prot · G40991 · 1980-12-31 00:00:00 — Det är regeringens strävan - ochdetta gäller även anslagen till och - atf i största möjligautsträckning ge besparingarna denna inriktning. Vad beträffar SPK avses prisövervakningen omorganiserasför sådana varor och tjänster för vilka prisbilden är svårkontrollerad och försådana nytfigheter som har liten betydelse för den allmänna prisutvecklingenoch där def råder en väl fungerande konkurrens. För andra varor och tjänsterhar regeringen funnit att en prisövervakning med tidigare inriktning alltjämtär påkallad. över huvud taget måste man i denekonomiska polifiken utgå från aft inflationen infe kan elimineras på ettsådant enkelt sätt som aft den förbjuds. Def främsta botemedlet mof inflafionär aft kostnadssfegringarna hälls tillbaka, bl. a. i form av minskad byråkrati,och att produktivitetsökningar, investeringar och konkurrens befrämjas.Omfattande regleringar kan motverka dessa syften och därmed verka prishöjande ilängden. När det gäller anslagen till vill jagpåpeka att ca hälften av den besparing som föreslås för nästa budgetåråstadkoms genom olika infäktsförsfärkningar som verket genomför och som alltsåinte fordrar någon nedskärning av myndighetens arbete. I fråga om kommandebesparingar vill jag erinra om aft tillhör de myndrgheter somär föremål för särskild översyn. Genom översynen kommer def atf klarläggas hurman vid besparingarna bäst skall kunna ta till vara konsumenternas intressen.Resultaten frän översynen kommer att underställas . Beträffande fråga om den framfidakonsumentpolifiska lagstiftningen vill jag svara aft den framför allt måste bliberoende av vilka problem som behöver lösas och om de lämpligen löses med lagstiftning.Def är här nödvändigt att göra klart för sig infe bara vilken nytta olikaåtgärder för med sig utan också vilka kostnader de är förknippade med. Defta ärnaturligtvis något som även gäller konsumentpolitiken i stort. Vi får kommaihåg aft eftersom låga priser också är eft konsumentintresse finns här enkonflikt. Kundvågar, krav på etiketter på svenska, obligatoriska jämförpriseroch oinskränkta byfesmöjligheter är exempel på nyttigheter som är, eller kantänkas vara, praktiska för konsumenterna men som alla samfidigt innebär atfvarorna blir dyrare. Atf göra dessa påpekanden är - och jag vill starktunderstryka detta - infe att vara kallsinnig till konsumentpolifik utan fastmeratf ge den en stabil grund. Sammanfattningsvis, herr talman: driver ochavser att driva en aktiv konsumentpolitik. En huvuduppgift är atf skapa enbättre ekonomisk stabilitet vilket fordrar omfattande besparingar i offentligautgifter. Besparingarna kommer atf genomföras så aft konsumentpolitiskaintressen infe skadas. 15CARL (): Som sig bör vill jag börja med atf tackahandelsministern för svaret. Jag vill också ge honom eft erkännande. Han visadeprov pä en humor och en självironi som jag inte trodde honom om, låt vara afthumorn är av det slag man brukar kalla svart eller sjuk. I sitt interpellationssvar betonar handelsministern viktenför konsumenterna av en ekonomi i balans och tillägger: "Ökad ekonomiskfillväxt, bättre -produktivitetsutveckling och stigande investeringar måsteuppnäs för att konsumenternas inkomster skall kunna växa på ett i längdenhållbart sätt dvs. utan aft vara flnansierade genom en kraffig upplåning i utlandet." Def är inget dåligt konstaterande av handelsministern ieff par regeringar som lånat så hejdlöst atf kreditvärdighet snart ärett minne blott, och som med sin ekonomiska politik kraffigt bidragit till atflevnadsstandarden sjunkit och industriinvesteringarna gått till botfen - isanning infe dåligt. Def viktigaste är att den ekonomiska stabilitetenförbättras, säger handelsministern. Jo tack, def är nog riktigt. Men om jaghade velat ha reda på om regeringen äntligen har bestämt sig för hur dettaskall kunna åstadkommas hade jag väl frågat om det och dessutom ställt fråganfill ekonomiministern och inte till handelsministern. handlar min interpellafionom problem som har något