prot · G409146 · 1980-12-31 00:00:00 — vinna en sådanprocess kan vi vara säkra på att många andra företag, som också har levereratmaterial och tjänster, kommer att göra anspråk på ersättning för de förlustersom industriministern och regeringen förorsakat dem genom ett klumpigthandlande i Varvs-frågan. Skälet till att jag ställde frågan till ,om han delade min uppfattning att regeringen och statsråden skall följariksdagens beslut, hängde samman med att industriministern tisdagen den 25november 1980 i den här kammaren besvarade en fråga, som gällde ensysselsättningsgaranti för de anställda vid . I debatten sadeindustriministern ordagrant: Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Handläggningen av vissa varvsfrågor Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. "Ansvaretför att situafionen nu är som den är hgger helt och hållet hosriksdagsmajoriteten." - Och riksdagsmajoriteten i det här fallet varsocialdemokraterna och två folkpartister, som stödde vår reservation.-Industriministern fortsatte: "Det tycker jag att också skallnotera. Varken han eller jag har ansvaret för att riksdagsmajoriteten avslogden generösa offert som vi ansåg det möjligt att ge beträffandeÖresundsvarvets framtid." Dengenerösa offerten var nedläggning av varvet. Citatet visar också attindustriministern inte ansåg sig ha något ansvar för ett beslut som gått honomemot. Det är häpnadsväckande, men det förklarar varförindustriministern inte har lagt två strån i kors för att genomföra riksdagsbeslutetom Öresundsvarvet. BerfilFiskesjö sade i sitt inlägg att miljonerna har rullat och att industriministernhar fått rätt i Öresundsvarvsfrågan. borde ställa sig frågan;Vad var skälet till att Öresundsvarvet drabbades av dessa förluster? Skälet varhelt enkelt att industriministern genom sina negativa uttalanden, trots attriksdagen fattat beslut om att Öresundsvarvet skulle vara kvar, bidrog till attvarvet råkade ut för ineffektivitet. Omriksdagen tar ett beslut om att varvet skall vara kvar och Svenska Varv någraveckor därefter springer ut och säger att varvet trots beslut skallläggas ned och industriministern åker land och rike runt och säger att han istort sett tycker som Svenska Varv - vad inträffar då? Jo, då söker signaturligtvis den duktiga, välutbildade arbetskraften, som har lätt att få andrajobb, till dessa sysselsättningstillfällen. Vidare kommer inte heller presumtivakunder att lägga sina beställningar på ett varv som enligt vad varvsledningenoch industriministern säger skall läggas ned. Deförluster som gjorts i är alltså frampratade av industriministern,och det är viktigt att komma ihåg, , AnL 128 (): tog upp tre olika aspekter på den fråga vi diskuterar. Detär ingen som förmenar industriministern rätten att ha åsikter, sade JörnSvensson, och det är ju generöst. Man måste väl också kunna tillägga att enansvarig minister har rätt att redogöra för de fakta som han har fåttredovisade för sig, och även uttala åsikter om dessa fakta. Om vi inteaccepterar det, får vi en väldig restriktivitet när det gäller politikersdeltagande i den fortlöpande debatten i samhällsfrågor över huvud taget. menade vidare att koncernledningen i saboteratmöjligheterna att få fram projekt som de hundra miljonerna kunde användas till.Det vet jag ingenting om. Men alldeles bortsett från vad som var orsaken, fannsdet inte projekt att satsa pengarna på, och att då bara låta dem så att säga gåin i den allmänna rörelsen skulle väl närmast ha varit att frångå det beslutsom hade fattat. Sedansade att det finns vissa svårigheter för regeringen att gripa ini aktiebolagens verksamhet. Det är riktigt. Men han menade att det förelåg enklar skillnad mellan Svenska Varv och Telub. Jag är inte så säker på det.Riksdagen hade även genom den reservation som antogs anvisat en viss medelsramsom Svenska Varv hade att hålla sig inom. hade också sagt ifrån attom man inte klarade av detta fick man anpassa verksamheten härefter och läggaden på en annan nivå. Skulle då, menar , industriministern