prot · G409162 · 1980-12-31 00:00:00 — Under lång fid var man förhäxad av sina egna formuleringarom att trepartiregeringen gick till ett dukat bord, att de devalveringaroch andra kostnadssänkande åtgärder som landets katastrofalt ogynnsammakonkurrensläge framtvingade var både onödiga och felaktiga. När problemen i det här avseendet blev uppenbararekommenderade man i sin argumentnöd och tvärt emot, hoppas jag i varje fall,sin egen principiella övertygelse, att vi skulle skydda den svenskahemmamarknaden med hårda importrestriktioner. Man har argumenterat med samma kraft emot de storabudgetunderskotten och mot alla förslag till besparingar som skulle kunnaminska dessa stora budgetunderskott. Det dilemma den egna nejsägarpolifiken försatt partiet ihar blivit mer uppenbart än någonsin i den motion som i dagbehandlar. Dels kritiserar man där regeringens besparingsåtgärder,som man själv föreslår en i huvudsak expansiv polifik. Dels säger manatt regeringen utövar en slapp budgetkontroll. När det gäller den kommunala ekonomin förespråkar man en istort sett dubbelt så kraftig expansion som den långtidsutredningen ochregeringen anser samhällsekonomiskt försvarbar, dock utan att tala om hur dennaexpansion skall finansieras. Den argumentation emot en höjning av skattetrycket man föri sin mofion är välkommen och i sak rikfig. Man skriver: "Det kommer inteatt vara möjligt att sanera statsfinanserna genom att uteslutande eller enshuvudsak- Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. ligenförlita sig till skattehöjningar." Så skriver man alltså i den socialdemokratiska motionen,och det är bra. Men resonemanget passar inte in i den politik man i övrigtrekommenderar. Man avvisar i stort sett alla antydda ellerföreslagna besparingar på statsbudgeten. Man är beredd att acceptera entämligen kraftig utgiftsökning. Man avvisar skattehöjningar som enverksam metod för bättre samhällsekonomisk balans. Om man trots detta håller fast vid - och det gör man ju -att den totala konsumtionsnivån i landet är för hög, hur, vill jag gärna fråga,har man då tänkt se till att den blir lägre? Det enda som återstår är faktiskt i så fall en dramatisksänkning av den privata konsumtionen, dvs. större reallönesänkningar än någonarbetsgivareförhandlare kanske någonsin vågat drömma om. Men eftersom väldetta inte heller kan vara arbetarrörelsens vare sig fackliga eller politiskalinje tvingas vi bara konstatera att räknestycket helt enkelt inte går ihop. Den bleka sanningen är att socialdemokratin inte harnågon egen ekonomisk politik att erbjuda som alternativ till regeringens. Maninser uppenbarligen - det framgår av texterna - vad som måste göras, men manvågar inte föreslå att det görs. Det är tacksammare att spela pä demissnöjesyttringar som ganska naturligt följer i den hårda åtstramningspolitikensspår än ta sitt samhällsekonomiska ansvar. Detta må, herr talman, visa sig vara en framgångsrikoppositionspolitik, men någon stor statskonst är det inte. Ändå är det kanske just detta som vårt land nu behöver;Ett ökat medvetande om de svårigheter vi står inför och en beslutsamhet attutnyttja de möjligheter vi som ett rikt land har att lösa våra problem. Vi behöver en politik som inte ängsligt sneglar mot snävagruppintressen och kortsiktigt lätta vägar ur kriser som kräver en långsiktigomställning av kursen. En sådan politik måste vara en politik för hela folketsväl och som därför fördelar de bördor som måste bäras på ett rättvist sätt. Denmåste räkna med individens medverkan och engagemang i stället för att stimuleraett ogeneröst vaktslående om egna privilegier. Det vibehöver är en politik för rättvisa och frihet. AnL 60LARS (vpk) replik: Jag tänker naturligtvis inte lägga mig iträtan mellan herrar och om vem som är mest liberal. Det-får visäkeriigen tillfälle att diskutera mera längre fram . Men jag ställde några frågor till statsministern föremiddagsuppehållet. Eftersom statsministern inte kan vara närvarande, så utgårjag från att vice statsministern kan besvara