mindre dimensioner, men som i gengäld tillhör StaffanBurenstam eget bord och inte . Den handlar orn denadministration och den lagstiftning till skydd för konsumenterna som hör hemmaunder . Genom att svara med goddag - yxskaft och fly en sakdebattförstärker tyvärr det intryck han redan har gett iflera olika sammanhang, nämligen atf han är ointresserad av eller rent avnegativt inställd till den konsumentpolitiska verksamhet som han själv iegenskap av handelsminister har förstahandsansvaref för inom regeringen.Handelsministern tycks tro aft obalansen i den svenska ekonomin kan ge honomett alibi för atf glömma bort konsumentpolitiken. Men den inställningen bottnari en felsyn. Konsumentpolifiken blir infe oviktig därför aft regeringen läterekonomin falla sönder - tvärtom. Det är i dåliga tider konsumentpolitikenbehövs sorn bäst. I och för sig finns def mänga konsumenter som klarardyrfidens påfrestningar utan hjälp. Många har fortfarande marginaler atf ta av,många kan planera sina inköp och göra de ekonomiska avvägningarna mellan priseroch kvalitet. Men jäg tror att många infe är i den situationen. Deras ekonomiär redan ansträngd till bristningsgränsen. Deras levnadsnivå är infe sädan aftdef är så mycket de kan avstå ifrån. De har inte tillräckliga insikter attvälja de rätta varorna och finna den bästa användningen för knappa pengar.Mänga har också svårt att genomskåda den smartare reklamen. Dessutom är def medall sannolikhet sä atf dåliga fider ökar frestelserna för utsatta näringsidkareatt försvara sin existens genom mer hårdför reklam och marknadsföring och genomnedprutning av kraven pä produkterna, t. ex. i säkerhetshänseende. Det är emellertid infe bara de sociala skälen för aftsatsa pä konsumentpolifiken som vinner i styrka i dåliga fider. Ocksäsamhällsekonomiska skäl gör sig gällande med större tyngd än eljest.Konsumentpolifiska insatser som rensar marknaden från dåliga eller rent avskadliga produkter, som bidrar till att bromsa prisstegringarna eller somhjälper konsumenterna att hitta rätt på marknaden och använda sina pengar påeff förnuffigt sätt kan ge stora samhällsekonomiska vinster. Def förhåller sigalltså inte så, som handelsministern tycks tro, aft konsumentpolitikenregelmässigt utgör en ekonomisk belastning och verkar prishöjande. Låt mig geett enda exempel på motsatsen. Exemplet kan tyckas bagatellarfaf. Det belyserändå rätt väl vad det kan vara fräga om. Omsättningen av avgassystem för bilar uppgår i värt landtill ca 800 milj. kr. försöker nu genom förhandlingarförmå bilföretagen att i fortsättningen sätta in rostfria avgassystempå alla nya bilar. Lyckas verket i sina ansträngningar skulle def sä småningomkunna spara ca 200 milj. kr. 200 milj. kr. är ettmångdubbelt större belopp än hela budget. Def skulle inte varanägon lysande affär, varken för konsumenterna eller för samhället, om man skarner anslagen till verket så att den sortens konsumentpolitiska verksamhet fickinställas eller kraftigt begränsas. Ingen har begärt att eller SPK skallundantas frän den genomgång av möjligheterna att göra besparingar hosmyndigheterna som blivit nödvändig av statsfinansiella skäl. Det kan säkertfinnas utrymme för ökad effektivitet och bättre användning av tillgängligamedel ocksä hos dessa verk. Men som framgår av exemplet med avgasrören får manse upp, så atf man inte genom aft dra ner på offenfiig verksamhet i självaverket bäddar för samhällsekonomiskt slöseri. Nödvändiga besparingar mästegöras med urskillning med andra ord. Eftersom regeringen tycks vilja gå fram mycket härdare motkonsumentpolifiken än mot andra statliga verksamhetsområden i sinbesparingsiver kvarstår min fråga i interpellafionen om den konsumentpolifiskanedrustningen under ledning - dess orsaker ochsyften. Vidare måste jag fräga: Vad betyder det närhandelsministern i interpellationssvaret apropå kommande besparingar erinrarom atf tillhör de myndigheter som är föremål för särskildöversyn? Vart vill handelsministern komma? Jag övergår nu till lagstiftningen. Bakgrunden till minfråga om den konsumentpolitiska lagstiftningen är att reformarbetet i stortsett avstannade när vi fick den första regeringen pä . Ettpar av de socialdemokratiska initiafiven fullföljdes. 