prot · G409109 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:109 1§ arbetsformer (forts.) Fortsattesöverläggningen om konsfitufionsutskottets betänkande 1980/ 81:21. 94 (): De partipolifiska majoriteterna varierar, såsom framgått av dentidigare debatten, i de frågor som behandlas i konstitutionsutskottetsbetänkande. Eftersom jag fillhör majoriteten i samfiiga frågor kan jag, herrtalman, i ett svep yrka bifall till utskottets förslag över hela linjen. Betänkandethandlar enligt betänkandets rubrik om arbetsformer. Det låter rättmycket anspråksfullare än vad det egenfiigen är. arbetsformer ändrasendast styckevis och delt och inte på något särskilt avgörande sätt hur det ängår med de frågor som behandlas i betänkandet. Jag vill inte på något sättuttala mig förklenande om den försiktiga reformismens väg - även med små stegkan man ju komma ett stycke, om stegen trippar åt rätt håll - och jag ärförvånad över att socialdemokraterna i ett par fall inte ens vill trippa aldrigså litet lätt. Men jag vill gärna understryka att om vi skall få någon riktigtgod ordning på arbete, så behövs det betydligt kraftigare kliv än desom diskuteras i detta betänkande. Viär några centerpartister som envist återkommer till med förslag som,om de realiserades, skulle göra det möjligt att på ett helt annat sätt än nuplanera och rationalisera arbete. Förslaget har varit uppe iriksdagen men avvisats av alla utom av . ligger det enmotion där igen från oss och vilar i konstitutionsutskottetsgömmor. Så särskilt optimistisk inför höstens förnyade behandhng är jag kanskeinte. Det är lätt att tappa tron på att det skulle gå att få ihop en majoriteti kammaren som verkligen vill göra någonting substantiellt. Att allmänt klagaoch komma med fill intet förpliktande uttalanden går nog bra, både här ikammaren och för avsuttna riksdagsmän i TV-rutan, men att i få igenomen annan ordning än den nuvarande tycks vara stört omöjligt.Steget från tal till handling är uppenbarligen för långt. - Jag skallemellertid inte , herr talman, ta upp tiden med en redovisning av vad somborde göras. Jag hoppas få fillfälle att göra det när centermotionen behandlasav höstriksdagen. I den här debatten har redan några ledamöter varit uppe ochhållit allmänna tal om behovet av en reformering av arbete. Tillhösten, mina vänner, har ni chansen att göra något substantiellt! Jag skall i stället uppehålla mig vid de frågor som äruppe till beslut och särskilt de frågor där vi inte har kunnat enas. Vad gäller riksdagsöppnandet är utskottet enigt i sittställningstagande, även om funnit anledning att markera sig i ettsärskilt yttrande. Gemensamt för mofionärerna i ämnet är att de vill ha merståt och glamour när samlas. Folket kräver det, påstår man.Personligen har jag inte funnit att det är ett krav som folk främstprioriterar. Internafionellt varierar praxis: I slår talmannen klubbani bordet, och så är öppnat, och i har man ett ceremoniel så invecklatatt det kräver såväl ceremonimästare som fidtagare, för att nu nämna ett parexempel. I - medelvägens land - försöker vi leva upp tilldet goda svenska ordet lagom. Vi öppnar med en viss pompa, men utanexcesser. Utskottet erinrar om att det ankommer på talmännen att fastställaordningen för riksdagssammanträdena. När återflyttar till det nygamlahuset på kommer det kanske att finnas utrymme för tilltalandeinnovationer inom "lagoms" något tänjbara gränser. Om cancan - somNils berörde - ryms inom dessa gränser eller inte vågar jag inte hanågon bestämd mening om, annat än att den nog skulle uppfattas som klartkönsdiskriminerande. Utskottsrepresentationen, som är nästa frågai betänkandet, har vi i många fora och på många olika sätt behandlat upprepadegånger. Problemen är således välkända. Välkända är också en rad förslag tilllösningar. Mindre känt, bl. a. att döma av inläggen här , tycks vara attdet från majoritetens sida inte funnits någon önskan att utestänga vpk frånutskotten. Vi har varit med om att utarbeta det ena förslaget efter det andraför att ge