prot · G409117 · 1980-12-31 00:00:00 — Så är vi lovade besked ochförslag från försäkringsdomstolskommittén under början av detta år. Det skallinte dröja . Något måste man kunna hämta även där. Avdessa skäl har utskottsmajoriteten sagt sig: rekommenderar vi inte vare signågon ny försäkringsrätt eller ytterligare medel för förstärkning av debefintliga, utan vi vill vänta litet grand och se. Men vi är verkligen bereddaatt komma tillbaka till den här frågan, eftersom det inte kan få fortsätta attse ut pådet sätt som det nu gör. Det är vi alltså helt överens om. Äveni de kanske något mindre frågorna om ersättning från delpensionsfonden delstill , dels tiH försäkringskassorna har majoritetenföreslagit avslag på motionerna. Vi viU närmast se dessa frågor sombokföringsfrågor, där reservanterna föreslår att man på ena sidan skalltillgodoräkna ersättning från delpensionsfonden och å andra sidan skall räkna ner anslaget i budgeten med lika stort belopp -det är därför som jag kallar det för en bokföringsfråga. Man kan undra om detär rätta ögonblicket att belasta delpensionsfonden med ytterligare utgifterjust , när vi vet att den fonden dras med ett stort underskott. Det sades häratt problemet med det underskottet bör lösas på annat sätt. Det Hgger något idet, men i väntan på den lösningen är det kanske ändå onödigt att ytterligareförvärra situationen. lider såvitt jag vet icke någonöverhängande nöd. Beträffande försäkringskassorna föreslås ju endast att detskall komma ett förslag från regeringen. Problemet följs, och det lär väl kommaett förslag endera dagen, så det behövs inte något beslut om det. Jagyrkar, herr talman, bifall till socialförsäkringsutskottets hemställan på allapunkter. Anslagtill försäkringsrätter, m. m. 124 ()replik; Jag känner i stort sett igen argumentationen , då man ocksåsade att man skulle vänta och se. Vi vet ju hur det är: situationen vidförsäkringsrätterna har förvärrats. Jag tycker att man tar alltför lätt på lägetdär. NilsCarlshamre sade att utskottsmajoriteten har tagit allvarligt på problemet, både har tittat och hört. Men då borde man väl ha kommit i kontakt med densvåra situationen och dragit de riktiga slutsatserna, och det måste ju ledatill att man förstärker försäkringsrätterna ordentligt. Detkan inte vara realistiskt att enbart lita till försäkringsdomstolskom-mitténsarbete, vilket tydligen gör. Enligt statsrådets direktiv skallkommitténs förslag rymmas inom ramen för tillgängliga resurser, som det heter.Men då blir det ingen riktig lösning på frågan, utan då får vi ha kvar de långaväntetiderna. Detär klart att man kan göra förenklingar i rutinerna, och det kan kommitténsäkert också komma fram till vid sin översyn, men ytterst handlar det om attdet behövs ökade resurser. Det behövs förstärkningar i försäkringsrätterna, ochman måste ta ansvaret för att bygga ut dem så att de fungerar. NilsCarlshamre sade att det är för många överklagningar och att detta måste varafel. är det emellertid på det sättet att många människor vill ha sinförsäkringsfråga prövad i försäkringsrätterna, och då måste det ju också finnasen organisation för detta. Det kan man inte smita ifrån, utan det är samhälletsansvar att döma fullt ut och att pröva ärendena. De frågor somförsäkringsrätterna handlägger är ändå ganska viktiga, och Anslag till försäkringsrätter, m. m. det är viktigt att de får en snabb behandling;försäkringsrätterna har ju att avgöra ersättningar som har mycket storbetydelse för enskilda människor. Det handlar om handikappersättning,vårdbidrag, sjukbidrag, förtidspensioner och ersättningar för arbetsskador.Många människor är för sin försörjning beroende av dessa bidrag. Jag tycker detär beklagligt att man tar alltför lätt på den här frågan. Det är viktigt attmänniskorna får sina ersättningar snabbt - de är naturligtvis i en svårsituation. Läget är inte hållbart. 