prot · G40937 · 1980-12-31 00:00:00 — Det var välgörande attarbetsmarknadsministern i avslutningen av det senaste anförandet så kraftfulltgjorde dessa markeringar. Jag ber att få instämma, och jag konstaterar ocksåatt arbetsmarknadsministern i andra sammanhang har gett uttryck för liknandeuppmaningar. Jag har här tidningen - en specialtidning förarbetsrätt - där jag läser något liknande, och jag har också fått del avarbetsmarknadsministerns anförande inför . Till vill jag säga att jag har läst dethär svaret, jag har det med mig och jag hade tänkt redovisa det. Men när jagfinner att arbetsmarknadsministern på ett förtjänstfullt sätt har redogjort förde regler som gäller anser jag att det är svar nog på den här frågan. Jag kan begripa att socialdemokraterna gärna vill driva inkilar mellan de borgerliga partierna. Det är väl känt, och det får vi leva medså länge ni sitter i opposition - vilket jag i och för sig hoppas skall blilångvarigt. Men vad det gäller här är att bedöma hur man lägger upp en interpellation.Jag har inte uttryckt några som helst värderingar i fråga om denna insändare,utan jag tog med den för att spegla allmänhetens reakfioner. Jag har redovisaten lång rad bakgrundsfaktorer- de är många , och åtskilliga är tyvärrnegativa - men jag har inte uttryckt några som helst värderingar när det gällerdessa faktorer. Jag har velat göra den här beskrivningen och med utgångspunkt ien fråga till regeringen, hur man principiellt betraktar problemen, eftersomjag har ansett det viktigt att debatten förs upp på det här planet, så attallmänheten får klart för sig hur statsmakterna ser på de problem somdebatteras ute i landet. Det syftet har jag nått i och med det svar somarbetsmarknadsministern har lämnat, och jag har också sagt att det var ett brasvar. Så tillMartin : Ja visst, jag har sett det här, och jag tycker att det Om åtgärder mot ungdomsarbetslösheten var braatt arbetsförmedlaren gjorde en sådan undersökning. Han tröttnade på att höragnället om de arbetslösa, och det kan vi allihop göra. Jag konstaterar ocksåatt tycker att gnäller i den debatt som därpågår. Jag hänvisar till den och skall inte ta upp den stora och omfattandediskussion som där har dragits i gång - men den är kanske intressant även förMartin att ta del av. Det som var intressant i den här redovisningen var attarbetsförmedlaren kom fram till en slutsats som han inte hade väntat sig. Hansäger att det var förvånande att så få sökte sig till verkstadsindustrin ochatt rapporten visar hur svårt den här sektorn har att få folk. Det var denslutsats jag ville ta fram i ljuset för att ställa frågan: Vad gör vi för att förbättrasituationen, så att fler ungdomar går till industrin? Jag skallavslutningsvis ge uttryck för några personliga värderingar. Jag vill understryka att samhället för att åstadkommaförbättrade grundförutsättningar inte i första hand skall skapa konstladsysselsättning genom beredskapsarbeten eller bygga ut den offentliga sektornenbart av sysselsättningsskäl. Det var välgörande att höraarbetsmarknadsministern säga att man inte i första hand skall tillhandahållaberedskapsarbeten för ungdomar. Erfarenheterna av de följdproblem som uppstår ifider av ungdomsarbetslöshet visar hur väsentligt det är att uppmärksamma deungas yrkesintroduktion. Ungdomarna är ju en viktig rekryteringsgrupp. Kravetpå att ungdomarna skall slussas in i branscher som kan ge varaktigsysselsättning och personlig utveckling framstår som en av våra mest angelägnasamhällsfrågor. Vi politiker har en viktig sådan informationsuppgift, inteminst mot bakgrunden av den omfattande insändardebatt som vi kunnat notera. Enviktig sådan informationsuppgift, , är att öka allmänhetensinsikt om näringslivets betydelse. Samhället måste skapa ett näringsvänligtklimat, som främjar arbets- och företagsamhet samt produktivitet, kort sagt ettsamhälle där det lönar sig att arbeta och spara samt att starta och drivaföretag. Under sådana förhållanden är jag för min del övertygad om att ävenungdomen kommer att satsa på produktiva insatser inom industrin. 