vpk representation. Men förslagen har icke godtagits. Alla turerna härvidlag skulle med lätthet kunna fylla ut en timmesanförande. Jag skall avstå från det. Det grundläggande problemet har varit attefter det att socialdemokraterna förlorade regeringsmakten har det inte gåttatt få till stånd någon överenskommelse. Så länge socialdemokraterna behövdevpk som regeringsunderlag gick det således fint. Det kan följakfiigen inte varanågra djupt liggande principiella skäl som gör att socialdemokraterna och vpkde inte kunnat komma överens om en fördelning av de platser somfillkommer oppositionen. Och det kan rimligen inte vara den nuvarandemajoritetens skuld att de socialisfiska bröderna inte kan enas. Utskottethänvisar till fortsatt utredningsarbete. Kanhända finns det något ännu för allafördolt och oprövat förslag som kan visuahseras i sinnenas rike. Så längeutredning pågår är som bekant något sådant aldrig helt uteslutet. SåvälHilding som har antytt att vi inte fullföljt Jag känner inte till någon sådan överenskommelse. Offentligautskottsutfrågningar vill och ha, och vi som inte gåttmed på det har kritiserats hårt i bladen. Men även en utskottets ärade ledamot,, har icke tvekat att karakterisera oss helt generellt somljusets fiender. Jag har utpekats särskilt. Det känns litet ovant för den somalltid ansett sig vara en öppen natur och utan rädsla för dagsljusets allavinklar. Jag vill nog personligen hävda att jag inte har mycket gemensamt medde mörkmän som gisslade under den etikett som medhjälp av landets största morgonfidning vill sätta på mig. Den sakfråga somföranlett de här utbrotten har ingalunda de dimensioner ellerhär i debatten och vill göra gällande. Personligenkan jag således inte svinga mig särskilt högt i principernas trapets i den härfrågan. Jag har i tidigare debatter sagt att det finns skäl för och emot ochatt jag i huvudsak ser det som en praktisk fråga. Vi har beredningstvång i allafrågor i den svenska , till skillnad från många andra parlament, ochvi har det redan nu besvärligt med att hinna med alla frågor inom de ganskafast schemalagda fider som står utskotten till buds. Vidare sammanträderutskotten som bekant . Öppna utskottsförhör skulle onekligen göra detbesvärligare för oss att hinna med det vi måste göra, även om man naturligtvisinte skall överdriva besvärligheterna. En så trist detalj som lokalfrågan kanman emellertid inte utan vidare gå förbi. Dessutom skulle onekligenutfrågningarna ändra karaktär och inte få samma värde som en del av utskottensseriösa beredningsarbete. De skulle mera bli en uppvisning i argumentations-och förhörskonst. De som var kallade till utfrågning skulle bli återhållsammare,och vissa utfrågningar skulle helt enkelt inte kunna hållas som med enblandning av öppet och sekret material. Vissa uppgifter skulle man vara tvungenatt plocka fram vid mera inofficiella möten, och det skulle ingalunda tjänaberedningen och inte heller öppenheten. Närman nu i pressen tagit den s. k. Telubaffären som ett exempel på frågor somskulle kunna behandlas helt inför öppen ridå och även ett par, skall vi sägaaningslösa, ministrar i sin popularitetsjakt gått ut och sagt ungefärdetsamma-den ene, f. ö. försvarsminister , strax efter det att han iutskottet varit noga med att betona att en del av det han hade att förtälja varbelagt med sekretess - blir man minst sagt förvånad. Om det är så att man villavskaffa utrikes- och försvarssekretessen, då bör man föreslå detta. Statsrådhar ju goda möjligheter att lägga fram förslag till . Men det är litetunderligt om man menar att på eget bevåg och motgällande bestämmelser skulle sprida uppgifter som regeringen självsekretessbelagt. Jag kanske också bör tillägga att om utrikesminister låta sig utfrågas på , vilket han lär ha sagt sig eftersträva,så lägger sig ingalunda i vägen för detta. Det är såledesfritt fram för på . Ifidningarna har det vidare varit populärt att jämföra medSveriges riksdag och framställa den förra som ett under av öppenhet och densenare som en det