125ANNA-GRETA SKANTZ (s); Bara några kommentarer till målbalansen vidförsäkringsrätterna. var målbalansen 16 629 ärenden, ochden var den 23 672 ärenden. Antalet icke avgjorda ärendenökade således med 7 043. har målbalansenökat med 1711, och den är nu 25 383. Denna utveckling är enligt min uppfattninghelt otillfredsställande. har här redogjort för konsekvenserna för deförsäkrade, så jag skall inte upprepa dem. Det är emellertid inte bara deförsäkrade som är oroliga, utan det är också de som arbetar vidförsäkringskassorna och försäkringsrätterna. I ett program i Radio gavchefen för södra försäkringsrätten uttryck för den oro han känner. Han varbekymrad över att antalet icke avgjorda ärenden bara ökar. I vart femte ärendeändras beslutet i försäkringsrätten, jämfört med det beslut somförsäkringskassorna fattat. är det då de försäkrade som får rätt. Dennafemtedel måste alltså vänta upp till innan de äntligen får sina pengaroch tillerkänns sin rätt. Med en målbalans på 25 383 ärenden finns det en riskatt försäkrade kommer att få vänta ännu längre. arbetar enkommitté - försäkringsdomstolskommittén - som har att se överförsäkringsrätternas arbete. Denna kommitté lär bara ha rätt att föreslååtgärder som inte kostar pengar. Enligt uppgifter i massmedia skulle kommittén kunna tänkasig att föreslå att rätten att överklaga vissa mindre ärenden begränsas, attbara en jurist får döma - i varje fall inte tre, som är fallet. Jaghoppas att dessa uppgifter är helt felaktiga. Enmansavgöranden i försäkringsrätterna förefaller mig otänkbart.De långa handläggningstiderna vid försäkringsrätterna måste förkortas, men detfår inte ske på ett sådant sätt att rättssäkerheten äventyras. Den oro jag känner inför kommande förändringar harytterligare förstärkts sedan jag tagit del av proposition 154 angående ändradearbetsformer i högsta domstolen. De förslag som försäkringsdomstolskommittén lär funderaöver påminner om de förslag som framläggs i regeringens proposition. Det kanvara en fillfällighet, men i så fall en olyckHg sådan. Jag avvaktar med stort intresseförsäkringsdomstolskommitténs förslag, som jag hoppas kommer mycket snart. I motion 1492 av i m. fl.hemställs att uttalar att om någon ny avdelning avförsäkringsdomstolen planeras skall den lokaliseras till . Jaghoppas att i den kommande voteringen röstar för densocialdemokratiska reservationen. Med tanke på innehållet i reservanternasskrivning tror jag inte att det skall vara någon svårighet. Jag yrkar bifall till desocialdemokratiska reservationerna. Anslagtill försäkringsrätter, m. m. Anf.126 () replik; De siffror som nämnde och som finns angivna iutskottets betänkande är både skrämmande och intressanta. Det är riktigt attärendebalanserna vid försäkringsrätterna ökade med ungefär 7 000 mål förra åretsamtidigt som ungefär 9 000 mål avgjordes. Enslutsats som man dess värre kan dra av detta är att även om vi hade haft en helförsäkringsrätt fill, exempelvis i , så skulle bara en mycket Hten del avden balansökningen ha kunnat undvikas. Jag gissar att vi då skulle ha haft enökning av balansen med 5 000 i stället för med 7 000 mål . Denhöjning av anslaget som föreslås i reservationen räcker inte på långt när ny försäkringsrätt - vad man kan åstadkomma med de pengarna är väl enavdelning eller två. Dessutom skuUe man bara nagga balansen i den ytterstakanten. Därmed inte sagt att man skall låta det bästa vara det godas fiende,att man skall låta bli att göra det man kan göra, därför att man inte kan göraallt vad man vill - det är som sagt inte det jag menar. Jag viU bara anföradetta som ytterligare stöd för tanken att man faktiskt måste angripa fråganockså från ett annat håll. Jag tror inte att vi någonsin kan så att säga byggaikapp den här bristen genom att enbart öka domstolsresurserna. Det är så att arbetsskadeförsäkringen här spelar enväldigt stor roll - inte därför att den typen av mål är det dominerande antaletmål; det är de inte. Andra typer av mål är tillsammans fler änarbetsskademålen. Men enligt samstämmiga vittnesmål tar arbetsskademål mycketlång tid att handlägga. De är svåra att utreda och tar därför . Det ärdärför - jag har sagt det tidigare - som vi måste våga titta på det härproblemet från ett annat håll. Vi måste undersöka om det går att göra någontingåt själva regelsystemet, så att det blir lättare att fatta det första beslutet,att motivera det så klart och skapa ett sådant förtroende att vi undviker denenorma frekvens av överklaganden som vi har . 