prot · G409135 · 1980-12-31 00:00:00 — Vidare konstateras aft Saint-Gobinaviserat arbetsmarknadsministern om ytterligare minskning av sysselsättningenoch aft man avser atf lägga ner det bildade . Utskottet förutsätter att regeringen genom förhandlingarmed Saint-Gobin hävdar den utfästelse som har givits av bolaget. Jag vill då haen upplysning om vilken utfästelse utskottet syftar på. Är det den utfästelse,den garanti, beträffande antalet sysselsatta som ingick i överenskommelsen vidövertagandet av ? Eller är det det antal sysselsatta som finns kvar , dvs. 421, som man ytterligare vill minska? När def gäller den nu aviseradenedläggningen av var nästa steg ilöffesgivningen från Saint-Gobin aft se fill att sysselsättningsnivånupprätthölls i varje fall i . Med detta har såvitt jag vel ingentingblivit av. Inga nya jobb har skapats, utom möjligen för dem som sitter iutvecklingsbolaget. Def är anmärkningsvärt att vpk-motionenavstyrks med motiveringen atf något särskilt uttalande av i dennafråga infe synes erforderiigf. 15ERIK HOVHAMMAR (m); Låt mig först bara konstatera aft den manuellasvenska glasindusfrin, som vi nu diskuterar, under en lång följd av år harvarit föremål för mycket omfattande intresse från omvärldens sida. Kommuner,statsmakterna och massmedia har alla - ufifrån olika synpunkter - ägnat enintensiv uppmärksamhet åt denna bransch. Orsakerna härtill är givetvis deproblem som denna synnerligen särpräglade bransch har. Det har ju f. ö. redanframgått av de två tidigare talarnas anföranden att det är en ganska speciellbransch med konstnärlig inriktning och atf den har blivit föremål för storuppmärksamhet. Jag vill också erinra om att def, på uppdrag av företagensjälva, under 1967-1968 under ledning av professor genomfördes eningående kartläggning av branschen. Den utredningen har följts av eff flertalandra, nu senast av statens industriverks framlagda Manuellaglasbruk i strukturomvandling. Branschens problem är sålunda utomordentligt väldokumenterade, och förslag till åtgärder för att lösa problemen och långsiktigtförbättra branschsifuationen har alltså ingalunda saknats. Trots omfattande rationaliseringar som genomförts inomföretagen - de har f. ö. varit ganska många - och trots den strukturomdaningsom branschen genomgått samt ett inte oväsentligtstatligt branschstöd har den totala situafionen för branschen inte kunnatförbättras under 1970-falet. Branschens krympning har fortsatt, och lönsamhetenhar förblivit helt ofillfredsställande. Jag vill dock betona att svensk manuellglasindustri infe är ensam i dessa svårigheter. Likartade problem möter denmanuella glashanteringen också i andra europeiska länder. I samband med sin behandling av frågan om förlängning avbranschprogrammet för den glasindusfrin hemställde den 21mars 1979 hos regeringen om förslag fill en samlad plan för samhällets insatsersom skulle syfta fill att bevara den glasindusfrins långsiktiga konkurrenskraftoch konstnärliga kvalitet samt i möjligaste mån också bibehållasysselsäffningsnivån - då ca 2 050 anställda, motsvarande ungefär 1 850helårsanställda. I den nya utredning som statens industriverk (SIND) påregeringens uppdrag lade fram har på ett enligt min meningförtjänstfullt sätt den glasindustrins totala situation ingåenderedovisats. SIND har också i utredningen lagt fram förslag till hur samhälletsinsatser enligt verkets bedömning bör sättas in i fortsättningen. Eftersom SINDunder en följd av år administrerat det statliga branschstödet tillglasindustrin, har verket och dess tjänstemän, vill jag påstå, också blivitsynnerligen väl förtrogna med branschen och dess många problem. Den förra åretframlagda utredningen och däri redovisade förslag utgör därför ettfillförlifligt underlag för blivande beslutsfattare. Den proposition som vi nubehandlar har också i mycket stor utsträckning tagit fasta på industriverkefsutredning. Vi har i våra bänkar fått ett yrkande frånsocialdemokraterna att det fastlagda målet för samhällets insatser för denmanuella