totala mörkrets boningar. Det stämmer inte alls. Nr 109 helt tycks glömma bort är att öppenheten i det här huset helt allmäntär nära Onsdagenden "°8 '°'' * ' ' interpellafions- och frågeinstitut av enomfattning 1 aoril 1981 °'överträffar det mesta i andra länder. Prakfiskt taget är statsråd här ikammaren utsatta för ingående grillning timme in och timme ut inför allt Riksdagensarbets- o"'*- Något överhängande och påtagligt offentlighetsintresse attöppna former utskotten finns således inte. Det är mest enarbetsteknisk fråga. redovisas, redovisas ikammaren. Det är bara för massmedia att rapportera. Vad man kan konstatera äratt de fidningar som hårdast argumenterar för öppna utskott sannerligen inteär de som ger den bästa konfinuerliga rapporteringen av vad sig här i husettilldrager. Jag och några andra centerparfister har väckt ett par motioner som harmed arbetsordningen i kammaren att göra, och vi har kunnat glädja oss åt att fåmajoriteten i utskottet med oss men dess värre - av skäl som jag trotsreservationerna inte kunnat genomskåda - inte socialdemokraterna. Denena mofionen gäller förfarandet vid lika röstetal, en situation som inte ärhelt ovanlig, som bekant. Lika röstetal leder regelmässigt till en återremissfill utskott och en ny vända i kammaren. Det är ett förfarande som enligtmajoritetens mening i de flesta fall kunde undvikas. Det är ju i flertalet fallinte så att några nya kompromissmöjligheter öppnar sig i utskottet vid andraomgången - jag tror inte att jag kan nämna något enda fall. Lika röstetal ärsåledes genomgående ett resultat av olycksfall i arbetet, missförståddkvittning, hastigt påkommande sjukdom eller något dylikt. Vid andra omgången ikammaren brukar den numeriska ordningen vara återställd och ärendet gå somtänkt var. För att minska antalet fall av sådana här skenåterförvisningarföreslår vi att talmannen helt enkelt bordlägger ärendet ytterligare en gångvid lika röstetal. Ärendet kommer således igen för förnyat beslut vid ettkommande plenum. Återförvisning och förnyad vända i utskottet behövs såledesinte. Om det skulle vara så att det lika röstetalet är ett uttryck för en reellviljeyttring och således röstetalet är lika även , då kopplas denuvarande reglerna på. Medanledning av detta är det med stor förvåning man i den socialdemokratiskareservafionen kan läsa följande: "Denna ordning" - dvs. den nuvarande- "har enligt utskottet i förhållande till motionsförslaget den fördelenatt den bättre slår vakt om möjligheterna fill en förnyad utskottsbehandUng därbredare politiska lösningar kan eftersträvas." Påståendetär helt obegripligt. Om vid den andra omgången rösterna är lika delade, så träder nu gällande regler in enligt majoritets förslaget. Påståendet i den socialdemokrafiska reservationen är således ett påstående rakt ut i tomma rymden. Man har från socialdemokratiskt håll helt enkelt inte velat gå med på denna förbättring av arbetet i - det är nog tyvärr hela sanningen. Om socialdemokraterna tycker att det är så väldigt bra med återförvisning till utskott - så tolkade jag - kan man fråga sig varför socialdemokraterna alltid röstar emot återförvis ning när någon sådan är aktuell. Vi kanske kan vänta oss en förändring " härvidlag efter engageradeanförande. sonsmisstänksamhet mot talmännen delar jag inte. Talmännen har ju inte fifflat medföredragningslistan fidigare, och några nya möjligheter att så göra finns inteinbyggda i majoritetsförslaget. Detandra förslaget avser att slopa rätten till reservation eller röstförklaringefter det att ärendets avgörande fallit i kammaren. Det är bestämmelser somsläpat med från gamla författningar och som stämmer illa med det nutidaparlamentariska arbetet. Argument och ståndpunkter bör självfallet komma förebeslutet, så att de kan påverka detta och så att de kan bemötas. Man börsåledes redovisa sina sakskäl före beslutet, inte efter det. Det är denprincipiella innebörden av den förändring majoriteten föreslår. Inte heller härvill socialdemokraterna vara med. Man hyser