prot · G40930 · 1980-12-31 00:00:00 — Kommunminislern har också tillsatt en särskild grupp,stal- och kommungruppen, för all pröva vilka begränsningar som bör genomförasi den statliga normgivningen. Avsikten är atl gruppen, i vilken ingårrepresentanter från kommuner och landstingskommuner, skall arbeta skyndsamt ochsuccessivt avlämna förslag lill kostnadssänkande förändringar. Den borgerliga regeringen äventyrar sysselsättningen,säger socialdemokraterna och hänvisar lill alt kommuner och landstingskommunerkunnat trygga sysselsättningen genom sin expansion. Men när nu regeringen ochutskoltsmajoritelen vill sänka taklen för kommunernas sysselsättningsökning,äventyras helt plötsligt sysselsättningen. Som jag påvisat tidigare är det denborgerliga regeringen som genom den stora ekonomiska överföringen tillkommunerna också givit dessa möjligheter till ökad sysselsättning. Men faktum kvarstår - det går inle all fortsätta att ökaden kommunala sysselsättningen på industrins bekostnad. De 100 000-150 000 nya jobbi industrin som skulle behövas för all skapa balans gentemot ullandel skulleinte komma till stånd, om stal och kommun tog hand om all nytillkommandearbetskraft på marknaden. Faktum är all den konkurrensulsalta sektorn -somskall finansiera både vår privata välfärd och offentlig konsumtion - inlekunnat utnyttja högkonjunkturerna ordentligt på hela 1970-talel. Om vi kanåtergå till en nivå där åtminstone en fjärdedel av sysselsättningen ligger inomindustrin, har vi också större möjligheter alt få balans i våra utlandsaffärer. Vi har atl konstalera all kommunerna inte har sammakonsumtionsutrymme som under 1970-lalel. De i och för sig värdefulla och mångagånger berättigade verksamheter som kommunerna har engagerat sig i måste nuhårdare prioriteras. Jag villdärmed, fru talman, yrka bifall lill finansutskottets förslag. Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) 74JÖRN (vpk): Del är skillnad på vetenskap och politik. Enmänniska kan för den skull arbeta både vetenskapligt och politiskt, och görabådadera med hedern i behåll. Förkastligt är däremot när man gör del ena ochpåslår atl man gör del andra. Del finns en man som heter . Han har fållNobelpriset. Det beror inle på hans förtjänster som ekonom. är frånvetenskaplig synpunkt en skojare och en humbug. Del finns inte skymten avvetenskapligt sanningskrav och heder hos den mannen. Men han har en annanegenskap - en politisk egenskap. De ekonomiskt härskande klasserna väljer de auklorilelersom de behöver i ett givet läge. 1932 behövde den tyska borgerligheten krossafackföreningsrörelsen och demokratin. Fritt fram för de stora företagen, slutpå humanism och jämlikhetsidéer. I och fann dende män som gjorde dess maklsirävan, dess beundran för de starkaelilmänniskorna, dess förakt för massan till vetenskap och ideologi. Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) Modern kapitalism är i kris. Dess kapacitet är långtstörre än vad den själv kan svälja. Man söker efterutvägar och efter syndabockar. Och Millon har någonting all sälja. Han säljer envetenskaplig legitimation för åsikter, som går ul på all offentliga utgifter ärförkastliga, ökad arbetslöshet oundviklig och nödvändig, privat vinst del endasom kan få ett samhälle att fungera. belänkande är ett eko av dessa idéer. Därförs ingen diskussion. ideolog har också blivitmiltenpariiernas. Man kan ha en borgerlig åskådning. Man kan ha ensocialistisk åskådning. I båda fallen kan man, var och en från sinutgångspunkt, föra en hederlig diskussion om allvarliga problem. Del gör intede borgerliga i finansutskottet. De förutsätter från början det som skalldiskuteras. sitter så att säga redan i ryggmärgen påriksdagsmajorileten. Det finns ell överskott av köpkraft, sägs del. Därförmåste alla vara med och betala genom all dra in. Men flertalet människor iSverige har fått minskad köpkraft. Då måste ju grunden till inflationen ligganågon annanslans, och del måste vara fel atl dra in