prot · G40951 · 1980-12-31 00:00:00 — Jag tycker det är ganska avslöjande hurcenterpartiets representant har tvingats att kapitulera för ikommunikationsdepartementet. 87 (vpk) replik: Vi är väl alla medvetna om att sparproposifionen medför en dubbleringav budgetarbete - det är ju att gå igenom samma sak två gånger:först får vi göra det nu och sedan får vi göra det . Eftersomdet är ont om tid har jag begränsat mig till att i det här sammanhanget ställaen enda fråga till . Jag kan inte se någon skillnad mellanpropositionens skrivning beträffande färjeverksamheten och utskottetsskrivning. I propositionen står att man skall kunna dra in färjor där detmedför ringa olägenhet för bygden. Utskottet använder samma uttryck: ringaolägenhet för bygden. Därför är det berättigat att ställa frågan, vad vi skallsvara berörda människor. Vad skall jag svara t. ex. dem som använder färjeledenHornö-Veda - de trakter där jag har mina väljare - när de frågar: Innebär dethär beslutet att vår, som vi tycker, angelägna färjeled är räddad? Kanjag svara dem att den är räddad, , eller skall jag säga att Nr51 beslutet innebär att den är hotad av indragning? Jag nöjer mig Tisdaeen den med den frågan. 88 ()replik: Låt mig först notera det ganska säregna förhållandet att en ledamot ivägverkets styrelse anser att man när det gäller enskilda vägprojekt skallkunna frångå den handläggningsordning som har varit den normala, dvs. att allade här projekten skall prioriteras på ett speciellt sätt och att detta skallske i regi. 1 de fall anför har ju inifiativen i regelkommit från - det har mig veterligt icke i något fall varit någonenskild motion i som lett till att medel har anvisats till någonspeciell bro, utan prövningen har då redan skett genom kontakter mellanregeringen och . Närdet gäller glesbygdsvägarnas plogning påstår att den skulleförsämras om propositionen vinner bifall. Men det är snarare tvärtom så, attenligt utskottsmajoritetens skrivning är denna plogning en av de angelägnaåtgärderna. Är det ont om pengar sä måste man först och främst tänka på attglesbygdsvägarna skall hållas öppna och i stånd. Det är där vi har de dagligalivsmedelstransporterna, skolskjutsarna och allt annat. Det är alltsåvägverkets skyldighet att tillse att de vägarna fungerar. Det kan visserligeninnebära att standarden på dessa vägar inte kan bli särskilt hög, men att deskall hållas öppna och farbara är alldeles uppenbart. Det kan, som sagt,innebära att vi inte får så mycket svarta vägar som vi skulle ha önskat oss. Närdet gäller frågan om färjor kan inte ta ställning tillenstaka färjelinjer- och har aldrig tagit ställning fill sådana. Detär även där förhandlingar mellan , länsstyrelse och andra organ. Jagkan naturligtvis inte säga vilken situation den eller den färjan råkar ha somavgör om den skall vara kvar eller inte. Mycket talar ju för att flertaletfärjor har sådan struktur att de inte kan avvecklas, eftersom riksdagensamtidigt har ställt kravet att en avveckling inte får innebära annat än ringaolägenhet för bygden. Men det är naturligtvis inte möjligt för oss att peka uthur situationen är vid varje enskild färja, utan får försökaatt på det lokala planet ta reda pä vad förhandlingarna leder fram till. Besparingari statsverksamheten, m. m. 89 ()replik; Det är, , pä intet sätt förvånansvärt att en ledamot avvägverkets styrelse talar sig varm för att vi skall bygga de här broarna. Låtmig läsa upp vad generaldirektören sade vid sitt besök i trafikutskottet:"Enligt bör de höga kostnaderna för färjdriften mötas genom enextra satsning på en del broprojekt, som ersätter färjor. Ett tiotal sådanaobjekt har en samhällsekonomisk avkastning på ." Det är just debroarna vi har föreslagit. Därför är det mycket egendomligt att man nu av formalistiskaskäl skall avvisa detta. Att inte har någon känsla försysselsättningsproblemet kan jag fill nöds begripa. Besparingari statsverksamheten, m. m. han av formalistiska skälsäger nej till broprojekt som och många av hans partivänner