prot · G40943 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:43 1 § Justerades protokollet för . 1 § Svar på interpellationerna 1980/81:27, 28 och 59 samtfråga 74 om den politiska utvecklingen i , m. m. har i en interpellation frågatmig dels hur jag ser på utvecklingen i efter militärkuppen den 12september, dels hur jag ser på möjligheterna att inom och utanför Europarådetsram verka för att grundläggande mänskliga fri- och rättigheter respekteras ochett demokratiskt styrelseskick återinförs i . Han har i en annan interpellation frågat mig vad jag anseratt kan och bör göra inom ramen för arbete för attåstadkomma en bättre respekt inom rådets egen medlemskrets för grundläggandemänskliga fri- och rättigheter. i har i- en interpellation frågatmig hur jag bedömer läget för de kristna minoriteterna i . Slutligen har ställt frågan vilkaslutsatser jag drar av utvecklingen i för fortsatta agerande ifrågor angående handel och bistånd. Jagbesvarar interpellationerna och frågan i ett sammanhang. har under en lång följd av år befunnit sig i-ekonomisk och politisk kris. har sålunda landetsekonomi fortlöpande försämrats med oljekrisen som en av huvudanledningarna. Höginflation och sjunkande produktivitet har medfört allvarliga sociala problem.En internafionellt sett mycket kraftig befolkningsökning har inneburit storapåfrestningar, inte minst för utbildningssystemet. Den har också lett till högarbetslöshet och omfattande inflyttning till städerna. Allt större politisk polarisering inom statsapparatentillsammans med oförsonlig politisk kamp mellan partierna och i parlamentetresulterade i handlingsförlamning hos regeringen. Det sägersig självt att en sådan utveckling erbjuder god grogrund för Om den politiska utvecklingen i , m. m. Om den politiska utvecklingen i , m. m. extremismoch olika auktoritära våldsideologier, vilket också i hög grad gäller . Den negativa utvecklingen förstärktes ytterligare underhalvåret närmast före mihtärkuppen, med stark social oro, ökat våld ochpolitisk terror som särskilt allvarhga inslag. Antalet offer för det pohtiskavåldet nådde skrämmande siffror. När tendenser av detta slag uppstår i en demokrati måstede naturligtvis bekämpas med de medel som står den demokratiska staten tillbuds. Att en fritt vald regering berövas makten genom en militärkupp kan aldrigaccepteras. Såväl militärkuppen som sådan som de förhållanden som ledde framtill den har inneburit bakslag för demokratin i . Den nya regimen har suttit vid makten.Det är därför svårt att ännu ha någon helt klar uppfattning om dess egentligakaraktär. Vissa framgångar synes ha noterats i kampen mot terrorismen.Militärerna och deras representanter har upprepade gånger bl. a. i Europarådetförsäkrat att de avser att möjligt återinföra demokrati i landet.Liknande löften har framförts och även uppfyllts av tidigare militärregimer iTurkiet. Den anser att erbjuder specielltgoda möjligheter att nära följa och påverka de metoder, den tidsram och detallmänna tillvägagångssätt som den turkiska regimen använder för att infriasina löften. Regeringen har i gettuttryck åt sin syn på den politiska utveckhngen i . Vi har därvid verkatför att bestämda krav ställs på att återgå till de demokratiskainstitutionerna och iaktta respekten för de mänskliga rättigheterna. Vi anser att ministerkommittén i denna fråga bör inta enlika klar hållning som den parlamentariska församlingen. Vi tror att den turkiska regeringen är angelägen attförbli medlem av och att ett klart tillkännagivande från vår sidaom att den nuvarande ordningen i är oförenlig med medlemskap därför kanbidra tih att påskyndar återgången till ett parlamentariskt system. Detkan noteras att den nya regimen också förklarat sig beredd till nära samarbetemed såväl den parlamentariska församlingen som ministerkommittén för att återbygga upp demokratin. När det gäller de mänskliga rättigheterna hade redan dentidigare, civila turkiska regeringen begärt undantag från Europarådetskonvention om de mänskliga rättigheterna, i