74LAHJA EXNER (s): Arbetsmarknadsministern sade att det inte ärfråga om någon nedrustning inom AMU. Men det är allmänt känt att AMS harutfärdat order om att man skall skära ned den verksamheten under detpågående budgetåret. har genomförandet härav blivit försenat, och därförmåste man skära ned ännu kraftigare. I arbetet härmed har man vidare inteskurit ned jäms över utan inriktat sig på vissa kurser, där nedskärningen dåblir ännu kraftigare. Enligt min mening är en sådan åtgärd en nedrustning - detgäller i varje fall enligt den finska matematiken. Därefter sade arbetsmarknadsministern att det är fråga omen omstrukturering. Det förstår också jag, men den går i en riktning raktmotsatt vad jag och vi socialdemokrater önskar. Vi vill att tröskeln justerasså, att man snabbare kan komma in på de yrkesutbildningar som erbjuds inom AMU. Minskar man antaletSFI-kurser inom AMU-utbildningen, måste det dock ta längre fid att komma in pådessa yrkeskurser. Slutligenhänvisar arbetsmarknadsministern till den pågående . Den kommervisserligen att lägga fram förslag, men det kommer att ta singrundliga tid. De människor som det nu gäller har redan f. n. sex månadersväntetid. Anf.75 (): Om jag rätt uppfattade vad statsrådet sade i sitt svar var detposifivt, nämligen om han menar att det finns utrymme för extrainsatser i demest utsatta länen, och det gäller då särskilt . Vidaresäger statsrådet att har varit prioriterat ganska länge och attmiljarder har gått fill denna landsända. Låt mig då påminna om att det undermånga år har pumpats ut miljarder från denna landsända, inte minst genom ,som befinner sig i kris. Det finns anledning att komma ihåg det när mantalar om de miljarder som har gått fill denna landsända. säger att han har svaret med sig men att han inte behöver redovisadet, med tanke på det svar han tidigare fått av statsrådet. Jag har förståelseför att inte vill ta med detta svar i sin interpellafion. Om hanhade tagit med det svar som AMS har lämnat fill fidningarna och som publiceratsi nr 38, av , hade hans argumentation måst bli enhelt annan, och då hade hans interpellation inte fått den udd som han avsett.Han klankar i interpellafionen på ungdomarna och insinuerar att de kanske imånga fall väljer bidrag före ett fast arbete. Sedanvar det en sak som jag glömde att säga fill . Han sade tidigareunder diskussionen att arbetsgivare skall anpassa sig till gällandelagstiftning och nämnde bl. - om jag minns rätt - arbetsmiljölagen.Självfallet får man göra en sådan anpassning - det är därför vi har lagar. Anf.76 (): Får jag till sägaatt det som har varit väsentligt för mig att få besked om är hur regeringen ocharbetsmarknadsministern ser på dessa problem. Även arbetsmarknadsverket måstefölja de riktlinjer som man där drar upp. Det är ju avgörande för hur man sedanute på fältet kommer att arbeta vidare med dessa problem. Vi har fått ett brasvar från arbetsmarknadsministern, och alla berörda får utgå från detta. återkom till arbetsmarknadsutbildningen och beklagade attneddragningen har skett jäms över. Arbetsmarknadsutbildningen är ett viktigtmedel i arbetsmarknadspolifiken. Därför måste den anpassas till läget påarbetsmarknaden och kan inte planeras . På grund av dettamåste också neddragningarna ibland bli större på ett håll för att ge ossmöjlighet till expansion på ett annat håll. Dessutom finns det både nu ochlångsiktigt ett behov av en prioritering av yrkesutbild- Om åtgärder mot ungdomsarbetslösheten ningen pånäringslivets orhråde. Detta har också lett till omprioriteringar av resursernatill förmån för de yrkesinriktade linjerna. Det är riktigt att planeringen från myndigheternas sidahar skett på en 90-procentig nivå. Det gör myndigheterna under myndighetsansvarutifrån de resurser och allmänna riktlinjer som har givit.Myndigheterna har kunnat göra detta på grund av att läget på arbetsmarknadendenna höst har varit relafivt gott. Det innebär att man kan expandera när lägetnu kan försämras och