1978 fick vi enkonsumentkredit-lag och 1980 en konsumentförsäkringslag, men i stort sett hardet rått stiltje. Stiltjen kan på det här området som på flera andra områdenåtminstone delvis bero pä bristande erfarenhet, bristande initiativkraft ochhandlingsförmåga hos regeringen. Men det ligger kanske närmare till hands atfutgå från aft passiviteten när allt kommer omkring är uttryck för en medvetenpolifik. I så fall bör emellertid regeringen också öppet redovisa hur dennapolitik ser uf, vilka resonemang den grundas pä och vart den syftar. I det stora hela har - det tror jag att man vågar påstå -1970-falefs konsumentpolitiska lagstiftning fungerat väl. Men som man kundevänta sig har erfarenheten pekat på vissa brister och luckor.Dessa bör man nu försöka göra något ät. Vi var f. ö. redan när lagarna antogspä def klara med att en översyn skulle bli behövlig , eftersomlagarna innebar atf vi plöjde ny mark och endast erfarenheten kunde ge besked idetalj om hur olika problem skulle bemästras. Låt mig bara ge ett par exempel, mer eller mindre utvaldapå måfå, pä initiativ som bör fas nu på grundval av vunna erfarenheter. En svaghet i marknadsföringslagens ochavtalsvillkorslagens regelsystem som visat sig ha prakfisk betydelse är att ettavgörande i bara gäller gentemot näringsidkare som varit instämd. ex. aft KO drar en bilhandlare inför och får ettavtalsvillkor som denne använder sig av förbjudet som oskäligt mot konsumenten.Om det sedan visar sig atf flera hiindra andra bilhandlare använder sig avexakt samma villkor, så kan KO i värsta fall bli tvungen att instämma och ta enprocess mot var och en av dem. Jag får fråga; Håller handelsministern med migom att defta är en svaghet som man bör göra något ät? Vill handelsministern iså fall ta itu med det? En annan brist i systemet med räftsskapande genom KO ochmarknadsdomstolen gäller marknadsföringslagens regler om produktsäkerhet. Dethar visat sig aft besvärande begränsningar ligger i det förhållandet atf KO kaningripa bara mot enskild säljare som säljer till konsument. Dels kan han alltsåinte ingripa mot tillverkare och importörer i den mån dessa inte själva harsålt farliga produkter fill konsumenter, dels kan han inte heller ingripa motprodukter som säljs fill andra än enskilda, exempelvis fill offentliga insfitutioner.Som det nu är kan lagen alltså infe fillämpas på farliga leksaker som användspå daghem, eftersom köparen av leksakerna är en kommun och inte en konsument ilagens mening. Även här behövs enligt min åsikt en lagändring . Hällerhandelsministern med om det, och tänker han i så fall göra någonfing åf det? Ett sista exempel. En gammal tanke är atf KO borde fä föratalan för enskilda konsumenter dels när def är fråga om att fä fram prejudikatav allmänt intresse, dels av praktiska skäl i fall dä ett stort antalkonsumenter har liknande anspråk mot samma näringsidkare. Eft exempel på närdet skulle ha varit av värde om KO hade kunnat föra talan vid domstol stort antal konsumenter - i detta fall var anspråkeninte bara likartade ufan identiska - mot en och samma företagare ärcharferföretaget bedrägliga debitering av oljeprisfillägg för ca 15000 charterresenärer, som i reklamen lovades att inga som helst tillägg skulleutgå på en gång bokade biljetter. Trots atf saken fick åtskillig uppmärksamheti massmedia var def bara 150 av de ca 15 000 resenärerna som vände sig fillallmänna reklamationsnämnden och fick fillbaka de pengar de betalat för mycket.Med det exemplet som utgångspunkt vill jag åter fråga handelsministern: med om att defta är något som det borde göras någonting ät,och tänker han i så fall fa behövliga initiativ? Om handelsministern behagade besvara de frågor i konkretalagsfiffnings-ämnen som jag nu har ställt, så kanske det skulle bli litetlättare att begripa vad def är för