frågorna i stället. Jag ställde frågan om ni tänker låta matpriserna öka med40 %. Vad tänker ni göra åt de kommande hyreshöjningarna och de ökadeboendekostnaderna? Vad tänker ni göra åt den tilltagande kvinno- ochungdomsarbetslöshe- Vad kommer det tredje sparpaketet att ha somhuvudinnehåll? Kan ni lova de gamla, barnen och de sjuka att inga ytterligareförsämringar skall genomföras? Jag vill återkomma till matpriserna. saderegeringens jordbruksminister apropå de kommande höjningarna ochbarnfamiljernas ansträngda ekonomi: Jag förstår att många får det besvärligtnu, men det gär att minska kostnaderna. Man kan skåra ner inköpen av exempelvisläsk, kakor, chips och godis. Detta sade alltså . Jag tror man skall haen rätt hög konsumtion av läsk och kakor och chips och godis, om man skallkunna spara ihop tillräckligt för att kompensera de 40-procentigamatprishöjningar som kommer : Vem har det? Ochframför allt; Vilka barnfamiljer har det efter de höjningar som skett under desenaste åren? Vi menar att de kommande höjningarna är helt oacceptabla,därför att de får oacceptabla följder för de lägst avlönade och förbarnfamiljerna. sägs det att sänkningen av livsmedelssubventionerna beror pålandets ansträngda ekonomi. Regeringen vill av den anledningen slippa dessautgifter. Sanningen är ju den att regeringen inte bara sparar på utgifterna,regeringen tjänar ju på höjningen av matpriserna till följd av en ökning avstatsinkomsterna på grund av matmomsen. En tredjedel av höjningen avmatpriserna kommer ju tillbaka till staten. Detta innebär en direktskattehöjning för många människor. Framför allt betyder det en kraftigskattehöjning för människor som använder merparten av sin inkomst för matinköp,dvs. främst barnfamiljer, lågavlönade och pensionärer. Ni höjer således skatten för barnfamiljer och de lägstavlönade, och senare skall ni ge de högst avlönade stora skattesänkningar medhjälp av den marginalskattereform som ni berömmer er av. Hur kan ni försvaradetta att plåga redan hårt pressade grupper med ökade skatter som nisänker skatten för de högst avlönade? Vi har föreslagit prisstopp påbaslivsmedlen och slopande av momsen på maten. har vi föreslagit att manskall sänka mjölkpriset till . fram till valet . Det skulle gynna degrupper som bäst behöver stöd; barnfamiljerna, de lägst avlönade ochpensionärerna. har ni gått emot detta. Men ställer jag frågan än engång; Är ni beredda att genomföra någon form av prisstopp på baslivsmedlen, attslopa momsen på maten och sänka mjölkpriset? Jag tror att det vore bra, om nikunde ge ett klart besked på den här punkten. Vi menar att det finns pengar attanvända. I stället för att sänka marginalskatterna kunde man använda dem tillatt stoppa matprishöjningarna. Vi anser att det är mer angeläget att sänkamjölkpriset och övriga matpriser än att genomföra förbättringar förhöginkomsttagarna. Den 40-procentiga matprishöjningen måste stoppas. Vad tänkerregeringen göra för att stoppa den höjningen? Den ekonoiniska politiken, m. m. Säga vad man vill om , men han ärkonsekvent. Han håller sig till samma argumentation i varje allmänekonomiskdebatt. Den ekonomiska poUtiken, m. m. Han försöker inte göra gällande att han står för någonannan politisk idé än han faktiskt gör. Det länder honom till heder. Till det rutinartade i inlägg hör attförenkla alla problem. Han kan ställa sig vid sidan om. Han behöver aldrig varamed och ta ansvar för några tuffa beslut. Han kan "sniffa" sig framtill var det finns missnöje bland människorna, det må gälla hvsmedelspriser,höga hyror eller höga räntor, för att sedan komma med sitt enkla budskap: Låtoss sänka hyrorna och räntorna och låt oss sänka matpriserna genommomsarrangemang eller någonting annat. Det är en tacksam roll, och egentligen skulle man intebehöva mer än påpeka vad det är för sorts polifik som vpk rekommenderar. Mendet är väl rimligt att jag går in och svarar i korthet på de frågor som LarsWerner trots allt ställer, låt vara att hans krav, lösryckta ur sittsammanhang, knappast kan