prot · G40945 · 1980-12-31 00:00:00 — Likväl är det en ansvarigregerings och ansvariga politikers skyldighet att säga vad som behöver sägas,även och inte minst när förståelsen för vad de har att säga är svag. Jag tror för min del inte att vi har såsärskilt på oss till dess det händer något, som vi inte önskar, menmåste bereda oss för. Med en känsla av otillräcklighet tvingas jag likväl, näringet bättre val ges, att rösta för utskottets hemställan. Mom. 1 och 2 Utskottets hemställan, som ställdes mot motion 100 av LarsWerner m. fl., bifölls med acklamation. Utskottets hemställan bifölls med 157 röster mot 156 förreservationen av m. fl. Utskottets hemställan bifölls. 9 § Besparingar inom ekonomiskt försvar Föredrogs försvarsutskottets betänkande 1980/81; 10 ombesparingar i nom ekonomiskt försvar (prop. 1980/81:20). 23ROLAND (): I försvarsutskottets betänkande 1980/81:10behandlas frågor om besparingar inom ekonomiskt försvar och om tekopolitikensframtida inriktning.Underlag är regeringens proposition 1980/81:20. Regeringen tar i propositionen upp frågan om den svenskatekopolitikens inriktning. Man konstaterar att den svenska tekoindustrins andelav den totala tillförseln av tekovaror ligger på en betydligt lägre nivå än densom enligt beslut skall gälla som ett långsiktigt mål för densvenska tekopolitiken. Mot bakgrund av de allvarliga akuta problem som i dagpräglar svensk tekoindustri finns det skäl att förmoda, att klyftan mellan detav fastlagda målet och den faktiska situationen snabbt kommer attöka. De åtgärder i form av neddragningar av beredskapslagren som aviseraskommer att ytterligare försvåra tekoindustrins allvarliga läge. Regeringen antyder nu att man har för avsikt att föreslåen revidering av målet för tekopolitiken. Vi finner det från socialdemokratisksida helt orimligt att, som regeringen nu gör, först genom passivitet tillåtaen snabb utslagning av produktionskapacitet i tekoindustrin och därefteranpassa målen för tekopolitiken till den uppkomna situationen. målsättning för tekopolitiken är fasflagd. Detär regeringens uppgift att genom aktiva insatser säkerställa att målen uppnås. Låt mig något påminna om tidigare riksdagsbeslutbeträffande tekopolitiken. beslutade att det långsiktigamålet för den stafliga tekopolitiken bör vara att svensk tekoindustri skallsvara för eller mer av den totala tillförseln av tekovaror. Handelsministernkonstaterar i propositionen att denna produktionsnivå inte har uppnåtts påflera år. Men han anger inte varför. I stället försöker han ta den lågaproduktionsnivån till intäkt för att senare, efter samråd inom regeringen,återkomma i denna fråga. Det tycker vi socialdemokrater är illavarslande. Det ökarytterligare våra farhågor när det gäller möjligheterna att behålla entekoproduktion på godtagbar nivå. Vi finner det helt orimligt att, somregeringen gör, först tillåta en snabb utslagning av produktionskapacitet itekoindustrin och därefter anpassa målen för tekopolitiken till den uppkomnasituationen. Vi vill på nytt understryka att målsättning förtekopolitiken är fastlagd och att det är regeringens uppgift att genom aktivainsatser säkerställa att målen uppnås. Vi socialdemokrater i försvarsutskottethar, för att återigen uppmärksamma regeringen på den allvarliga utvecklingeninom svensk tekoindustri, fogat en reservation vid utskottets betänkande meddenna innebörd. Jag yrkar bifall till reservationen av EricHolmqvist m. fl. socialdemokrater i utskottet. Vid betänkandet har vi även fogat ett särskilt yttrande.Yttrandet baseras på de frågor som berör överstyrelsens för ekonomiskt försvarverksamhetsområde. Inför statsmakternas beslut om totalförsvarets utvecklingunder har överstyrelsen för ekonomiskt försvar i samråd med övrigamyndigheter inom ekonomiskt försvar fill regeringen överlämnat perspektivstudiedel 2. Besparingar inom ekonomiskt försvar Besparingar inom ekonomiskt försvar Vårt lands försörjningsberedskap bygger i allt väsentligtpå det fredstida samhällets resurser. En stark