förståelse för motionärernasargument, säger man generöst i reservationen, men man vill inte vara med omnågon förändring. Också detta är märkligt, tycker jag. Nuär det så, herr talman, att det krävs kvalificerad majoritet för en omedelbarförändring av riksdagsordningen. Jag hoppas självfallet fortfarande att denerforderliga majoriteten kan uppnås. Mitt förstahandsyrkande är således attbeslutet fattas med den föreskrivna kvalificerade majoriteten. Om dennamajoritet inte skulle uppnås vill jag yrka att ändringarna i de här tvåärendena beslutas enligt den alternativa beslutsregeln i 8 kap. 16 §regeringsformen, dvs. på samma sätt som grundlagsändring. Övrigaförslag i betänkandet skall jag inte beröra. De har redan fått erforderligbelysning i debatten. 95 HILDINGJOHANSSON (s): Före middagenhävdades att man måste göra attrakfiv, så att det skulle vara möjligtatt nominera lämpliga personer för riksdagsuppdraget och att det därförbehövdes reformer. Mot detta ställdes socialdemokraterna, vilka som någontalare uttryckte det visade en istadighet utan förnuft. Vadär det då för genomgripande reformer som man vill genomföra, som skulle göraatt andra än vi som sitter här nu skulle vilja komma in i ? När detgäller utskottsrepresentationen är det vi socialdemokrater som vill attriksdagen skall upprepa det uttalande den gjort tidigare. De borgerliga gåremot det, och jag vet inte om det verkar särskilt lockande för dem som inte fårtillhöra ett utskott. Här har faktiskt gjort ett uttalande. Problemetkan inte lösas genom att det ena eller andra partiet ensamt avstår frånutskottsplatser, utan det fordras helt enkelt att man följer en princip. Dettakan appliceras inte bara på socialdemokratin utan även på andra partier. Nibegär väl inte att exempelvis vi socialdemokrater, om kommer i ensådan situafion, ensamma skall avstå utskottsplatser för att bereda TorkelLindahl eller andra plats i utskott? Närdet sedan gäller röstförklaringarna är detta för mig en principiell fråga. Föremiddagspausen hette det att detta var en död bestämmelse. Det är ändå fel! Jagtror inte att Per partikamrat uppfattade den härbestämmelsen som död när han utnyttjade den. Den dödförklaringen kom nog litetför . Inteheller kan jag föreställa mig att eller Berfil betraktadedet som en död handling de utförde . Låt oss ha kvar rätten att reserverasig och rätten att göra en röstförklaring! Det bör inte skrämma så särskiltmånga upptagna personer om man råkar göra detta en gång vart årfionde. Någotsom man också har framställt som attraktivt är att ha offentligautskottsförhör. I långa stycken instämmer jag i vad hade attsäga på den här punkten. Det är väl ändå få som lockas hit därför att de införoffentligheten skall kunna ställa vissa frågor. Däremot får man en helt annanberedningsprocedur i utskotten. Den grundlighet som kännetecknar de svenskautskotten skulle inte vara möjlig att upprätthålla. Man skulle komma att riktauppmärksamheten på vissa frågor, som tillfälligtvis har ett publikt intresse,men man skulle inte för den stora allmänheten kunna redovisa själva bakgrunden.Ni menar väl inte att man också skall läsa alla handlingar inför allmänhetenoch därefter ställa frågor, eller att någon utskottssekreterare skall falla inoch säga under utskottsförhöret: Bakgrunden till detta är den här, här vill jaggärna tala om att lagparagrafen den och den lyder så och så? Man får alltså enannan typ av utskottsförhör på det här sättet. Jaghar inget intryck av att massmedierna far illa av den nuvarande ordningen. Deinnehåller ju väldigt mycket material - ibland t. o. m. innan ärendenabehandlas i utskotten. Såhar vi frågan om beslutsordningen vid lika röstetal. Det är naturligtvis ingenstor fråga. Men jag ser det som felakfigt att ändra reglerna därför att detinträtt en parlamentarisk situafion som gör att det lätt uppstårlottsituafioner. Man bör ha en mer långsiktig lösning på denna fråga. Och detär faktiskt omöjligt att avgöra om man kommit fram till en lottsituation pågrund av feltryckning eller