prot · G409132 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:132 Förhandlingarnaleddes till en början av tredje vice talmannen. 1 § Ekonomisk-politiskaåtgärder (forts.) Fortsattes överläggningen omfinansutskottets betänkande 1980/81:30, skatteutskottets betänkande 1980/81:44,jordbruksutskottets betänkande 1980/81:26, civilutskottefs betänkande1980/81:30 och socialutskottets betänkande 1980/81:28. 85 () replik: Vi fick uppleva ett pikant ögonblick avtvekan strax före middagspausen, när väntade sig att i talarstolenfå återse sin motpart från den underbara natten och sin - numera -avtalspartner, . Själv tycker jag också aft det är synd atf inteKjell-Olof gav sig in i debatten. Då kunde han ju ha dementerattidningsuppgifterna om att mellanpartierna anslutit sig tillsocialdemokraternas skattepolitik. Men han har förstås redan i ställetbekräftat detta förhållande i en lång intervju i tidningen . Där meddelar hanockså atf hans sista arbetsuppgift den där långa dagen var att informera densocialdemokratiska pressen. Def framgår i den här artikeln att justindexregleringens vara eller infe vara spelade en stor roll vidförhandlingarna. erinrade i sitt första anförande om aftsocialdemokraterna länge motsatt sig indexregleringen och aft de, när indexregleringenväl införts av trepartiregeringen, har velat avskaffa den. förklarade hanhär att den skall vara kvar, även om den skall ses över. Varför kunde han dåinte ansluta sig till p. 6 i det moderata förslag till ett borgerligtskafteprogram med vilket vi försökte rädda regeringen? Där heter det: Ett automatiskt verkande inflationsskydd iskattesystemet bibehålls. En översyn av inflationsskyddet kan genomföras. Jag tyckte atf def var precis denna ståndpunkt som RolfWirtén intog i sitt anförande. Varför kunde vi då inte bli överens om detta? Var det möjligen därför att socialdemokraterna underöverläggningarna på en direkt fråga om hur principuppgörelsens formuleringskulle tolkas uttalade att man ju alltid kunde återgå till ordningen med årligaskatteomläggningar av Hagamodell? Statsminister lär till yttermeravisso ha uttalat sig i samma riktning i TV . Def finns tydligen en uppenbar risk för att vi åter skallhamna i ett system, där inflationen fillåts smyghöja skatten och därprogressiviteten automatiskt skärps år . Eller, är detta ett sådant därotrevligt och orimligt krav som inte kan tänka sig att genomföra?Men - med hänsyn till avfalsklausulen att alla åtgärder skall genomförassamtidigt och samordnat -blir då över huvud taget någonting genomfört? Kan RolfWirtén lova att def blir någon marginalskattesänkning med socialdemokratisk medverkanens 1983? 86JÖRN (vpk) replik: Jag har i ljuset av den väldigamarginalskattesänkningsen-tusiasmen på olika håll konsulterat skattetabellernaunder middagspausen. Den där industritjänstemannen, som har marginalskattoch skulle ha det så besvärligt på grund av det, måste då ha en inkomst påomkring . I så fall betalar han i stats- och kommunalskatt . Av detta är nästan . kommunalskatt och bara 16 000 kr.statsskatt. Det är alltså på dessa ynka . som marginalskatteeffekfen iverkligheten skulle göra sig gällande. Jag bestrider på def bestämdaste att ensådan effekt skulle vara så enormt viktig, att en minskning av den skulle kunnaföra landet ur krisen och förmå folk att plötsligt börja arbeta en ä tvåtimmars övertid. Jag bestrider också att det vore en förnuftig arbetsordningaft försöka stimulera till något sådant, för om man har jobbat ochsedan en ä extra, jobbar man mycketmindre effekfivt än den skulle göra som utifrån arbetslöshetskön kom in och istället tog hand om det där överfidsarbetet. Slutligen vill jag gärna gentemot dem som talat mycket ommarginalskatterna - def gäller även budget- och ekonomiministern , somjag egentligen replikerar - faktiskt hävda atf det finns en annan och enligtmin mening högre och hållbarare form av social moral. Jag syftar på den moralsom en gång lärdes ut av och som utgick från principen att du äraldrig ensam, du är aldrig dig själv, du är en del av en klass eller en störregemenskap. Och om din grannes barn behöver en barntillsynsplats eller om det ärnågon i samma hus som du själv som har kommit på livets skuggsida genom sjukdomeller arbetslöshet, då skall det vara en hederssak för dig att betala skaft föratt kunna ge uttryck för din solidaritet. Det är, tycker jag, en mera hållbar social moral i ettciviliserat samhälle än den marginalskattefanatism som har gripit omkring sig.Men när det gäller att hålla fast vid denna gamla sociala moralär det möjligt att jag är något gammalkonservativ. 