ilänsstyrelser och i fört fram krav på är för mig helt obegripligt. Sedanvill jag erinra om att när vi diskuterade varvsfrågorna för någraår sedan, så ansåg att vi skulle tidigarelägga en massabroprojekt, eftersom varven då skulle få möjligheter att bygga. Sedanmåste jag få återkomma fill det här med trafiksäkerheten och driftunderhålletav våra vägar. Det är ett rent häpnadsväckande uttalande som gjorti dag. Han säger att trots att driftanslagen har urholkats, så kommer vi under1980 att få en av de bästa trafiksäkerhetssituationer vi haft. Skall man dranågon slutsats av uttalande skulle vi över huvud taget sluta attsatsa pä trafiksäkerheten genom vägunderhållet. Sedansäger att vi får satsa våra resurser på glesbygden. Innebär detta,, att i våra tätortsområden, som har av trafiken,inte skall bry sig om vägunderhållet och inte bry sig om att hålla vägarnaöppna ? Detär ju ändå så att i det trafikpolifiska beslutet har -såvittjag vet har ännu icke upphävt detta beslut - dragit upp riktlinjersom skall arbeta efter i sin driftverksamhet. En styrande faktor -och kanske den viktigaste - är att man skall se till att hållatrafikolycksfallsriskerna nere. Man skall slå vakt om vägkapitalet, och manskall se till att vi har en god framkomlighet. Det är utifrån de utgångspunkternasom har att hantera de begränsade medel som ställs till dessförfogande. 90 ()replik: Det står trots allt fritt att inom sina ramar prioritera debroar det gäller, om verket finner detta lämpligt. Om det ger den bästaavkastningen att bygga dessa broar, skall verket naturligtvis satsa på det, såatt man kan slippa färjetrafik och driftsvårigheter. Det är något som herrHugosson som ledamot av styrelse har stora möjligheter att påverka.Det finns alltså på den punkten inget motsatsförhållande mellan oss. Vad detgäller är att det inte är som skall göra detta. pekade på att jag sagt att vi skulle fidigarelägga vägprojekt för attsysselsätta varven. Ja, det sade jag, men jag pekade inte ut några vägprojekt,för jag ansåg att det skulle vara uppgift att komma fram till vilkabroar man i första hand skulle inrikta sig på. Närdet är ont om pengar får man vidare i första hand prioitera insatser förframkomlighet och andra åtgärder som är nödvändiga för att trafiken skallfungera, i andra hand standardhöjande insatser. Framkomligheten i glesbygden ärett livsvillkor för att näringslivet och livsmedelsförsörjningen skall kunnafungera. Det är inte tillräckligt att ha aldrig så väl fungerande trafiklederinne i städerna, såvida vi inte får in mjölken dit . Då kommer manfrån städerna snart att tala om att vi får avstå från att i , iStockholm och på andra håll bygga en del stora trafikmaskinerier med planskilda korsningarosv,, som skulle dra enorma kostnader och i stället får koncentrera oss på attse till att vägnätet i stort fungerar. vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. Anf.91 (): Riksdagsbeslutet om den nya trafikpolitiken innebar för järnvägensdel en vändning. För det första så skulle enligt beslutet ettsamhällsekonomiskt synsätt prägla järnvägens trafikarbete och inte snävalönsamhetsmål. För det andra skulle järnvägen ges en mycket mera central roll itrafikarbetet. För det tredje skulle gods föras över från landsvägstrafik tilljärnvägstrafik. Och för det fjärde skulle en långsikfig investeringsplan görasupp för att förnya SJ och möta nya trafikkrav. Dettarådde det mycket stor enighet om. Men vad har de borgeriiga regeringarna gjortför att förverkliga det? Inte ett dugg. Tvärtom fortsätter med växande styrkaden urholkning av SJ:s ekonomi som inleddes . Krisekonominpräglar ju f. n. hela vårt samhällsliv. Vanskötsel av sällan skådat slagpräglar samhällsekonomin. Detta leder lätt fill en stor nonchalans mot vad somkan uppfattas som detaljer i den miljardrullning som pågår. har SJemellerfid fått ett ackumulerat underskott på mer än 2 miljarder.Investeringsprogrammet är eftersatt. De satsningar som görs är ofta illaplanerade. Personalenär överansträngd