glasindusfrin fortfarande skall gälla. Jag måste säga, fru talman, attjag är synnerligen 11 protokoll 1980/81:133-135 Nr 135 förvånad över att socialdemokraterna under utskottsberedningen inte Fredasren den framställt något yrkande i denna fråga. Utskottet har tydligt ochklart o igoi markerat möjligheterna förbranschen att överleva och åstadkomma en Jag ber därför alt få hemställa om avslag på def Glasindustrin "" framställda yrkandet. När professor i slutet på 1960-lalet lätgenomföra sin utredning kännetecknades den glasindustrin av dåligräntabilitet, dålig likviditet och dålig soliditet. Men då liksom fannsen del företag i branschen som visade en positiv utveckling. Professor avTrolle sökte definiera orsakerna fill branschproblemen och tryckte därvidfrämst på följande faktorer - def är angeläget aft nämna dem eftersom de ,senare, fortfarande har mycket stor aktualitet. Han sade alt arbetskraftskostnaden i har varit högjämfört med de främsta konkurrentländernas; branschstrukturen har varitolycklig, med alltför många små enheter; investeringsnivån har varit svag,främst på grund avföretagens underkapitalisering; resurserna för tekniskutveckling har varit bristfälliga; växande koncentration på köparsidan hadelett till färre och större köpare, vilket i sin tur medfört ökad prispress påsäljarna; och slutligen sade han alt de stora marknadsföringskostnader som uppstodnär glasbruken gick över dll mera exklusiva och dyrare sortiment också hade betydelse i def här sammanhanget. Till de negativa faktorer som för sin dellistade kan man lägga följande, som också under 1970-falef har fått allt störretyngd. Tekniska handelshinder av skilda slag har växt fram inom flera länder,varigenom glasexporten försvårats på vikfiga marknader. Detta ingår som enviktig del i näringsutskotfets betänkande, och det har också föranlett enreservation. Sysselsättningsläget i har vidare medfört ökadesvårigheter för glasindustrin liksom för andra branscher att genomföra i ochför sig angelägna och rationella omstruktureringar. 1970-falefs snabbt ändradekonsumtionsmönster ställer ökade krav på en bättre, men merkostnadskrävande, produktutveckling. Def upphovsräffsliga skyddet för svenskglasformgivning mot plagiatörer i främst låglöneländer är slutligen svagt. Ochdet är, fru talman, en sak som vi har stora bekymmer med inom svenskmanuell glasindustri, att våra produkter plagieras runt om i världen ilåglöneländer och försäljs till utomordentligt låga priser. Jag vill nu bara med några siffror belysa vad den manuellaglasindustrin genomgått under 1970-falet. Antalet sysselsatta personer var 1970ca 3 000, 1980 1 900. Antalet glasbruk var 1970 37, 1980 bara 19. Antaletföretag var 197036,1980 var det 12. Produkdonen omfattade 1970 BOmilj. kr.,1980 320 milj. kr. Importen var 197051 milj. kr., 1980 181 milj. kr. Exportenvar 1970 53 milj. kr., 1980 145 milj. kr. Allt detta innebär att vi har fått enökad import av handgjort lågprisglas, men även maskingjort glas har kommit attbetyda alltmer. Exporten har också ökat, men infCiJ proportion till vad viköper utifrån. Även om det är fråga om en liten bransch är det etttillverkningsområde 162 rned inte oväsentlig betydelse förlandet, särskilt för vissa regioner och kommuneroch för de där boende och verksamma, som här har påpekats. Nr 135 Inom endel av regionerna har turistströmmarna varit helt beroende av Fredaeen denfortsatt verksamhet vid glasbruken, och vi är glada över att allt fleraturister g j; J9g| söker sigfill vad vi kallar Glasriket nere i . koncentrationsom skett i branschen har slagit hårt på många håll. fr. o. m. /71 t. o. m. detnu löpande budgetåret har problemen inom den glashanteringen föranlettsuccessivt breddade och förstärkta statliga åtgärder för branschen. Det harfrämst gällt exportfrämjande åtgärder, konsultinsatser, investeringslån ochstrukturgarantier. Totalt har kostnaderna för dessa åtgärder uppgått till ca 36 milj. kr. Utan tvekan har insatta stödåtgärdervarit av betydande värde för branschen