87 Budget- ochekonomiministern : Nr 132 hade en förhoppning omatt den skulle gå upp och göra kommentareromkring den redovisning av överens- £ j; inoi kommelsen som har lämnatsi A-pressen och att skulle ge sin version av vad som hadeförevarit i den här förhandlingsomgången. Jag Ekonomisk-poli-tycker kanske inteatt behöver åberopa lis/ia åteärder värderingpå den punkten. Jag bemötte ju tidigare , och när det gäller defcitat som haft den dåliga smaken att inleda sin s. k. vitbok med,så vet liksom alla andra moderater - och i varje fallpartiledaren - att det är en lögnakfig beskrivning av vad som förekomvid den här förhandlingen. Det tycker jag borde räcka för aft man skulle backanågot från de överdrifter som skett. Nuär det så, , att vi ändå har nått fram till vikfiga preciseringari den här överenskommelsen. Jag menar att har man gafflat in inkomstskikten 90000-115 000 för att där placera brytpunkten då det gäller en 50-procenfigmarginalskatt, därmed har man fått fill stånd reduceringar av marginalskatten ide vanligaste inkomskikfen i storleksordningen - någotberoende på var man går in i inkomstskiktet. Det är en rejälmarginalskattereform, och den är säkrad för 1980-talet om vi kan hålla fast vidden här överenskommelsen. ger då uttryck åt en hel del tvekan och ställer frågan om jag kan garanteraatt det blir en proposifion bakom vilken står de tre parfier somträffat överenskommelsen. Ja, , det finns inget i minerfarenhetsbank från mina nu här i som säger att jagbehöver misstro socialdemokrater mer än moderater när det görs enöverenskommelse. Jag förstår inte rikfigt varför vi måste gå omkring och så ensådan här misstro mot varandra därför att vi råkar arbeta inom olika partier.Är det så att man träffar en viktig principöverenskommelse, betraktar jag detena partiet som lika pålithgt som det andra och överenskommelsen som likaförpliktande. Det är inte så, , att man i den debatt som följtefter det att överenskommelsen blev känd jämfört ett kristallklart dokument -det alltså som de fre fidigare regeringsparfierna stod bakom - ochden överenskommelse som , centerparfiet och socialdemokraterna nuhar gjort. I båda dessa dokument finns naturligtvis förslag som inte ärfärdiga. Det krävs ett hårt arbete för att precisera en rad punkter. Och detgäller som sagt både papperet från och den överenskommelse som vinu träffat med socialdemokraterna. Det är bl. a. på avdragssidan som vi harmenat att det är nödvändigt att iaktta en viss försiktighet innan man bindersig för att lägga fram ett förslag, så att det blir en frånrättssäkerhetssynpunkt acceptabel produkt som presenteras för . Förförsta gången har man nu från socialdemokrafisk sida dokumenterat att man vill införa ett inflationsskydd, dvs. man vill - som det står i överenskommelsen - ersätta det nuvarande inflationsskyddet med någon annan automafisk lösning. Ordet "automatisk" står inte i självaöverenskom melsen, men jag redovisade tidigare vilka modeller som vi har tänkt oss för 117 Nr 132 att få en viss automatik iinflafionsskyddet. Vi är inte heller här färdiga, men Onsdaeen den ' finns en klar öppenhet för att hitta en ny konstruktion avinflationsskyd- 6 mai 1981 def. Jag vill gärna fråga LarsTobisson om inte en sådan inflafionsdämpande indexering som jag tidigare beskrev har rätt mycket som talar för sig. Ekonomisk-Doli- 'ifiS'' i 'i"J f"' ' '"" i'-' socialistiska partierna talade om i tiska åteärder besparingspropositionen. När