ha gåttin till Svenska och sagt: är ni så goda och uppehållerverksamheten under vilka omständigheter som helst! I varje fall får ni inteförbereda några andra åtgärder! Det är möjligt att menar attindustriministern kunde ha betett sig på det sättet. Jag tycker det inte. ställde en rak fråga till mig i sittförsta anförande och upprepade den i sitt andra. Han frågade om jag menade attstatsråden skall följa riksdagsbesluten, Hans vänliga presumtion var att hantrodde att jag innerst inne menade att de bör göra det. Jag försäkrar att så ärdet, och jag tycker det inte bara innerst inne utan även ytterst ute. Sedan uppehöll sig vid en deluttalanden av i en riksdagsdebatt. Jag skall inte upprepaindustriministerns argument i den debatten, men det visade sig ju ganska snartatt de medel som genom beslutet hade ställt fill förfogandeför Öresundsvarvet snabbt var förbrukade. I något sammanhang har jag settpåståendet att dessa medel var förbrukade praktiskt taget dåriksdagen fattade sitt beslut. Det innebar alltså att den plan på vilkenmajoriteten i grundade sitt beslut inte var hållbar. En del av debeställningar som varvet hade åtagit sig höll inte kostnadsmässigt till mer än50 %, Jag tycker alltså inte att jag kan finna exempel på attregeringen har frångått det beslut som fattade. En annan sak ärnaturligtvis att man inte rimligen kan begära att industriministern, när hankommer tillbaka till med en proposition, skall upprepa det förslagsom riksdagsmajoriteten fidigare tog och som visade sig vara misslyckat.Industriministern ställer frågan under prövning igen genom proposition131 som behandlas i näringsutskottet, Varv är ju ett enskilt företag, här sina anklagelser mot industriministern för vad denne har sagt iett uttalande om det första förslaget till lösning. Industriministern har självvid upprepade tillfällen i de debatter som har ägt rum om denna fråga iriksdagen påmint om att han i detta sitt uttalande hade en klar reservation,nämligen att ägaren och de olika beställarna måste ta sin del av ansvaret,annars fick det bli konkurs. Han tillägger i sin kommentar till uttalandet attdet inte precis var något fribrev - för att använda ett populärt ord - att baragå vidare och betrakta uppgörelsen som klar. I detta att beställarna och ägarenmåste ta sitt ansvar ligger självfallet också en markering av attkreditprövningen och den fortsatta behandlingen av ärendet inte kundeföregripas. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Handläggningen av vissa v arvsfrågor AnL 129JÖRN (vpk): Låt mig notera att med den linje som BertilFiskesjö gör sig till tolk för kommer man till den slutsatsen att i sådana härärenden skulle ett Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Handläggningen av vissa varvsfrågor riksdagsbeslutöver huvud taget inte ha någon verkan - det skulle alltid vara ett slag iluften. När riksdagsmajoriteten beviljar pengar på vissa villkor spelar detingen roll vilka villkor vi ställer. Det statliga företaget kan ändå göra somdet vill. Det är väl ändå en konstitutionellt ohållbar linje? AnL 130 (); har ju rätt när han säger attdet resonemang som här för är ohållbart, och jag tycker att detblir mera ohållbart ju längre den här debatten pågår. kom in litet grand nu på slutet också påKalmar Varv. Jag skulle vilja anknyta till det resonemanget, för en av defundamentala sakerna när det gäller Varv är huruvida partsredarna ochägaren till varvet uppfyllde de villkor som ställdes på dem i det statligabudet. Det är ett mycket intressant diskussionsämne, för närindustriministern utfört sina halsbrytande piruetter, om jag får uttrycka detpå det sättet, om Varv har han hävdat att uppgörelsen sprack just pågrund av att de privata intressenterna inte kunde leva upp tillöverenskommelsen. Ägaren fill Varv skulle inte enligt Åsling kunnaställa upp tillräcklig säkerhet. Jag skulle även på den här punkten vilja ställa ett parraka frågor till för att få reda på hans uppfattning: Var detinte så, , att hade fel när han sade att ägaren intekunde