och enskilda företag. Jag är övertygadom att utslagningen av glasbruken säkerligen hade skett i än snabbare tempo ochmer okontrollerat utan dessa statliga åtgärder. Men trots den krympningbranschen genomgått och trots genomförda strukturförbättringaroch insatta statliga stödåtgärder har branschen infe kunnat ge lönsamhet. Denökande ekonomiska belastningen, som varit betungande för alla löneintensivabranscher, har särskilt hårt drabbat den redan förut kapitalsvagaglasindustrin. Enighet föreligger därför om atf tidsbegränsade statligaekonomiska insatser är ofrånkomliga. Den nu framlagda propositionen bygger, som jagredan har anfört, i allt väsentligt på SIND:s framlagda utredning.Statens industriverk har där - jag upprepar det - gjort en mycket ingåendeanalys av glasindustrin. I utredningen framläggs förslag till branschstöd fören treårsperiod. Merparten av förslagen återfinns i den proposifion som vi nubehandlar. Tidsbegränsningen gäller , och det tycker vi frånbranschföretagens sida lämpar sig väl för en aktivitet av detta slag. Exporten har alltid haft stor betydelse för den svenskaglasindustrin, och det gäller självfallet alltjämt. Därför är det glädjande afftyngdpunkten i åtgärdsprogrammet ligger i ökade exportfrämjande åtgärder. Föratt underlätta finansieringen av företagens ansträngningar i vad gäller marknadsföringenföreslås också statliga lånegarantier, s. k. strukturgarantier. En viktig nyhetär stödet till designverksamheten. Här vill jag knyta an fill det som KarinNordlander sade om vikten och nödvändigheten av aff satsa påhantverksskicklighet, skickliga yrkesmän och en god design. En annan viktignyhet är den tekniska fortbildningen av vissa personalkategorier. Fortsattinvesteringsstöd med avskrivningslån för investeringar i produktionsutrustningsom höjer effektiviteten föreslås även. Den totala ramen för programmet är 36,5 milj. kr., vartillskall läggas särskilda strukturgarantier på 25 miljoner. Med hänsyn till densvåra ekonomiska situation som vårt land befinner sig i har regeringen markeratsitt intresse för den relativt blygsamma men för den skull inte mindrebetydelsefulla glashanteringen. Det samlade åtgärdsprogrammet är, alltså med hänsyn tilldet för vårt land hårt ansträngda ekonomiska läget, en betydande satsning från samhällets "3 sida.Syftet är självfallet aft på olika sätt förstärka den glashanteringen. Med anledning av propositionen har tvåmotioner väckts, den ena av m. fl. och den andra av m.fl. I båda motionerna lägger man fram förslag till åtgärder som syftar till atföka exportmöjligheferna. Självfallet skall alla möjligheter som syftar till aftöka svensk glasexport beaktas. Jag har konstaterat all exporten av glasunder åtskilliga decennier varit ett livsvillkor för denna bransch. Därom råderinga delade meningar. Men exportsatsningarna måste byggas upp på ett sådantsätt och med sådana medel atf de blir trovärdiga och kan ingå som eff naturligtled i svensk exportpolifik. Inom branschen ser man gärna kollektiva exportsatsningar,men man tror att statliga styrningar här lika litet som på andra områden på ettvaraktigt sätt kan främja en exportökning av svenska produkter. Kollektivasatsningar skall initieras av glasbruken själva och genomföras av dessa, gärnaunder medverkan av exportråd. Särskilt viktigt är atf de mindreglasbruken etablerar samverkan på exportmarknaderna, detta för atf höjaeffektiviteten i marknadsföringen och reducera kostnaderna. För många bruk ärdef ett villkor för aff de skall kunna överleva. I båda motionerna anlägger man också synpunkter ochframställer förslag när det gäller importen av glas, vilken är ytterligtbesvärande för glashanteringen här i . Det kommer också till uttryck ien socialdemokrafisk reservafion, som jag vill kommentera. Utan tvivel är den starkt ökande glasimportenett allvarligt problem. Vad som emellertid gör det särskilt besvärligt atthantera frågorna om glasimporfen är vårt lands internationella åtaganden på defhandelspolitiska området. De största exportörerna