fill bristningsgränsen. Vore det inte för dess storasolidaritet med företaget skulle situationen vara ännu värre. Stora brister isäkerhetsplaneringen har avslöjats i samband med de senaste olyckorna.Personalen är tröttkörd. Bristen på lokförare, som är en följd av uselpersonalplanering, orsakar nästan förseningar och svåra störningar itågföringen. Svenskallmänhet är tålig. Men man behöver inte vistas länge på Centraleller åka särskilt långt på tåg för att uppleva hur det jäser. Visst ärlågpriset bra, men måste vi för den skull behandlas som boskap när vi åker tåg?Pendeltågseländet är i full sving igen i förortstrafik. Ettbra sätt att se fill att fungerar är att se fill att folk kan komma ifid till jobbet. I det här huset är SJ numera en visa. Här hålls knappt ettsammanträde utan att någon kommer för sent på grund av tågförsening. Krifikenmot SJ är massiv, och även om SJ:s ledning får ta på sig en del avansvaret, så är huvudorsaken till krisen regeringens vanskötsel av SJ:s ekonomi Vihar från socialdemokrafiskt håll länge krävt en stark förbättring avinvesteringsverksamheten och en bättre långtidsplanering. Det har vi avhänatsför här i kammaren. kryper regeringen så till vida fill korset att denmedger behovet av en strukturplan och en reell höjning av investeringarna. Menvad är det löftet värt i dessa tider? Med en inflation på kan garantera att vi får en påspädning av SJ:s Besparingari statsverksamheten, m. m. Besparingar i statsverksamheten, m. m. Det är ju vad som krävs för att klara både inflationsskyddetoch löftet om reell förbättring. Jag misstänker att det blir dåligt med pengar. I ställetskall antagligen taxorna höjas kraftigt. I känd gårdfarihandlarstil lockar manfolk med lågpriser, och när de väl gjort sig beroende av järnvägen kommerprishöjningarna slag i slag. Den andra metoden som skall användas, utövertaxehöjningar, är tydligen rationaliseringar på personalsidan. Det innebär enännu hårdare personalpolitik. Det departementschefen skriver om rationaliseringar,t. o. m. stora rafionaliseringar på olika områden, är mycket illavarslande. Ärdet meningen att tågen skall gå obemannade till slut? Till detta kommer oron över de många svåra olyckorna. Denoron måste mötas med kraftigt ökade säkerhetsinvesteringar. Men om det skallske pä bekostnad av andra investeringar flyttas ju bara problemen från ettområde fill ett annat. Låt mig i det här sammanhanget på nytt fråga kommunikationsministern:Varför tillsätter inte regeringen en opartisk kommission för att utredaolyckorna? SJ:s generaldirektör har inför trafikutskottet välkomnat en sådanutredning. Varför bromsar regeringen detta? Jag vill gärna ha besked. Jag vill också säga några ord till de borgerligaföreträdarna i utskottet. Känner ni inte ett dugg blygsel för det ohämmadedubbelspel ni bedriver inför svenska folket? Ena året fattar ni i full enighetmed oss socialdemokrater viktiga principiella och praktiska beslut för att gejärnvägen en bättre ställning. Andra året är ni beredda att skrinläggaalltihop. skall SJ tillbaks till den gamla ordningen igen med nedmonteringav glesbygdsservice och regionala tjänster och koncentration till de lönsamma delarnaav nätet. Ni har t. o, m. mage att låtsas som om de uttalanden somdepartementschefen gör i den s. k, sparpropositionen är helt i linje med 1979års beslut. Varför i all sin dar skall man då fatta nya beslut och göra nyauttalanden? är åtminstone lätt generade och skyller päsamhällsekonomin. Men centerparfister och folkpartister är helt skrupelfria isitt dubbelspel. Inte är det underligt om folk förlorar förtroendet förpolitiken under sådana förhållanden - om det som var svart ena året blir vittnästa. Vad skallvi då göra? Ja, för det första skall vi se till attsäkerhetsinvesteringarna vid SJ ökas kraffigt och snabbt. Det är vår skyldighetatt se till det med tanke på de brister som avslöjats. Vi skall påskyndainförandet av ATC och kommunikationsradio, förnya SJ:s lok-, person- ochgodsvagnar. Hela vagnmaterialet