manförväntar sig sänkta reallöner finns def skäl attöverväga den modell för inflationsskydd som vi har arbetat med. Från socialdemokratisk sida har man sagt aft man är bereddatf ersätta def nuvarande inflafionsskyddet. Då menar aff densynpunkt som kom fram vid överläggningarna var att om man inte finner en rimligmodell, finns alltid den tidigare modellen kvar, nämligen atf göra årligajusteringar. Och menar aft det är den modellen somsocialdemokraterna i ~ första hand vill arbeta för. Jag bestrider att det ärfallet. Def är i stället den andra vägen som man i första hand vill gå, den somockså står i överenskommelsen; man vill finna en ersättning för def nuvarandeinflationsskyddet. frågade varför jag inte var beredd attansluta mig till punkten 6 i det dokument som presenterade förcentern och folkparfiet och som gällde just inflafionsskyddet. Svaret på denfrågan har statsministern givit. Har vi träffat en överenskommelse, står vi fastvid den. Det tycker jag är ett hederligt sätt att agera.Principöverenskommelsen ligger fast - det var så statsministern började sinkommuniké med anledning av det brev som nämnde. Vidare sägs i den kommunikén, och jag står helt bakom det,atf de punkter som moderata samlingspartiet har pekat på kommer att tas uppfill noggrann prövning i det fortsatta arbetet. Det sker på det sätt som harredovisats i överenskommelsen - i en expertgrupp vad gäller avdragsreformen ochi övrigt i budgetdeparfementet. Def vore ganska orimligt att då i en andraöverenskommelse låsa sig vid vissa preciseringar som ännu inte ärfärdiggenomarbetade. Det tycker jag är en ståndpunkt som moderatasamlingspartiet borde kunna respektera. De nämnda frågorna kommer att prövas - naturligtvis - motbakgrund av vad som står i överenskommelsen med socialdemokraterna. Till vill jag bara säga att jag har hörthans repliker här fidigare till och , där framhållit atf han inte erkänner betydelsen av marginalskatfereformen. Jag får väl konstatera att vi på den punkten har olika uppfattning. Jag menar fortfarande att det här innebär en viktig stimulans i den svenska ekonomin. Vi behöver offensiva grepp för aft vi skall kunna skapa de resurser som vill ha - och det med all rätt - för att ordna exempelvis barnomsorgen, som han nämnde i sitt senaste inlägg. För att vi skall kunna skapa sådana resurser och fördela dem till olika sociala reformer måste vi få till stånd tillväxt i ekonomin. Då är marginalskatfereformen enligt vår uppfattning ett viktigt inslag i arsenalen. Därför sätter jag stort pris på atfvi 118 nu kan uppnå en reform i dennaviktiga fråga på en bred bas, som tryggar reformen för hela1980-talet. Närdet gäller de synpunkter som hade på , så är det onekligen svårt att jämföra de skattetabeller som hanarbetade med och de procenttal som jag nämnde i mitt inledningsanförande ifråga om olika inkomsttagare. Därför är jag snubblande nära att misstänka, JörnSvensson, att om skulle ha haft ansvaret för det departement somjag nu har ansvaret för hade han också insett att sådana marginalskattejusteringarsom socialdemokraterna nu är på väg aft göra skulle varit nödvändiga. Tredjevice talmannen anmälde att anhållit att till protokolletfå antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. 88 ERIKWÄRNBERG (s): Jag har föravsikt att tala om de skattefrågor som behandlas i reservafion 5 iskatteutskottets betänkande nr 44. kommer senare att beröra övrigareservationer. Låtmig börja med aft ta upp ett par saker som tidigare behandlats här . Jagskulle vilja varna för den mytbildning som håller på att odlas och som går utpå att marginalskattesänkningarna är det viktigaste inslaget i framtidensekonomiska polifik. Vifår ha klart för oss att huvudparten av landets inkomsttagare harhögst marginalskatt. Vi får inte kräva så mycket av de 10 eller avlandets invånare som får hyggliga marginalskattesänkningar, att hela landetsväl och ve skall vila på deras skuldror, för de flesta av dem får kanske 5eller lägre marginalskatt. Socialdemokraternatycker - och