prot · G40929 · 1980-12-31 00:00:00 — Vi vill sänkamarginalskatterna, det är sant, men bara på villkoret alt man samtidigtförhindrar ökade inkomstklyftor. Man låtsas som om den helt avgörandeskillnaden inte existerar. Det vore faktiskt klädsamt, om regeringen ärligt vågadestå för sin egen politik. I stället försöker man slå i svenska folkel altpensionsomläggningen är solidarilelspolilik, trots att alla vet alt del här ärbörjan på en social nedrustning. Man försöker slå i svenska folket allLandsorganisationen stöder nedrustningen, trots alt alla vet alt också delta ärlögn. Man försöker få folk att tro all den SAF-inspirerade regeringspolitikenär den enda vägen ur krisen, trots atl alla vet all socialdemokratin på varjepunkt har presenterat motförslag. Och man försöker skapa bilden av enarbetarrörelse som driver konfronlalionspolilik, trots att vi gång på gång harpresenterat uppslag för samförslåndspolitik och trots all den egentliga orsakenlill oenigheten är atl regeringen vägrar all la ell enda steg i riktning mot enrättvis fördelningspolitik. tror jag emellertid all svenska folket har klartför sig, inle minst genom regeringens egna insatser, all del inte ärLandsorganisationen och socialdemokraterna som regerar. Lika oroande som den ekonomiska utvecklingen är börjarockså del nya politiska klimat bli som vi nu kan skönja. En kapitalstarkarbetsgivareförening satsar alltmer målmedvetet på alt driva debatten åt högeroch atl driva regeringen framför sig. Man talar om "nyliberalism",vilket bara är en förskönandeomskrivning för den gamla konservatismen Och den gamla kapitalismen. Dethandlar om alt mycket målmedvetet utnyttja den ekonomiska krisen för atl ökaklyftorna, åstadkomma en social nedrustning och gynna de starka i samhället. Och man frågar sig: Vad gör nu och ?Del vore faktiskt befriande atl få höra vad ni har att säga om SAF:s förslaglill privatisering av undervisning, sjukvård och socialförsäkringar. Vad sägerni om återupplivandet av gamla begravda idéer om konjunkluranpassad arbetstid,ökade löneklyflor, en ny våg av flytlningspolilik, närmande till EG, minskadeambitioner för miljöpolitiken och avlövade arbetsrällslagar? Vill och vågar nivara med och la striden mol högerkrafterna, eller skall arbetarrörelsen få lastriden ensam? För vi kommer all ta den, del kan jag lova! Men lika viktig just nu är naturligtvis regeringenspolitik inför den lågkonjunktur som redan har börjat drabba oss med en stigandearbetslöshet och allt tätare permilleringsvarsel. Under nästkommande år, 1981, beräknas arbetslösheten nånya loppar - i i bästa fall 150 000 arbetslösa och ute i världensindustriländer kanske 25 miljoner. Tillväxten har närmast upphört, deproduktiva investeringarna står just nu i stort sett stilla. Inflationen kommerall nå nya loppnivåer - . befinner vi oss i den onda cirkel somregeringen har lovat bryta-galopperande inflation, skyhöga räntor ochåtstramnings-politik, som sätter stopp för alla de offensiva satsningar somalla vet måste lill. Regeringen hoppas tydligen fortfarande på alt förelagensoch marknadskrafternas välvilja skall rädda dem ur dilemmat trots attförelagen själva deklarerar alt så icke kommer alt ske. För dem är fortfarandehuvudmålet all förbättra soliditeten och lönsamheten innan man satsar nytt. Såom inle regeringen gör något lär man få vänta åtskilliga år till. Och under den här liden blir den svenskaproduktionsapparaten bara äldre och mindre, och de lappade marknadsandelarnablir större och större. Vårt tekniska försprång på de områden där del ännufinns kommer bara att krympa och krympa. Regeringens enda hopp i den här situationen verkar varaall få alt överge alla sina principer och sväljalönesänkningar och ökade klyftor och lämna fritt fram för kapitalismen. Menglöm det - det kommer inle alt inträffa! Vi har redan erbjudit vad ni vill. Vi har erbjudit låga lönekrav - men i utbyte mot enrättvis fördelningspolitik. Vi har accepterat