bilda underlag för någon ekonomisk politik. Jag lyssnade också fill vad sade föremiddagspausen, även om jag inte satt i kammaren. Han talade då länge och ordrikt om den sociala nedrustning för de handikappade som regeringen skulle föreslå. Försiktigtvis nämnde han inga konkreta exempel. Sanningen är ju också den att det inte finns några sådana. Vi har inte lagt fram tiågra sådana förslag. Jag utgårifrån att de besparingsförslag som vi kommer att bli tvingade att'lägga fram kommer att bli sådana att de skyddar de svaga i samhället, och dit hör förvisso de handikappade. Vad gäller det som har hänt på detta område är detdessutom precis tvärtom på det viset, att vi har föreslagit utökningar avskilda slag, vilket vi t. o. m. fick oppositionsledarens Palmes beröm för häralldeles . Det senaste inslaget i den politiken har varit förslaget omatt införa s. k. texttelefoner. frågade om det senaste sparpaketet - det på 12miljarder som vi har talat om-liksom tidigare sparpaket kommer, som han sade,att drabba barnfamiljerna, sjuka, lågavlönade m. fl. svaga grupper i förstahand. För det första är det fel att så skulle ha skett, för det andra kommerdet inte heller att ske framöver. Beträffande barnfamiljerna har regeringen t. ex.föreslagit höjda barnbidrag för flerbarnsfamiljer, vilket kanske noterat - plus för tredje barnet och plus , dvs. en fördubbling,för det fjärde. Vi kommer att fortsätta på den vägen. När vi av besparingsskäl minskar de generellasubvenfionerna - och det måste vi göra - skall vi samfidigt öka stödet direkttill de svagaste. Det är den pohtiken som vi brukar kalla prioriteringspoUtik.I ett läge där resurserna är begränsade måste man se till, att de som behöverdem bäst också får del av dem. Det kan innebära att andra grupper, som vi i ochför sig också skulle vilja stödja, inte kommer att få det stödet, men det ärinte detsamma som att föra en medveten social nedrustningspolitik. Vi kan inteföra någon social politik över huvud taget som bygger på förutsättningen att vihar större resurser än vi faktiskt har. LarsWerner frågade också i sitt inlägg om vi vill sänka räntan till . Det är klart att jag skulle kunna säga: Ja, visst vill videt. Vem skulle inte vilja det, om räntan var högre, för att underlättaindustrins investeringar, för att sänka hyreskostnaderna osv.? Men tyvärr är deekonomiska sambanden inte så enkla som tycks tro eller i varje fallvill göra gällande. Det räcker inte med att vilja sänka räntan; vi måste förstföra en budget- och kreditpolitik som gör det möjligt med en sådanräntepolitik, och den budget-och kreditpolitiken vill ju inte varamed om. Skulle man ta sig på ekonomidepartementet och räkna ut vilken räntavi skulle ha, om den kredit- och budgetpolitik som vpk rekommenderar faktisktskulle genomföras, tror jag att ränteläget i skulle visa sig blidubbelt så högt som L n., för att inte tala om vilken enorm inflation vi skulleha - fortfarande rent teoretiskt, för den politiken skulle aldrig tålaverklighetens hårda granskning. Vidare frågade hur stor arbetslöshetregeringen kan acceptera. Regeringens mål är att uppnå och bevara den fullasysselsättningen. vi har haft en icke-socialistisk regeringhar det varit målet, och vi har också lyckats med detta trots enormapåfrestningar. Jag har , även , utvecklat vad som skullehända med sysselsättningen, om vi inte förde den strama finanspolitik somregeringen nu rekommenderar. Jag har också utvecklat vad som skulle hända medden sociala välfärdspolitiken, om vi inte förde den strama finanspolitik som vinu för. Då skulle vi hamna i ett läge där vi inte själva kan kontrollerautvecklingen, där vi inte själva kan kontrollera hur stor sysselsättningenskall vara och där vi inte heller kommer att kunna i samma ordnade form som nugenomföra de besparingsprogram som vi är i full färd med. Det är just för att undvika en sådan katastrofalsysselsättningssituation som vi har lagt de förslag som behandlar och som har fått stöd av finansutskottets majoritet. Det är i dess betänkande svaret