det har budgetministern alldeles rikfigt sagt - att marginalskattesänkningar är en viktig del i en offensiv polifik. Men vi skall ha klart för oss att socialdemokraterna också anser att denna marginalskattesänkning icke får komma till stånd om man inte reglerar de andra sakerna , i första hand de stora avdragen, som saft hela vårt progressiva skattesystem ur spel när det gäller stora inkomsttagare. Vi vill alltså ha en kombination, och def är vi på väg att få . har viockså krävt att det skall bli en fullständig finansiering av def skattebortfall somden här marginalskaf tereformen innebär och att den finansieringen inte får lastas över på de grupper i samhället som har betydligt lägre inkomster än de som får den stora skattesänkningen. Vihar vidare sagt att det är nödvändigt att se över realisationsvinstbeskattningensamtidigt. Vi menar också - och det har vi med i överenskommelsen - atf det ärhelt nödvändigt att ta till en ökad kamp mot skatteflykten. Detär alltså inte bara marginalskattesänkningarna som är temat, utan helt andrasaker måste redas upp . Den mytbildning som kanske framför alltmoderaterna håller på att sprida, att man just med marginalskattesänkningenlöser landets hela ekonomiska problem, tycker jag att man måste börjamotarbeta, eftersom det fortfarande fattas 5 å mellan det vianvänder av bruttonationalprodukten och det vi får in i form av skatter ochavgifter. Efter detta skulle jag vilja ta uppreservafion 5 i skatteutskottets betänkande. På den borgerliga regeringens förslag beslöt riksdagen1978 om särskilda skattelättnader för dem som satte in pengar regelbundet påett särskilt konto i en penninginräftning eller i en aktiesparfond.Skattelättnaderna var av två slag: dels fick man en allmän lättnad av sinaskatferpå alla möjliga inkomster på högst . , dels blev räntan påde insatta pengarna helt skattefri. Det enda krav som ställdes var att deinsatta pengarna skulle vara bundna . Det officiella motivet för dessaförmåner var att uppmuntra sparandet. Socialdemokraterna motsatte sig förslaget, dels därför attdenna typ av penningplacering blev så oerhört mycket mer gynnsam än andrainsatser, exempelvis banksparande över huvud taget, dels därför att somreglerna var konstruerade så krävdes över huvud taget inget sparande för attkomma i åtnjutande av skattefördelarna. Man kunde flytta pengar mellan olikakonton, och man kunde låna pengar för att sätta in dem på ett skatfespar-kontoför att få ut dessa . och skattefria räntor. Man kunde nästan medsäkerhet förutspå att det nysparade beloppet inte skulle uppgå till de summorsom staten avstod genom skatteförmånerna. Som jag fidigare nämnt var den direkta gåvan högst 960 kr.per år, vilket utgjorde av en maximal insättning av . Men sedan inträffade nya förändringar. senareföreslog regeringen ytterligare förmåner av samma slag. inskränkte man sigdock fill aft specialgynna akfieplaceringar. För dem som sätter in pengar påaktiefond ökades insättningsbeloppet fill . , och den allmännaskattereduktionen höjdes till därav. Den direkta samhälleliga skattegåvanhöjdes på detta sätt från . för dem som sätter inpengar i aktiefonder. Självfallet är också utdelningen skattefri, och närandelen kan säljas utgår ingen realisationsvinstskatt, vare sig påeventuell utdelning eller på värdestegring utöver vad som skett genomaktieutdelning. Det s. k. aktiesparandet har vidare utökats så att sammaskatteförmåner kan erhållas för fonder som bara köper akfier i det egnaföretaget, alltså i det företag där man själv är anställd. Detta senare hartagit direkt stötande former. Man försöker inte ens upprätthålla illusionen omatt det hela skulle röra sig om sparande, eftersom nästan alla berörda företaglånar ut till ingen eller ringa ränta de erforderliga beloppen fill deanställda. Detta sker f. ö. med regeringens goda minne. Trots att namnetfortfarande är akfiefondspa-rande, så sades det ut i den senaste propositionen,1980/81:45, att det för bedömningen av nyttan inte är avgörande huruvida ennettospareffekt