köpkraft där man nu . Hos vem ligger köpkraflsöverskotlel? Det är den fråga som måste ställasoch besvaras. Den offentliga sektorn har fått växa för starkt, sägs del.Vad är det som har växt för starkt? Svensk kapitalism är inle densamma i dagsom 1930 eller 1960. Skulle produktionslivet ha klarat om landet haft kvar dengamla folkskolan, om inle flertalet fått gymnasial utbildning? Skulle näringslivet ha kunnat slå ul så många människor, om inle deoffentliga utgifterna för de arbetslösa sjudubblals ? Givetvis inle.Näringslivets egen förändring och dess kris skapar mer av offentliga utgifter. Den offentliga sektorn har tagit utrymme från del privatanäringslivet, säger man. Hur kan den göra del? Pengarna till den offentligasektorn går ju ul, inle minst till den privata industrin. Minskas denoffentliga sektorn, minskas bostadsbyggandet, går del ut överhemmamarknadsinduslrin. Är det en klok politik? Staten och kommunerna har trängt undan näringslivet frånkredit- och kapitalmarknaden, sägs det. Tror man på det? Hur kan man dåförklara de stora reserver som finns i förelagen? Hur förklarar man all delalltid tycks finnas pengar till spekulation, pengar alt föra ur landet, pengaratl använda lill improduktiva placeringar? Det borde inte finnas sådana, omkapitalägarna var så trängda som del sägs. Vi har beviljat oss för hög standard, sägs del. Men vilkautgifter har stigit mest? Sjukvården har efter 1960 stigit 15 gånger, räknat ilöpande priser. Familjeslödet har stigit elva gånger. Socialhjälpen, som i denmest vulgära reaktionära agitationen brukar vara måltavla, har inte stigit merän åtta gånger. Men stödet lill näringslivet har stigit 33 gånger! Varför villinle budgetministern och hans anhängare diskutera det? Budgetunderskottetär nominellt ungefär 50 miljarder. statligutlåning, socialförsäkringssektorns och kommunernas finansiella sparande, ärunderskottet i realiteten litet mer än 20 miljarder. 20 miljarder -del ärnästan exakt den summa som går ut i stöd ål del privata näringslivet. Det är enhändelse som ser ul som en tanke. Den saken borde man diskutera. För den skull behöver vi inle utnämna just detta stöd lillden enda boven i sammanhanget och inte heller påslå att allt sådant stöd skullevara förkastligt. Det är inle detta jag här gör gällande, men jag säger alt denstarka tillväxten av denna post borde ändå i en ärlig diskussion föranledavissa reflexioner. Budgetunderskottet beror på den våldsammautgiftsslegringen. Men det finns väl ändå en inkomstsida som man borde beakta.Om man avskaffar arbetsgivaravgiften, indexreglerar inkomstskatten, låterföretagen föra ul stora värden ur landet - vad leder det lill? Någon roll spelar väl detta för budgetunderskottet. Har skattelättnaderna medfört fler arbeten i det privatanäringslivet, som del ju var tänkt enligt regeringens filosofi? Nej.Sysselsättningen har gått ner. Håller då tesen att näringslivet investerar mer,om man ger del förmåner? Man har fåll förmåner. Krisen har ändå blivitdjupare. Orsaken måste finnas någon annanstans. Av detta måste man draslutsatser. Betalningsbalansen är i olag. Del är ell sant påstående.Vi har för högt kostnadsläge, sägs del, och därmed menas lönekostnaderna. Menlönekostnaderna per producerad styck har sedan början av 1960-talel stigitmindre i än i andra jämförbara industriländer. Den s. k. koslnadspuckeln som det talas om är ju väldigtoklart utredd, men det finns tecken som lyder på alt den är en statistiskfiktion, som har berott på en fördröjning i utslagningen av människor. Man haralltså haft med i beräkningen en del människor som inle kunde göra denproduktiva insatsen, men ändå räknades med då man räknade ut lönekostnaden perproducerad styck. Detta har rätlat lill sig 1979. Men om det nu är så att i själva verket med hänsyn tilllönekostnadernas utveckling per producerad styck de svenskaexporlkapilalisterna borde ha gjort större vinster under i övrigt likaomständigheter än man gjort i flertalet andra