på alla frågor finns, vare sig det handlar om hur höga matpriserna skall vara, om hur hög räntan skall vara eller om hur hög momsen skall vara. Vi måste föra en ekonomisk politik som gör det möjligt att trygga den fulla sysselsättningen, som gör det möjligt att bevara den sociala välfärdspoliti ken, som gör det möjligt för människorna att ha en sådan köpkraft att de kan hålla en rimlig materiell standard. Den ekonomiska politiken, m. m. AnL 62LARS (vpk) replik: Det hör väl till artigheten att tacka för denkomplimang som jag och mitt parti fick för att vi var konsekventa och inteändrade våra argument. Det vore bra om alla partier vore konsekventa, och detgäller framför allt regeringens medlemmar. säger att de handikappade har fått stöd. Mendet påståendet går ju stick i stäv med vad de handikappades egna organisationerhävdar. Jag tror nog att talar litet grand mot bättre vetande, Detär inte på det sättet. De handikappade har drabbats av de s. k. sparpaket ellernedrustningsprogram som ni har gått i spetsen för. OlaUllsten svarade aldrig på min fråga, om regeringen var beredd att göra Den ekonoiniska politiken, m. m. något åtde kommande matprishöjningarna. Det var många ord men inga konkreta svar. Omnågonting skall göras för att stoppa de kommande, stora matprishöjningarna, såbrådskar det. Därför måste regeringen bestämma sig. Ni har att avgöra om niskall tillåta 40-procentiga prishöjningar på baslivsmedel och om ni skall ge de högst avlönade stora skattelättnader. Jag har svårt att förstå att regeringspartierna är bereddaatt gå i spetsen för en så uppenbart orättfärdig politik. kallarsig ju dels ett småfolkets parti, dels ett liberalt frisinnat parti, som kämparför de svagares intressen. Om ni bestämmer er för att medverka till attgenomföra dessa matprishöjningar på och är med om att genomföramarginalskattesänkningar för de högst avlönade, då kan ni aldrig mer blitrovärdiga när ni påstår er företräda de grupper i samhället som ni i andrasammanhang säger er värna om. Då har ni i stället satt er i knäet på GöstaBohman och . Jag ställde också en fråga om det kommande sparpaketet.Jag begär naturligtvis inte att i detalj skall redovisa vad detkommer att innehålla. Men när han hävdar att man skall fortsätta att stödjabarnfamiljerna precis som förut, då gör han ändå svart till vitt. Är detsparpaketet som utgör detta stöd, då tror jag nog att barnfamiljerna kommer attbetacka sig för sådana stöd i fortsättningen. Vidare frågade jag om ni i detta tredje sparpaket ärberedda att lägga bördorna på de högst avlönade, på storföretagen ochstorfinansen. Men det svarade inte på. Det betyder uppenbarligenatt hans svar är nej. Tydligen är det s. k. vanligt folk som skall plågasytterligare i detta tredje paket. : Kommer detta sparpaket att över huvud tagetinnehålla något som drabbar storföretagen och storfinansen? Finns det ett endalitet förslag i den riktningen? Om ni inte vill berätta mer om det övrigainnehållet, så säg ändå någonting på den punkten. Det anser jag inte är attbegära för mycket. AnL 63KNUT (): Det enda som skatteutskottet tycks vara enigtom är att utskottet blivit diskriminerat när det gäller dagens debattordning. Statsministern började sitt anförande med att säga attskattefrågorna stått i centrum för debatten. Detta är självfalletriktigt, och det var ju också skattefrågorna som spräckte trepartiregeringen. Lika självfallet är att skatteutskottsfrågorna skulle hadebatterats i anslutning till finansutskottets ärenden. Så har inte blivitfallet, och det är att beklaga. värderade ordförande har gjort en tydligmarkering genom att bara anmäla sig för en minuts taletid. Den moderata reservationen fill skatteutskottetsbetänkande nr 59 är en uppföljning av det förslag till skattereform somtrepartiregeringen aviserade i sitt ekonomiska handlingsprogram av den 3februari 1981 och i propositionen 1980/81:118om ekonomisk-politiska åtgärder. Moderata samlingspartiet har alltså, i motsats tillmittenpartierna, varit konsekvent och stått fast vid