kvotering till olika länder av asylsökande assyrier/syrianer? Omasylräti för kristna flyktingar från 34 iStockholm (fp): Jag vill tacka statsrådet för svaret på min fråga omnär regeringen avser att upphöra med diskrimineringen av kristna flyktingarfrån . Ordvaletkan verka provocerande, men det är inte mitt. Vid enfrågedebatt som vi hade i medgav "diskriminering av gruppen kristna från förekommer". Detvar ett rättframt och ärligt medgivande. Och dessutom helt sanningsenligt. Förvisst är det diskriminering när regeringen väljer ut en enda folkgrupp och motdenna grupp - och endast mot den - tillämpar en specialbestämmelse. Visstär det diskriminering om två flyktingar kommer till gräns och har -teoretiskt sett - exakt lika bakgrund, och den ena får komma in men inte denandra - därför att han är från . Hurlänge skall då regeringen fortsätta med denna diskriminering? redovisar en del fakta. Men i sak lyder det: Tills vidare. Regeringen avser alltsåatt fortsätta diskrimineringen av assyrier. Om asylrätt för kristna flyktingar från dåutgångspunkten för diskussionen . Och den diskussionen handlarnaturligtvis om principer. Men bakom principerna finns människor. Närregeringen beslutat att särbehandla assyrier och syrianer innebär det attmänniskor som alltid levt i samma hushåll inte kan träffas igen. Det innebäratt barn skiljs från föräldrar, att ensamma mödrar sänds till utan ettöre på fickan - och f. ö. utan att de ideella organisationer som vill hjälpadem får tillfälle att lämna över pengar. Diskrimineringen innebär attmänniskor, som inte ser någon annan utväg, tvingas gömma sig. Den innebärmänskliga tragedier, som för oss i vår relativt skyddade svenska tillvaro tersig närmast ofattbara. Vad vi nu bevittnar i är hur århundraden avförföljelser har lett till en exodus av den kristna folkgruppen från vad som engång var kristenhetens kärnområde. By efter by överges. I stora delar av östraTurkiet har kristna kyrkor, kloster och skolor helt övergivits, och denkristna befolkningen decimeras snabbt. De som blir kvar är alltmer skyddslösainför den förföljelse som drabbar dem. De syrianska kristna tvingas ha sin religionstillhörighetinskriven i identitetshandlingarna. De får inte inneha offentlig tjänst. De kaninte ge sina barn undervisning i det egna språket och i den egna kulturen. 1östra utsätts syrianska kristna för svåra förföljelser, som denturkiska regeringen inte på något sätt ingriper mot. Allt detta har gjort att den svenska regeringenkarakteriserar de flesta assyrier och syrianer som kommer till som vadsom för enkelhetens skull brukar kallas för B-flyktingar. Finns det dånågonting som hänt som fått regeringen att ändra den inställningen? Den frågan är avgörande, eftersom påpekade - tycks sätta som ett villkor för att upphöra medsärbehandlingen att invandringen av syrianer - som stoppad -inte ökar. Men om kristna från som regel är B-fiyktingar, borde de välbehandlas som alla andra B-flyktingar? Eller har regeringen - trots ökade förföljelseri - planer på att ändra sin bedömning av de kristna i ytterligarenegativ riktning? försöker att i sitt svar väga den negativasärbehandlingen av kristna från mot en positiv särbehandling som skulleförekomma. Det är en grundfalsk bild: hela gruppen av kristna från Turkietutsätts för en diskriminerande särbehandling. För att något lindra demest upprörande följderna av den politiken har regeringen tvingats att införaen familjeåterföreningskvot. Men det är inte saker som kan vägas mot varandra. Jag menar också att det är fel när hävdaratt det sker en individuell prövning vid gränsen av varje enskilt assyrierfalloch att rättssäkerheten vid gränser i praktiken har stärkts. I fallefter fall får advokater kräva att polisen skall underställainvandrarverket ärenden. Om underställningsplikten tillämpades så att polisenovillkorligen underställde verket ärenden där politisk eller religiösförföljelse åberopas, skulle ju sådana krav från advokaterna inte behövas. Nej,rättssäkerheten vid gränsen tror jaginte vi får förrän - vilket f, ö, har krävt - varje flykting fårrätt till juridiskt biträde vid den avgörande situation då han eller hon förförsta gången möter svenska myndigheter. Låt oss komma ihåg att det var självtsom började -med svenska pengar och svenska plan - att ta hit assyrier ochsyrianer. kom den första gruppen på 200 syrianer hit. Den organiseradeöverföringen av syrianer fortsatte sedan ända . Om vi försöker se den svenska assyrierpolitiken medassyriernas egna ögon blir den svårbegriplig: Hur kommer det sig att det land som mellan 1969 och 1974direkt går ut och rekryterar syrianer stänger gränsen för dem? Hur kommer det sig att en assyrier som kom hit den 12november 1976 fick stanna, men att den som kom samma årslängdes ut? I den utmärkta boken till välfärd, som UlfBjörklund skrivit inom ramen för Expertgruppen för invandrarforskning,sammanfattar han den svenska politiken gentemot de kristna från Mellanösternsom präglad av "villrådighet och inkonsekvens".