ställa upp tillräcklig säkerhet? Var inte det fartyg som sattes i pantför ett likviditetsstöd tillräcklig säkerhet? Det skulle vara av avgörandebetydelse, tycker jag, om var beredd att besvara de frågorna. För att rädda ansiktet i Öresundsvarvsfrågan brukarindustriministern -och gör också det - krypa bakom ettriksdagsuttalande som gjordes . nämligen att Svenska Varv har attanpassa, som det heter, verksamheten till de av ägarna givna ekonomiskaramarna. Detta tycks nu industriministern och även tolka så attdet mer eller mindre skulle stå Svenska Varv fritt att lägga ner hur stor delav verksamheten som helst. Man försöker helt enkelt bortse från att riksdagenbeslutat om att Öresundsvarvet skulle omstruktureras och att man skulle satsapå utveckling. Riksdagsmajoriteten sade faktiskt nej till regeringens förslagom nedläggning av Öresundsvarvet. Den enda rimliga tolkningen, BertilFiskesjö, av beslut är att en eventuell nedläggning avÖresundsvarvet skulle prövas av och inte så att säga avgöras iSvenska Varvs styrelserum. Det hade varit rimligt, precis som vi har skrivit i vårreservation, att hade fått möjlighet att pröva den här frågan såsnart det blev känt att varvsledningen hade för avsikt att lägga nerÖresundsvarvet. har det gått så långt med både industriministerns pratoch Svenska Varvs-ledningens handlande att det är omöjligt att räddaÖresundsvarvet. Så skall man väl ändå inte hantera ett riksdagsbeslut, och dåhar rätt när han säger: Vad är det för mening med att fattariksdagsbeslut som regeringen sedanegentligen bara struntar i? Harriksdagen sagt att Öresundsvarvet skall vara kvar, skall naturligtvisindustriministern och regeringen, om pengarna inte räcker, på nytt pröva omriksdagen är beredd att fortsätta satsningen. Det är den enda rimliga tolkningman kan göra, och det är därför som situationen för , när hanförsöker försvara regeringens handlingssätt på det här området, blir alltsvagare och svagare, AnL131 (): Den fråga som reste och som koppladepå är naturligtvis intressant. fattar beslut och anvisar vissa medelför verkställigheten av dessa beslut. Sedan visar det sig att dessa medel intepå långa vägar räcker till. Företaget i fråga går med rasande fart emot enlikvidationssituation. Skall man då, trots att det står direkt uttalat iriksdagsbeslutet att man skall anpassa verksamheten till de ramar som riksdagenhar anvisat, framhärda och driva företaget i likvidation? Det måste ju blikonsekvensen av det resonemang som ni har fört här. Manfår också hålla i minnet att utvecklingen gick väldigt snabbt. För attframlägga en proposifion för måste man ju ha ett ordentligt underlag.Proposifionen har kommit och behandlas, som jag sade, i näringsutskottet. Jagbeklagar att det har gått på det här sättet med Öresundsvarvet, men det är inteen näringspolifisk diskussion vi för utan en diskussion om regeringens agerandei den här frågan. När det gäller en mera utförlig argumentering vill jag än engång hänvisa fill de omfattande debatter som förts här i kammaren och därindustriministern har gått i mycket ingående polemik emot de anklagelser somhar riktats mot honom. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. AnL 132 (): Det är riktigt, , att förlusterna för Öresundsvarvetblev större än beräknat när vi tog beslutet . Men det intressanta isammanhanget var ju att beslutade att Öresundsvarvet skulle hachansen att visa lönsamhet inom loppet av en femårsperiod. När då förlusternaförsta året blir litet större än man hade beräknat, utnyttjar regeringen ochindustriministern detta genast som intäkt för att varvet skall läggas ner. Jagvidhåller vad jag har sagt , att de föriuster somÖresundsvarvet drabbades av i långa stycken var frampratade av industriministernoch Svenska Varvs ledning, som trots riksdagsbeslutet gick ut och sade attvarvet skulle läggas ner. Då flydde den duktiga arbetskraften, vilket gjordeatt varvet blev mindre effektivt. Jag kan t. ex. berätta för Berfil Fiskesjöatt på grund av den här frampratade situationen har Öresundsvarvet