en inom regeringen träffaduppgörelse. Vår reservation utmynnar i fyra olika yrkanden, som jag nuskall redogöra för. Det första gäller marginalskatterna. I regeringensekonomiska handlingsprogram heter det att inriktningen bör vara att sänkamarginalskatterna till för den helt dominerande delen av deheltidsarbetande inkomsttagarna. Detta förutsätter motsvarande justering avgällande marginalskattetak. En reform med den inriktningen bör genomföras i tresteg med början 1982 och fullföljas 1983 och 1984. Dessa meningar, som vittnarom en bestämd och klar viljeinriktning, upprepade statsministern här i kammarenden , och samma sak underströk dåvarande budgetminister en presskonferens . "En marginalskattereform framstår somden kanske mest angelägna, mest offensiva åtgärden just nu", hette det dengången. sade statssekreterare till :"Min bedömning är att det vore allvarligt för svensk ekonomi i fall visköt skattepaketet framför oss." Vad som var oerhört angeläget , oerhörtangeläget och oerhört angeläget blir i slutet av den.sistnämndamånaden så betydelselöst att mittenpartierna gladeligen förhandlar bort detmesta av marginalskattereformen i sin iver att vara socialdemokraterna tilllags. Men otack är sannerligen världens lön. senare går samma socialdemokraterut i alla förstamajtalen runt om i landet och kräver att den regering man justgjort upp med genast skall avgå. Ett uppskov med marginalskattereformen ärutomordentligt allvarligt, dels därför att man missar av offensiv för enbättre ekonomi, dels därför att det hos många skapar en djup osäkerhet om vadde avtalsslutande parterna verkligen kan och vill åstadkomma. Det kan inte göras en bättre sammanfattning än den sompresenteras av : "Det brådskar nu med att reformera marginalskatterna,framhåller hr stadsrådet (), men vore det av flera skålpraktiskt, om detsamma kunde uppskjutas till efter nästkommande val." Emellertid är det inte nog med olycksaligt uppskovmed marginalskattereformen. Principöverenskommelsen mellan mittenpartierna ochsocialdemokraterna innebär en långtgående urvattning av marginalskattereformensomfattning. Trepartiregeringens förslag till sänkning avmarginalskatterna till högst gällde "för den helt dominerande delenav heltidsarbetande inkomsttagare". I det s. k. Dokumentet har dettaändrats till att reformen bör omfatta "huvuddelen", vilket intebehöver vara . Inte ens ordet marginalskattereform finns med, ochingenting sägs om skaljusteringar över 50-procentsintervallet. Så sent som ijulas röstade socialdemokraterna för att 80-85-procentsregeln skulle tas bort.Detta är illavarslande för framtiden. Finansieringenav skattereformen har tidigare ingående diskuterats i Den ekonoiniska poUtiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. in. finansutskottsavsnittet, så jag går inte ytterligare in påden frågan. Vi moderater begär att regeringen skall presenteraförslag till skatteskalor för alla tre åren i enlighet med vad som anförts iden moderata motionen 2188. Med det sagda, herr talman, yrkar jag bifall till mom. 1 ireservationen. Mom. 2 i vår reservation gäller indexregleringen. Föreregeringsskiftet kämpade de borgerliga partierna hårt för enindexreglering av skatteskalorna, så att inflationen inte automatiskt skulletillåtas höja skattetrycket. En av trepartiregeringen nr 1:s första åtgärder var att1977 genomföra en indexreglering, och vikten av att behålla dettainflationsskydd underströks regeringsförklaring av trepartiregeringnr 2. Socialdemokraterna har alltid motsatt siginflationsskyddade skatteskalor - de tycker att det är en bekväm och bra modellatt smyghöja skatten. En socialdemokratisk motion syftande till att avskaffaindexregleringen avslogs så sent som vid detta . Enligt överenskommelsen mellan mitten ochsocialdemokraterna skall den nuvarande indexregleringen ersättas med en annanform av inflationsskydd. Vilken har inte preciserats, men hur sossarna hartänkt sig det hela framgår av referat av den s. k. underbaranatten: ", nu säger han - - "ja och amen