enlighet med dess artikel 15. Dettahar också den nuvarande regimen gjort. Enligt nämnda artikel är ett medlemsland skyldigt atthålla generalsekreteraren fortiöpande och till fullo informerad om skälen tillsina avvikelser. Denna informationsplikt ger de övriga medlemsländernatillfälle till insyn och möjlighet att påverka den turkiska regeringen. Sverigekommer i ministerkommittén att med beslutsamhet verka för att detta utnyttjas. Som jag redan sagt är det ännu för tidigt att göra någrasäkra bedömningar av utvecklingen i . Sedan militärkuppen råderundantagstillstånd i hela landet. Antalet misstänkta och gripna terrorister ärstort. från makthavarnas sidadock angelägen att lagfora de anhållna inom de tidsramar som lagen föreskriver. Deflesta av de ca 90 parlamentariker och polifiker som togs i förvar i sambandmed kuppen släpptes inom den 30-dagarsfrist som gäller för väckande av åtal. Inågra fall har processer inletts mot politiker som varit skyddade avparlamentarisk immunitet. Ivad gäller användning av tortyr och liknande metoder har Amnesty Internationalför sedan framlagt en rapport, som dock avser förhållandena föremilitärkuppen. Under den nya regimen är, enligt Amnesty, förhållandena meraosäkra, då endast enstaka uppgifter når utanför . De informationer somunder inkommit till Amnesty tyder knappast på några påtagligaförbättringar. Vi vet att ett antal poliser har åtalats för tortyr, och för entid sedan anhölls nio militärer misstänkta för att i ett fängelse hamisshandlat en intagen till döds. Uttalandet av 60 turkiskaadvokater innehåller oroande anklagelser om tortyr och andra brott mot demänskliga rättigheterna. Ettallvarligt inslag är de tre för sedan verkställda dödsdomarna - de förstai . har inom målmedvetetarbetat för att dödsstraffet skall avskaffas i alla medlemsstaterna. Denförnyade användningen av dödsstraffet i är ett allvarligt bakslag fördessa strävanden, vilket jag underströk i mitt anförande i ministerkommitténden . övrigt mera allmänt gäller arbete för att åstadkomma en bättrerespekt för grundläggande mänskliga fri- och rättigheter vill jag i första handhänvisa fill det arbete som pågår för att utarbeta ett sjätte protokoll tillkonventionen om de mänskliga rättigheterna. Detta avser att stadfästaytterligare ett antal rättigheter, bl. a. skydd för utlänning mot utvisning,rätten till överklagande, ersättning vid felaktiga domslut och makars likarättigheter inom äktenskapet. spelar i alla dessa frågor en aktiv roll. Somen uppföljning till utrikesministerdeklarafionen pågår vidare enutredning om hur vissa ekonomiska, kulturella och sociala rättigheter skallkunna integreras i konventionen. Kampenmot nyfascism, rasism och terrorism har också uppmärksammats inom Europarådetoch diskuterades senast av medlemsländernas utrikesministrar den 16 oktober.Som ett första resultat utreder nu sekretariatet hur gemensamma åtgärder skallkunna vidtas. Tillområdet mänskliga rätfigheter hör i hög grad även behandlingen av etniska,religiösa och andra minoriteter. Detta för mig, herr talman, över till OlleWästbergs fråga hur jag bedömer läget för de kristna minoriteterna i . Dekristnas antal i östra har minskat väsenfligt . Förmånga har situationen på grund av olika omständigheter upplevts så svår att devalt att lämna sitt land. De syrisk-ortodoxa kristna har varit utsatta förtrakasserier, som ofta haft inslag av rena familjevendettor, främst till följdav religiösa och ekonomiska motsättningar. Att övergreppen inte har sin grund i Omden politiska utvecklingen i , m. m. Om den politiska utvecklingen i , m. m. några diskriminerande åtgärder som kan sägas vara påbjudnaav centralregeringen gör knappast shuationen mer uthärdlig för dem somdrabbats. Den undersökning som refererar till,in Europé, utgör en omsorgsfull skildringav förhållandena, som i stor utsträckning bygger på redogörelser av dem somdrabbats. Även om detaljerna i anklagelserna inte skulle vara helt korrekta ialla de angivna fallen, pekar rapporten på missförhållanden