prot · G409127 · 1980-12-31 00:00:00 — Den ståndpunkt vi har haft alltsedan 1977 äroch förblir att man skall undvika att göra en rad smärre ingrepp och i ställetgöra ett större. Därmed, , har vi inte sagt att det är fråga omKalix älv, utan vi vill att regeringen kommer med en samlad bedömning av deobjekt som är aktuella. Det finns en rad frågor om vattenregleringssystem,vattenmagasin och effektivisering av redan befintliga vattenkraftverk, men är det egentligen ingen som initierar och samordnar dem. är etttypiskt vattensystem, där det måste vara samhällets-i det här falletstatens-roll att initiera någon form av samarbete. Vi vill ha ettförslag. Vi vill ha en beställning från att regeringen till kammarenskall återkomma på den här punkten. Jag är övertygad om att ju somgår, desto mera visar sig vår ståndpunkt vara sakligt riktig. Även KjellMattsson och den nuvarande majoriteten kommer i ett senare skede att säga: Detvar socialdemokraterna som hade rätt i den här frågan. 102 (vpk): Först beträffande frågan om vattenlagen ochdet som civilutskottet har skrivit om dispensregler och tillåtlighetsreglersamt om den restriktivitet som bör iakttas i det här sammanhanget. Efter denhänvisning som ordföranden i utskottet, , gjorde, hade utskotteti och för sig inte behövt göra något nytt tillkännagivande, om det inte genomregeringsbeslut, uttalanden och ställningstaganden hade blivit fråga omglidningar från vad har gett uttryck för. Det är alltså braatt uttalandet upprepades. Det var nödvändigt att påminna regeringen om de härsakerna. Jag kan inte förstå , när han i sin argumenteringför in den nya plan- och byggnadslagens eventuella innehåll, om vilket vi vetväldigt litet - knappast någonting. Att det så att säga skulle få utgöraargument i det här sammanhanget har ingenting med de motioner att göra sombehandlas i detta betänkande. Jag förstår inte varför gjorde denhänvisningen. Det måste jag erkänna. Jag har inte, , yrkat bifall till motionenbeträffande Bredforsen. Jag uppehöll mig tvärtom rätt utförligt vid denomständigheten, att vi med hänsyn till ärendets karaktär förstår att det inteär möjligt för att göra ett sådant här uttalande. Slutligen till frågan om en utredning beträffande destörre vattendragen i . Här menar att det faktumatt visst intresse har visats från regeringens sida skulle styrka uppfattningenatt det inte behövs något ställningstagande av . Ja, intresse har juvisats från . Men det tyder egentligen bara på en sak,nämligen att det behövs en utredning av det här slaget. Alldeles bortsett fråndet faktum att man inte tillsatt någon utredning eller lämnat några direktiv idetta avseende, så har man ändå från sida insettbehovet av en utredning och en bedömning i detta sammanhang. Mot den bakgrunden är det enligt min mening rätt konstigtatt utskottet, trots sin mycket välvilliga skrivning och trots visad förståelseför att en utredning av det här slaget skulle fylla ett stort behov, också i åravstyrker motionsförslaget. 103KJELL (): Får jag först till sägabeträffande det material som varit tillgängligt för utskottet att regeringenhar redovisat samtliga aktuella ansökningar om utbyggnad av vattenkraften.Därför har vi inte funnit någon anledning att ändra på riktlinjerna. Vidare vill jag framhålla att socialdemokraterna alltidhar slagit vakt om . faktiskt vid etttillfälle ensam om att reservera sig i det sammanhanget. I socialdemokraternasreservation sägs att man vill ha underlag för att kunna göra ett principielltval mellan ett större ingrepp och många mindre. Man skall då inte bara glidaundan och säga att det är så besvärligt, därför att det finns människor sominte tycker om en utbyggnad av . Det finns ständigt sådana sominte tycker att utbyggnader skall göras på något ställe. Vi får således alltidräkna med kraftiga opinioner. Jag tror att dessa, som jag sade, skulle bli ännukraftigare om man gav sig på , vilket ju socialdemokraternaföreslagit . Min hänvisning till grundar sig på detenkla faktum att man vid utformningen av förslaget