prot · G409133 · 1980-12-31 00:00:00 — Vi somtillhör försvarsutskottet eller försvarskommittén är ofta ute hos de härorganisationerna för att informera, och vi ser då att de gör ett oerhörtbetydelsefullt arbete. Överbefälhavaren hade i sin promemoria begärt merapengar fill utbildning av den här kategorin, och därför tycker vi att det inteär obefogat att vi ställer upp för dessa organisationer. Kanske blir det en nedskärning av regementen,vilket skulle kunna medföra aff frivilligorganisationerna får en annan ochsämre ställning. De kanske drabbas av atf få mindre personligt stöd, och kanskefår de infe heller lokaler till sitt förfogande i samma utsträckning som de ärvana vid f. n. Med det sagda vill jag yrka bifall till dereservationer som socialdemokraterna har fogat till försvarsutskottetsbetänkande. Planering och anslag för det militära försvaret, m. m. 44PER () replik: Jag är uppriktigt glad över intresse för de frivilliga försvarsorganisationerna och för att honvill att man skall ge Folk och Försvar behövliga resurser för dess angelägnainformationsarbete. Därvidlag finns det ingen motsättning mellan mig i sakfrågan. Låt mig läsa in två korta stycken från försvarsutskottetsbetänkande nr 19: "Liksom försvarsministern och motionärerna villutskottet framhålla angelägenheten av information och debatt om säkerhetspolitikenoch 5 protokoll 1980/81:133-135 Planering och anslag för det militära försvaret, m. m. totalförsvaretinför nästa försvarsbeslut. Def är också viktigt att sprida lättillgängliginformation om beslutet sedan def är fattat. Utskottet kan för sin del godta att försvarskommiflénsförslag om information och debatt underställs i samband med övrigaförslag från kommittén. Från regeringens sida finns uppenbarligen både viljaoch handlingsberedskap aft stödja organisationer och projekt som syftar tillatt sprida kunskap om säkerhetspolitiken och totalförsvaret. Medel finnstillgängliga under anslaget Vissa nämnder m. m., som är ettförslagsanslag", dvs. ett anslag som kan överskridas. 45 () replik: Det är ett förslagsanslag, men def gäller juför alla organisationer aft man måste få ett bestämt besked när man organiserarupp sitt arbete och planerar för ett kommande år. Därför har vi ansett aff dehär beskeden skall komma . 46 PER () replik; Jag hoppas att man inomorganisationerna är så pass lyhörd att man kan ta del av utskottsbetänkandenoch av de här styckena som jag har anfört. Anf.47 (); Min situation är något egenartad, eftersom jag ärpolitiskt ansvarig för den proposition som nu behandlar men inte harmöjlighet att försvara den från regeringsbänken. Jag avser att ge en allmän synpå försvarspolitiken, men innan jag går in på denna ber jag aft något fåkommentera vad min högt värderade företrädare som försvarsminister har framfört i debatten. Låt mig börja med den formulering som har diskuteratsangående säkerhetspolitiken, nämligen atf vi skall uppfylla vårasäkerhetspolitiska förpliktelser i . Jag vill här deklarera alt för migär ingen formulering någon prestigefråga. I den mån en formulering skulle kunnage intryck av tvetydighet är det beklagligt. Jag kan bara konstatera attuttrycket som sådant är tidigare använt. 1 den proposition som låg fill grundför försvarsbeslut 1968-ett av de stora försvarsbesluten i moderntid- skrev den dåvarande regeringen: neutralitetspolitik förutsätter aftförsvarspolitiken styrs bl. a. av de förpliktelser som vi ikläder oss genom atfförklara oss neutrala i en konflikt mellan andra stater. Vid ett krig i Europasom inte är inblandat i föreligger skyldighet för aft avvisaföretag från de krigförandes sida som kränker det svenska territoriet. Jag tycker att det här är en alldeles utomordentligformulering, och jag beklagar atf den sedan kom bort i hanteringen. Jag villbetyga aft jag inte ser någon som helst skillnad i uppfattning i den här fråganmellan vad den socialdemokratiska regeringen sade 1968 och vad jag sade ipropositionen 1977. Def är uttryck för precis samma inställning