som borde varasvåra att acceptera i en rättsstat. I vilken utsträckning militärkuppen haft någon inverkan påjust de kristna minoriteternas situation är ännu svårt att säga. Intrycketkvarstår av en utsatt minoritet med svårigheter att hävda sina grundlägganderätfigheter. Jag övergår slutligen, herr talman, fill OswaldSöderqvists fråga om handel med och bistånd fill och vilkaslutsatser jag drar för fortsatta agerande i denna fråga. På grund av betalningsbalansproblem är Sverigeshandel med mycket liten; den är inte ens hälften av vår handel med t.ex. eller . oförmåga att betala för sin import ärfrämsta orsaken tih detta. Den allt svårare ekonomiska krisen i har jagberört inledningsvis. I ett försök att hjälpa landet ur dessa svårigheter harOECD-staterna enats om särskilda biståndsprogram till Turkiet.Inom ramen för dessa aktioner lämnade 1979 en obunden kredit om 50milj. I vårens OECD-runda utfäste sig att ställa en bunden kreditom 20 milj. kr. fill förfogande jämte en exportkreditram på 25 milj.kr. för inköp i . Ett avtal om detta framförhandlades men har ännuinte undertecknats. Så kommer dock att ske. Regeringen har i sittställningstagande fäst särskild vikt vid att en lösning av de ekonomiskaproblemen kan underlätta en återgång till demokratiska förhållanden. tar också upp frågan om export avkärnkraftverk till . Den dåvarande beslöt i november1978 att ge i uppdrag åt exportkreditnämnden att utfärda garanti förfinansieringen av denna affär. Normalt förfaller exportkreditnämndensgarantiutfästelser efter en viss om de inte resulterat igarantiförbindelser. Skälet till detta är att belopp inom exportkreditnämndensbegränsade ramar inte skall bindas för . Regeringen beslöt att återkalla sitt uppdragi och med november månads utgång, dvs. tvåår efter det att uppdraget gavs. Ioch med att garantiutfästelsen numera förfallit är affären inte längre aktuell. 2 (): Jag ber att få tacka utrikesministern för svaret. Den omedelbara anledningen fill att jag för några veckorsedan väckte ett par interpellafioner om och de mänskligarättigheterna var ett uttalande av i samband med skiftet påordförandeposten i . Jag skall citera detordagrant; "blir svagt om vi inte vågar säga ifrån,men det är inte brist på exekutiva organ som är anledningen, utan brist på modoch engagemang i frågor som varje europé borde kämpa för." Det är ett glädjande kraftfullt uttalande av den svenskeutrikesministern i hans egenskap av ny ordförande i ministerkommittén. Detlovar gott för framtiden. I ett som plågas inte bara av ekonomiska ochsociala kriser utan också av nyfascism, antisemitism och terrorism saknas intefillfällen att visa prov på utlovad beslutsamhet och handlingskraft. 1980 har varit ett dystert år för och demänskliga rättigheterna. Demokratin har gått förlorad i en av rådets medlemsstater,. Attentat i , och har påmint oss om attanfisemitismen fått luft under vingarna. Högerextremister försöker överträffavänsterextre-mister i blodiga terrordåd. Terrorismen möts överallt med hårdarerepression. Våldet trappas upp. För att försvara sig mot terrorismen frestas regeringarnaatt tumma på de mänskliga rättigheterna och återgå till en gången tids brutalakriminalpolitiska metoder. Det är fara värt att vi står inför något av enrenässans för tortyren och dödsstraffet. Enligt rapporter från förekommertortyr av politiska fångar både i och i . Amnesty har ocksårapporterat om alltmer raffinerade tortyrmetoder och t. o. m. om tortyr undermedverkan av läkare och annan medicinsk personal. 1 hade dödsstraffet inte brukats närmilitärerna tog över makten . har tre personerhängts, och om jag är rätt informerad, finns det i turkiska fängelser ettfemtiotal dödsdömda, som väntar på att få veta om deras straff skall gå iverkställighet. 