är i behov av en kraftig upprustning med tankepå de krav som den nya trafiken ställer, och de löften vi har utställt om enförbättrad kollekfivtrafik för resenärerna. Förtroendet för SJ hos företag ochallmänhet måste återställas. Det gäller att förbättra regulariteten itågföringen och återskapa tilltron fill järnvägen som ett säkerttransportmedel. Av särskild vikt är det att se över godstrafikutrustningen.Debatten om SJ blir ofta bunden till betraktelser om persontrafiken, men isjälva verket är godstrafiken väl så intressant ur utvecklingssynpunkt för SJ;sdel. är åtskilliga av godsvagnarna omoderna och i det närmasteoanvändbara. De passar inte dagens transportteknik. tvingas SJ att avståfrån lönsamma transporter på grund av brist på lämpliga godsvagnar. Utnyttjadärför svensk industri! Planera investeringarna så att den svenska industrinskapacitet utnyttjas på ett effektivt sätt! Förnyelsen av person- och godsvagnarskall ske genom beställningar hos svensk industri. Även nya banor är av stortintresse i de områden där trafiken kan väntas utvecklas. Det är utomordentligtbra arbeten att sätta i gång i en lågkonjunktur som den vi har just , precissom de broprojekt som alldeles har diskuterats. skall vi här ikammaren diskutera ett annat sådant intressant projekt, nämligen ett nytt spårut fill . Men det finns flera andra ställen där SJ:s spårkapacitetbehöver höjas. Jag behöver bara erinra om den sorglustiga behandling somregeringen gett frågan om ett nytt spår mellan och och den bristpå handlingskraft som visats inför utomordentligt svårasituation. Det är inte bra när far med tvetalan. Det kommer vi att görai dag, om vi biträder majoritetens beslut om en ny inriktning av SJ:sverksamhet. fattade beslut om att ge SJ ensamhällsekonomisk inriktning och en betydligt bättre struktur för att svara motde differentierade transportbehov som finns i landets olika delar. skallåter järnvägen koncentreras till sina lönsamma delar, och satsningarna skallfrämst göras i affärsbanedelen. Det kommer att drabba glesbygd och avlägsnaregioner hårt. Men det drabbar framför allt tilltron till politikerna, att viett är säger ett och ett annat. Jag yrkar bifall till de socialdemokrafiska reservationerna. Att följade reservationerna innebär att står fast vid det beslut som fattades1979. Besparingari statsverksamheten, m. m. Underdetta anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. 92 (): I propositionen om besparingar i statsverksamheten ges frågorna kringstatens järnvägars verksamhet stort utrymme. Den strukturplan som redovisashar tillkommit trafikpolitiska beslut. Kammarens debattid äremellerfid mycket pressad just , och jag förutsätter att frågan får utrymmeför en djupare debatt i samband med behandlingen av den kommandebudgetpropositionen. Jagvill vid det här tillfället endast göra den markeringen att när den långsiktigastrukturplanen för SJ tas upp i regeringens besparingsproposifion sä ges SJ ettprioriterat utrymme för offensiva satsningar. Detta sker i ett stramtekonomiskt läge. Meden i reala termer genomsnittlig ökning av den totala investeringsvolymen om skall SJ kunna göra sådana långsiktiga satsningar att järnvägen bättre kanhävda sig på såväl persontrafikområdet som godstrans-portomrädet. går somvanligt ut i sin raljanta stil, men han förbättrar Besparingari statsverksamheten, m. m. inte därmedhistorieskrivningen på det här området för den regering han själv fidigaretillhört, säger att SJ:s ackumulerade underskott sedan 1976uppgår till miljardbelopp. Detta är säkerligen ett lätt mål försocialdemokraterna, men ert resonemang är mycket ytligt, , Förnågra veckor sedan besökte jag transportforskningskommis-sionens höstmöte. Detförekom där en paneldebatt där bl. a. denna fråga fördes på tal. Det sades efter 1976 i statsverkspropositionen hade gjort större prutningari SJ:s budget än vad man gjort . En rättelse kom blixtsnabbt frånförre generaldirektören , som sade ungefär följande. Det är attmärka att SJ;s krav har varit