tog med ett kapitel om denfysiska riksplaneringen och riktlinjerna för denna. Där räknar man upp deälvsträckor som undantas från utbyggnad. Det innebär alltså att vi automatiskt,när propositionen om den nya bygglagen skall behandlas i , får enstörre debatt om vilka älvsträckor som skall undantas från utbyggnad. Det kanknappast vara en rimlig ordning för riksdagsbehandlingen att vi pågrund av motioner från olika håll skall behöva ändra riktlinjerna och göraundantag än här, än där. Det måste ske i ett större sammanhang, och dettastörre sammanhang finner vi i . Helt naturligt finns det enskillnad i uppfattning när det gäller vårt förtroende för regeringens sätt atthantera de här ärendena så ansvarsfullt som utskottet menar att de skallhanteras. 104 (): Det är just på denna punkt som vi gör enannan bedömning. Vi socialdemokrater ger inte den sittande regeringenförtroendet att handha dessa frågor. Vi tycker att det är som härskall ta ställning, och vi har därför sagt att vi vill ha en samlad prövning avhela frågan. Det är själv som har aktualiseratKalixälven. Jag råkar bo i närheten av , men vår reservation är enbeställning till regeringen att återkomma med hela frågan om tillåtligheten avvattenkraftsutbyggnad. Jag vill än en gång upprepa att det finns många regioneroch orter ute i landet där man förväntar sig att någon skall ta dettainitiativ. Det måste vara staten och samhället som skall gå in när det gällersjöregleringssystem, samordningsfrågor etc. Men det görs inte , utanmajoriteten hänvisar till att frågan bereds i . Vi litar inte påAnders och den borgerliga majoriteten i denna fråga. Det är en renbeställning som vi gör i vår reservation. Och argumenten har baragett oss mera kött på benen, när vi nu har . 105TORE (vpk): Förslaget till plan- och bygglag redovisar deälvsträckor som är undantagna, säger . Javisst, men detbetyderinteatt det där Tekoindustrin, rn. finns något ställningstagande beträffande fortsatta ellernya undantag. Jag har i varje fall inte kunnat utläsa något sådantställningstagande. Och jag vet inte vad det är som säger att vi i dagensdiskussion om de ärenden som behandlas över huvud taget skall behöva hårdradet hela så, att vi skall hänvisa till eventuellt kommande förslag i plan- ochbygglagen. Det tyder närmast på argumentnöd från utskottsordförandens sida, närhan för in plan-och bygglagen i denna diskussion. Vi har, , framställt förslagen i våramotioner på det sätt som vi har gjort mot bakgrund av att vi inte har någotstörre förtroende för regeringen när det gäller att behandla sådana här frågor.Det är anledningen till att vi har krävt att det är som här skall taställning. Utan att i denna debatt gå in på den frågan - den har tidigarediskuterats - kan jag som en illustration nämna falletSölvbacka. Det är egentligen tillräckligt för att något belysa vårt bristandeförtroende för regeringen när det gäller att handlägga sådana här frågor. Mom. 2(nedre Långan) Utskottets hemställan bifölls med 306 röster mot 17 förmotion 1986 av m. fl. i motsvarande del. Mom. 3 () Utskottets hemställan bifölls med 162 röster mot 161 förreservationen av Per m. fl. Mom. 5 (utredning om vattenkraften i )Utskottets hemställan bifölls med 307 röster mot 17 för motion 219 av RaulBlijcher och . Utskottets hemställan bifölls. 6 § Tekoindustrin, m. m. Föredrogs näringsutskottetsbetänkande /81:47 om tekoindustrin och läderskoindustrin (prop. 1980/81:100) 1980/81:20om ekonomiskt försvar (prop. 1980/81:100) och 1980/81:21 om riktlinjer förenergipolitiken såvitt avser verksamhetsområde (prop.1980/81:90). Anf.106 TALMANNEN: Nr 127 Näringsutskottetsbetänkande 47 samt försvarsutskottets betänkanden 20 , , och 21debatteras i ett sammanhang, och yrkanden beträffande samtliga ~r> -i moi ' "dessa betänkanden får framställas under den gemensamma överläggning- Tekoindustrin,m. 107LILLY (): Regeringens förslag i arets budgetpropositionom åtgärder för tekoindustrin är enligt vår mening helt otillräckliga för attåstadkomma den målsättning för branschen som