konsumentpolitik som regeringen vill föra-omden nu vill föra någon konsumentpolifik alls. Ännu bättre vore det omhandelsministern också ville ta tillfället i akt att förklara varför ett anfalbetänkanden i viktiga konsumenfpolitiska frågor blivit liggande i byrålådorna ikanslihuset. Det gäller bl, a, eft betänkande med förslag fillkonsumenttjänstlag, ett annat med förslag till produkfansvarslag ochytterligare ett med förslag till ny konkurrensbegränsningslag. En nykonkurrensbegränsningslag har.utlovafs i jag vet infe hur många proposifionsförteckningar frän de borgerliga regeringarna, men mer än eft nummer i proposifionsförteckningenhar det aldrig blivit. Det räcker faktiskt inte med atfhandelsministern påstår atf "regeringen driver och avser att driva enakfiv konsumentpolifik" och att den konsumentpolitiken kommer att ta siguttryck bl. a. i "omfattande besparingar i offenfiiga utgifter", t.ex. för konsumenfpolitiska ändamål. Handelsministern är skyldig ennägot vettigare, begripligare och mer sammanhängande redovisning än hanpresterat. Han är fortfarande svaret skyldig på den väsenfiiga frågan; Vad ärdet för slags aktiv konsumentpolitik som han och hans regering bedriver, ochvad är det för besparingar som han vill göra på konsumentpolitikens område mensom inte skulle skada konsumentintressena? Låt mig till aft börja med konstatera atf defingalunda är som tycks föresfälla sig, nämligen att regeringensbesparingar när det gäller konsumentpolitik innebär atf själva konsumentverkethar hamnat i en oerhört mycket sämre situation än den man befann sig . /76 var anslaget till 22 milj.kr., och det föreslås för nästa budgetår bli 38 milj. kr. Def är ju infeexempel på någon total nedrustning, som försöker få det aft framståsom. har def förekommit ett aktivt arbete inomramen för konsumenfpolitisk lagstiftning-jag avser då avtalsvillkorslagen,konsumentskyddet för småhusköpare, vidtagna åtgärder på distributionsområdet,glesbygdssatsningar, konsumentkrediflagen, konsumenfförsäkringslagen.Ytterligare arbete pågår vad gäller lagstiftningen. När def gäller de olika exempel som fog uppoch som han ville atf jag skulle anlägga konkreta synpunkter på, så liggerberedningsansvaret i lagstiftningsfrågor på detta område, som vet,på . Det är alltså inte möjligt för mig aft på deftastadium ge konkreta besked om de olika avtalskomplex som tar upp,utom vad gäller konkurrenslagstiftningen. Om jag minns rätt stod deffa, underden som jag var handelsminister, infe uppsatt på någonpropositionslista -det stod, tycker jag att jag kommer ihåg, uppsatt på en avfolkpartiregeringens propositionslisfor när var iregeringsställning. Det är i. n. uppsatt på en lista över kommandeproposifioner, och det är meningen aft en proposition skall föreläggasriksdagen. tog upp olika konkreta spörsmål vad gällerlagstiftningen, och i def sammanhanget kan nämnas aft i marknadsdomstolengäller ett föreläggande bara för den som blivit instämd fill marknadsdomstolen.I rättssäkerhetens namn kan man inte på något enkelt sätt låta ett visst utslaggälla för alla, eftersom så många olika fall faktiskt inte alltid är heltentydiga. Jag tror ätt det skulle uppstå mycket stora praktiska problem - menjag är inte lika skicklig jurist som , så jag kan ha fel - om manskulle göra gällande att ett utslag i i ett visst ärendeskulle gälla för alla andra. Det skulle bli oerhört många tvister om i vad måneff visst fall 2 protokoll 1980/81:91-92 verkligen var helt entydigt med eft annat som behandlats imarknadsdomstolen. Men def finns fakfiskt praktiska problem - uppmärksamheten på dessa. Det kan nämligen vara otympligt atf släpa allainför som har gjort sig skyldiga till någonting sommarknadsdomstolen synes ha ogillat. Men jag tror att det praktiska problemet ärganska lätt att lösa, eftersom det ute i näringslivet finns en stor följsamhetnär det gäller utslag. Alldeles självmant och i egetintresse granskar man dessa för aft försöka anpassa sitt eget uppträdande ienlighet därmed. Det som jag nu har sagt