våren. Efterfrågan på arbetskraft har varit förhållandevis hög.Vi kan fortfarande redovisa många företag som lider brist på utbildadarbetskraft. Därför har platsförmedlingen mer och mer kommit i centrum förarbetsmarknadsverkets arbete. Men är det som sagt dags att expanderaarbetsmarknadsutbildningen. AMS har därför inkommit med krav på nya resursersom vi nu får behandla. Jag menar för egen del att det är nödvändigt att AMSfår möjligheter till en sådan expansion. Arbetsmarknadsutbildningen är etteffekfivt och mycket värdefullt instrument inom arbetsmarknadspolitiken. Justdärför måste vi se fill att den utbildningen hålls i trim och att den inte blirlika stel och oflexibel som det ordinarie utbildningsväsendet med naturnödvändighetär. återkom till frågan om resurser förNorrbotten. Får jag bara säga att en anledning till att regeringarna efter 1976har måst pumpa in så mycket pengar på den norrbottniska arbetsmarknaden är attden socialdemokratiska regeringen pumpade in pengar som inte gav sysselsättningutan bara ledde till spruckna förväntningar. 78 (): Jag vet inte om jag uttryckte mig litet illa,men jag har uppgifter om att nedskärningen inom AMU inte planeras jäms över påde enskilda enheterna, utan vissa kurser kommer att drabbas hårdare. Kan vi tolka det somarbetsmarknadsministern sade om de resurser som kommer att sättas in under denkommande vintern så, att arbetsmarknadsministern i sina anvisningar kommer attprioritera just arbetsmarknadsutbildningen? 79STEN-OVE (); Jag måste säga att jag blev verkligt förvånadöver arbetsmarknadsministerns senaste inlägg, där han säger att den socialdemokratiskaregeringens insatser för bara ledde till spruckna förväntningar. Låtmig då rekommendera honom att göra en studie av historien i de delar som visarbl. a. utvecklingen av . Då fick man 11 000 flerarbetsfillfällen i länet, och det var tack vare den socialdemokratiskaregeringens insatser bl. a. i de statliga företagen. Det här med spruckna förväntningar har ju inträffatsuccessivt sedan vi fick borgerlig regering i det här landet. Under de senastenära fem åren som de borgerliga har turats om att dela på regeringsmakten harju läget blivit sämre och sämre i . Ett aktuellt exempel finns påstålsidan, där man mer och mer uppskjuter insatser för järnverken i Luleå.Insatser för gruvbrytningen i länet dröjer, och vi får där en alltmer utsattarbetsmarknad. Jag tror att man som arbetsmarknadsminister f. n. skall varalitet försiktig med att tala om spruckna förväntningar. Det är lätt att påståatt norrbottningarna har fått känna på begreppet alltmer under de senaste årenmed de borgerliga regeringarna. 80 Arbetsmarknadsministern : Herrtalman! Till vill jag först säga att om ytterligare resurser anslåstill arbetsmarknadsutbildning så behövs inga ytterligare riktlinjer. Därefterdisponerar myndigheten själv resurserna utifrån de riktlinjer som redan finns,dvs. man skall disponera på så sätt att det stämmer med läget påarbetsmarknaden och de sökandes behov. Jag vill för förtydliga vad jag sade.Jag sade "spruckna förväntningar", men inte bara det. Det var så attalla de miljoner som gick till planerna på 80 ledde till mera problemän de löste. Om de resurserna hade gått till varaktiga arbetstillfällen hade vihaft ett bättre läge på den norrbottniska arbetsmarknaden nu än vad vi har. 81 (): Låt mig bara påminna arbetsmarknadsministernom att det inte är så många veckor sedan industriministern talade om att detvar vi som lade ned 80. Det är viktigt att komma ihåg det. Sedan vifick den första borgerliga regeringen har de insatser som skulle behöva göraspå stålsidan successivt försvunnit. Vi upplever hur man från regeringshåll meroch mer ser passivt på länets utveckling, framför allt när det gäller insatserför de norrbottniska basindustrierna. 