127 () replik: Jag kände oro när jag läste regeringens proposition beträffande ändradearbetsformer i . Och när jag nu lyssnar på blirjag ännu mer orolig, för jag tycker mig kunna ana att kännerviss sympati för tanken att man - precis som försäkringsdomstolskommitténtydligen gör - skulle kunna begränsa rätten att överklaga besluten i vissammdra ärenden. Jag tycker det skulle vara mycket olyckligt. Jag kan inte inseatt det är fel att de försäkrade överklagar 10Riksdagens protokoll 1980/81:116-118 Anslagtill försäkringsrätter, m. m. Om de försäkrade inte är nöjda med besluten uppmanas de attöverklaga. Det ligger i tiden så att säga att människor är måna om att få sinrätt. Jagtror att har erfarenhet från och radionämnden.Precis samma tendens finns där - man får fler och fler anmälningar. Det är välen naturlig utveckling också när det gäller försäkringsrätterna. Jagtycker inte att man skall nonchalera den förbättring som det skulle innebära,om ärendebalansen kunde minskas med 2 000 ärenden. Det hade faktiskt betyttväldigt mycket och hade kunnat vara till god hjälp för försäkringskassorna, närde t. ex. skall ta ställning fill och behandla ärenden som gäller arbetsskador.Jag hoppas att regeringen inte skall gå på linjen att begränsa den enskildesrätt att överklaga beslut, om han så önskar. Anf.128 () replik: Nej, jag vill inte vara med om att begränsa den enskildes rätt attöverklaga. Men jag skulle vilja undersöka den enskildes behov av att överklaga. Anf.129 () replik; Jag kan mycket väl hålla med herrCarlshamre om det, men den borgerliga regeringen har sannerligen inte gjort detlättare för människorna att förstå lagen om allmän försäkring ellerföräldraförsäkringen. Är det något som är svårt för den enskilde så är det attt. ex. tyda föräldraförsäkringens bestämmelser. Man skulle säkerligen kunnapeka också på andra lagar och bestämmelser. 130 HANS iRöstånga (fp): Det är möjligt att socialdemokraterna gör en riktig bedömning när detgäller behovet av ytterligare en försäkringsdomstol i vårt land. Jag ärmedveten om de besvärligheter som finns. De har ju omtalats här . Definns även omtalade i betänkandet. Vi är naturligtvis alla medvetna om attproblemen på något sätt måste lösas, men hur de skall lösas kan åtminstone intejag ge något klart besked om. Men man har ju filisatt en kommitté,försäkringsdomstolskommittén, som skall framlägga ett förslag. Jag föreställermig att problemen, när förslaget kommer, är noga penetrerade. Då kan vi sominte är så väl insatta möjligtvis ta ställning fill det. Tillsammansmed några partikamrater har jag under den allmänna motionstiden väckt enmotion, som rör sysselsättningsläget i . I den motionen diskuterarvi också en eventuell ny avdelning av försäkrings-domstolen. Om den avdelningenkommer till stånd menar vi att den bör förläggas till . har ju ivarje fall hitfills inte varit särskilt generös när det gällt att lokaliserastatlig förvaltning till den delen av vårt land. Det förslag som vi presenterari motionen gäller alltså ett principuttalande, ett uttalande om att nästaförsäkringsdomstol - om och när den blir aktuell - skall förläggas till Malmö.Vi tar alltså i motionen inte ställning till själva behovet som sådant. Det kan vi inte bedöma, ochdessutom pågår det en utredning. Men om det, efter sedvanlig prövning avutredningen och av regeringen, väcks förslag om en ny avdelning avförsäkringsdomstolen bör den alltså förläggas till - det vill jagpoängtera. Jag beklagar att det inte bHr något principuttalande. Jaghar gått igenom utskottsbetänkande och reservation, och oavsett vad man rösterpå blir inte resultatet något principuttalande. Jag avser därför att rösta förutskottsmajoritetens