t. o.m. till att avskaffa indexregleringen." Detta sade alltså ett telefonsamtal till sin partiledare kl. 3 . Hur som helst så kan man tydligen utgå från attinflationsskyddet försämras. Och därmed förtas en del av verkningarna av enmarginalskattesänkning. Om det nu inte blir någon försämring, så låt oss fåhöra det här i kammaren från något ansvarigt håll - om det nu finns någotsådant ansvarigt håll! Eftersom det är och inte inflationen som skallha ansvaret för en eventuell skattehöjning, och då det dessutom står skrivet i1979 års regeringsförklaring att skyddet i fråga skall vara kvar, yrkar jagbifall till mom. 2 i reservationen. Så till marginalskattespärren. Enligt regeringsförslagetskulle spärren sättas fill . Är 1983 skulle den sänkas fill ,för att 1984 nå målet, . Denna procentsats skulle gälla för inkomster över30 basenheter, dvs. Får vi då något marginalskattetak? k. överenskommelsen sägs det över huvud taget inte ett ord om någon sådanspärr. Det skulle vara intressant att veta hur de avtalsslutandeparterna ser på frågan om en marginalskattespärr. Blir det någon sådan i denproposition som mittenpartierna och socialdemokraterna i förhoppningsvis godsämja skall snickra ihop i kanslihuset och presentera för ? Jag yrkar bifall till mom. 3 i den moderata reservationen. Det fjärde och sista yrkandet gäller ränte- ochunderskottsavdrag. Skälet till att de samverkande partierna ville skjuta uppmarginalskattereformen ett år varsocialdemokraternas krav att koppla skattesänkningen till en begränsning avavdragen. Det skall först och främst slås fast att den viktigaste reformen föratt göra avdragen mindre värda självfallet är en ordentlig sänkning avmarginalskatterna. Detta borde envar inse, och därmed är det knappast logisktmed en koppling mellan en marginalskattesänkning och avdragen. Utöver den minskning i avdragens värde som en marginalskattesänkningutgör har trepartiregeringen visat sin vilja att ta itu med de problem somunderskottsavdragen utgör i dagens med hög inflation och skyhögamarginalskatter. Problemen med att få rättvisa, enkla och heltäckande reglersom hindrar icke önskvärda underskottsavdrag är emellertid utomordentligtstora, och klokt nog band sig regeringen inte för den omdiskuterade ochkritiserade s. k. Kleppemodellen, som ju underkänts i Kleppes eget hemlandNorge. I denna allvarliga fråga har mittenpartierna återigen viktsig för socialdemokraterna och accepterat att underskottsavdragen bör begränsastill högst av avdragsbeloppet. Denna eftergift är varken mer eller mindreän häpnadsväckande, inte minst med tanke på att det regeringsförklaringklart utfästes att villaägarnas ränteavdrag skulle bibehållas. I förravalrörelsen utfärdade socialdemokraterna till yttermera visso ett s. k. fribrevtill landets villaägare. Om man nu skulle förverkliga andemeningen i denna del avuppgörelsen mellan mitten och socialdemokraterna, innebär det att allasmåhusägare med marginalskatt inte skulle få full avdragsrätt försina räntekostnader. De som får marginalskatt blir dessutomavsevärt fler än om trepartiregeringens ursprungliga förslag tillmarginalskattesänkning hade följts. Ett begränsat inflationsskydd puttar ocksåupp fler personer i det skikt som får i marginalskatt. sägs det från alla de tre samverkande partierna attderas avsikt självfallet inte är att försätta vanliga villaägare i svårigheter.Jag skulle då gärna vilja be de tre partiernas representanter om en definitionpå vad de menar med vanliga villaägare. Landets ca 1 miljon familjer som bor ismåhus är alldeles säkert också intresserade av att få veta vilka som ärvanliga villaägare och vilka som är ovanliga. Om svar anhålls alltså. Det finns andra grupper än villaägare som har anledningatt undra över hur det kommer att bli om underskottsavdragen begränsas tillhögst av avdragsbeloppet. Alla företagare som inte bedriver sin verksamhet iaktiebolagsform, ävensom andra personer med ojämna inkomstförhållanden, kommeri svårigheter om rätten till förlustavdrag från till ett annat slopas.