1 dömdes för bara någon vecka sedan tre personertill döden. Verkställs dessa domar, blir det de första avrättningarna i landetsedan 1954. Så sent som rekommenderade med stor majoritet att dödsstraffet helt skulleavskaffas i fredstid. Den faktiska utvecklingen tycks, sorgligt nog, gå imotsatt riktning mot den som församlingen önskar. brukar inte tveka att sjunga ut när det gällerkränkningar av mänskliga rättigheter på andra sidan järnridån eller påfrämmande kontinenter. Rådet saknar emellertid inte uppgifter på hemmaplan.Det finns gott om frågor där, för att än en gång citera utrikesministern,"varje europé borde kämpa". På min fråga vad utrikesministern anser att kanoch bör göra inom ramen för arbete för att åstadkomma en bättrerespekt för grundläggande mänskliga fri- och rättigheter svararutrikesministern främst med att hänvisa till det arbete som pågår för attutarbeta ett sjätte protokoll fill den europeiska rättighetskonventionen. Detsjätte protokollet lär ju handla om att stadfästa ytterligare ett antalrättigheter, bl. a. skydd för uflänning mot utvisning, rätt till överklagande,rätt till ersättning vid Ont den politiska utvecklingen i , m. m. Om den politiska utvecklingen i , m. m. felakfigadomslut och makars lika rättigheter inom äktenskapet. Jag vill inte för ettögonblick förringa betydelsen av detta konventionsarbete. Men det är knappastgenom det arbetet som man kan stoppa tortyren eller förebygga en allmänbrutalisering inom kriminalpolitik och kriminalvård. Om man vill sätta stopp för tortyren där den förekommer,är det inte fråga om att fylla igen hål och luckor i det nät av konventionersom finns. Tortyr är förbjudet redan enligt gällande regler. I stället är detfråga om att se till att existerande regler tillämpas. Som utrikesministern påpekade i sin intervju vidtillträdet av ordförandeposten i ministerkommittén beror bräckligheten iskyddet för de mänskliga rättigheterna inte heller på att det skulle vara någonbrist på "exekutiva organ" inom rådet. Vad som fattas är, för attanvända utrikesministerns egna ord, "mod och engagemang". Med min fråga på den här punkten avsåg jag att utröna hurdetta "mod" och detta "engagemang" enligt utrikesministernsmening bör komma till uttryck i polifisk handling och vad avser attgöra för att mobilisera det kurage som hitfills har lyst med sin frånvaro. Denfrågan kvarstår fortfarande, men jag hoppas att jag skall ha fått ett svarinnan denna debatt är slut. I den ena av mina interpellationer tog jagupp fallet , och utrikesministern har i sitt svar utförligt uppehållitsig vid utvecklingen i detta land. När det gäller är det givet att harett särskilt ansvar. Det är det faktum att utgör en sammanslutningav västerländska demokratier som ger organisationen dess särprägel och dessexistensberättigande. Ingen uppgift är viktigare för rådet än försvaret avdemokratin. En svag reaktion från sida på det militäramaktövertagandet i skulle vara ett olustigt prejudikat. Det skulleknappast kunna undgå att få en demoraliserande effekt i andra länder, därdemokratin ännu måste anses skör. Jag tänker särskilt på länder som ochPortugal. fick vi en kraftfull reaktion mot kuppen i frånEuroparådets parlamentariska församling under dess septembersession, men tyvärren betydhgt mindre kraftfull reaktion från ministerkommittén. För att undvika varje missförstånd vill jag påpeka att jagi detta sammanhang inte har den minsta förebråelse att rikta mot ministerkommitténsnye ordförande. Jag vet att - och det sägs f. ö. också iinterpellationssvaret - arbetat för att ministerkommittén skall inta en likaklar hållning som den parlamentariska församlingen. Utrikesministern kan vara förvissad om att han har ettbrett stöd i den svenska , om han som ordförande i ministerkommitténarbetar för att i fortsättningen stramar upp sig. Det är enligt minmening nödvändigt att man, som den parlamentariska församlingen har begärt,gör klart för den turkiska regeringen att endast demokratier harhemortsrätt i och att ministerkommittén kommer att bli tvungen atttillämpa stadgans regler om suspension eller uteslutning, om inte meddet snaraste vidtar åtgärder som syftar till ett återinförande av ett demokratisktstyrelseskick. Närdet gäller och respekten för mänskliga rättigheter