men, som sagt,ingen prestige idet här! I och med aft debatten hardragits upp vill jag betona att här inteföreligger någon som helst skillnad i uppfattningar när del gäller den viktigafrågan om den säkerhetspolitiska innebörden. talar om ekonomiska ramar. Jag vill dåpåpeka aff vi inför /81 kunde bedöma att bristen iförsvarsbeslutet var ca . gentemot vad som avsågs 1977. Vad somsedan har hänt är aff en viss återhämtning skett på grund av den dämpadereallöneutvecklingen. Det gör att brisfen i förhållande fill försvarsbeslutetinte kommer att bli 3 miljarder utan mellan I och . Tillövervägande del beror denna på att man inställt planerad repetitionsutbildning,som icke kan fas igen annat än på ganska lång sikt. Det har dock förelegat tillfälle atf göra en återhämtningav säkerhetspolitisk betydelse, genom att vi har kunnat tillförakrigsorganisationen materiel. Jag vill nämna att det har varit möjligt attgenom regeringens förslag på denna väg bereda sysselsättning inom svenskindustri för mellan 5 000 och 10 000 årsarbetare. Ett bifall fill densocialdemokratiska reservationen skulle alltså innebära minskadindustrisysselsäftning. Detta skall inte vara avgörande när man fattarförsvarspolitiska och säkerhetspolitiska beslut, men jag vill ändå dra fram iljuset den effekt som den linje som här har förordat skulle få. Låt mighärefter, fru talman, gå in på mera principiella överväganden. Frågor av omedelbar och direkt betydelse för Sverigessäkerhetspolitik får oftast tyvärr mycket litet utrymme i den offentligadiskussionen. Det är en tradition vi infe bara borde beklaga utan också göranågot åt. Men vi har också ett värdefullt arv att förvalta: den breda enighetsom av tradition gällt den svenska neutralitetspolitiken - och med denna somutgångspunkt vår syn på utrikespolitiska och försvarspolitiska frågor. skall fatta nästa femårigatotalförsvarsbeslut. Def internationella klimatet är väsentligtannorlunda än del var då det förra försvarsbeslutet fattades 1977. De då ännurådande förhoppningarna om fortsatt avspänning har inte uppfyllts. I ställethar den internationella utvecklingen kommit att karakteriseras av djupnandemotsättningar. Det gäller både förhållandet mellan sformaktsblocken ochregionala konflikter på olika håll. Till följd av denna utveckling är den tendens mot ökanderustningar vi kan bevittna. måste vi konstatera aff många av de rustningskontroll-förhandlingarsom inleddes tycks ha gått i stå. a. gäller dettaSALT-samtalen mellan supermakterna om en begränsning av de strategiska vapnen,liksom även Wiensamtalen om styrkereduktion i och förhandlingarnaom ett fullständigt provstopp för kärnvapen. Även def andra uppföljningsmötettill den europeiska säkerhetskonferensen har präglats av de skärptamotsättningarna. Vi hoppas ändå att förutsättningar föreligger för attkonferensen skall kunna leda till positiva resultat. Det finns också tecken somtyder på atf amerikansk-sovjetiska samtal om begränsning av s. k.eurosfrategiska vapen kan återupptas , vilket måste betecknas som enmycket positiv utveckling. Planering och anslag för det militära försvaret, m. m. Planering och anslag för det militära försvaret, m. m. noterar i sitt avgivnabetänkande de risker som regionala konflikter medför för internafionell fredoch stabilitet. Kriget mellan och och den senaste tidens utvecklinghar härvidlag särskilt riktat uppmärksamheten kring Gulfen. med dess centralaroll för världens oljeförsörjning. Kommittén noterar också inomregionalautvecklingstendenser, t. ex. den i . Händelserna där har framhävtbetydande spänningar i , vilka kan komma atf påverka den politiskasituationen i i dess helhet. Beträffande förhållandet mellan öst och väst, som försvensk säkerhetspolitik fortfarande måste bedömas vara det helt grundläggandesäkerhetsperspektivet, drar kommittén en enligt min mening tungt vägandeslutsats; kommittén framhåller aff förhållandet öst-väst i högre grad äntidigare kan komma atf präglas av återkommande växlingar mellan skeden av