på grund av en uppdelning av opinionerna här ikammaren. Sååterstår frågan om öppnande. Det är möjligt att det skulle verkalockande för en del och göra dem benägna att kandidera till om manhade öppnandet i rikssalen och de finge höra och se drabanter där.Men jag tror att den skara av personer som ställer upp som kandidater tillriksdagen av denna anledning är ganska liten. Manhar frågat: Vad vill då socialdemokraterna? Ja, läs det betänkande som enarbetsgrupp inom aVgav! Där finns tankegångar som jagfinner verkligt väsentliga, nämligen att bygga upp en ärendebank och att samlaärenden i ett och samma betänkande. För min del menar jag också att en vissomläggning av veckorytmen i skulle göra det lättare för oss att nåkontakt med väljarna. Och det bör också vara en väsentlig sak i . Slutligen,herr talman, får jag hänvisa fill det betänkande som grundlagskommittén ladefram i går. Där finns även socialdemokrafins ståndpunkt. 96 (vpk): säger att det inte finns någon önskan från majoritetenatt utestänga vpk från utskotten. Likväl har vi inte lyckats få till stånden lösning som gör att alla partier är representerade i utskotten. Vikom ändå fram till en rekommendation i arbetsformsutredningen. Det är inte braatt Berfil Fiskesjö nu låtsas ovetande om vad saken gäller. Han säger att detinte finns någon överenskommelse. Jag har konsekvent talat omarbetsformsutredningens rekommendation. Men även bakom en rekommendation finnsju företrädare för partierna. Det fanns någon form av överenskommelse för attfå fram rekommendafionen -den kom ju inte till av sig själv. När man fittar påarbetsformsutredningens rapport ser man att både och jag finnsmed som undertecknare av.den. Jagvill också peka på de uppgifter som just har och som jagtycker visar på det orimliga i nuvarande situation. I regeringsformen sägsunder rubriken att har uppgiften attgranska statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Jagmenar att denna utskottets uppgift, som också markerats i samband med den s. k.Telubaffären, visar på det orimliga i att inte samtliga riksdagspartier kandelta i utskottsarbetet. uppgifter understryker vad konsfitutionsutskottetsjälvt har anfört en gång och som jag förut citerat om betydelsen av att alla iriksdagen representerade partier bereds tillfälle att delta i utskottsarbetet.Därför är det beklagligt att inte vill medverka till detuttalande som vi begärt i vpk-motionen. 97 PER (): Naturligtvis är det så, , att det krävs meradjupgående förändringar i arbetsvillkor än de förändringar som vidiskuterar här för att göra riksdagsarbetet mer attrakfivt. Inte minsttror jag att det finns anledning att fundera över frågan hur det kan komma sigatt ägnar onsdag efter efter torsdag åt långadebatter här i kammaren inför en handfull riksdagsledamöter. Åtminstone är detför min del en ofillfredsställande ordning att vi ägnar sådan möda åtdiskussioner inför i stort sett samma människor som vi har berett frågornainför under utskottsarbetet. Jag tror att vi kan göra åtskilligt när det gällerformerna för kammarens arbete. Jagnoterade också att förslaget om de samlade voteringarna inte fanns med iHilding uppräkning av allt det goda socialdemokraterna förordar. Detär kanske därför att socialdemokraterna under den process som hänvisade fill har varit minst sagt ljumma inför den typen av förslag. Menkan vi här enas om att göra vårt yttersta partierna emellan för attgenomföra den typen av reform, , tror jag att vi har gjortnågonting gott för vårt arbete här i . Det innebär i så fall att viskulle kunna koncentrera våra mödor på ett helt annat sätt än vi f. n. gör. Ensådan reform skulle också skapa ökade förutsättningar för nytt arbete iutskotten, där de offentliga utskottsutfrågningarna skulle kunna bli envitaliserande del. Jag har litet svårt att förstå och BertilFiskesjös våldsamma argumentering från praktiska utgångspunkter mot möjlighetenav att hålla offentliga utskottsutfrågningar. använder formuleringenöppna utskott, men det är ju ingen som någonsin har krävt