högre vinster - men i utbyte motinflytande över hur vinsterna skall användas. Vi harerbjudit arbetsfred - men i utbyte mol realinkomslskydd. Vi har därtill presenterat program efter program förenergipolitiken, för satsningar på forskning och utveckling på intressantaframlidsområden, för atl trygga råvaruförsörjningen lill skogsindustrin, förall få fart på bostadsbyggandet osv. Men vi möts bara av huvudskakningar ochaxelryckningar och en totalt passiv regering, som använder just den passivaattityden Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) för attverka handlingskraftig. Jag vet alt del här låter som en förskräckligklagovisa, men det beror på alt jag uppriktigt sagt är trött på att möta en såtotalt negaliv attityd. Jag vågar påstå alt regeringen inför den häravtalsrörelsen inle haft ett enda konstruktivt förslag att komma med - trotsalt man borde ha lärt av den stora krasch som inträffade . Mol denna bakgrund finns del ingen annan väg för LQ än enkonventionell avtalsrörelse med en myckel utpräglad låglöneprofil. Och allaskall veta alt lönekraven ändå, jämfört med prisstegringarna, är myckel låga.Bara en kraftfull inflationsbekämpning från regeringen kan få reallönenotan allgå ihop , men det verkar inle vara så myckel all hoppas på. Jag såghäromdagen en beräkning av vad en kasse julmat kostade 1975 och vad den kostari dag. - alltså en ökning . Delverkar således bli en mager jul för svenska folkel. Och vi vet ju också atl deverkligt stora prisökningarna kommer . Fackföreningsrörelsen åren demokratisk folkrörelse.Vi som står i ledningen beskylls ibland av våra motståndare för alt vara pamparsom struntar i medlemmarnas åsikter. Men när del passar dem begär sammamotståndare all vi skall strunta i medlemmarnas krav och viljelöst underkastaoss arbetsgivarnas lönesänkningskrav. Del kommer inte alt ske, och jag kanlugnt försäkra er atl vi har våra medlemmar med oss i det avseendet. Därför önskade jag atl regeringen, innan positionernalåstes, skulle ha förstått alt man inte kan lösa krisen genom konfronlalionspolilikmot de största löntagargrupperna. Mina förhoppningar i det avseendet ärsannolikt grusade, och därför kan jag inle se annat än all vi går en i fleraavseenden dyster framtid lill mötes. 65 () replik: har i debatten tagit upp ettinterpellationssvar som jag lämnade till under den lid då jagvar socialminister. har tagit upp detta tidigare i en artikel iA-pressen, och jag har där bemött denna artikel. kan inle kommaifrån all han gjorde uttalanden som irriterade många pensionärer - meninle bara dem. Irritation förekom också inom den socialdemokratiskapartiledningen - i annat fall hade väl inte ledande socialdemokrater gått uloch gjort uttalanden som tjänade som dementier av vad sade. Jagkan inte länka mig all socialdemokraterna skulle ha handlat på detta sätt, ominle hade uttalat sig på det säll som jag nämnt. Jag log i en debatt för sedan också upp detyttrande med anledning av pensionskommitténs förslag som LO och ställt sig bakom. LQ underströk i detta yttrande mycket noga atl man iframtiden måste se lill atl också de grupper som har de lägsta pensionerna fårpensionshöjningar. Också PRO har klart uttalat sig för detta. Vad som nuhar hänt är all man föreslagit höjningar förde grupper som har de lägstapensionerna, nämligen ca 700 000 ålders- eller förtidspensionärer som endasthar folkpension eller som har folkpension och liten ATP-pension. Dessa grupperfår först och främst del pensionstillskott som enligt vad som beslutats skallutgå fr. o. m. . Därtill är de utlovade en ytterligarekompensation. Del innebär ju all den grupp som har de lägsta pensionerna intefår en försämring, utan att den gruppen får en förbättring. Sedan är det ändock så - och jag tycker alt övriga socialdemokrater borde redovisa del i diskussionerna - altpensionärerna inle är någon enhetlig grupp. Vi har först de stora grupper somnämndes här. Nästa grupp är de som har ATP. Många har hög ATP, andra har lägre.Sedan har vi den tredje gruppen, som inte är så liten, och det är den gruppensom också har pensioner utanför folkpensionen och ATP. - Jag tycker del ärriktigt all man redovisar hela situationen. Jag har mött många pensionärer , ochjag har fått den uppfattningen atl även pensionärerna har den inställningen altvi måste se till alt vårt näringsliv kommer i gång bättre, om vi skall klaratryggheten för framtiden. Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) 66GUNNAR () replik: Jag förslår all inle villdiskutera vad som förekom vid interpellationsdebatten 1977 utan i ställetförsöker beskriva dagens situation. Jag måste därför fråga: Har situationenförsämrats så påtagligt ? Eller har den förbättrats så påtagligt atlman nu kan vidta de här åtgärderna - fastän man inle har det minsta begrepp omvilka effekter de får? Jag tänker inte ta upp någon pensionärsdeball med RuneGustavsson här. Jag har bara velat erinra om hur man försökte exploatera enintervju som jag har gjort. Den kommer igen i en tappning som egentligeninnebär atl jag hade rätt 1977. har vi alltså kommit till samma insikt i dethär avseendet. Vi vet nämligen - och del var ju del som jag försökteaktualisera men som börjar bli alltmer akut - alt frågan är: Hurskall vi kunna klara alla de utfästelser som vi har gentemot pensionärerna? Detär inte bara dagens pensionärer, ulan i kanske än högre grad morgondagens. Dåkan man inte vidta sådana här improvisationer som regeringen har gjort i sittförslag, när man inle ens vet vilka effekter de får. Men vi kunde ju trots alltkonstatera det medgivandel av , alt man nu har kommit lill insiktom vad del här får för konsekvenser. Pensionärsfrågor är jag beredd atl diskutera med RuneGustavsson på ett helt annat och mer ingående säll än vad vi kan göra vid dethär tillfället - jag förslår alt det känns litet bekymmersamt för RuneGustavsson med hänsyn lill hans uttalande . Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) 67RUNE () replik: Nej, ur den synpunkten känns del inlebekymmersamt. Jag försöker inte på något sätt bortförklara vad jag sade 1977 idenna talarstol. Men har försökt atl i tidningsartiklar vidolika tillfällen bortförklara vad han sade i en intervju. Del är det som jaghar tagit upp här. Sedan frågade : Har situationen försämratssedan 1977? Ja, jag har den uppfattningen alt landets ekonomiska situation ärbetydligt sämre nu med tanke på de oljenolor vi har fåll. Vid det lillfällelhade jag den uppfattningen att vi skulle kunna klara värdesäkringen. Det som nusker är att hela svenska folket måste la sin del av svårigheterna, men de somhar de lägsta pensionerna får en kompensation. Sedan har jag inte på något sätt försökt all exploateravad sade; jag svarade vid det tilfälle del gäller på enklafrågor. Det är som vid olika tillfällen nu har tagit upp dendebatten igen. Jag har inte på något sätt försökt göra gällande alt GunnarNilsson hade rätt den där gången-jag har inte tagit upp den diskussionen. Men måste vi diskutera utifrån de ekonomiska förutsättningar som vi nu har. Och än en gång, GunnarNilsson: Skall vi kunna klara deåtaganden vi gjort och säkra tryggheten för den stora pensionärsgruppen - denblir än större i fortsättningen - kan vi inte konsumera den tillväxt vi har idet här landet. Socialdemokraterna säger atl vi måste förnya vår industri, mendå måste vi också se till alt den kan investera. Resultatet av blir atl vi skall konsumera tillväxten. Men hur blir det då medproduktionsapparaten och tryggheten? 68 () replik: Del är ju intressant all höra vilken försvarareav ATP-reformen som vi plötsligt fåll i och . Jagvill bara erinra om atl ATP-reformen var precis densamma som den är 1980.