12§ Svar på interpellation 1980/81:37 om vissa arbetstidsproblem har frågat mig vilkakonkreta åtgärder regeringen ämnar vidta för att komma till rätta med denomfattande överfiden inom den offentliga sektorn, samt om regeringen har någraplaner på att införa lättnader i beskattningen av övertidsarbete. Hon harvidare frågat om regeringen har några planer på skärpningar iarbetstidslagsfift-ningen när det gäller övertidsarbete och/eller skärpningar ikontrollen av efterlevnaden av samma lag, samt om regeringen kommer att tanågra initiativ i syfte att få till stånd en nedtrappning av arbetsfiden under1980-talet. Med anledning av interpellation villjag framhålla att enligt uppgifter från uppskattasantalet övertidstimmar utgöra 1,2-1,av det totala antalet arbetstimmar perår inom den statliga avtalssektorn. Motsvarande siffra för denlandstingskommunala sektorn var 1,5 %.Som jämförelse kan nämnas att enligt lönestatisfikutgjorde övertidsarbetet inom tillverkningsindustrin . Denoffentliga sektorn svarar också för en mycket ringa del av de dispensärendenrörande övertid som behandlas av arbetarskyddsstyrelsen. Mot bakgrund av dettakan det inte göras gällande att det generellt skulle förekomma något omfattandeövertidsarbete inom den offentliga sektorn. Utredningenrörande vissa arbetstidsfrågor behandlar f. n. frågeställningar som rörövertidsarbete m.m. Arbetet beräknas vara avslutat . Jag villi sammanhanget emellertid framhålla att arbetstidslagstiftningen inte reglerarskyldigheten att utföra övertidsarbete. Skyldigheten att arbeta på övertidregleras antingen genom kollektivavtal eller genom direkta överenskommelsermellan arbetstagare och arbetsgivare. De fackliga organisafionerna har ocksågenom 34 § i lagen om medbestämmande i arbetslivet tolkningsföreträde i frågaom tvister som gäller arbetsskyldighet enligt avtal. Delegationenför arbetstidsfrågor, DELFA, tillsattes för att överblicka ochkontinuerligt följa utvecklingen på arbetstidsområdet. I delegafionen finnsarbetsmarknadens parter representerade. Delegafionen har lämnat två rapporter,nämligen Kortare arbetsfid När? (SOU 1976:34) och Arbetsfiderna inför80-talet (SOU 1979:48). En viktig del av delegationens fortsatta arbete är attfölja deltidsarbetets utveckling. En annan central fråga gäller sambandetmellan arbetstid och samhällsekonomi. Dethar alltsedan delegationens tillkomst rått enighet om att det är arbetsmarknadensparter som i första hand skall bestämma takten och inriktningen vid eventuellafortsatta generella arbetstidsförkortningar. Eftersom arbetstidsförkortning ärett alternativ till andra former av standardförbättringar är det naturligt attdessa avvägningar i första hand görs inom ramen för avtalsuppgörelserna. Närdet gäller frågan om eventuella lättnader i beskattningen av inkomst frånöverfidsarbete vill jag omtala att frågan granskas inom menatt några sådana förslag f. n. inte är aktuella. 83 MARIE-ANNJOHANSSON (vpk): Jag ber attfå tacka för svaret på min interpellation. Jaghar väckt den här interpellationen om arbetstiderna dels med tanke på de erfarenheterman under arbetsmarknadskonflikten kunde dra i fråga om vilkenbetydelse för samhällsmaskineriet som övertiden inom den offentliga sektornfaktiskt har, dels med tanke på den handlingsplan för jämställdhet somregeringen presenterade i en skrivelse och som ligger påriksdagens bord för behandling. Frågornaanser jag hänger ihop. Skall sextimmarsdagen fungera som ett av instrumentenför jämställdhet mellan kvinnor och män, så måste också åtgärder vidtas på denandra kanten - övertiden måste minska. Annars blir arbetstidsförkortningen ettslag i luften, en pappersprodukt. Låt mig kommentera de- svararbetsmarknadsministern gett på mina frågor. Jag vill börja med frågan om övertiden, specielltövertiden på den offentliga sektorn. Jag hade faktiskt hoppats att jag skullefå ett svar från arbetsmarknadsministern som kunde tolkas så, att regeringensom princip ansåg att det var viktigt att minimera övertiden och att regeringenarbetade efter den principen. Speciella förhoppningar hade jag kanske eftersomarbetsmarknadsministern ju kommer från , som säger sig verka förjämställdhet mellan kvinnor och män. Jag kan ställa en rak fråga tillarbetsmarknadsministern