antagit. Regeringensförslag innebär totalt sett en minskning av de statliga insatserna påtekoområdet med över 40 milj. kr. från /81 till budgetåret1981/82, motsvarande av det statliga stödet. Tar man hänsyn tillpenningvärdeförsämringen blir neddragningen betydande. En sådan försvagning avdet statliga stödet innebär klara risker för en mycket negativ utveckling ibranschen . Redan vid oförändrad stödvolym får man räknamed en påtaglig försämring. Det står ganska klart att budgetpropositionens förslag omstatliga insatser på tekoområdet innebär att det av 1978 beslutade måletom en i allt väsentligt bibehållen produktionsvolym (eller mer) intekommer att kunna uppfyllas. F. n. är den . Regeringen har tydligen ocksåfrångått den målsättningen. Det framgår av statsrådets i handelsdepartementetuttalande att målet nu blir ett riktmärke. Vi socialdemokrater har i en partimotion gett var syn påtekopolitiken. Där slår vi fast att det av beslutade målet förbranschens utveckling skall gälla och ligga fast. Det är orimligt att tillåtaen successiv försvagning av den svenska tekoindustrin och att i efterhandkorrigera målsättningen för branschen mot undan för undan lägreambitionsnivåer. Har man fastställt ett mål blir den naturliga konsekvensenatt man vidtar åtgärder för att nå det målet. Det har vi gjort konsekvent -även . Läget inom tekoindustrin är allvarligt och hårdast drabbad ärkonfektionsindustrin. fanns inom denna 21 000arbetstillfällen. Vid utgången av 1980 fanns 11 900 kvar. 9 000arbetstillfällen har försvunnit. Bland dessa finns arbetena inomskinnkonfektionen. var de 1 506 stycken. 1978 fanns bara hälften kvar. Korttidspermitteringarna har ökat oerhört, och mångaföretag håller på att varsla. Inom den statliga Eiserkoncernen har man i dagstora problem, och risken är mycket stor att där kommer att ske friställningarav många människor. Varslen ligger där, och importen bara ökar. Vi har i vår motion lagt fram en rad förslag för attförbättra situationen för tekoindustrin. Att dessa förslag är motiverade ochrealistiska har bekräftats i de hearings som utskottet haft medbranschföreträdare. Vid behandlingen i utskottet hårde borgerliga ledamöternagått emot våra förslag, och vi har till näringsutskottets betänkande nr 47fogat en rad reservationer, som jag nu kort kommer att redogöra för. Reservationnr 1 gäller planeringsnormerna för försörjningsberedskapen 141 Tekoindustrin, m. m. Där kan vi inte godkänna en sänktambitionsnivå, som propositionen ger uttryck för. Vi vidhåller vår tidigareståndpunkt att målet för försörjningsberedskapen på teko- och skoområdena skallligga fast. 1 reservation nr 2 konstaterar vi att ett annat av de målriksdagen har uppställt för tekoindustrin, nämligen att svensk industri börsvara för eller mer av den totala tillförseln till den svenska marknaden,inte har kunnat upprätthållas. Därför är det ännu angelägnare att slå fast attde mål har angivit för tekopolitiken skall gälla. Och börregeringen arbeta utifrån den målsättningen. Vi har i vår motion ställt krav på att det nu görs enutvärdering av erfarenheterna av stödåtgärderna och aktiviteter inombranschprogrammet. Vi följer upp detta krav i reservation nr 3. Riksdagenuttalade att det var angeläget att man öppnade möjligheter till bidragför kollektiva marknadsföringsåtgärder med inriktning på hemmamarknaden. Endasten begränsad del av anslaget har använts för detta ändamål, och mot bakgrundav det anser vi att stödet till marknadsföring på hemmamarknaden bör få ökadvikt inom branschprogrammet. Reservation nr 4 handlar om utredningsarbete inomtekoindustrin. Vi anser det nödvändigt att någonting görs för att lösa delikviditetsproblem som kan uppstå i säsongsvackor för tekoföretag, och vi menaratt de utredande myndigheterna skall redovisa förslag till hur dessa problemskall lösas. Vi pekar pä att en särskild lånegaranti för säsongkrediter kaninrättas, som en lösning. Vi anser också att ett statligt ägt saneringsbolag förtekoindustrin bör inrättas och att detta förslag bör omfattas