detta. Vad vi frånfolkparfiet och krävt är en möjlighet för ett enigt utskott att, omdet så vill, hålla en utfrågning inför offentligheten. kansjälv i stoppa en sådan med de nya reglerna, liksomHilding kan göra det. Men varför skall vi inte ens ha möjligheten, omdet skulle råka vara så att utskottet, och äralldeles ense? Nej, då skall riksdagsordningen förbjuda oss att göra det som viär ense om att betrakta som förnuffigt. Jag kan inte förstå logiken bakomdetta. säger apropå förslaget om att göra ett nytt försök vid lika röstetalunder ett kommande arbetssammanträde, att man faktiskt inte vet huruvida dethar blivit lika röstetal i kammaren därför att någon medvetet har gått från denena till den andra sidan eller därför att det helt enkelt föreligger ettmisstag. Nej, men spelar bristen på vetskap om detta egentligen någon roll? Vadförslaget syftar till är ju att vi skall pröva ytterligare en gång för att seom det förhållande som förarbetena till den nuvarande riksdagsordningen talarom verkligen är för handen, nämligen att behov finns av att söka bredarelösningar. Om det är så som tror att det kommer att vara iåtskiUiga fall, nämligen att sådant behov finns, kommer det att uppenbaras närdet blir jämnt röstetal efter den andra omgången. I så fall kommer en nyberedningsprocess i utskottet att komma till stånd, såsom ha det. Anf.98 (): Jag håller med om att ifall vi skall göra någontingverkligt radikalt och kunna få en ordentlig förbättring när det gäller vårainterna problem, så krävs det antagligen en omläggning av riksdagsåret elleregenfiigen en omläggning av budgetåret. Där är vi väl inte särskilt oeniga. Däremotär vi inte så eniga som på andra punkter när det gäller frågan om offentligautskottsutfrågningar. Det är som Per sade: Här staplas de praktiskabesvären på varandra. Det är en stapling av argument av den typ man har när maninte vill men inte vill erkänna att man inte vill, utan kommer med en massaundanflykter. Dessutomgav ett intryck av att utskottsutfrågningar är någonfing somman bara har med statsråd och inga andra. Så är det ju faktiskt inte. Kammarensledamöter är ju väl medvetna om att statsråd kanske är de ovanligastepersonerna på en utfrågning, utom kanske just i . Eietär i stället experter av olika slag som utfrågas. Det kan vara olikaintressegrupper som skall höras. Det kan röra sig om alla möjliga frågor - intebara om Telubaffären. Det kan gälla frågan om vilka olika bekämpningsmedel manskall använda och argument för och emot detta i jordbruksutskottet. Där har jaginte sett ett enda statsråd på någon utskottsutfrågning. Likadant är det kanskei flera andra utskott. Många av de hearings somäger rum här i tror jag skulle vara av stortvärde inte bara för massmedia och allmänheten. I en del fall skulle detfaktiskt ha ett visst värde även för oss ledamöter att få reda på vad som sagtsi andra utskott. är livrädd för att det skall bli en helt annan typ av utfrågningar -inte våra nuvarande, mycket seriösa och lugna utfrågningar. Han föreställer sigatt utskottstjänstemän skall behöva sitta och läsa lagtexter, förarbeten m. m.som bakgrund till olika frågor. Uppriktigt sagt: Det där är väl ändå något avnonsensargument! Så är det ju inte någon annanstans, och det finns faktiskt ettantal länder i denna värld som har öppna utskottsutfrågningar - inteuteslutande . Men att det bara är i demokratier som de förekommer är ju enannan sak. Nej,kan ni inte säga att ni egenfiigen inte vill och sluta med de här prakfiskaundanflykterna. Det börjar mer och mer bli bara undanflykter och ingentingannat. Vaddet till slut gäller utskottsrepresentationen kan kanske påminnasig att varje gång en lösning verkat vara nära, så har vpk backat ur. Problemetär kanske att det är bekvämt, lugnt och skönt för vpk att vara martyr i dennafråga och att därför viljan från det hållet att få fram en lösning inte varitså stor, utom när man stått här i talarstolen och kunnat gråta om det. Anf.99 (): tog i sitt anförande upp mitt inlägg om riksmötetsöppnande.