hemställan. Anslag till försäkringsrätter, m. m. 131BÖRJE (): Det som händer nu är att iRöstånga tydligen överger sin motion. Det är i och för sig inte överraskande.Det händer mycket ofta numera i detta hus. Men skall det vara någon mening medatt motionera måste man fullfölja sin tanke och stödja den vid behandlingen ikammaren. säger att han kräver ettprinciputtalande, och det finns i reservafion 1. Om han läser längst ner på s.11 kan han finna att det där står att man bör bevara möjligheten att förasamman en del av resurserna inom organisationen till en ny försäkringsrätt iMalmö. Det är ett principuttalande om att en ny försäkringsrätt bör förläggastill . Och det riktiga är naturligtvis att röstar förreservation 1 om han vill fullfölja sin motion. 132 HANS i (fp): Jag vill mycket starkt betona att jag inteöverger motionen. Det finns inte något yrkande för denna motion som sådan - detstår i den socialdemokratiska reservationen att skall ge regeringentill känna att en ny försäkringsrätt skall lokaliseras till och attregeringen bör återkomma med förslag härom till nästa . Jag tycker attdet är ganska viktigt att man här liksom i andra sammanhang väntar till dess enutredning lägger fram sitt förslag - i synnerhet eftersom detta utredningsförslagaviseras till , och ganska tidigt . 133 (); i är som jag ser detilla ute. Det han kräver finns, som jag sade tidigare, i reservationen. Detriktiga för måste, som jag ser det, vara att stödjareservationen. Där finns ett krav på att en ny försäkringsrätt skall förläggasfill . Och detta är ett principuttalande. Utskottets hemställan bifölls. Mom. 1 och 2(förstärkningar av försäkringsrätterna) Utskottets hemställan bifölls med 144röster mot 143 för reservation 1 av m. fl. Mom.3 (handläggningstider) Utskottetshemställan bifölls med 272 röster mot 15 för utskottets hemställan med denändring däri som föranleddes av bifall till mofion 1477 av m. fl. Punkt3 (ersättning från delpensionsfonden till ) Utskottetshemställan bifölls med 144 röster mot 143 för reservation 2 av m.fl. Mom. 2 (ersättning fråndelpensionsfonden till försäkringskassorna) Utskottets hemställan bifölls med144 röster mot 143 för reservation 3 av m. fl. 9§ Vissa åtgärder för handikappade Föredrogs socialutskottets betänkande 1980/81:17 omvissa åtgärder för handikappade, m.m. (prop. 1980/81:100). I fråga om detta betänkande hålles gemensamöverläggning för samtliga punkter. Under den gemensamma överläggningen fåryrkanden framställas beträffande samtliga punkter i betänkandet. 135 (): 1981 är det internationella , det år då man hoppas attregeringar och andra skall visa de handikappade att de inte är någon bortglömdgrupp och att de har stöd av statsmakterna i strävandena att tillgodose sinaintressen. Dehandikappade har länge fått nöja sig med att betrakta sina önskningar som någotav en dröm. De har fått finna sig i att på avstånd betrakta hur andra nåttvälstånd, medan de handikappade själva inte fått del av allt detta, i varjefall inte någon större del. På1960-talet och kan man ändå säga att framstegen börjadekomma även för de handikappade. Det väckte förhoppningar hos denna grupp,framtidstron började infinna sig. Färdtjänsten och den sociala hemhjälpenskapades, bostäder och arbeten kom till. Det såg ut som om de handikappadeäntligen skulle bli något så när jämställda med övriga medborgare. Menvalutgången förde en ny regim till makten - en regim bestående av trepartier, som vart för sig förklarat att de skulle visa att de socialalandvinningar som gjorts skulle bevaras och de handikappade och andra bli ännubättre tillgodosedda än vad socialdemokratin hade lyckats med. Detvar ingen måtta på det välstånd som skulle komma över gamla folk, baraman blev av med den förhatliga socialdemokratiska regeringen. Skatterna skullesänkas, inflationen skulle halveras, priserna skulle hållas i schack, om barade borgerliga med sina ekonomiska teorier fick folkets förtroende i valet. Rundgångkallade moderatledaren den fördelningspoHfik som hade lett