av det fortsattaplaneringsarbetet. När det gäller forskningsfrågorna anser vi att de skall haen självklar plats i den långsiktiga planeringen. Där har vi fått utskottetsstöd. När det gäller handelspolitiska åtgärder, som isammanhanget är väldigt viktiga, har vi i reservationerna 5, 6, 7 och 8föreslagit åtgärder för att begränsa importen. Denna måste reduceras om målenför tekopolitiken skall kunna uppnås. Detta, säger vi, bör beaktas vidförberedelsearbetet inför förhandlingarna om multifiberavtalet. Vi säger ocksåatt det med hänsyn till minskningen av produktionen inom skinnindustrin ärpåkallat att man från svensk sida arbetar för att ett nytt multifiberavtal ävenskall omfatta skinnkonfektionen. Vi föreslår också att ett globalkontingentsystem skallutarbetas som en beredskapsåtgärd för den händelse förhandlingarna inte ledertill för acceptabla lösningar. Vi föreslår vidare att hemtagningssystemetslopas. Vi säger att en överföring av information från tillkommerskollegium kan leda till en förbättrad kontroll av att gällandebestämmelser följs. Regeringen bör lägga fram förslag till i dessafrågor. Vi menar också att om målet att svensk industri skallsvara för eller mer av den totala tillförseln av tekovaror skall kunnauppnås, är det nödvändigt att inför importlicensiering med krav påimportörerna att handla även med svenska varor. bör ges i uppdragatt utarbeta ett sådant system för importregleringen. I det sammanhanget finns det också anledning att nämnavårt återkommande krav på ursprungsmärkning av kläder. Ursprungsmärkningtillämpas eller införs nu i en rad industriländer. T. o. m. inom EG pågårarbete med att utforma riktlinjer. tillsatte regeringen enutredning med uppgift att utforma förslag på detta område, efter krav frånsocialdemokraterna. Det arbetet har tagit . Åtgärder av det här slagetär ett viktigt konsument- och samhällsintresse och en del av tekopolitiken. Vianser att regeringen bör se fill att förslag om ursprungsmärkning kan läggasfram för . Vi har återigen nödgats reservera oss för lagstiftningsvägen skall ingripa mot prissättningsmefoderna inom detaljhandeln,trots att det vid det här laget bör stå klart även för den borgerligamajoriteten att de förhandlingar som förts mellan staten och textilhandelnsföreträdare om en lösning på frivillig basis blivit resultatlösa. Det räckerinte med att, som utskottsmajoriteten säger, regeringen och ansvariga myndigheterföljer utvecklingen på prissättningsområdet. Det måste också till handling. Förutom det jag nu redogjort för har vi i vårmotion också tagit upp äldrestödet. behandlar denfrågan, men låt mig bara säga att äldrestödet har betytt och betyder väldigtmycket för branschen. Detta har också poängterats av företrädare för textil-och konfektionsindustrin. Det är en viktig fråga i det fortsattaplaneringsarbetet för tekobranschen att en avtrappning av äldrestödetbalanseras med en verklig satsning på offensiva åtgärder. Detsamladestödet fårinte bli mindre. Planeringsarbetet måste inriktas på att analysera och utarbetaförslag till stödformer som kan avlösa äldrestödet. Kanhända kommer man framtill att det bör vara kvar. Vi anser att ansvaret för denna planering bör vilapå tekodelegationen. Med det jag nu har anfört ber jag att få yrkabifall till de socialdemokratiska reservationerna. Tekoindustrin,m. Idetta anförande instämde (). 108JÖRN (vpk): Vad är det egentligen för mening med dennadebatt om textilindustrin? Vad är det hållit på med år itekofrågan? Här säger att inhemsk produktionskall vara riktmärke. säger man att riktmärket inte skall vara fast.Handelsministern haren tolkningav vadde skall räknas på, ochriksdagen har en annan. Industriministern tycker att det är intressant atthandelsministern diskuterar en tolkning som avviker från riksdagens.Statsministern säger i en interpellationsdebatt att han tycker att enskildastatsråd skall få framföra diskussionsinlägg om riksdagsbesluten som de vill,Och själv säger att om riktmärket inte stämmer med den faktiskautvecklingen, så skall