av glas till är justde länder till vilka våra handelspolitiska bindningar är starkast. Jag villerinra om atf 1980 av importen av hushålls-och prydnadsglas kom frånEG- och EFTA-länderna. efter noggrann prövning, vill jag påstå,uttalat att regeringen noga följer utvecklingen och överväger vilka åtgärdersom är möjliga aft vidta. Vi brukar inom kalla def för en posifivskrivning. Jag tycker det är ett steg framåt. Skillnaden mellan detutskoftsmajorifeten sagt och det reservanterna uttryckt i sina skrivningar blirinte särskilt markerad eftersom något krav på importbegränsande åtgärder justnu inte har framförts från något håll. I en annan reservadon tar socialdemokraterna upp frågan omatt speciella lånemedel skall ställas till förfogande för satsningar påalternativ sysselsättning på glasindustriorterna. Man önskar att 10 miljoneranslås för detta ändamål . Utskottet har ansett att redanbefintliga instrument skapar förutsättningar för alternativ sysselsättning omproblem skulle uppstå. Man bör här föra ett mycket ingående resonemang medutvecklingsfonderna och utnyttja deras kapacitet både beträffande lån ochregionalpolitiskt stöd. Även övriga i propositionen föreslagna stödåtgärder börinnebära ökade möjligheter att upprätthålla en sysselsättning. Ytterligare ett par för branschen väsentliga frågor vill jag kommentera.Def gäller först avskrivningslån för investeringar, som har utgått sedan budgetåret1977/78. Investeringsbehovet är, infe minst med hänsyn dll branschens dåligalönsamhet, synnerligen stort, och det är också eftersatt. Det gäller såvällönsamma investeringar i produktionsteknik som företagsekonomiskt mindreintressanta investeringar avseende bl. a. den yttre miljön. Lånen kan f. n.utgå för högst av investeringen och skrivs av under högst tio år.Industriverket har föreslagit att lån till förbättrad yttre miljö bör utgå medhögst av investeringen. Med hänsyn till att investeringar i yttre miljö ärbetungande för en bransch med så dålig lönsamhet som den glasindustrinhar utskottet ansett, aff det finns goda skäl som talar för att avskrivningslånfår lämnas för förbättring av den yttre miljön. I sådana fall bör lån få lämnasför av investeringen. Det är också ett steg framåt. Utskottetlämnar åt regeringen att avgöra om den fortsatta utvecklingen motiverar enändring i lånevillkoren. Utskottet föreslår att gör ett uttalandetill regeringen enligt det ufskoflet här har anfört. Jag anser att det somuttalals från utskottet är positivt. Den andra frågan slutligen gäller det finansieringsbidragsom i erhåller för sin forskning, vilketinnebär att staten genom STU till finansierar institutefs forskning. Förden andra hälften svarar glasbruken själva. Branschens möjlighet all bidraminskar successivt till följd av att antalet företag starkt reducerats, vilketinnebär minskad omsättning totalt och därmed mindre bidrag fill institutet.Därför borde en höjning från nuvarande fill fillåtas. Med hänsyn till den höga ambition som präglar detföreslagna åtgärdsprogrammet för perioden /82-1983/84 skulle det enligtutskottets uppfattning ge en obalans åt programmet om Glasforskningsinsfitutetunder denna fid skulle tvingas att dra in på sin verksamhet. Utskottet uttalaratt regeringen och STU får ta ställning till i vilken utsträckningGlasforsknings-instifutet skall tillgodoses inom den ram som finns fillgängligför stöd åt kollektiv forskning. Här har utskottet förordat ett uttalande avriksdagen. Även det är ett steg i rätt riktning. Med det nu anförda vill jag yrka bifall tillnäringsutskotfets hemställan under samtliga punkter i dess betänkande 45. 16 () replik; sägeratt han är förvånad över det särskilda yrkande som vi har framställt. Visocialdemokrater har också haft anledning att vara förvånade över borgerligaageranden vid många fillfällen. Egenfligen är det självklart atf man tror atttidigare fattade beslut skall gälla. Def är de anställda, deras organisafioneroch kommunala företrädare som har känt en väldigt stark oro, och det är den somvi på deffa sätt har markerat. 