Även om man försöker göra det från regeringens sida går det inte alt åberopasvängningar i den ekonomiska situationen och anpassa ATP till dessa. Delbedrövliga i sammanhanget är all ni nu far omkring från regeringens sida ochförsöker få delta legitimerat genom all åberopa mig. Delta har jag velat pekapå. eftersom det tycks vara detta som ni bygger era angrepp mot pensionerna på,nämligen all LQ:s ordförande sade detta 1977. Del är del som jagreagerat emot, och det kommer jag alt reagera emot även fortsättningsvis. Delösningar som ni nu försöker improvisera kommer LQ eller jag aldrig all ställaupp på. vice talmannen anmälde atl anhållitalt lill protokollet få antecknat alt han inle ägde rätt lill ytterligarereplik. Jag skall inte fortsätta den här debatten ompensionssystemet, men låt mig ändå ta fasta på en sak som jag hörde GunnarNilsson säga i Han fann del rimligt om regeringen anpassade ATP-systemet till denekonomiska situationen. Del är ju precis del vi gör, och jagtror alltså alt vipå den punkten kan möta en betydande förståelse för åtgärder som vi vidtagit. Jag skall med det lämna den här debatten ivarje fall för stunden och hålla del anförande som jag förberett - vi närmaross middagspausen, och jag vill klara av del . Jag skulle vilja börjamed alt ställa ett par frågor. Kan vi genom besparingar och återhållsamhet medstatsutgifterna återställa balansen i samhällsekonomin? Och hur skall i så falldet arbetet inledas? Den frågan kommer all ägna stort intresse ihöst. Men i det betänkande vi diskuterar har finansutskottet endast tagitställning till den grundläggande inriktningen i besparingsarbelel. Därför ser jag ingen anledning att nu ta upp en diskussionom de olika konkreta besparingsförslagen i propositionen och i oppositionensmotioner. Oppositionen godtar vissa av regeringens förslag, avvisar andra ochfogar därtill egna förslag. Gemensamt för i varje fall regeringspartierna ochsocialdemokratin är den uttryckta oron över del stora budgetunderskottet ochstatens växande upplåning. kommunisterna tycks däremot la betydligtlättare på del problem som budgetunderskottet utgör. Och del är inle särskiltovänlat. Genom all vifta bort balansproblemen behöver kommunisterna inle anvisavägar atl läcka underskotten. I stället kan partiet obekymrat fortsätta med denhämningslösa överbudspolitik som blivit kommunismens kännemärke framför andrai svensk politik. Socialdemokraternas inställning lill besparingsförslagenseffekt är något oklar. I själva verket förefaller del mig som om man i sinmotion driver två oförenliga linjer. Den ena är att förslagen innehåller en heldel luft och inle alls får den totala effekt som sägs i propositionen. Denandra linjen är alt förslagen tvärtom får en myckel stor effekt och medförödande kraft drabbar hushållens ekonomi och sysselsättningen. Socialdemokraterna kan alltså inte rikligt bestämma sigför om sparplanen får obetydliga eller myckel stora effekter för de offentligaverksamheterna. Samma oklarhet finns i den socialdemokratiska reservationen ifinansutskottet. När de i sin motion vill förringa sparplanen säger de atl delär "ett blygsamt belopp som härrör ur direkta ingrepp i statens egenverksamhet". Men när de beskriver sysselsällningskonsekvenserna, säger dealt "regeringens förslag lill nedskärningar fördjupar dennanedgång". När syftet är alt misskreditera sparplanen i allaavseenden finns det inga krav på inbördes sammanhang mellan kritikpunkterna.Alla dörrar hålls på glänt utom den som skulle behöva öppnas för en bredpolitisk samverkan kring framlidsinriklade åtgärder som kan återställa sundastatsfinanser. För egen del tolkar jag den här oklarheten som ullryck för en t.v. avvaktande hållning. Jag hoppas alt man snabbi kommer atl kunna bestämmasig. Alt socialdemokraterna inte helt avvisat tanken på enåterhållsam budgetpolitik och gått blankt emot alla regeringens förslag berornaturligtvis Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) delvis påatl sakskälen så entydigt talar för återhållsamhet. Men jag tror atl det finnsen ytterligare orsak. Inom den socialdemokratiska partiledningen anar mansäkert all det finns en växande folklig förståelse för