lägre. Därför har prutningarna blivitmindre. Men fr. o. m. 1976 höjde SJ sina krav avsevärt jämfört med tidigare.Därför fanns det också betydligt större prutmån för regeringen. Jag tycker attBertil , som talar om blygsel, för egen del borde pröva på vad detordet innebär. Deninriktning som SJ får enligt propositionens förslag har som sagt en offensivprofil. En av de allra viktigaste satsningarna är att förbättratrafiksäkerheten. Främst gäller det utbyggnad av automatiskt tågstopp.Vagnmaterielen måste förnyas på både godstrafik- och persontrafiksidan. När detgäller trafiken på i första hand det ersättningsberättigade nätet måste man igod tid planera för en ny generation av s. k. rälsbussar, motorvagnar Y 2. Detkommande inköpet bör förberedas i så god tid att ett svenskt projekt skallkunna komma i fråga. Spårstandardenmåste höjas för att man bl. a. skall kunna möta framtida krav på komfort ochframkomlighet. Kapacitetshöjande åtgärder på och dubbelspår påsträckan är ett par exempel på angelägna objekt. På det trafiksvagabannätet ökar aktualiteten av en upprustning av . Framför alltbandelen har en intressant framtid för transport av vedråvaratill skogsindustrin. Spårstandarden bör där också höjas. MenSJ måste se om sin ekonomi även på annat sätt. Det är, som framhålls ipropositionen, oroande med ökande underskott i verksamheten. Den negativaresultatutvecklingen måste mötas med mer målmedveten effektivi-sering. Jag ärinte övertygad om att SJ;s kalkylmetoder är ändamålsenliga, något som jag iflera sammanhang tidigare fört fram. Ävenpå styckegodssidan måste det finnas utrymme för nya grepp. En bättre samordningmellan järnvägs- och landsvägstransporter måste här komma fill stånd. Och dåborde SJ inte begränsa samarbetet till enbart de egna företagen. Det förbryllarmig i hög grad att man nu redovisar ca 70 milj. kr. i underskott inomstyckegodssektorn. , då SJ gjorde ett mera tafatt försök attkomma till rätta med underskottsproblemen i fråga om styckegodstrafiken, talademan om förluster på mellan 250 och 300 milj. kr. Sånågot om socialdemokraternas reservation 4, som jag indirekt berört i mitttidigare inlägg. Reservanterna kräver en ny strukturplan och vill därutöverlägga till ytterligare 100 milj. kr. Det mesta av vad somsägs i reservationen täcks av utskottsmajoritetens förslag. trafikutskottethar SJ;s generaldirektör uttalat sin belåtenhet med det framlagda förslaget.Jag yrkar alltså avslag på reservafion 4. Vpk yrkar i motion 105 på kraftiga satsningar på järnvägenför att eliminera underskotten. ansluter sig inte fill detta,utan stöder sig på den skrivning som jag har hänvisat till. Som jagsade blir SJ kraftigt prioriterat framför andra områden. Socialdemokraterna tar också ånyo upp frågan om bättresamordning mellan de statliga kommunikationsverken. Den här frågan har berettstidigare. Här pågår ett arbete som det inte finns anledning för attnu göra nya beställningar av. Jag yrkar avslag även på reservation 5. På bådadessa punkter yrkar jag alltså bifall till utskottets hemställan. Det är ytterligare en fråga jag vill beröra.Det är den statliga färjetrafiken. Under den här punkten finns en rad motioner.Som kammaren är medveten om tillkommer det inte att besluta ienskilda fall. Motionsströmmen talar ändå sitt tydliga språk om oro för attdenna typ av service, som ofta berör glesbygden, skall beskäras på ettdrastiskt sätt. Utskottet ifrågasätter inte att besparingar kan göras, därolägenheterna är små. Men utskottet ställer sig klart tveksamt tilllämpligheten av att indragningarna får en sådan omfattning som antyds ipropositionen. Utskottet anser att en indragningsprövning bör begränsas fill defall då detta uppenbarligen medför ringa olägenhet för bygden. Trafikutskottetförstärker detta uttalande med att hemställa att det ges regeringen tillkänna. När denna formulering antogs av utskottet hade de olikaledamöterna- det är ganska klart -var och en för sig någon färja i tankarna.För egen del tänkte jag bl. a. på färjan i . Med denskrivning utskottet nu antagit kan det inte bli tal om att den färjan dras in,anser Därmed har jag också givit ännu ett svar på fill om hur framtiden för den färjan kan te sig. Mitt svarär att färjan har alla utsikter att bibehållas. Besparingar i statsverksamheten, m. m. 93SVEN (vpk) replik: Herrar och svar på minfråga om färjan var något olika. tycks det vara bådas mening attavgörandet skall ske på det lokala planet. Jag tar fasta på det och lovarhjälpa fill - den lokala opinion som har utvecklats i området och som harbidragit fill att det ursprungliga förslaget har modifierats skall vara i gång. SJ har redovisat en långtidsplan enligt departementetsönskan. Där har man gjort en jämförelse mellan sina egna reella behov, det s.k. huvudalternativet, och den investeringsvolym som departementschefenföreslår. I jämförelsen pekar man på vissa konsekvenser, nämligen deminskningar som måste ske om man inte får de medel man behöver: Inlandsbanansupprustning kommer ej att genomföras. Nytt dubbelspår kommer attsenareläggas och påbörjas först /90. har varit ett flaggskepp både förkommunikationsministern och för hela regeringen. Inte minst industriministerÅsling har ofta visat sig Besparingari statsverksamheten, m. m. vara intresserad av dennabana. Är det nu meningen att man skall presentera en investeringsplan somutesluter dessa så livligt omfattade objekt? Frågangäller i lika hög grad sträckan där det är kris just . Det gärinte att klara pendeltågstrafiken i utan att det görsnågonting åt det nya dubbelspåret. Anf.94 () replik: väljer samma metod som tidigare , nämligenatt helt förbigå de ändringar i trafikpolifiken som det här betänkandetinnebär. Det är naturligtvis obehagligt att ställas inför verkligheten ochöppet för människor erkänna att man sviker tidigare gjorda uttalanden. Jagvill säga att jag fortfarande tycker att har en viss grad avhederlighet i sitt sätt att framträda. De talar åtminstone rakt upp och ner omatt man måste göra de här förändringarna för att klara den ekonomiskasituafionen. I och för sig tycker vi inte att man behöver det, men det är ändåett hederligt sätt som uttrycker sig på. Herrar ochTorwald försöker ju låtsas som om det beslut de nu vill fatta är samma beslutsom det vi tog 1979, men det är det inte. HerrSellgren vet mycket väl att det här beslutet innebär att järnvägstrafiken iglesbygden kommer att avsevärt försämras. Jag hänvisar fill det uttalande somkommunikationsministern gjorde i går, när han sade att man mycket väl kan drain personalen pä de mindre järnvägsstationerna, för den behövs inte längre ochen del av servicen kan läggas över på posten. Och det är riktigt - det ärkonsekvensen av det beslut som ni nu är beredda att fatta, men ni låtsas som omman fortfarande skall kunna upprätthålla glesbygdsservicen med sammaförutsättningar som vi har , och det är fel. HerrSellgren vet att personalsituationen vid SJ är olidlig, att det inte går attrationalisera särskilt mycket mer. De uttalanden vi gjorde 1979 är av denkaraktären att de kräver förändringar som ger personalen bättre arbetsmöjligheter.Det går inte att utföra alla de uppgifter som välvilligt låtsasatt SJ skall utföra , om inte personalsituationen förändras till detbättre. Det är risk för betydande störningar som det är . HerrSellgren vet att SJ:s vagnpark är under all kritik, att den behöver rustas uppoch att man nu kör omkring med 1930-talsvagnar i flera av de tåg som går iviktig trafik, inte minst inför julhelgen. På godstrafiksidan, som herrSellgren med sin bakgrund borde känna väl, är vagnparkssituationenutomordentUgt allvarlig. Närvi därför föreslår att SJ skall få 100 milj. kr. ytterligare för att se fillatt man kommer i kapp och kan leva upp fill de krav som människor ställer på SJnu, med tanke på de beslut har fattat, är detta bara enkonsekvent uppföljning av fidigare riksdagsbeslut. Den polifik som herrSellgren biträder nu 1980 innebär en begränsning som gör att SJ inte kommer attklara de mål som vi har satt upp.