fill att dehandikappade hade börjat få det litet lättare och började tro på framfiden. Detgick att sänka skatterna om bara viljan fanns, hette det. Vi har fått sänktastatsskatter - främst för de välbestäUda. Men vi har fått massor av höjdaskatter i stället. Det påstås att vi under fid iekonomidepartementet har begåvats med höjda skatter i ett 60-tal fall. Ochframför allt: Vi har fått ett sämre samhälle för dem som behöver samhälletshjälp och stöd. Det var många - även handikappade - som lurades av deborgerHgas fagra tal. ser vi vad deras politik är värd. UnderTage sista regeringsår talade vi om det starka samhället, ettsamhälle som skulle göra det möjligt för de eftersatta grupperna -handikappadeoch andra - att få del av det välstånd som samhällsutvecklingen medförde. 1960-taletoch första var också som betydde mängder avreformer, alla i syfte att förbättra tillvaron för de grupper jag talar om. Mångaförstod kanske inte att uppskatta vad som verkligen skedde. Men , när vikommit in i en annan tid, vet man vad man förlorade när socialdemokratin - tillfälligtvis,hoppas jag - drevs bort från regeringsmakten. Detfagra talet om skattesänkning från och och om att ingenstatsrådspost var så angelägen att man dagtingade med sitt samvete från centernvisade sig vara av noll och intet värde den dag då de satte sig ner för attregera tillsammans. a. de handikappade som får sitta emellan. Det är bl. a. de som får tastötarna då pensionerna försämras genom manipulationer med basbeloppet. Nästagång kan det vara fråga om försämrad färdtjänst eller om något annat som deborgerliga vill försämra. Att något kan förbättras för den grupp jag talar omkan man inte hoppas på så länge de tres gäng står för besluten. - - skall besluta om vissa åtgärder förhandikappade. Det gäller anslagen till deras organisationer, det gällerbidragen tiU färdtjänsten, det gäller frågan om de flerhandikappades utbildningoch det gäller frågan om tillgång till dagstidningar för de synskadade. Deborgerliga i socialutskottet säger nej till de socialdemokratiska kraven, främsttill förslaget om tidningar till de synskadade men också till de högre anslagvi velat ha till organisationerna och de flerhandikappade. Motden borgerliga utskottsmajoritetens förslag har vi reserverat oss. Det rör sigom bara ett tiotal miljoner - pengar som ter sig futtiga i den miljardrullningsom regeringen bedriver. Nogär det en märklig regering vi har, som ger skattesänkning för den som harpengar och kan flytta över dem från ett bankkonto till ett annat, medan maninte ens kan höja anslagen till de handikappades organisationer så att deräcker till att täcka inflationens härjningar. Mendet är som sagt inte så förfärligt mycket pengar som skiljer regeringspartiernaoch socialdemokraterna åt, sammanlagt ca 10 miljoner. Man kan fråga; Är intehandikappsaken värd de 10 miljonerna mer i kostnader? Hade det inte på dettaområde - det gäller ändå dem som har det besvärligast i samhället - varit värtatt ge ett offer över blockgränserna? Behöverallt bestämmas i kanslihuset? Finns det inte det minsta manöverutrymme iutskotten? Har och folk blivit helt paralyserade avmoderaterna? Ja, det verkar så. De som är svagast, de som inte har mäktigaorganisationer att falla tillbaka på, de får nöja sig med vad regeringen gerdem i nådegåvor. Detär inte de 10 miljonerna som är det väsentligaste. Det som är värt långt mer ärviljan, solidariteten, gesten. Jagvet att det är kärvt med vår ekonomi, att sötebrödsdagarna är förbi och att dentiden är borta när vi kunde bevilja oss förmåner av olika slag. Men jag vetockså att det är en bjudande plikt att vi ställer oss på de svagas sida närsnålblåsten sätter in, när regeringen är gniden och när riksdagsmajoriteten meden rösts övervikt är beredd att göra allt vad en i övrigt splittrad regeringbestämt. Armaland som vanstyrs på detta sätt! Arma land, som inte har råd att räcka enhjälpande hand, inte har råd - eller viljan - att ge de synskadade sammarättighet som vi övriga har: att kunna