utesluter inte aft def kan finnas falldär def inte har varit pä det viset, och det är självfallet beklagligt. Vad gäller den lagstiftning där går långt in ienskildheter, så bör man också observera aft det finns eft intresse attåstadkomma en nordisk samordning, Def innebär aft beredningsprocesser ochlagstiftningar ofta kan försenas, och det är då en nackdel. Men det har mångagånger ansetts vara en fördel, herr falman, aft man i frågor av detta slag sålångt det är möjligt söker åstadkomma en samordning på def nordiska planet. säger ocksä atf jag präglas av humor ochsjälvironi. Ja, humorn är sjuk, säger han, därför aft jag iinterpellationssvaret talar om behovet av en förbättrad ekonomisk balans, ochom velat diskutera den saken hade han inte vänt sig fill mig utantill ekonomiministern i stället. Jag tror att en sådan debatt medekonomiministern skulle vara mycket värdefull för - en del av demissuppfattningar som han ofta sprider skulle korrigeras. Aft jag gav mig in påatt kort antyda att det behövs en förbättrad ekonomisk balans beror på att defförhållandet ger en bakgrund till ett antal åtgärder som vi f. n. måstegenomföra - en bakgrund fill behovet av besparingar, som förvisso pä kort siktkan drabba också konsumenterna. Det gäller t. ex. när man minskarlivsmedelssubvenfioner-na, som vi varit tvungna atf göra för atf försöka rättafill budgetbalansen. Det är klart atf defta på kort sikt inte är till fördelför konsumenterna, men det är på läng sikt avsevärt bättre för konsumenterna -och det är vi allihopa - atf sträva efter en förbättrad ekonomisk balans. Vi kan fala hur länge som helst, och jag, omvad som är orsaken till våra nuvarande balansrubbningar, men det är fögafruktbart i det här sammanhanget. är det viktigt aft konstatera aft detfaktiskt finns problem i och att vi är skyldiga att försöka komma medförslag till åtgärder. Men när det gäller praktiska förslag om vad vi skallgöra är socialdemokraterna föga konstrukfiva. Def är typiskt, herr falman, aft socialdemokraternaförklarar att vi måste ha ett budgetunderskott som är mindre - och försökerlåta konstruktiva när de säger def - men aft vi här i serexempel på att socialdemokraterna ingalunda generar sig för att på punkt efterpunkt föreslå ytterligare statsutgifter, som när det gällerkonsumentverket. Socialdemokraterna försöker atf lösa det dilemmat genomatt föreslå en lång rad ytterligare skaftehöjningar. Då skulle jag vilja frågaCarl : Anser att det är till konsumenternas fördel att fådessa ytteriigareskattehöjningar som ni vill föreslå för att skaffa fram ytterligare pengar tillalla olika myndigheter och fill andra centrala utgifter? Jag tycker inte def.Jag tycker aft det är dålig konsumentpolitik. Överhuvud taget är det märkligt, herr falman, aft i tidningar läsasocialdemokratiskt inspirerade inlägg som utgår från atf def nu håller på attbli någon sorts oerhört förfall på def konsumentpolitiska området därför atfman måste göra vissa besparingar inom . Def är märkvärdigt,herr talman, aft man tror att den stora skillnaden i högaktning förkonsumenterna sitter i några miljoner hit eller dit till . Den storaskillnaden sitter i stället i den respekt som man har för frihet och valfrihet- det som man är beredd att ge konsumenterna. Låtmig ta en sådan sak som affärstidsreglering, som socialdemokraterna föreslogbl. a. med utgångspunkt från konsumentpolitiska intressen. Anser det hade varit bra konsumentpolitik med en sådan lagstiftning som ni villeha? Är det bra konsumentpolitik atf ständigt gå emot Nordsat, somsocialdemokraterna gör? År def inte bättre konsumentpolitik att låta det vara störrevalfrihet? Den förbudsmentalitet som ofta kännetecknar socialdemokraternaanser jag vara mycket dålig konsumentpolifik. Dehär aspekterna ger ett mycket vidare och ett mycket mer intressant sammanhangän frågan om en eller annan miljon hit eller dit till . Jagvill också starkt understryka att en marknadsekonomi ger långt bättre villkorför konsumenterna än någonsin förmynderi och socialisfisk regleringsekonomikan ge. Och def är defta, herr talman, som är de stora konsumentpolifiskafrågorna. Jaganser det alldeles sanslöst atf bullra så mycket om anslaget tillkonsumentverket och blunda för def hot mof konsumenternas frihet som skulleuppstå genom regleringspolitik och förmyndarmentalitef. 