en stram budgetprövning.Opinionsvinden talar med förnuftets röst. Del finns troligen myckel små opinionsvinsler allgöra med traditionell överbudspolitik - i vart fall för partier som hämtar sittfrämsta stöd från andra människor än dem som hör hemma i oreflekterademissnöjesgrupper. Det är inle längre trovärdigt alt gå ul och lovakostnadskrävande nya reformer eller - om någon skulle komma på den tanken - enomfattande sänkning av skattetrycket. Jag tror atl det med liden kommer alt bli en ökandeuppslutning bakom regeringens ekonomiska politik också från de kretsar som motarbetar den. Vi befinner oss ju i en delvis ny situation.Besparingsproposilionen var unik i den meningen all det var första gången underefterkrigstiden som del föreslogs mer omfattande besparingar i offentligverksamhet. Alt förslagen ibland kommenterats i något upphetsade ordval ärkanske förståeligt just därför atl del rör sig om något ovant. Med hänvisning till konjunkturläget villsocialdemokraterna åstadkomma en mindre åtstramande effekt än regeringen. Mangick emot förslaget lill momshöjning , och går man emot endel av besparingsförslagen. I praktiken vill man alltså ytterligare ökabudgetunderskottet. Del här kan man med hänvisning lill ulskottsmajoritetenkommentera genom atl fråga sig: Om socialdemokraterna velat föra en merexpansiv politik än regeringen både under den goda konjunkturen 1978-1980 ochnu under den väntade konjunkturnedgången, när kommer man då alt rekommenderaåterhållsamhet i förhållande lill regeringens politik? Det är av sysselsätlningsskäl som socialdemokraterna sägersig vilja föra en mer expansiv finanspolitik än regeringen. Del är uppenbartför alla som följt svensk politik , alt ett huvudmål förregeringen är alt värna sysselsättningen och motverka en uppgång av den öppnaarbetslösheten lill de nivåer som man har i praktiskt laget alla andra länder,även socialdemokratiskt styrda som och . Densysselsättningspolitik som förts är ett bevis på att det förhållersig på del sättet. Regeringens sysselsältningspolitiska ambitioner står, herrtalman, självfallet fast. På lång sikt är det helt uppenbart alt problemen iekonomin skulle förvärras med en socialdemokratisk politik. Obalanserna skullebli större och kvarstå längre om socialdemokraternas alternativ genomfördes.Delta vore ett stort hot mol sysselsättningsmöjligheterna om . Mendet är inle säkert all man bäst gagnar sysselsättningen ens på kort ochmedellång sikt med den finanspolitik som socialdemokraterna förordar. Redan på ganska kort sikt kan ett stort budgetunderskottfå vad som skulle kunna kallas en utlrängningseffekl. Privat efterfrågan trängstillbaka av den offentliga utan atl del egentligen är avsikten genom alträntorna stiger, inflationslakten ökar, lånemöjligheterna minskar,löneglidningen lar fart och industrins investeringar trängs tillbaka. På såsätt hotar en alltför expansivfinanspolitik sysselsättningen snarare än all värna den. En del av de här ulträngningseffeklerna ser vi . Delär ett av skälen till att vi lagl fram sparprogrammel. Särskilt tydligt märksde på kreditmarknaden. Det är inget tvivel om atl statens upplåningsbehovtillsammans med underskottet i bytesbalansen drivit upp räntan lill en högrenivå än den annars skulle behöva ligga på. Del hämmar naturligtvis deproduktiva investeringarna i byggnader och maskiner. Allt färreinvesteringsobjekt ler sig lönsamma när ränteläget stiger. Och del försämrarsysselsättningen på kort sikt i byggnadsbranschen och på litet itillverkningsindustrin som helhet. Försämras möjligheterna alt minskaunderskottet i bytesbalansen kan inte svensk industri öka sina marknadsandelarpå exportmarknaden och hemmamarknaden. Det vore ett hot mol sysselsättningen påkort lika väl som på lång sikt om socialdemokraterna fick gehör för sin ekonomiskapolitik. I den socialdemokratiska motionen gör man del lätt försig, bl. a. när man lägger fram en rad kostnadskrävande förslag tillnäringspolitiska