uppnås. Det väsentliga anges vara att systemet bidrar till attge ett tillskott av riskkapital. Detta är ett ganska märkligt resonemang. För att lockafram riskkapital måste alltså staten direkt satsa av det insattakapitalet, varjämte ytterligare skaftefavörertillkommer för utdelningar och realisationsvinster. Detta är inget naturligtsätt atf skaffa företaget kapital på. Självfallet pressas Onsdaeen den aktiekurserna upp, meninte på det naturliga sätt som då företagens vinster z inoi Den här konsflade nivån kan närmast liknas vid Ebberöds bank, ochden förlorande parten är alla de andra skattebeta- Fkonomisk-noli- lama som får betala kalaset. Motden här bakgrunden är det infe så konstigt att skaffefondssparandet fått omslutning. Det är nästan mera märkligt att def infe är flera som nappatpå det här feta betet. En enkel räkneoperation ger vid handen att den som kan avstå från inte mer än ungefär 5 000 kr.netto därefter kan lyfta . per årskattefritt bara genom att låta pengarna gå runt i systemet. Beräkningen ärgjord från den utgångspunkten att avkastningen motsvarar den räntesats som f.n. tillämpas för skatfesparande i bank. Detjag redogjort för är alltså oerhört gynnsamt. Men detta är ändå intenog. Den borgerliga majoriteten har genomtrumfat ytterligare skattelättnaderför dem som placerar pengar i aktier. Sålunda medges särskild skattereduktionför mottagen skatteutdelning på äldre aktier, på annat sätt än genomfondsparande. Reduktionen motsvarar av det utdelade beloppet förutdelningar på upp fill . för ensamstående och det dubbla beloppet förmakar tillsammans. Def högsta belopp som makar kan få den här vägen iskattelindring är alltså . Men inte nog med det. Man föreslår ocksålindringar i reavinstbeskattningen, och sådana har även genomförts. Om någonsäljer äldre akfier med vinst skall enligt nuvarande regler av vinstenrealisationsvinstbeskattas. Anledningen till att beskattas är att detskall vara en kompensation för inflationseffekter som blir likartad den somgäller för fastigheter när dessa realisationsvinst-beskattas. Menmedan man nu håller på och skärper realisationsvinstbeskattningen påfasfigheter har den borgerliga majoriteten genomdrivit en lättnad för aktierna.Tidigare fanns ett schablonavdrag på . som var skattefritt, men dettahar nu höjts fill . i fråga om realisationsvinstbeskattningen. Deborgerliga regeringarna har alltså medvetet använt skatteinstrumentet för attgynna innehav av aktier. Från början var mofivet att belöna sparande, mennumera säger man öppet att det är för att stärka akfiemarknaden. Frånsocialdemokrafiskt håll kan vi inte acceptera detta ensidiga gynnande av enviss sparform eller ett visst placeringssätf. Vi är medvetna om att alltsparande är värdefullt, och vi är också medvetna om att banksparande i tidermed kraftig inflation ger en närmast negafiv avkastning. Viföreslår därför ett system för sparstimulanser som är neutralt för olika former av sparande när det gäller skattekonsekvenserna. Vi föreslår att det s. k. sparavdraget, som är . för ensamstående och . för makar gemensamt, görs om till en sparskattereduktion med kraftigt förhöjda belopp. Således skulle gränsen sättas vid . för ensamstående och vid . Redukfionen skulle sättas till av det, vilket 121 motsvarar ungefär den genomsnittliga marginalskatten förvanliga inkomsttagare. Genom ett sådant system vinns infe bara aff man fårneutralitet mellan olika sparformer och kapitalavkastningar, utan också atfsparstimulanser blir lika mycket värda för olika inkomstnivåer. Vi föreslår alltså att skattesparkontot och olika formerav speciella skattelättnader för aktier avskaffas och att de ersätts med denspeciella form av skattereduktion som jag här beskrivit. Def betyder aft staten tjänar miljardbelopp, men detbetyder också att aktieägarnas situation infe förbättras samfidigt som. deflesta andra grupper får känna av svångsremspolitiken. Vi är alla medvetna om att nytt riskkapital behövertillföras näringslivet. De hitfills genomförda skattelättnaderna för aktier