länder, så måste ju orsaken lillexportproblemen ligga någon annanslans än i det allmänna oredovisade talet omkostnadsläget. Varför eflerforskar man då inte orsaken? Det finns 6 000-7 000 människor i som stårutanför normala samhälleliga och ekonomiska sammanhang, som förvägras rättenlill ett stadigvarande arbete, som är en outnyttjad reserv. I del läget säger regeringen: Vi har för stortbudgetunderskott. Men man kan väl inle bekämpa arbetslösheten, öka ekonominsoch arbetslivets bas och omslutning utan ett visst budgetunderskott.Budgetunderskottet är ju på en gång ett resultat av depressionen och ett av redskapenför all bekämpa den. Del är visserligen sant och måste erkännas atl man inlebara kan låta budgetunderskotten löpa. Det är också sant alt del finns utgiftersom är Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) onödigaeller direkt socialt stötande - riksdagsflytlningen, de högrestatstjänstemannens resor och ständiga sammanträdande, landshövdingarna,förmåner lill bolagen och åtskilligt annat. Det är klart all det finns en heldel sådant som man kan spara pengar på. Men sparandet skall ju inle ske för sin egen skull. Självabudgetpolitiken måste ju ha ett mål. Del är här det brister hos regeringen. Denär mer eller mindre klart uttalat anhängare av den filosofin atl man kan lämnaöver åt det privata näringslivet all dra in folk i arbete. Men ju mer man skärned på de offentliga utgifterna, desto mindre villigt tycks näringslivet blialt skapa arbete. Regeringen tycks inte se den cirkel man har hamnat i. Varje anlidepressiv politik kräver ell visstbudgetunderskott. Frågan är hur detta underskott skall se ul. heter det också all måste salsa på export. Ökadexport skall ge mer arbete. Nedskärningar hos staten skall ge ökat utrymme förexportindustrin. Detta betraktas i många kretsar som rena axiom. Men stämmerden filosofin när man granskar den litet mer kritiskt? En liten ekonomi som den svenska bör normalt ha ettrelativt större utbyte med utlandet än stora ekonomier som eller Sovjets.Men skall man för den skull bara öka ullandsberoendet? Upp lill en viss nivåkan man ha fördel av del. Om man från början ligger väldigt lågt kan ett vidgatutbyte ge fördelar. Men om man redan är uppe i eller mer blir det faktiskti praktiken nackdelar. Man blir för specialiserad. Man drar på sig för stortbehov av import. Och man blir beroende av importkoslnader, som man inte kankontrollera därför alt de bestäms av multinationella koncerner som man inle kanpåverka från nationell basis. Nästan en tredjedel av svensk utrikeshandel är handel inom koncerner. Litet grovt uttryckt kan man säga all Wallenbergköper av sig själv, själv sätter priser. Ett sådant beroende är naturligtvisfarligt för en nation också rent ekonomiskt. Man borde i en mer fördjupad diskussion la upp dessaproblem, och man borde ställa frågan så: Är del rent av på det sättet atlexporten har tömt ut sina möjligheter? Den kapitalistiska världsmarknaden ärtrång. Men produktionskapaciteten är överallt hög. Alla försöker vräka ul meroch mer på den. Men om alla gör så, är det tveksamt om egentligen någon kanexpandera annat än tillfälligt och på någons bekostnad. Skall baraspela med i ell sådant lotteri? Skall vi hänga upp hela den ekonomiskapolitiken på förhoppningen atl del skall gå bra på denna marknad, där allavräker ul mer och mer? Det borde vi diskutera. Och del borde finansutskottetnaturligtvis ha diskuterat, om ledamöterna över huvud taget hade intresseratsig för saken och inte bara upprepat de skrönorna. Kanske är det så - nu gör jag inga direkta påståenden ulanställer bara en diskussionsfråga - all de stora möjligheterna finns inomlandet. I investeringsprogram på lång sikt inom alla bristområden. I nyproduktion för rationellare och socialt mer angelägna behov. I industri som göross mer oberoende av utländska maskiner eller som levererar avanceradutrustning till landets eftersatta transport- och irafikväsen. socialtoch i form av