påpekarutrikesministern i sitt svar att redan den tidigare civila turkiska regeringenbegärt dispens från den europeiska rättighetskonventionen i enlighet med dessartikel 15. Denna begäran har sedan upprepats av militärerna. Detär i och för sig riktigt. Men det bör tilläggas att det finns regler ikonventionen som en stat inte under några förhållanden kan få dispens från. Dithör förbudet mot tortyr. En allvarlig anklagelse mot var redan före detmilitära maktövertagandet just att man använde tortyr i stor skala motpolitiska fångar. I en vändning, som måste betecknas som ett skolexempel på ett"understatement", säger utrikesministern att tillgängligainformationer "knappast tyder på några påtagliga förbättringar" underden med militärerna vid makten. Det är nog så. Detär utmärkt att utrikesministern, som det sägs i interpellationssvaret, ärinställd på att ministerkommittén bör utnyttja de tillfällen till insyn och demöjligheter som kan finnas för att påverka den turkiska regeringen så att den iframtiden bättre respekterar mänskliga rätfigheter. Det är utmärkt. Jagskulle emellerfid vara ännu mer till freds om utrikesministern villekomplettera sitt svar på den här punkten med en upplysning om vilka"möjligheter" att påverka det är som han åsyftar. Rättighetskonventionensmaskineri ger i och för sig mycket handfasta möjligheter aft påverka regeringeni ett land som sätter sig över konvenfio-nens bestämmelser. Under den grekiskamilitärregimens tid använde bl. a. den dessa möjligheterfill att anställa en process mot med ganska stora politiskakonsekvenser. Ärdet detta som döljer sig bakom de något krypfiska formuleringarna iinterpellationssvaret? Handlar det om att påminna turkarna om existensen av detgrekiska prejudikatet, även om tiden ännu inte är mogen att direkt hota regimeni med att vi kan komma att gå lika hårt fram mot den som vi gjorde motöverstarna i ? I så fall bör detta sägas ut ordentligt, så att det bhrbegripligt för adressaten. Försvaret av mänskliga rätfigheter är en viktig del av - skulle jagvilja säga - traditionell svensk utrikespolifik. Också enighet mellan partiernaär tradition på detta område, och det har gett agerande ökadslagkraft. Jagsätter för min del det största värde på dessa traditioner. Det är inte hellerför att söka sak med utrikesministern som jag har väckt mina interpellafioner.Snarare har jag velat bidra till en aktivare debatt om de mänskligarättigheterna och fill att man undersöker möjligheterna att samordnadet svenska uppträdandet i , parlamentarikernas agerande iförsamlingen och regeringens agerande i ministerkommittén. Jagär tacksam för det svar - jag höll på att säga gensvar - som jag har fått på minainterpellationer. Att utrikesministern och den engagerar.sig med kraft för de mänskliga rättigheterna är viktigare än på länge.De mänskliga rättigheterna sitter trångt htet varstans i världen. I egenskap av delegat iEuroparådets parlamentariska församling har jag Omden politiska utvecklingen i , m. m. Om den politiska utvecklingen i , m. m. litetegocentriskt uppehållit mig uteslutande vid vår egen världsdel. Jag är givetvismedveten om att det finns andra delar av världen, där människorna är utsattaför förtryck och övergrepp på ett helt annat och brutalare sätt än som överhuvud taget förekommer i det relativt fredliga och anständiga Västeuropa.Exempel finns i alla väderstreck. 1980 har varit ett dystert år för de mänskligarättigheterna över allt i världen. För folken i både öst och väst har den sovjetiskainvasionen i , den nya rustningsvågen och det kallare klimatetmellan supermakterna gjort hvet bistrare och mer fyllt av dunkla hot. För de fattiga och förtryckta i diktaturerliksom för den svarta befolkningen i och måste det ha variten svart dag när i valdes till amerikanskpresident. President politik för mänskliga rätfigheter må ha haft sinasvagheter. Den må ha varit inkonsekvent och osammanhängande. Den må ha präglatsav ryckighet och konjunkturbetonad ombytlighet. Men de flesta bedömare är dockense om