fått inhyramellan 300 och 400 arbetare utifrån från sådana som tillhandahåller dylikarbetskraft. Jag har talat med folk från varvets ledning som har menat att detblir mer än dubbelt så dyrt lönemässigt att behöva handlägga fartygsproduktion på detta sätt. När industriministern bidrar till att Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Handläggningen av vissa varvsfrågor arbetskraftenflyr företaget, effektiviteten minskar och man tvingas hyra in arbetskraft förväldigt dyra pengar ökar det naturligtvis förlusterna. När det gällde Varv avstod Berfil Fiskesjö från attsvara på den fråga som jag ställde; Hade inte industriminister fel när hansade att ägaren inte kunde ställa upp tillräcklig säkerhet? Var inte det fartygsom sattes i pant för ett likviditetsstöd en tillräcklig säkerhet? Jag räknar inte med att få något svar av ,och därför är det lika bra att jag svarar själv. Det fartyg som skulle sättas ipant på Varv hette Nessario , På varvet värderades det till 60milj. Regeringens värderingsman beräknade värdet till 50 milj. kr. Fartygetsåldes sedan för 71 milj. kr. bör med den här upplysningen få det mycketlättare när han framöver skall besvara mina frågor om fartyget utgjordefillräcklig säkerhet. Det utgjorde tillräcklig säkerhet, varför fel. Ägarens säkerhet var fullgod och mer än det. frånspringandeav överenskommelsen beträffande Varv var alldeles uppåt väggarna. Dettycker jag att bör kunna erkänna. Låt mig också kort nämna att det inte bara är visocialdemokrater som tycker att regeringens handläggning av Varvs-fråganhar varit konsfig, , som tyvärr inte finns bland oss längre, f,d, vice ordförande i riksgäldsfullmäktige, folkpartist, tidigare riksdagsmanoch kommunalråd i , uttalade sig i tidningenBarometern, Jag har valt den tidningen för att inte bli beskylld för att citeraur en partitidning. I en artikel antyder att man frånriksgäldsfullmäktige anser att handläggningen i regeringen av Varv varitolycklig. Kommunikafionerna mellan statsråden tycks vara ofullständiga, sägerhan. Han talar också om att man bör försöka sammanställa en vitbok om hurregeringen har handlagt den här varvsfrågan. Jag tycker nog att bör studerahandläggningen av Varvs-frågan litet närmare. Han kommer då att inse attdet finns goda skäl förde socialdemokratiska anmärkningar som har fogats tillkonstitutionsutskottets betänkande. AnL 133BERTIL FISKESJÖ (c); Jag betonade i mitt första inlägg att jaginte har försökt göra en bedömning av den industripolitiska klokheten i detbeslut som regeringen fattade. Jag ansåg mig inte ha tillräckligt underlag fören sådan bedömning. Utskottet har inte tagit fram tillräckliga uppgifter. Detfaller närmast under andra utskotts domäner och den sakkunskap som där finnsatt bedöma sådana ting. Vad jag konstaterade var att ingen har hävdat attregeringen inte hade rätt att fatta det beslut som man gjorde. Den slutsats mankom fram till baserades på en sammanvägning av de fakta i målet som fannstillgängliga. Motiveringen för regeringens beslut finns angiven på s. 66 ikonstitutionsutskottets betänkande. AnL 134 KURTOVE (): Jag har full förståelse för påpekande att ledamöternai konstitufionsutskottet inte kan avgöra om en kreditvärdering av ett fartyg ärriktig eller ej. Men när fartygets ägare, i , sattefartyget i pant, så sade man att det var värt 60 milj. kr. Om regeringen hadekommit fram till samma värdering, så hade man kunnat svara upp med tillräckligagarantier. Men regeringen kom fram till att fartyget var värt 50 milj. kr., ochdet var inte en tillräcklig pant. Enkort tid därefter visade det sig att detta fartyg, som man ville sätta i pant,kunde säljas för 71 milj. kr. Därmed måste det väl ändå i grunden vara bevisatatt ägaren till Varv hade rätt när han sade att fartyget som pant hadevarit en tillräcklig garanfi för att få det likviditetslån som behövdes för attkunna fortsätta varvets verksamhet. Densom verkligt noga synar den här frågan i sömmarna kommer fram till att KalmarVarv gick i konkurs därför att två departement