ökadespänningar och skeden av samarbetsförsök. Mot bakgrund av denna bedömningframstår det som särskilt angeläget aff vi fortsätter att föra en konsekventoch långsiktig säkerhetspolitik. Kortare perioder av minskad spänning bör infetas till inläkt för att det skulle vara möjligt för oss att ge avkall på vårasäkerhetspolitiska ambitioner. Lika litet bör vi av ökademotsättningar mellan supermakterna, som den vi nu genomgår, föranledas attvidta förhastade eller överdrivna åtgärder. Det nordiska områdets strategiska betydelse har av fleraskäl ökat . De kärnvapenbärande ubåtarnas viktiga roll för attupprätthålla den strategiska balansen mellan och ochMurmanskom-rådefs vitala betydelse för den sovjetiska sidan är det främstaskälet. Men vi har också utvecklingen av ubåtsjaktvapnen som leder tillintensifierad spaning mot ubåtar och utveckling av styrkor för aftskydda dessa. Den nya, oceangående sovjetiska marinen har behov av aft fåtillträde till , och NATO har behov av aft skydda sina egna, vitalatransatlantiska förbindelselinjer. Redan i inledningen av ett krig i Europakan vi alltså befara en kamp om herraväldet över havs- och landområden i vårnärhet. I samband därmed kan vi räkna med en omfattandeflygoperativ verksamhet som kan leda till kränkning av svenskt luftrum. Om kriget trappas upp fill kärnvapennivå kan omfattandekränkningar med kärnvapenbärande flygplan och kryssningsrobotar förekomma. Allt detta tyder på att inom vårt totalförsvar kommerluftförsvaret aft få en växande betydelse för atf hävda vårt territoriumsintegritet. Vi får infe låta flygdivisionernas antal sjunka ytterligare. Vimåste satsa på aft upprätthålla deras kvalitet. Kommittén är enig i sin slutsats att så länge risken förett krig i inte kan uteslutas, måste vi vidmakthålla ett efter våraförhållanden starkt totalförsvar på den allmänna värnpliktens och övrigapliktlagars grund. Vi måste göra detta dels för att begränsa konsekvenserna avett sådant krig för våregen del, om det trots allt skulle komma, dels för aftfortsatt kunna bidra till lugn och stabilitet i vår del av världen. Dennaslutsats är kanske infe direkt överraskande. Jag vill dock hävda att den nu haren särskild tyngd eftersom kommittén mycket seriöst övervägt de kritiskasynpunkter som framförts i anslutning till kommitténs första,säkerhetspolitiska betänkande. Jag tänker då särskilt på den krifik somifrågasatt värdet av ett starkt konventionellt försvar i kärnvapnens tidevarv.I debatten har hävdats att skyddet mot ABC-stridsmedel kommit i skymundan. De senaste årens internationella utveckling, med pågåendeeller förestående kärnvapenmoderniseringar inom sformaktsallianserna, är endel av bakgrunden till diskussionerna. Verkningarna av kärnvapenkrig har kommitupp till ny debatt genom FN:s kärnvapenstudie, som ju genomförts påsvenskt initiativ med omfattande svensk medverkan. Det är def allra vikfigaste målet för vår säkerhets- ochförsvarspolitik aft hålla vårt land utanför en konflikt mellansformaktsblocken, som ju skulle kunna utvecklas till en nukleär slagväxling.Hela vår alliansfria polifik, stödd på eff efter våra förhållanden starktkonventionellt försvar, har ju detta mål. Det kan självfallet inte kategoriskt uteslutas atf enstorkonflikt skulle kunna inledas direkt med kärnvapeninsats. Men stormakternasdoktriner och mycket omfattande konventionella rustningar - som ju drarhuvuddelen av deras försvarskosfnader - talar starkt för atf en eventuellstorkonflikt inleds med konventionella vapeninsafser. Det är i detta läge vårtkonventionella försvar har sin roll atf hålla oss utanför konflikten. Lyckas vi häri bedömer jag, liksom försvarskommittén,risken som ganska liten atf skulle utsättas för direktkärnvapenbekämpning i ett på ett senare stadium upptrappat krig. För i ettsådant läge står supermakternas överlevnad på spel inom loppet av timmar . o. m. minuter. Atf man då skulle komma på tanken atf öppna en ny front motSverige förefaller närmast befängt. Ingen kan utfärda några absoluta