man anpassa sig efter den och inte efter Nr 127 riktmärket. Man undrar varförriksdagen då över huvud taget skall ha något , , riktmärke. ?Q '1 1QS1 " ''' "°S ställa frågan, om det inte är dags att stoppa denna ordkarusell.Riksdagens tekopolitik har ju numera på sin höjd ett akade- -r L. j f misktintresse. Alla tiger om det verkliga läget, som är detta: Den svenska textilindustrin håller på attutrotas. Varken regeringen eller den socialde- m. m. . . o mokratiskaoppositionen vågar säga detta klart. Ingen vågar heller säga, att så inteborde ske. Inför detta slutliga sönderfall och denna parlamentariskaskenfäktning måste man äntligen börja ställa vissa grundläggande frågor. Låtmig ta upp ett par av dem i största korthet. Är det industripolitiskt riktigt att låta en helindustribransch raderas ut? Nej, det kan inte vara riktigt. Får en nation ettalltför snävt industriellt schema, leder det till negativa ekonomiska följder.Beroendet av utländska tillverkares dispositioner blir totalt. Möjligheten attändra produktionen till nya konsumtionsbehov reduceras. Möjligheten atttillgodogöra sig teknologiska framsteg blir allmänt sett snävare, eftersom detänkbara tillämpningsområdena blir färre. Leder det fill bättre levnadsstandard för folkflertalet,om man låter tekobranschen gå ner sig helt? Nej, det gör det inte. Man harpåstått att det skulle bli så, men det är en produkt av borgerlignationalekonomi. Gör det ni är bäst på och låt det andra konkurreras ut, heterdet. Då stiger levnadsstandarden. Detta gäller kanske i de tidigare stadiernaav en utveckling med ökad import. Men ju högre importen blir, ju längre mankommer mot en total importdominans - desto mer upphör fördelarna. Är utvecklingen på tekoområdet en följd av konkurrensensoch marknadsekonomins verkningar? Nej, den är en följd av multinationellaföretags styrning och dispositioner. Det är ingen marknad som har bestämt atttredje världens långfibriga bomull skall ersättas med kortfibrig. Det ärproducenterna av bomullsplockningsmaskiner som har bestämt det. Det är ingenmarknad som har bestämt att maskintekniken skall gynna enbart glesare ochmindre hållbara tyger. Det är en styrd och medveten utveckling. Det är helleringen fri marknad som har bestämt att skall översvämmas av import, utandet är politiska intressen. Det verkar inte finnas någon, vare sig iregeringspartierna eller inom socialdemokratin, som vågar tala om vad somverkligen är nödvändigt för att rädda återstoden av tekoindustrin till någonform . Om man vill det måste man nämligen också våga säga att heladen nuvarande tekopolitiken måste upphöra. Och det tycks ingen våga. Manlaborerar med ordvändningar och formuleringar i utskottsbetänkanden som dockinte har någon reell betydelse. Jag villställa en fråga till socialdemokraterna. tekopolitik.Det gör ni rätt i. Era reservationer är också över lag bättre än majoritetsbetänkandet.Men det är fortfarande mest ord och önskningar. Hur trorni att en tekopolitik måste se ut, med vars hjälp arbetarrörelsen i 144 landet skall kunna räddatekoindustrins framtid? Tror ni att man kan ha kvar denindustrin i privat ägo? Jag frågar därför att ni tillsammans med de borgerligaavslår vpk:s krav på att förstatliga tekosektorn. Menar ni att man kan ha kvarden nuvarande handelspolitiken, med vissa justeringar som ni föreslagit? Det ärför oss uppenbart att man inte kan det. Men varför vill ni då inte diskuteraett statligt importbolag för tekovaror? Varför hjälper ni även där deborgerliga att avslå det förslaget? Skall man hålla 40, 30 eller t. o. m. 20procents inhemsk produktion, då kan man inte underkasta sig de mulfinationellakoncernernas under namn av frihandel förekommande dispositioner. Ni vill inteheller ha bestämda kvalitetskrav för kläder. Men hur skall man kunna förhindradåliga inslag i importen och motverka en teknik som gör varan alltmerdegenererad ifall man inte uppställer sådana krav? Skall man slå vakt om vad som är kvar i ,skall man hindra de 80 jobben i att gå förlorade, skall man