kivades med varandra. Det var enprestigestrid mellan industridepartementet och . Detfår i län, kommunen och de anställda lida för. Även alla deunderleverantörer som har levererat material och tjänster till en summa av 20milj. får lida för detta. Dessa underleverantörer riskerar att göra storaförluster, kanske t. o. m. att själva gå omkull, därför att de litade påindustriministern när han gick ut och sade att han haderegeringen bakom sig för att Varv inte skulle behöva gå i konkurs utankunna leva vidare. Detär kanske inte nödvändigt att fortsätta denna diskussion särskilt mycketlängre. Jag har en känsla av att gärna såg att den tog slut.Jag skall för min del tillmötesgå honom på denna punkt. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Sedan de under avsnittet Handläggningen av vissavarvsfrågor anmälda talarna nu haft ordet övergår kammaren till att debatteraInternationella studentfonden i . AnL 136 (): Utskottet är på den punkt vi nu skall diskutera enhälligt. Jag villdärför bara säga några få ord. Skötseln av Internationella studentfonden iGeneve har av många svenska tidningar betraktats som en skandal. Så är ocksåfallet. En genomgång av akterna i målet bjuder på en dyster läsning. Denekonomiska skötseln har varit under all kritik, och till råga på allt eländehar infiltration utifrån kunnat ske med olyckliga konsekvenser som följd. Sverigehar från början varit en av fondens största bidragsgivare. Mot slutet har visvarat för en dryg tredjedel av fondens finansiering. har på olika sättvarit representerat i fondens ledning. Utskottetkonstaterar vikten av att vi i fortsättningen har en effektiv insyn i ochkontroll av aktiviteter där svarar för delar av finansieringen. I detaktuella fallet har det funnits insynsmöjligheter, som inte har utnyttjats 10 protokod 1980/81:142-146 Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. förrän dethar varit . Det finns, herr talman, all anledning att beklaga attkontroll inte gjorts tidigare. skall fonden upphöra. Det är nog bäst att så sker. Detgör det mindre angeläget att leta efter syndabockar. Men har mångaaktiviteter med anknytning till den verksamhet som Internationellastudentfonden i har sysslat med. Låt oss, herr talman, hoppas attutskottets maning till bättre kontroll inte förklingar ohörd. Detkan ibland vara tråkigt att behöva kräva kontroll och revision av verksamhetersom utåt sett verkar fungera tillfredsställande. Men det är bättre att göra deti tid. Så har tyvärr inte skett i det aktuella fallet. Sedan den under avsnittetInternationella studentfonden i anmälde talaren nu haft ordet övergårkammaren till att debattera Vissa frågor rörande energipolitiken. AnL 138OSWALD (vpk); Det har talats mycket om felaktiga beslut,oriktiga handläggningar och osanna intyganden i debatten om Telub tidigare häri dag. Och det är riktigt att det som hänt i det sammanhanget nagelfars ochkritiseras. är det förvånande att den affären blåsts upp till sådanadimensioner, mot bakgrund av vad som tidigare inträffat när det gällt Sverigesaffärer inom det vapentekniska och miUtära området. Mycket värre brott motgällande lagar och förordningar har begåtts utan att det har fått sammauppmärksamhet eller att det rests krav på prickning av statsråd och regeringar. Detta gäller inte bara inom det militära och vapentekniskaområdet. Den fråga som vi skall behandla här och som kommit upp i debatten pågrund av en anmälan från vpk:s riksdagsgrupp till rymmerminst lika mycket av lagbrott, förtiganden och osanna intyganden. Vpk harbegärt att skall granska regeringarna ochUllsten beträffande deras handläggning av energipolitiken. Kravet gäller debeslut om laddning av svenska reaktorer med stöd av villkorslagen som fattadespå och . Inför dessa beslut presenterade de svenska kraftbolagensorganisation. (), ett avtal omupparbetning med det franska bolaget , som sades garantera attupparbetning skedde enligt villkorslagens krav. Avtalet var hemligt och är såfortfarande, men SKBF redovisade i ett särskilt