garantier.Men även i dessa sammanhang måste vi försöka tänka rationellt. Motsatsen kanendast leda till elt: handlingsförlamning. Min slutsats är alltså, atf ett starkt, fredsbevarandekonventionellt försvar är vår väsentligaste åtgärd för alt hålla oss utanför deohyggliga verkningarna av ett kärnvapenkrig. Men ett sådant försvar utgör naturligtvisingen absolut garanti mot kärnvapeninsatser mot vårt land. Även om vi står utanför konflikten, skulle vi i ettomfattande kärnvapenkrig kunna drabbas av radioaktivt nedfall. Ett väl förberett totalförsvar är vår andra försvarslinjemot kärnvapenkrigets verkningar. Civilförsvaret och det ekonomiska försvaretkommer i centrum i ett sådant läge. Jag håller med dem som anser att skyddet mot ABC har fåttalltför liten uppmärksamhet under det senaste årtiondet. Det är nödvändigt atttotalförsvaret har förmåga att indikera radioaktivt nedfall samt larma och ledabefolkningen i sådana lägen. Och man måste kunna utnyttja alla deskyddsanordningar som finns i samhället, i form av skyddsrum, skyddadeutrymmen, tunnelbanestationer, garage och källare. Tillsammans representerardessa en mycket omfattande skyddsresurs. För atf ta till vara dem Planering och anslag för det militära försvaret, m. m. Planering och anslag för det militära försvaret, m. m. behövsökad information till befolkningen och en effektiv ledning i krig. Myndighetenhar i uppdrag atf skyndsamt undersöka behovet av åtgärder och kostnaderna fördessa. Skulle direkta kärnvapeninsatser ske mot vårt land. måstesjälvfallet alla våra resurser kunna sättas in i undsättningen av de drabbade.Vid sidan av civilförsvarets egna styrkor utgör i detta läge de militäraförbanden med sina kvalificerade lednings- och transportresurser den viktigastetillgången. Jag skall senare mer utförligt återkomma fillcivilförsvarsfrågorna. analys av de både teoretiskt ochkänslomässigt mycket svåra kärnvapenfrågorna utmynnar alltså i slutsatsen: ettvidmakthållande av ett efter våra förhållanden starkt totalförsvar främstinriktat för konventionellt krig är alltjämt ett av de viktigastesäkerhetspolitiska medlen aff bidra fill fortsatt stabilitet i fred och attskydda vårt oberoende i kris och krig. Även på def konventionella området sker en snabbutveckling som kräver en kontinuerlig anpassning av våraförsvarsansträngningar. Denna anpassning är nödvändig av två skäl: dels pågrund av den strategiska utveckling som innebär atf det nordiska, eller snararenordatlantiska, området kommit mer i fokus för stormakternas militära intresse,dels på grund av den militärtekniska utvecklingen. Den strategiska utvecklingen innebär ökade risker för attSverige skulle kunna komma att beröras av krigshandlingar redan i etteuropeiskt krigs inledande skede; den militärtekniska utvecklingen medför atfde militära resurserna för snabba, överraskande operationer i vårt närområdegenomgår en långsam men kontinuerlig förbättring. Jag kan exempelvis peka påden snabba utvecklingen av mekaniserade enheter, förbättringen av transportmedlentill sjöss och i luften samt utvecklingen då det gäller flygstridskrafterna. Därtill bör, enligt min mening, läggas den viktiga faktorsom försvarskommittén pekat på, nämligen utsikten av motsägelsefulla ochsnabba variationer i det storpolitiska mönstret, vilket kan medföra att detblir svårare att dra korrekta slutsatser av utrikespolitiska skeenden. Attfalla beslut om exempelvis beredskapshöjningar i en situafion somkarakteriseras av ofta motstridiga signaler kan därmed bli än svårare iframtiden. Slutsatsen av detta är att totalförsvarets insatsberedskapoch förmåga till snabb sfyrketillväxt måste förbättras. Skall försvaret kunnafylla sin fredsbevarande och krigsavhållande uppgift måste våra militärastyrkor vara stridsberedda och snabbt kunna förflyttas till hotadedelar av landet. Motsvarande gäller de civila totalförsvarsgrenarna. Vi kaninte planera med någon nådatid, för då skapar vi blottor. Därtill kommer aff vi måste finna former somgör det lättare