läsa en dagstidning eller att hatillgång till en barntidning. Det är ett svalg befäst mellan det somvar 1976 och det vi har 1981. Dennautveckling har skett på knappa . De som drev fram denna utveckling haranledning att ångra sig. Det blev inte så lyckosamt med regimskiftet som detrodde som sade: Låt dem försöka, de kan ju inte hinna förstöra något på korttid. Jag behöver bara ställa den frågan. Svaret är givet. Trådar blir tillmaskor och väv. Vägen utför har börjat. När lavinen väl har satts i rörelse,kommer det att gå snabbare och snabbare. Vad som från början var en tendensblir snart nog en levande realitet. Attkunna ta del av dagstidningar, böcker och andra skrifter är självklarheter förde flesta människor. Det tillhör våra grundläggande fri-och rättigheter. Dennarättighet förmenas dock många av landets handikap- pade, inte därför att deras egen förmåga att förstå ochtillgodogöra sig information är bristfällig, utan därför att så gott som allinformation och samhällsdebatt är anpassad efter människor som ser och hör braoch som rör sig obehindrat. Yttrande- och informationsfriheten är starkt rotad isvenskt rättsmedvetande och garanterad i grundlagen. I vårt land ärdagstidningarna en viktig bärare av dessa rättigheter. De har ett särskiltansvar när det gäller att informera och engagera människor i samhällsfrågor,stimulera till kulturellt engagemang osv. Dagstidningar är viktiga för opinionsbildningen ochnödvändiga för att den demokratiska processen skall fungera. Den som inte harfillgång till dagliga tidningar hamnar utanför i samhället. Synskadade har inte tillgång till dagstidningar, förutom ett par ingående i enförsöksverksamhet. Av denna försöksverksamhet framgår klart att det går afttekniskt framställa en redigerad version av den tryckta fidningen som välmotsvarar de krav synskadade ställer på en dagstidning. Den borgerliga regeringen har förhalat ärendet ochundvikit att fatta beslut i denna för synskadade så viktiga fråga. De synskadades riksförbund har redan gjort en utvärderingav försöksverksamheten, och utredningsmannen kan därför koncentrera sig på attlägga fram förslag i finansieringsfrågan. Allt talar för att finansieringen börske i form av ett särskilt presstöd. I avvaktan på att beslut kan fattas av om ettpermanent stöd fill tidningar för synskadade bör den pågåendeförsöksverksamheten permanentas och utvidgas. Vi socialdemokrater vill anvisa 7 milj. kr. Det behövs inte någon mer utvärdering. Vi vet att man kan göradagstidningskassetter eller på annat sätt översätta det skrivna språket. Detär inte kunskap som fattas. Det är något värre. Det är en polifisk vilja somsaknas. Nog skulle vi ha kunnat sätta oss ned och precisera ett gemensamtutskottskrav i detta avseende. Det är beklagligt att det inte gick. nödgas vi reservera oss mot beslutet i utskottet. Detfattas tyvärr en röst i för oss. Jag vågar väl inte heller tro attnågon borgerlig ledamot skall ändra sig och stödja vårt förslag. Men nog är det ett fattigdomsbevis- ett demokratisktfattigdomsbevis- att man inte har velat visa större hänsyn till de synskadade.De får komma i kläm i borgerlighetens 1981 - det år då det ärinternationellt handikappår. Den nuvarande socialministern, och för all del ävensjukvårdsministern, går till historien som den som började försämra tillvaronför de handikappade. Två f. d. socialministrar har deltagit i utskottetsarbete och sagt nej till de synskadades berättigade krav. Det är illavarslandeför framtiden om de borgerliga skall fortsätta att ha majoritet i . Ett blygsamt förslag om ca . till de synskadadesbarntidning avstyrktes också. Om den saken skall tala närmare. Beträffandefärdtjänsten skrev utskottet /80 att de kommunersom har Vissa åtgärder för handikappade mindrevälutvecklad färdtjänst även i fortsättningen får utrymme att utveckla dennaverksamhet. En annan viktig detalj var att färdtjänsten skall tillhandahållasde personer som har väsentliga svårigheter att förflytta sig på egen hand ellermed allmänna kommunikationer.