17KARIN (vpk) replik: och jag har gemensammaintressen i den här frågan, och skiljaktigheterna oss emellan är inte likasfora som de brukar vara i den här kammaren: Nr 135 Jag vill kommentera två saker iErik Hovhammars anförande. p 1 j nämnde turismen. Turisterna är naturligtvisen stor R mai 1981 marknad för glasbruken. Menturister är inte intresserade av att besöka enskilda glasbruk med en maskinell tillverkning. Om man skall få behålla Clnsindustrin turisterna måste de många enskildaenheterna, som ligger ganska nära varandraoch där var och en har sina specialiteter, finnas kvar. Turismen står ochfaller med bevarandet av de små glasbruken. De statliga stödåtgärderna har enligt vår mening hamnatsnett, när de stora glasbruken har favoriserats. De stora koncernernas maktöver glasbruken utgör ett hinder för en positiv utveckling avglasindustrin. Flera glasbruk har lagts ned . De stora bolag somnu härskar i "Glasriket" har endast en målsättning: aff ta uf såsfora vinster som möjligt. Deras s. k. utvecklingsplaner innebär ytterligarerationaliseringar, fler robotar och mekanisering av glasindustrin för alt deskall kunna maximera vinsterna. Det är de stora koncernernas inbördes maktkamp,spekulationer och ständiga jakt efter profiter som har vållat krisen ochförhindrat atf den fått en lösning. Med den pågående mekaniseringen följeryrkesmässig och kulturell utarmning av glashantverkef. För atf vända dennuvarande glaskrisen till en positiv utveckling krävs framför allt attsamhället tar över ägandet av den stora glaskoncernen och atf staten medverkartill förmånliga krediter i de fall där löntagarkooperativ, de anställda, ärberedda att ta över och själva driva glasbruken. Def krävs vidare att statensvarar för utbildningen inom glasindustrin, att ett gemensamt exportbolagupprättas för den glasindustrin och att importbegränsningar görs inomden glasindusfrins produktionsområde. Och def krävs slutligen atfstatliga kulturanslag beviljas till glasindustrin. 18 () replik: Till vill jag säga alt detär väldigt svårt att fastlägga en plan som skall äga bestånd under ett stortantal år. Förhållandena ändrar sig ju mycket snabbt i vår lid. Del gäller inteminst en sådan bransch som glashanteringen, som är mycket konjunkturkänslig.Därför måste vi uppmärksamma vad som sker i liden. Del har man gjort frånindustriverkets sida, och def har följts upp av näringsutskottef. Jag villpåstå att de riktlinjer som vi har lagt fast i näringsutskottets betänkande börvara en god grund för en fortsatt positiv utveckling för den glasindusfrin. Vi har i näringsutskottef behandlat frågor som rört enmängd olika branscher, och vi har tvingats konstatera att man i vissa fall måste göra betydande reduceringar av antalet företag och antalet anställda. Det är i och för sig ytterligt beklagligt, men ekonomins lagar är sådana, och vi har baraatf böja oss inför deffa faktum. Jag tycker i alla fall, fru talman, aft den uppläggning som har gjorts beträffande manuellt glas - om man jämför med vad som har skett i många andra branscher - är synnerligen positiv. Det har infe blivit så våldsamt stora ryckigheter som på andra håll - även om en del 166 skickliga medarbetare tyvärr harblivit friställda. Jag tror aft vi skall vara realisfiska i dessa frågor, ochjag är övertygad om atf de riktlinjer som utskottet dragit upp kommer aft föramed sig aff vi kan lyckas behålla ungefär den storlek på den glasindusfrinsom vi f. n. har. Den glashanteringen är ingen expansiv industri, detmåste vi konstatera. Vi har eff utomordentligt hårt tryck utifrån, bl. a. frånlågprisländerna, och vi kan infe göra särskilt mycket åt detta, beroende på dehandelspolitiska hinder vi har. Den övervägande delen av importen kommer justfrån de länder med vilka vi har sfora handelspolitiska kontakter. Men sammanfattningsvis kan vi i alla fall varaoptimistiska när det gäller svensk glashantering, och jag hoppas, som jag nysssagt, att de beslut som vi skall fatta kommer att innebära att viåtminstone kan behålla den storleksordning på branschen som vi f. n. har. Till vill jag säga atf det ipropositionen liksom i näringsutskotfets betänkande i stor utsträckning anvisasvägar för de mindre glasbruken. Det behövs både stora glasbruk och mindreenheter. De stora glasbruken, säger , ser vinsten som väldigtbetydelsefull. Ja, det måste alla företag göra. Företag som inte har vinst kani längden infe existera. Samhället skall inte, anser vi, tillgripadetaljreglering av glasindustrin. Förstatligande är ingen väg ur problemen. 