insatser och ökat stöd till forskning och utveckling utan attanvisa hur de skall finansieras. Å ena sidan kan en del av de åtgärder somföreslås efter en lid mycket väl få positiva effekter för industrin. Men åandra sidan förstärker man budgetens utlrängningseffekler och motverkar på såsätt sina egna förslag redan från början. Vilken effekt av de socialdemokratiskanäringspolitiska förslagen som är starkast, den positiva effekten ellerulträngningseffeklen, är naturligtvis svårt all säga. I bästa fall tar de ulvarandra. Men eftersom de negativa effekterna i liden kommer före de positiva,är det risk all de förstnämnda kommer atl dominera. Om man med dagens budgetunderskott försöker öka tillväxteni ekonomin genom en ännu mer expansiv finanspolitik är det inte säkert atl mannår avsedd effekt. I stället kanske man motverkar sina egna syften på grund av denutlrängningseffekl jag beskrivit. Situationen är inte jämförbar medden då man söker ta sig ur en djup lågkonjunktur med hjälp av en traditionellunderbalansering av statsbudgeten. Det är helt klart atl industriproduktionens ställningmåste stärkas. Vad som förbiselts i den socialdemokratiska motionen är bl. a.alt basen för vår industriproduktion under myckel lång lid måste vara denindustri och den produktionsinriktning vi redan har. Den måste vi vårda oss om.Den kan inle hastigt och lustigt ersättas med något annat. Men den bevaras inleav atl vi motsätter oss de strukturförändringar som är nödvändiga för allbibehålla konkurrenskraften. Det är mycket viktigt att salsa på nya utvecklingsprojekt.Del är det dominerande temat i den näringspolitiska delen avsocialdemokraternas motion. Ett tillflöde av sådana nya utvecklingsprojektmåste vi ständigt ha. Del håller jag med om, och det är också något somstatsmakterna på olika sätt söker främja. Men minst lika viktigt även på ganskalång sikt är all vi kan skapa sådana förutsättningar för den existerandeproduktionen alt den i framliden kan tillverkas och försäljas lillkonkurrenskraftiga priser. Jag kaninte minnas atl ordet lönsamhet är nämnt någonslans i hela den Besparingar i stats verksamh eten, m. m. (omfattningenoch inriktningen av besparingarna) Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) Vare sig det nu beror på ideologisk blockering eller harandra orsaker, så är detta djupt symboliskt för ell verklighetsfrämmande drag iden socialdemokratiska näringspolitiken. Man bortser från vad som är dengrundläggande förutsättningen för all verksamhet som bedrivs i internationellkonkurrens. Varor och tjänster måste kunna säljas lill priser som ärkonkurrenskraftiga som de täcker produktionens kostnader, däriinberäknade ränta och riskersätlning på del insalta kapitalet. De stora svenska verkstadsföretagen har ju i allmänhetfrämst varit sammansätlningsfabriker för komponenter tillverkade på annat håll.Nätet av underleverantörer har alllid varit stort. Utslagningen avindustriproduktion under 1970-lalel och då främst under kostnadskrisens år harlill en inle ringa del dolts av det faktum atl många stora verkstadsföretagarbetat vidare på i stort sett oförändrat vis. Vad som hänt är i stället att ellantal av företagens svenska underleverantörer slagits ut och ersatts avutländska förelag som kunnat offerera lägre pris än de svenska. Den aspeklen på de små och medelstora förelagensförhållanden saknas helt när man i den socialdemokratiska motionen diskuterarunderleverantörernas villkor. I stället säger man i motionen all de härförelagens finansiella bas gott kan minskas, om man bara inför ett nyttfactoringinslitul. Hur del skall kunna öka svenska mindre förelags möjligheterall framgångsrikt konkurrera med utländska förelag om underleveranser lill densvenska storindustrin är svårt alt inse. Symtomatiskt är också att ett av de fåriktigt konkreta kraven i den socialdemokratiska skattepolitiken är atlbeskattningen av del arbetande kapitalet i familjeföretagen skall skärpas.