i det sammanhanget: Delar arbetsmarknadsministern minuppfattning att ett högt överfidsuttag är ett hinder för jämställdheten mellankvinnor och män? Av svaret att döma anser arbetsmarknadsministern attövertidsuttaget inom den offentliga sektorn inte är speciellt alarmerande, ochdet sägs i svaret att det inte kan göras gällande att det generellt skulleförekomma något omfattande övertidsarbete inom den offentliga sektorn. Då måsteman fråga: Om det inte förekommer generellt, förekommer det då inom speciellabranscher eller inom speciella grupjjer och avser i så fall regeringen ta någrainitiativ för att åtgärda detta? En annan fråga som kommer in i bilden här och som jag hadehoppats få belyst i svaret handlar just om de erfarenheter man kunde dra av överfidsblockadeni våras. Det uppstod störningar, framför allt inom sjukvården ochkommunikationerna, som ju tillhör den offentliga sektorn. Och frågan är; Harregeringen på något sätt analyserat och utvärderat detta? Har man dragit någralärdomar på det här området av vårens arbetsmarknadskonflikt? Det kan ju intevara obekant för arbetsmarknadsministern att många fackliga företrädare underövertidsblockaden menade att dessa visade hur arbetsgivarna organiserar arbetetutifrån förutsättningen att man skall tillgripa överfid. Det kan heller intevara obekant att man från fackligt håll var mycket missnöjd med dettaförhållande. Jag tycker att arbetsmarknadsministern i sitt svar litetväl lättsinnigt rycker på axlarna och menar att detta inte är något problem.Den här uppfattningen delas i varje fall inte av TCO, som kom med enrapport om arbetsfiden. I den rapporten konstaterar man enligt ettpressmeddelande: Övertidsarbetet fortsätter att ligga på en mycket hög nivåinom TCO-området. En fjärdedel av de heltidsarbetande TCO-medlemmarna arbetarövertid, och arbetsgivarna tycks ofta organisera arbetet utifrån förutsättningenatt ett mycket stort antal människor skall arbeta övertid. Det är därför intemärkligt att övertidsblockaden under konflikten slog så hårt. Jag har i min interpellation också frågat, om regeringenhar några planer på att skärpa arbetstidslagstiftningen när det gäller justövertiden. Jag har fått svaret att arbetstidslagstiftningen inte reglerarskyldigheten att utföra överfidsarbete, det är en avtalsfråga. Det är juriktigt att det i avtal finns reglerat att arbetsgivare har rätt att beordraövertidsarbete. I lagen regleras däremot på vilka grunder en arbetsgivare kanbeordra övertid. 9 protokoll 1980/81:36-37 särskildaskäl för det. När en arbetstagare utfört övertid , skalldet vara synnerliga skäl för att denne arbetstagare skall kunna beordras attutföra ytterligare överfidsarbete. Dessutom erfordras dispens. Detta är lagreglerat, och denna lag skulle mycket välkunna skärpas. Man skulle kunna skärpa skrivningarna och ha synnerliga skälredan för , och man skulle kunna ändra timgränserna. Detvar det min fråga avsåg, och jag frågade just med tanke på att detta ju ärregeringens och enda möjlighet att begränsa övertidsuttaget på denprivata och den kommunala sektorn. Arbetsmarknadsministern är mig fortfarande svaret skyldig.Han hänvisade visserligen till en utredning, men talade inte alls om huruvidadenna utredning studerar frågorna ur just det här perspektivet. Jag utgår dåifrån att det inom regeringen inte finns några planer på att ändra den härlagstiftningen, vilket jag beklagar. Enligt vår mening är övertiden av ondodels när det gäller jämställdheten, dels med tanke på att vi ju har en halvmiljon människor som på ett eller annat sätt står utanför den ordinariearbetsmarknaden och verkligen inte är betjänta av att de som redan har ettarbete tvingas att ofta arbeta långt över ordinarie arbetstid. En skärpning av lagstiftningen skulle dessutom ha detpositiva med sig att arbetsgivaren tvingades att bättre planera verksamheten,planera för 40-timmarsvecka, som vi faktiskt har, och planera för att vi harvissa rättigheter fill ledighet av olika skäl, även om dessa just nudebatteras. Men det