stödjatextilarbetarnas egna initiativ - då får man bryta med den utveckling som nufått fara fram över textilindustrin . Annars blir detoundvikligen så som de borgerliga uppenbarligen vill ha det till: atttekoindustrin bara är en beredskapsfråga, en produktion utan självständigtberättigande, en spillra som kan hindras sjunka bara med hjälp avokontrollerade och skäligen obskyra subventioner från överstyrelsen förekonomiskt försvar. Den politiken vill vi från vpk inte medverka till. Därmedyrkar jag bifall till mofion 1102. Betänkandet om tekoindustrin har här slagits samman medbetänkandet om det ekonomiska försvaret, trots att de båda frågorna endastdelvis täcker varandra. Eftersom jag bara kan ha ett huvudanförande i dengemensamma debatten övergår jag nu därför direkt till vissa problem rörande detekonomiska försvaret. kommer andra vpk-talare att utveckla våraprincipiella synpunkter på det ekonomiska försvarets relation tilltotalförsvaret. Vår ståndpunkt är att detta viktiga avsnitt försummats - tillförmån för snävt militära synsätt och till skada för civilbefolkningens skyddoch försörjningstrygghet. Detta, herr talman, kommer i ett särskilt skarpt ljus motbakgrund av de avslöjanden som sedan någon tid gjorts rörande hur man iöverstyrelsen för ekonomiskt försvar sköter sitt arbete. har den fullständiga granskningen avöverstyrelsens verksamhet blivit offentliggjord av riksrevisionsverket.Tillsammans med andra fakta ger denna information full täckning för påståendetatt ÖEF:s verksamhet är en ekonomisk och administrativ skandal. Vad somavslöjas är så djupt stötande att det rycker undan förtroendet för verketsledning och nödvändiggör en omfattande undersökning om samtliga de ekonomiskaunderligheter vilka nu skymtar fram. Av revisionsrapporternas nyktra och neutrala språk är detinte svårt att utläsa vilka häpnadsväckande förhållanden som varit och ärrådande. Jag refererar här i korthet vissa av revisorernas sammanfattandeslutsatser. Fredskrislagringens konsekvenser för företagens egenlagerhållning har inte analyserats av överstyrelsen. Några riktlinjer i frågaom fördelnings- Tekoindustrin, m. m. 10 protokoll 1980/81:126-127 Tekoindustrin, m. m. grund för tilldelning av bristvaror i krislägen har inteutarbetats. För ansvarsområdet och standardbegreppet för fredskriserråder oklarhet och brist på enhetlig tolkning. Likväl har dessa avgörandebetydelse för varuanskaffningens inriktning och storlek. Med nuvarande målsättning har ÖEF uppenbara svårigheteratt klara beredskapen vid en kris. Planeringsmetodiken är ofrånkomlig, ochbeslut om lagring kan i skilda fall vila på mycket osäker grund. lagringsbeslut har inte grundats på någrakostnadsjämförelser, vilket innebär att man oftast valt den dyraste formen avberedskap. Omprövning av beredskapslagring sker alltför sällan. Måluppfyllelsen för de fyllda programmen är ojämn ochvisar på bristande samordning mellan verkets olika byråer. Lagringsfilosofi saknas, varför anserrisken för s. k. suboptimering uppenbar. Lagring i näringslivets regi ansesockså diskutabel med hänsyn till de bristande kontrollmöjligheterna. Verkets inventeringar av lager i näringslivets regi skeralltför sporadiskt. Dessutom fillåts företagen låna ur lagren på ett oregleratsätt. Tillsynen och kontrollen av lagrade varor över huvud tagetär otillräcklig. Någon inventering i revisionssyfte har hitfills inteförekommit. Flera av förråden har inte besökts eller mera. Inom överstyrelsen för ekonomiskt försvar finns ingenenhetlig uppfattning om programansvarets egentliga innebörd. Det finns inga styrandedokument utarbetade för dessa. Övergripande ansvar för anskaffningskostnadersaknas. Ingen tycks ha tagit på sig ansvaret för att stimulera till sådanasynsätt. Något samband mellan programansvar och kostnadsansvar föreligger intei form av viljeinriktning eller policyuttalande från överstyrelsen. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar gör osystematiskt ochutan kriterier avsteg från den statliga upphandlingsförordningens bestämmelser.