att genomföra begränsade beredskapshöjningar i svårtolkade s.k. skymningslägen. Även med relativt begränsade beredskapsåtgärder kan viåstadkomma en hög krigsavhållande effekt, bl. a. därför att en fortsaltmobilisering blir så mycket lättare atf genomföra om läget så skulle kräva. Detpågår ett omfattande planeringsarbete i denna fråga. Jag bedömer dock attarbetet skullebehöva konkretiseras snabbare. Jag vill i sammanhanget framhålla alt den proposition somvi nu behandlar innehåller förslag på flera punkter som förbättrar vårinsatsberedskap och uthållighet i olika tänkbara situationer. Det är med stor fillfredsställelse jag konstaterar aftförsvarskommittén är enig i sin analys av den säkerhetspolitiska ochmilitärpolifiska utvecklingen och de grundkrav som därmed ställs påtotalförsvaret. Detta gäller även om det finns vissa nyansskillnader iansatserna beträffande inriktningen av försvarsuf vecklingen. Anpassningen av försvaret i takt med de nya krav somställs kommer givetvis att medföra kostnader - det är ofrånkomligt. Som bekantär den samhällsekonomiska och statsfinansiella situationen ansträngd. Trots atfförsvaret som enda del av den offentliga sektorn minskat .sin verksamhet under1970-talef måste denna återhållsamhet också prägla utvecklingen beträffandeförsvarsanslagen. I största möjliga omfattning gäller det därför att pressakostnaderna för den fredstida driften för att frigöra resurser till utbildningoch maferielanskaffning, dvs. sådant som ger utslag i krigsorganisationensstyrka. Eff problem härvidlag är aft den hårda kostnadspress somförsvaret varit utsatt för har medfört atf många av de enkla rationaliseringarnaredan genomförts. De fortsatta rationaliseringarna kommer därför sannolikt atfbli svårare, och ibland smärtsammare, . Försvarets försprång i dettahänseende jämfört med övriga samhällssektorer, som måste börja spara, är därfören tvivelaktig tillgång; övriga samhällssektorer kan åtminstone inledningsvisså att säga skumma grädden av mjölken. Jag vill i sammanhanget nämna alt andra sektorer, enligtmin mening, har mycket att lära av försvarssektorn. Genom sitt planeringssystemförmår försvaret formulera långsiktiga mål och sedan planmässigt genomföra dem. Även om systemet ingalunda är perfekt, vill jag hävda attingen annan offentlig samhällssektor har tillgång till instrument som påmotsvarande sätt möjliggör intelligenta besparingar. Och med intelligentabesparingar menar jag aft kostnaderna har kunnat hållas nere somförsvarseffekten drabbats av mer måttliga neddragningar. Vad jag här sagt om den nödvändiga utvecklingen inomförsvaret och den ekonomiska krisen ger en antydan om de mycket svåraavvägningsproblem som försvarskommittén står inför i sitt fortsatta arbete. För det militära försvarets del gäller def bl. a.fredsorganisationen, flygplansfrågan och utformningen avpriskompensationssystemet. Utan atf vilja föregripa kommitténs överväganden ochförslag skall jag något behandla dessa frågor samt också något behandla vissafofalförsvarsfrå-gor. En fråga som tilldrar sig särskild uppmärksainhet i dessadagar gäller fredsorganisationen. Bakgrunden till det arbete som bedrivsav myndigheterna och försvarskommittén är den rådande obalansen mellan freds-och krigsorganisation. är för stor i förhållande fill Planering och anslag för det militära försvaret, m. m. Planering och anslag för det militära försvaret, m. m. det antalkrigsförband vi ställer upp. Jag vill i sammanhanget beklaga alt flera av debeslut om neddragningar och sammanläggningar som förbereddes redan i början på1970-talet inte verkställdes. Hade så skett, hade försvarets ekonomiska problemoch behovet av omfattande strukturförändringar varit mindre. Omfattningen av de nödvändiga förändringarna framgår bl.a. av ÖB:s framlagda plan för fredsorganisationen. 