framgår av svaret att man i istället för att arbeta med dessa frågor faktiskt granskar frågan om lättnader ibeskattningen av inkomst från övertidsarbete. Det gör mig mycket förvånad.Visserligen har antytt detta, men förflugna ord från enekonomiminister är vi ju ganska vana vid. Den här gången var det tydligenallvar bakom uttalandet. Enligt min mening är det skandal - ett lindrigareuttryck kan jag inte använda. I dessa besparingens dagar sitter det människoroch lägger ned tid på aitt granska möjligheterna till skattelindringar förövertidsarbete. Visserligen är enligt svaret inte några förslag aktuella justnu, men jag har svårt att tro att man inom regeringen arbetar med saker som maninte alls har några planer på att genomföra. Det här är väl inte riktigtarbetsmarknadsministerns bord, men jag måste fråga eftersom saken ändå harkommit upp: På vilka grunder vill man införa dessa skattelindringar förövertidsarbete, varför vill man premiera detta i dessa besparingens dagar, idenna arbetslöshetens tid och inte minst i denna en begynnande lågkonjunkturstid? Är detta ytterligare ett beställningsverk från SAF, som man hållerpå att expediera? I stället för att hålla på och granska dessa möjlighetertill nya skattelindringar borde regeringen, enligt min mening, arbeta medfrågan om en allmän arbetsfidsförkortning. Det kostar också pengar, men det skullevara väl använda pengar till skillnad från vad som är fallet vid detta andraförslag. "----- en generell arbetstidsförkortning är angelägenför att öka jäm ställdheten mellan kvinnor och män, för att ge ökad tid för kontakt mellan barn ochvuxna, och för att förbättra möjligheterna för arbetstagare att i ökadut.sträckning delta i samhällsarbetet." Nej, det är inte jag som sägerdetta. Det säger regeringen i sin skrivelse om riktlinjer för det fortsattajämställdhetsarbetet. Från vpk delar vi den uppfattningen. Menarbetsmarknadsministerns svar är ett tecken på att denna sextimmarsdag,som de flesta säger sig vara anhängare av, försvinner alltmer i fjärran. Arbetsmarknadsministern hänvisar den till arbetsmarknadensparter, och det är ett tydligt svar till alla de kvinnor som otåligt väntar pådenna reform. Regeringen är inte intresserad av någon arbetstidsförkortningunder . , som ingår i regeringen, är det inte heller.Talet om jämställdhet från sida är just bara prat. Det finns intenågon vilja till handling bakom alla vackra fraser. , som justskall gå ut och slåss för sexfimmarsdagen igen - läste jag i en artikel -harinte något stöd i sitt parti. Jag måste beklaga detta - främst ur jämställdhetssynpunkt.Jag antar nämligen att arbetsmarknadsministern håller med mig när jag säger:Att lämna över sextimmarsdagen till arbetsmarknadens parter är att skjuta uppden . Det innebär att vi inte får någon sextimmarsdag under1980-talet. har de fackliga organisationerna fullt upp med attförsöka bevara reallönen för sina medlemmar, och de lyckas inte ens med detta,trots att de gick så långt som fill konflikt. Arbetsmarknadsministern måste väl vara medveten om att denstarka parten på arbetsmarknaden inte vill ha någon sexfimmarsdag. SAF är inteintresserad av någon sextimmarsdag. Det har man sagt ifrån i sitt remissvar påutredningen på väg. Det går att genomföra arbetstidsförkortningarlagstiftningsvägen - det visar historien. Vpk anser att det är den rätta vägeni det här fallet. Och jag hade fakfiskt hoppats att regeringen skulle ha varitnågot positivare. Om man inte vill lagsfifta finns det ändå möjligheter att taupp frågan i samtal eller överläggningar med arbetsmarknadens parter. Jag tycker att regeringens attityd av jämställdhetsivrare,som kommer fram i skrivelsen om handlingsplanen, hade krävt åtminstone en sådanåtgärd. Annars får vi aldrig någon arbetstidsförkortning. Det är på detta sätt man måste tydaarbetsmarknadsministerns svar. Man är inte intresserad av någonarbetstidsförkortning i realiteten - man vill bara med vackra ord lugna denkvinnoopinion som finns både inom de egna partierna och över huvud taget.