bättre tillgodogörande av människors arbetskapacitet ombyggnadsindustrin får vara med och bygga fler daghem i ell sådantexpansionsprogram. Sådana frågor borde vi diskutera, inle bara komma med detgamla vanliga snusförnuftiga pratet om exporten. Alla kan inle öka sin export.Alla kan inle leva på alt på andra vräka över produkter som de inle själva villha. Tiden är mogen atl fråga: Vad är det förfel på svenskindustri litet djupare sett? Jag skall här bara snudda ytligt vid någrafrågeställningar. Här har företagarna låst landet vid ellmärkligt mönster. De får ul mindre förädlingsvärde per enhet energi än bådeVästtyskland och . De har en produktion som genomsnittligt har haft lågprisökning internationellt, sett i ell längre perspektiv. Den försöker deexportera för att betala en import inom vilken de alltmer har gjort sigberoende av produkter med hög internationell prisökning. Det måste vara något igrunden snett i detta. Här kan kärnan ligga lill problemen i utrikeshandeln ochden industriella utvecklingen. Vad har de sysslat med, dessa stora pojkar i näringslivet,som de borgerliga ser upp till? De har byggt produktion på kortsiktigakonjunkturer. De har kört bransch efter bransch i bollen. De har satsat på bilindustri i en värld som håller på atl bli mätt på bilar. Varför harde varit så kortsiktiga och så inkompetenta? Kanske har de varit sill systems fångar. Kanske är lidenkommen för en helt annan syn på och en helt annan organisation av produktionen. Del duger inle längre med snabba affärer och smartafixningar. Del behövs planmässighet och långsiklighel. En industriell förnyelsekanske bara kan ske i samhälleliga former - de privata blir för små. Del behövs mer lätt industri, mindre råvamslöseri. Detkrävs industri som minskar behovet av dyra insalsvaror från utlandet. Del krävsindustri som medverkar i alt bygga bort de sociala bristerna, industri somtålmodigt avslår från snabba pengar för all i ställetpå kunna bidra till en samhällsstruktur merhushållande, mereffeklivmen också mer socialt berikande än den nuvarande. industriellt utvecklingsprogram av del slaget kräveren samhällelig och demokratisk organisation av produktionslivet. Ellutvecklingsprogram av del slaget vore ett klokt sätt all använda ettbudgetunderskott lill. Dit borde resurser styras som används förspekulation. Dit borde de pengar styras som flyter ut ur landet lillLiechtenstein och . Del är inle en politik i anda. Men det ären politik i enlighet med arbetarrörelsens och del svenska folkflertaletsbehov. Det är en god politik, som dessutom förmodligen kan byggas på godvetenskap. Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) 75ERIC () replik: De ideal som beskriver i sittanförande är kända . Del är del slutna samhället, de slängdagränsernas samhälle. Vi behöver inle öka exporten, och vi bör se lill alt viinle ökar vår import. Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) Anledningen till atl jag begärde ordet varframför allt alt gav sig in på de olika ekonomiska teorierna, bl.a. monelarismen och Millon teorier. Jag vill med anledning av dettasäga följande. I den kommunistiska huvudmolionen hånar man den aktivaekonomiska politik som brukar förknippas med , ochandra. tror ni kommunister inte på dessa teorier, . Ni tror påplanhushållning och på den ekonomiska politik som bedrivs på de centralaplaneringskonloren i , och . , ochÖsttyskland kallar ni för krisfria planekonomier. Ni har dubbelt fel, , när ni säger altregeringen har övergivit den aktiva ekonomiska politiken för all hållasysselsättningen uppe. Ni har framför allt fel därför all ni själva inte trorpå eller är anhängare av en sådan politik. Del är däremot regeringen. De alternativa teorier som går ul på alt del mesta skallkunna styras med hjälp av den mängd pengar som tillåts i samhället använder vioss inle av i . De avvisas bestämt, både av regeringen och avriksbanken. Redan en snabb blick på t. ex. statsbudgeten visar hur vårpolitik är fylld