19 () replik; tycks ha gett upp hoppet. Hantycks ha accepterat en nedgång i branschen, men det har inte visocialdemokrater gjort. Om jag inte minns fel har i tidigaredebatter här i sagt att man med vettiga insatser och en vettigorganisation av stödet borde kunna hålla en nivå på 2 500 arbetare, men ärvi nere i 1 500. 20 (vpk) replik: Jag kan hålla med om att ocksåde stora glasbruken måste finnas, men det får inte medverka till aft de småenheterna försvinner. Det är vad som har hänt unde . är också optimistoch tror atf man skall kunna behålla vad som finns kvar - då är det litetmärkligt att hamnar på regeringens linje, som innebär någonfinghelt annat. Regeringen följer inte den målsättning som tidigare varitenig om. Ett bifall till regeringens förslag nu kan alltså infe innebära behåller den omfattning på glasindustrin som denna har . I förslagetstår aff man skall minska med 285 personer. I .själva verket är bortfallet ännustörre, men man räknar ändå med att ett sjutfiofemtal skall få jobb, ochdärefter återstår 285. Det hela går inte riktigt ihop. 21ERIK HOVHAMMAR (m) replik: Jag tycker atf min utskottskollega, , som har stor insikt i fackliga frågor och näringspolitik, ocksåskall förstå att man i en sådan bransch som glas måste acceptera en vissnedgång. Vi sitter ju i utskottetoch behandlar bransch för bransch som har mer eller mindre stora problem. Vifår finna oss i företagsnedläggningar, vi får finna oss i att antalet anställdareduceras. Det vore egendomligt om man infe i glasindustrin skulle ha ungefärsamma problemafik som i andra branscher. Det finns ingen möjhghet, fru talman,att låsa en bransch i ett visst läge med ett visst antal företag och ett visstantal anställda för framåt. Det går helt enkelt inte. Vi måsteleva i , och vi måste också se vad som händer inte bara i vårt eget landutan även - inte minst vad avser den här branschen - vad som händer i utlandet.Därför är målsättningen att vi skall försöka behålla ungefär det antalanställda och företag som vi f. n. har. Längre kan vi nog inte gå. Jag hadesjälv en annan uppfattning; jag trodde att vi skulle kunnabehålla flera människor i glashanteringen. Men utvecklingen har inte gått i denriktningen, och det måste vi acceptera. är ingen ny uppfinning, fruNordlander. Jag vill erinra om aff redan på 1930-falef fanns det i Smålandflera bruk som de anställda tagit över. gick def bra, ibland gick defmindre bra - det har inte varit någon direkt patentlösning. Men i propositionenanvisar industriministern möjligheter fill s. k. arbefskooperativa företag,och def finns redan eff par stycken sådana i . Jag hoppas att de skalllyckas väl med sitt arbete. De kan, om de är eniga, säkerligen åstadkommamycket positivt. Det konstnärliga och det kulturella har vi ägnat ganskastort intresse. Även i vpk-motionen understryks den glasindustrinskulturella värde. Om läser propositionen ochutskottsbetänkandet, kan hon konstatera att även regeringen och utskottet harställt sig synnerligen välvilliga i detta avseende. Det är viktigt att vi slårvakt om hantverket. God svensk design och skickliga yrkesmän, def är det somskall göra det möjligt för svensk glashantering att överleva. En vissmekanisering får vi nog trots allt acceptera. .Men jag har min uppfattning klarefter att ha arbetat i branschen ; svensk glasindustris framtidär kvaliteten. Och jag upprepar: God design och god hantverksskicklighet ärgrunden för fortsatt aktivitet och över huvud inom glasindusfri.