aktstycke. Kärnbränslesäkerhet(KBS), hur det hela skulle ordnas. KBS 1, som det sedan kom att kallas, speladesåledes en stor roll, eftersom det till skillnad från det hemligstämpladeavtalet var offentligt och användes som underlag för remissyttranden och somargument i den allmänna debatten inför folkomröstningen om kärnkraft. I KBS 1 påstås att problemen med upparbetning år lösta ochatt avfallet från de svenska reaktorerna kommer tillbaka till iförglasad form och med en så låg halt av klyvningsprodukter som . Fälldineller har ifrågasatt uppgifterna i KBS 1 eller deras samstämmighet meddet hemligstämplade avtalet med . Samtliga regeringar har emellertidnaturligtvis haft full tillgång till och kännedom om denna avtalstext ochsåledes också möjligheter att kontrollera om uppgifterna i KBS 1 överensstämdemed den hemliga avtalstexten. blev innehållet i det hemligaavtalet från 1977-1978 känt för allmänheten genom att svenskakärnkraftsmotståndare genom internationella kontakter kunde publicera kopior avavtalet. Det visade sig då att de påståenden «m upparbetning som framförts avSKBF i KBS 1 på intet sätt garanterades i avtalet med . Jag framställde i det sammanhanget en interpellation ifrågan, men energiministern vägrade att gå i svaromål med hänvisning tillhemligstämpeln. Jag redovisade i debatten de viktiga och avgörande skillnadersom fanns mellan avtalstexten och det som redovisats i KBS 1. Replikerna finns upptagnai utskottets bilaga, men jag vill ändå läsa in de viktigaste punkterna ikammarens protokoll. "För det första finns det enligt avtalet möjligheterför Cogéma att inte alls upparbeta avfallet, om inte företaget vill det.Företaget kan skylla på, som det står i avtalet, tekniska hinder. Den svenskekunden har inte någon möjlighet att kontrollera om det föreligger någratekniska hinder, då Cogéma har försäkrat sig om att kunden inte kan få insyn ieller tillträde till anläggningen. För det andra kan Cogéma sända tillbaka sådant avfall somdet av tekniska skäl inte vill upparbeta. Och det skall betalas av kunden, dvs, av . Cogéma har för det tredje också rätt att till sända tillbaka delar av byggnader och annat som har blivit radioaktivt smittat. Även det skall göras på bekostnad. Och i händelse av ett utsläpp eller vid exempelvis en ombyggnad skall vi ta emot byggnadsmaterial och annat från rivningen för förvaring här i Sverige.- måste för det fjärde ta tillbaka allt avfall efterupparbetningen. Här kommer vi in på den intressanta frågan hur detta avfallskall se ut. Det är här den stora skillnaden mellan avtalstexten och KBS 1kommer fram. I KBS 1, som kom ut , låg till grund förpropagandan att man skulle kunna ladda och användes som ett argumentför att villkorslagen var uppfylld, har man talat om att avfalletskulle sändas tillbaka till i förglasad form. Vi kommer alla väl ihågdiskussionerna då det sades att vi skulle få tillbaka avfallet väl paketerat,hårdgjort. skulle vi här i gjuta in det i de omtaladebehållarna och sätta ner det i urberget. Men det finns ingenting i avtalet somgaranterar en förglasning av avfallet. Vi kan mycket väl få tillbakadet i flytande form i ståltankar. Därför inställer sig frågan: Vad gör vi då? Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Vissa frågor rörande energipolitiken Det finns tillägg till avtalet, men inte heller i dessatillägg finns det tydligt och klart utsagt att Cogéma på något sätt är skyldigtatt förglasa eller hårdgöra avfallet innan det sänds tillbaka till . Ioch med detta faller hela KBS 1-projektet platt till marken. Man kan ju integjuta in flytande Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Vissa frågor rörande energipolitiken avfall ibehållare som skall stoppas ner för slutförvaring i det svenska urberget," Bland tilläggen till avtalet finns bl, a, det s, k,tilläggsbrevet, som också redovisas i utskottets bilagedel, Det är ettintressant papper i sammanhanget, eftersom det där redogörs för detaljeradesakuppgifter, som sedan av bl, a. chef påstås ingå idet hemligstämplade avtalet.