av åtgärder för atl hålla sysselsättningen och efterfråganuppe. Sparprogrammel ändrar inle detta grundläggande faktum. Del är klart alt om Keynes, och andra hadeutformat sina epokgörande teorier , så hade de naturligtvis tagit hänsynlill alt verkligheten är något annorlunda. De hade exempelvis tagit hänsyn tillalt oljenolan för vår del är 30 miljarder och till atl de offentliga utgifternaär mångdubbelt större nu än då. Del är den del av verkligheten somovillkorligen måste påverka politiken. Detta innebär inle, , attregeringen har övergivit den aktiva ekonomiska politiken. Det innebär bara har ändrat den efter förhållanden som vi måste la hänsyn lill. 76 JÖRNSVENSSON (vpk) replik: Det råder en viss ojämlikhet i självautgångsförutsäliningen, för om jag skulle diskutera på samma säll som EricEnlund skulle jag beskylla honom för att vara propagandist för Pinocheljunlansekonomiska politik och liknande. Del han sade var lika absurt. Han diskuterarprecis på den nivån, men del tänker jag inte göra. Del är över huvud laget litet svårt all finna någrasakliga hållpunkter som stöd för ett resonemang med honom. Han säger t. ex.apropå mina resonemang om exporten, att kommunisterna vill ha del slutnasamhället och de stängda gränserna. Men del är inte alls fråga om det. Qm man har avancerat från kanske avbruttonationalprodukten i form av utrikeshandel till kan del medförafördelar. Men om man hunnit ända måste man ställa frågan: Medfördet fortfarande fördelar? Eller kan det vara så atl ell förhöjt utlandsberoendedels medför vissa politiska och finanspolitiska beroenden som inle är så roligaoch som vi väl känner lill när det gäller utlandsupplåningen, dels leder så hög grad av specialisering och ensidighet att del påverkar importbehovet?Del innebär all manlägger ner eller tvingas försumma vissa delar av maskin- och insalsvaruproduklionenhemma och därmed förpliktar sig eller gör sig beroende av att köpa sådantutifrån i större utsträckning . Och kanske man får köpaförhållandevis dyrt, jämfört med priserna och möjligheterna all göraexportinkomster på de varor som man för ut. Såvitt jag förslår så finns del ensådan problemalik. Jag tycker all skall intressera sig litet förlandets problem och när han talar med mig inle bara försöka alt ständigtförflytta sig lill eller . Jag förflyttar mig inle till vare sigSantiago eller Wall Street för all göra mig lustig över . I frågan om den Keynesianska ekonomin är det möjligt allvi kan hitta någon förnuftig hållpunkt för all resonera. har jurätt i ett avseende, nämligen att vi för vår del erkänner atl den Keynesianskapolitiken är riklig när den tillämpas i en kapitalistisk ekonomi, i delavseendet atl den dels var kopplad lill en social utjämningsfilosofi när detgällde all göra efterfrågan jämnare fördelad, dels byggde på - lill skillnadfrån den gamla borgerliga politiken - att man räknade med alt stimulera underdepressioner. Men som det nu är finns del icke från den samhälleliga sektornnågon sådan nelloslimulanseffekl i näringslivet. Del måste väl finnas en viss sådanom man skall kunna bekämpa en depression. Det är del problemet vi har all taställning lill. Besparingar i stats verksamh eten, m. m. (omfattningenoch inriktningen av besparingarna) 77ERIC () replik: Det är ändå så, atl del ekonomiska system somJörn är företrädare för och som han också utvecklar här måste fåsådana konsekvenser som en myckel hård statlig styrning, en cenlraldirigering,en planhushållning. Då uppstår frågan: Hur kommer det sig alt de konsekvenserav en sådan ekonomisk politik som vi ser på alla andra håll i världen innebärhård censur i massmedia, all man tystar kritiken, all man stoppar misshagligakonstnärer och författare? Del är huvudförklaringen lill all man inle hör talasom några ekonomiska kriser i de länderna. Qm nu menar alt dennakritik och denna beskrivning av följderna av ell kommunistiskt ekonomiskt systemär felaktiga - jag föreställer mig att menar all del är enfelaktig och orättvis beskrivning - så återstår del enligt min mening för JörnSvensson att förklara varför det inle i något land i världen finns ettkommunistiskt syslem där dessa företeelser inte finns. 