harnog inte tillfört särskilt mycket. Snarare har de bidragit till aft höjakurserna på redan befintliga aktier. Huruvida dessa kurshöjningar kan lockafill nyemissioner återstår att se. Man måste ha klart för sig atf detta är en onaturligkurshöjning, som faller till marken när övriga skattebetalare säger ifrån kan hålla på med dessa gåvor till vissa grupper. Utgångspunktenför att man skall kunna få ett naturligt riskvilligt kapital fill företagenmåste givetvis vara företagens egen utveckling, vare sig kapitalet kommer genomlöntagarfonder eller genom andra aktieköpare. Med det sagda ber jag att få yrka bifall tillreservation nr 5 i skatteutskottets betänkande nr 44. 89TOMMY (vpk): Låt mig börja med atf konstatera att den härfinans- och skattedebaften, som skulle utgå från de föreliggandeutskottsbetänkandena, på grund av de senaste dagarnas händelser infe blivitrikfigt relevant. De förändringar i regeringen som inträffat efterskatteuppgörelsen med socialdemokraterna borde också på sitt sätt förändrasakförhållandena för debatten. Men så tycks inte vara fallet. Lika litet har förhållandet utanför parlamentet förändratsgenom den s. k. historiska skatfekompromissen. Där råder fortfarande sammakapitalistiska utsugarsystem, som inte kan bekämpas med borgerlig finans- ellerskattepolitik. Det kapitalistiska systemet föder och förstärkerorättvisorna mellan människorna. Det börjar redan i låga åldrar, tilltar iskolan och utvecklas ytterligare i de produktiva åldrarna. Inkomstskillnadernaoch skillnaderna mellan de olika sociala grupperingarna följs åt. Detfortsätter i de flesta sammanhang, så också när det gäller beskatfningsformer.De som har låga inkomster beskaffas förhållandevis hårdare än de som har högainkomster. Så har utvecklingen fortsatt under de borgerliga regeringsåren. Orättvisorna utjämnas en del genom den offentliga sektornsverksamhet. Den delen av samhällets åtaganden stryps i sparproposifion eftersparpro-position av den borgerliga riksdagsmajoriteten och regeringen. blir att orättvisornaoch skillnaderna mellan de olika grupperna förstärks. Iett kapitalistiskt samhällssystem kommer orättvisorna aft bestå. Dessa är Onsdaeen den en av grundpelarna för systemet. Därför kan inte heller ettskattesystem igoi utformas, så atf deteliminerar orättvisorna. Det kan bara minska dessa. effekter som med ettdemokrafiskf skaffesysfem kan uppnås är atf genom en Ekonomisk noliprogressiv beskattning utjämna nettoeffekterna av de stora inkomsfskillna- .v-i- åteärder derna. Men det skall också ha till uppgift aft skapa resurserför samhället att via den offentliga sektorn utjämna sociala och ekonomiskaskillnader. Bägge dessa grundläggande kriterier har funnits, om änotillräckligt, men de har mer och mer utraderats. Deborgerliga regeringsåren har inneburit kraftiga övervälfringar avskattebördorna från de rika fill de fatfiga, från höginkomsttagare filllåginkomsttagare och pensionärer, från dem som lever på arbetsfria inkomster,som aktie- och spekulafionsvinster, till dem som arbetar för sin försörjningoch som tvingats fill kraftiga reallönesänkningar.Under denna tid har skattelättnaderna eller uteblivna skatteökningar, burmannu vill kallaskattepolitikens borgerliga profil, medfört att enlåginkomsttagare erhållit en minskning av den statliga inkomstskattenunderstigande . För en person med normal inkomst är motsvarande lättnadungefär . - och med normal inkomst avses då ettindustriarbetargenomsnitt -, medan höginkomsttagarna harfått lättnader på . Det är den skaffeprofil som detre borgerliga parfierna varit helt överens om. Den har ytterligare skärptsdärför att inflation och spekulation tilltagit och medfört en dubblering avunderskottsavdragen . Likaså har ränteavdragen för lån tilllyxkonsumfion stigit kraffigt. Denutjämning i beskattningen som den progressiva statsskatten kan medföra harurholkats av att just statsskattens andel av den totala skaften sjunkitbetänkligt. har den proportionella kommunalskatten ökat, liksom ävende indirekta skatterna.