6 000 fastanställda förutsätts försvinna , samfidigt som ett stort antalmyndigheter läggs ned eller slås samman. Som det samhällsekonomiska läget är är dessaförändringar helt nödvändiga redan på grund av def tidigare överskottet avutbildningsplatser. Därfill kommer aft krigsorganisationen reduceras under1980-talet och atf antalet värnpliktiga män som uppnår värnpliktsålder minskarkraftigt . Även oberoende av ekonomiska krav börfredsorganisationen alltså minska. I sammanhanget vill både försvarskommittén och regeringenförorda ett ännu starkare minskningstryck på de centrala myndigheterna än vadsom kom till uttryck i överbefälhavarens perspektivplan. Trycket är så hårt aftdet måste sägas ligga pä gränsen till vad som är möjligt med tanke på statensansvar som arbetsgivare. I sammanhanget bör framhållas att just inom dencentrala administrationen är stora rationaliseringar redan beslutade och på vägaft genomföras. Därmed är också sagt att banfningar centralt inte kanbytas ut mot bevarandet av fredsförband. Vi måste eftersträva en effektiv ochbalanserad organisation över hela linjen. Def kan också vara värt att framhållai denna debatt att centrala myndigheter på inget sätt skall förväxlas medmyndigheter i . Tvärtom har dessa myndigheter tusentals anställda påandra platser i . Flygplansfrågan haren särskild dimension iförsvarsdebatten, bl. a. därför att varje beslut får myckel långsiktigaverkningar, men också därför att den har stor betydelse i andra avseenden än dedirekt försvarspolitiska. Det står helt klart att vi måste skaffa en ny generationstridsflygplan för att ersätta de Viggenplan som börjar falla föråldersstrecket . har, som jag tidigarenämnt, särskilt riktat uppmärksamheten på luftförsvaret . I ljusetav den militärtekniska utvecklingen och läget i det nordiska området är dennaaspekt särskilt viktig bl, a. för aft skapa respekt för vilja ochförmåga att hålla fast vid vår deklarerade neutralitetspolitik. Deffa innebär aff def goda luftförsvar vi har måstebibehållas. Ett JAS-system skulle därtill bli ett mer flexibelt användbartsystem än dagens specialiserade flygplan. Detta är av stort värde exempelvis ien neutralitets-situation, då vi skulle kunna kraftsamla till jaktfunktionen. Jag håller fast vid den ståndpunkt jag många gångertidigare uttalat, aff det är de säkerhetspolitiska och rfiilifära skälen sommåste få bli avgörande då vi väljer mellan ett svenskt och ett utländsktJAS-system . Om knappt en manad skall den svenska flygindusirin, som gått ihop i IndustrigruppenJAS, lämna sin offert på ett i huvudsak svenskutvecklat system. Det är minförhoppning aft deffa alternativ skall visa sig vara tekniskt och ekonomisktkonkurrenskraftigt i jämförelse med utländska medtävlares. Min förhoppning dikteras inte minst av nyautredningsresultat som kommit fram. Valsituationen mellan å ena sidan ettsvenskt och å andra sidan eff utländskt alternativ har visat sig bli mertillspetsad än vad många bedömare hitfills trott. Det förefaller nämligen som om mellanformer ianskaffningshänseende knappast är genomförbara av främst ekonomiska skäl.Kvalificerad licenstillverkning ställer sig exempelvis mycket dyrbarare ännågot annat alternafiv. Valsituationenkan alltså enkelt beskrivas sa; Det första alternativet är att vi väljer ett utländsktsyslem. Det skulle innebära atf svensk flygindustri praktiskt laget försvinnerpå och att drygt 6 000 arbetstillfällen går förlorade enbart på denmilitära sidan, vartill kommer att ett stort antal arbetstillfällen försvinnerockså på den civila sidan. Den påbörjade svenska civila utvecklingen ochproduktionen bedöms nämligen också upphöra i händelse av uteblivna militärabeställningar. Det andra alternativet är atf svensk flygindustri får enmilitär beställning. Detta skulle visserligen ge färre arbetstillfälleninom den militära sektorn än man har . Men genom att de påbörjade civilasatsningarna skulle kunna fullföljas och vidareutvecklas kunde den totalasysselsättningsnivån hållas uppe. Härtill kommer naturligtvis de industriellafördelarna i form av tekniskt kunnande och annat samt de säkerhetspolitiskaaspekterna. Flygplansfrågan har i några fall diskuterats i egendomligatermer.