78 (vpk) replik: Jag försökte i min förra replik alt på ettfint sätt tala om för alt han förde en dum typ av diskussion närhan i sitt resonemang valsade runt i diverse huvudstäder. Efter hans senasteinlägg, där han gick ännu djupare in på detta, ifrågasätter jag om han inte harhamnat i fel utskott - utrikesutskottet verkar ju vara ett betydligt meraadekvat utskott. Men om vi håller oss till ell förnuftigt och sansat resonemang,vad har då frågan om censur mot oliktänkande och oppositionella atl göra medfrågan om huruvida man tycker alt vi skall ha exportberoende, eller all viskall ha 35 eller Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) Vikan väl ändå hålla oss till den frågan. De andra frågorna diskuterar jag gärnai ell annat sammanhang, men del här ärendet och de här diskussionerna är ägnadede svenska ekonomiska problemen. Qm fortsätter på del där sättet,så kan han ju riskera atl väcka den misstanken hos människor som lyssnar påhonom, atl han inte vågar diskutera dessa saker eftersom han ständigt flaxar iväg åt ett annat håll. Jag ställer mig frågan: Om vi har en värld där del enaekonomiska systemets, del kapitalistiska systemets, marknad är överflödad påvaror, om del i detta syslem finns en för stor produktionskapacitet iförhållande till marknadens uppsugningsförmåga, kan del då vara riktigt allhänga upp en hel nationell ekonomisk politik på atl skall öka sittinsteg på denna marknad? Kan det vara riktigt att just vi skall kunna öka vårtinsteg och ta ifrån någon annan en del av dess utrymme? En sådan politikförefaller mig vara oerhört äventyrlig och löslig. Den bygger ju inle på någrasom helst sannolikhetskalkyler om huruvida delta är rimligt eller möjligt alluppnå. När en hel regeringspolitik liksom har delta som en avsina grundstenar, så ställer jag mig frågan: Är del inte så all en högtavancerad industriell nation faktiskt kan komma i det lägel alt den vid 30 %export- och importberoende måste fråga sig om del är så särskilt vettigt allytterligare öka sin andel av den här marknaden och om inte detta i så fall kange sådana effekter som jag påtalade? De här frågorna kunde väl ägna sig ål altkommentera litet grand, för del är ju ett faktum atl vissa viktiga delar av t.ex. svensk maskinproduktion har lagts ned eller tunnats ul som följd av ensådan stigande specialisering som sammanhänger med delta väldigaullandsbero-ende. Och man är ju inte någon anhängare av slutenhet, stängdagränser eller liknande därför att man tycker all vi kan stanna vid 25 eller och inle gå längre. Del är den frågan som gäller . Del är den frågan somär vital för den svenska ekonomin. Kom lill den i stället för dessaständiga resonemang om förhållanden i del ena eller andra landet och omcentralstyrning! Vilken är mest centralslyrd - en ekonomi som är byggd pådemokratiska beslut eller en ekonomi som kontrolleras av tre fyra storafinansbaroner, som över huvud tagel inle skulle lyssna på ? Förste vice talmannen anmälde altEric anhållit alt till protokollet få antecknat all han inte ägde rätttill ytterligare replik. 79LENNART (): Jag vill knyta några reflexioner till ell avde viktigaste delproblemen, kanske det viktigaste, nämligen den mycket snabbakommunala expansionen. Den frågan har berörts tidigare i debatten bådeindirekt och direkt. Naturligtvis är delta inle någon nyhet, utan i självaverket har, som resonemang mellan kommunförbunden och skildaregeringar pågåtli frågan om den kommunala sektorns expansion och denna sektorsbetydelse på grund av dess storlek hela liden spelat in, och del har varit enkärnfråga. Det harlänge stått klart atl den expansionsnivå som den kommunala sektorngenomsnittligt har noterat inte är förenlig med en så pass låg allmän ekonomiskutveckling som vi har haft under 1970-lalel.