17 ()replik: Vissa borgerliga politiker sitter fast i gamla ingrodda vanor frånfordomdags. De har vant sig vid aft interpellationsdebatter är till för attborgerliga politiker skall få fråga ut socialdemokrater. Jag tycker att viskall återvända till konstitutionen och följa vad som där föreskrivs, nämligenatt interpellationsdebatter faktiskt är till för att opposifionen skall fåställa frågor till regeringen och för atf regeringen skall svara för sittfögderi och sin politik. Lät oss alltså spara debatten om affärstidslagar m. m.till något annat sammanhang, där min skyldighet att gå i svaromål är lika storsom handelsministerns. Jagtycker fortfarande att ger prov på en litet underlig ochsamtidigt halsbrytande humor. Ni skall infe sfoltsera med atf anslagen tillkonsumentverket har stigit så våldsamt /76 och mena att det därförinfe är någon särskilt farlig nedrustning som pågår. Ökningen i siffror, ikronor och ören, blir förstås ganska imponerande vid en jämförelse mellan vårtsenaste år vid regeringsmakten och dagens situation. men det beror-vilket känner tilllika väl som jag-på att ni åstadkommit en relativt präktiginflation. Det är rikfigt att ekonomisk stabilitet är A och O förkonsumenterna, liksom för medborgarna också i många andra egenskaper. Def äräven riktigt att vi har sådana ekonomiska svårigheter aft det nu är ennödvändighet att göra besparingar på all möjlig offenfiig verksamhet, bl. a.också pä och anslag. Jag bestred inte alls detta. Menvilka slutsatser drar handelsministern av dessa förhållanden? Ser han def nusom mindre angeläget än fidigare atf fortsätta med konsumentpolitiska insatser?Tänker han försöka fundera över om det kan ligga någonting i påståendena frånvårt håll aft konsumentpolitiken kanske är t. o. m. samhällsekonomiskt vettig,inte bara socialt försvarbar? Eller har han ständigt den förefagarpräg-ladeatfityden att varje konsumenfpolitisk insats är en belastning för företagen,påverkar priserna negativt och därför ocksä är negativ för konsumenterna? Jagtycker att inte skall skämmas för sin politiskagrundfilosofi ufan i stället skall exponera den och tala om vad som blirkonsekvenserna av den, både på anslagssidan och på lagstiftningssidan. Det hade vidare varit mycket prydligt, om handelsministernhade gittat lära sig elementa åtminstone om vad som ingår i hans eget fögderi.Han avvisar en del av mina frågor om olika lagar med att dessa infe berör hansansvarsområde. I mina exempel och frågor tog jag huvudsakligen uppmarknadsföringslagen och avtalsvillkorslagen, och de tillhör fakfiskt handelsdepartementetseget fögderi och ligger under handelsministerns eget ansvar. Jag hoppas att hankan inse det och följaktligen vill besvara mina frågor. Trots att frågorna inte skulle höra till handelsministernsområde gick denne ändå in på def ena exemplet, om möjligheten att utsträcka eftprejudikat att gälla utanför det begränsade område som fallet avser - men detandra exemplet, om produktutveckling, sade han infe ett ord om. 18Handelsministern : Herr falman! Det är förvånansvärtaft , som ju ändå är så intresserad av konsumentpolitik - något somjag i hög grad håller honom räkning för - ändå infe för ordningens skull villslå fast, atf det stora konsumenfpolitiska intresset f, n, är att åstadkomma enbättre ekonomisk balans, att det för detta fordras olika åtgärder, ävenbesparingar, liksom att konsumentpolitiska åtgärder som föreslås eller övervägskan vara - även om de inte nödvändigtvis behöver vara det - förenade med sådanakostnader aft de prishöjningar som blir följden inte är ett konsumentpolitisktintresse. Om inte ser att det finns ett sådant avvägningsproblemnär def gäller konsumentpolitiken, är han inne på mycket farliga spår.