att den i åtskilliga fall har inneburit att människor skonats fråntortyr, att fängslade frisläppts och att dödsdömda räddats till livet. För enboliviansk gruvarbetarfamilj eller för en svart familj i slumkvarteren i utkanter innebar denna politik åtminstone en liten strimma avhopp om en ljusare framtid. Vi vet ännu inte vad som kommer att ändras i amerikanskutrikespohtik när flyttar in i Vita huset. Förändringarna kanskeinte blir så stora som många fruktat. Men vi vet att blotta valet av Reagantill president har ingett förtryckare och mörkmän på olika håll i världen enkänsla av trygghet och ökat spelrum. Det är illa nog. Det är illa nog. Men det är framför allt skäl nog för småstater som att, så gott det går, försöka fylla tomrummet efter enamerikansk rättighetspolitik som haft sina brister men som dock inspirerats aväkta omsorg om människor och respekt för människolivet. För oss bör förändringarnapå den världspolitiska scenen kännas som en att öka våra ansträngningari kampen för mänskliga rättigheter. 3OLLE i (fp): Jag vill tacka utrikesministern för svaret påmin interpellation om förhållandena för de kristna i . Jag noterar atthan konstaterar att de kristna i är "en utsatt minoritet medsvårigheter att . hävda sina grundläggande rättigheter" och attförhållandena för de kristna "borde vara svåra att acceptera i enrättsstat". Det är försiktigt uttryckt, men är väl - översatt frånutrikesdepartementssvenska - att betrakta som ett tämligen klart fördömande avden behandling de kristna får i . Att förhållandena är mycket allvarliga bevisas ju av attantalet kristna i vissa delar av minskat med , attkyrkor, kloster och kristna skolor ligger förödda, att byar med en dominerandekristen befolkning nu är helt övergivna. Många - för att inte säga de flesta -av de kristna turkiska flyktingar som kommit till har också kunnatvittna om hur denegna familjen drabbats av mord, misshandel, rån eller kvinnorov. säger att det är svårt att säga ommilitärkuppen haft någon inverkan på de kristnas situation. Och det är sant attuppgifterna är få- men de som kommit inger oro. Det har skett arresteringar av medlemmar i politiskaassyriska ungdomsorganisationen i . Flera framstående armenier har blivit arresterade. För enkort tid hölls t. o. m. den armeniske patriarken arresterad. Det harblivit svårare för kristna som vill lämna att få pass. Allvarligast är kanske att de nya identitetskort som nuutfärdas av de turkiska myndigheterna inte uppger vilken minoritetinnehavaren tillhör. Det anges endast aft han eller hon är . Det sistnämnda är väsentligt, eftersom armenierna och degrekiskortodoxa kristna är s. k. erkända minoriteter och bl. a. har rätt attsända sina barn till egna skolor. I och med att minoritetstillhörigheten intelängre finns angiven är det svårare för främst armenierna att bevisa sin rätttill skolor. Trakasserierna tycks också ha ökat. När säger att "övergreppen inte har singrund i några diskriminerande åtgärder som kan sägas vara påbjudna avcentralregeringen" gör det mig förvånad. Vi vet ju att de kristna måste ha religionstillhörigheteninskriven i sina pass. Vi vet ju att de icke-erkända kristna minoriteterna - bl.a. nestorianerna och syrianerna - inte får undervisa sina barn i det egnaspråket, den egna kulturen och den egna religionen. Vi vet att medlemmar av de icke-erkända kristnaminoriteterna inte kan få offentlig tjänst. Vi vet att kristna kultföremål blivit exproprierade avturkiska myndigheter. Detta rörsig om en av centralregeringen påbjuden diskriminering. Den undersökning som både utrikesministern och jagrefererar till, in Europé, beskriverockså den symbios som finns mellan centralregeringen och de lokala makthavare -de s. k. ägorna - som utövar skräckväldet mot de kristna i östra . Att det inte finns t. ex. några kristna polismän ellerkristna domare i östra spelar naturUgtvis också en mycket stor roll fördet förhållande som beskrivs i den nämnda rapporten, nämligen att övergrepp motkristna nästan aldrig beivras av myndigheterna.