samhällsekonomi och ettkonkurrenskraffigt differentierat näringsliv är därför grundläggande förförsörjningsberedskapen. Kompletterande beredskapsåtgärder liksomförberedelser för samhällets omställning och anpassning till kris- ochkrigssituationer krävs emellertid för att en tillfredsställandeförsörjningsberedskap skall kunna upprätthållas. Samhällsutvecklingen innebär i vissa avseenden attsamhällets känslighet för störningar ökar - samhället blir med andra ord merasårbart. Vissa branscher har svårt att hävda sig i den internationellakonkurrensen och riskerar därför att slås ut. Denna utveckling minskar våramöjligheter att skapa och vidmakthålla en god försörjningsberedskap. Regeringen har ändock i propositionen förutskickat att enminskning skall ske av resurserna för beredskapslagring och industristöd med ca60 milj. kr. Beloppet utgör drygt en fjärdedel av de medel som för innevarandebudgetår anvisats för dessa ändamål. En så kraftig minskning av resurserna kan innebäraallvariiga men när det gäller våra möjligheter att upprätthålla en godförsörjningsberedskap samt försvåra den nyorientering inom det ekonomiskaförsvaret som överstyrelsen för ekonomiskt försvar fört fram iperspektivplanen, fas 2. Vi kommer att noggrant granska regeringens förslag motdenna bakgrund. 24HANS i (vpk): Det har efterlysts enförsvarspolitisk debatt. Därför tycker jag att det finns all anledning att gåin litet noggrannare på det ekonomiska försvarets verksamhetsområde. Försvarsministern var uppe här och sade att det var ettsällsynt dåligt tillfälle att nu diskutera ytterligare nedskärningar iförsvaret. Han menade det militära försvaret och hänvisade till det oroligaläget ute i världen. Det är då litet konstigt att man utan att blinka anser sigkunna skära ner det ekonomiska försvaret. Man för nu fram förslag ombesparingar inom det ekonomiska försvarets ram som ett led i denbesparingskampanj som bedrivs av regeringen. Man är helt okänslig för attbalansen måste upprätthållas genom en förskjutning av resurserna till de andratvå benen inom försvaret: det ekonomiska försvaret och civilförsvaret, som jagoch mitt parti anser vara grunden för ett bra försvar. Vi kan inte accepeteraatt man sparar in på det ekonomiska försvaret, som redan tidigare brottas medproblem för att kunna fullgöra sina uppgifter. I dagens betänkande finns ingen redovisning av hurbesparingarna i detalj skall göras. Men vi menar att läget inom det ekonomiskaförsvaret är så ansträngt, att tanken på nedskärningar måste avfärdas. Detråder inget tvivel om att de pengar som tilldelas det ekonomiskaförsvaret behövs där. Vi har ju visat - det framgick av tidigareanförande - att det går bra att ta medel från det militära försvaret. Jag ärövertygad om att man kan ta pengar från det militära försvaret utan att dessverkningsgrad försämras. Det gäller ju att omstrukturera den dyra och ganskaineffektiva mihtärapparat som vi har ivårt land. Detär inte precis någon statshemlighet att det ekonomiska försvaret varit utsattför viss kritik för sitt sätt att hantera frågorna om försörjningsberedskapen.Det bar höjts många kritiska röster mot det sätt på vilket det ekonomiskaförsvaret sköts. Televisionenvisade härförleden ett uppmärksammat och omdebatterat program omberedskapslagringen, och i pressen har långa listor över lagradeprodukter, lagringsförhällanden etc. publicerats. Kemikalier och gifter liggeri ladorna. I vissa fall förstörs lagren. I andra fall kan man misstänka atthanteringen av kemiska produkter, lagring i rostiga kärl osv. kan bli framtidamiljöfaror. Man har t. o. m. ifrågasatt ÖEF:s, dvs. överstyrelsens förekonomiskt försvar, kompetens. Detgår lätt att falla in i en allmän klagokör och peka på att beredskapslagringenär dåligt skött och mena att det skulle vara lätt att genom en effektiviseringklara den besparing på 60 milj. kr. som nu föreslås. Men det är inte så enkelt.Problemen med vår försörjningsberedskap är mycket större än så och mycket merdjupgående. Därför kan vårt parti inte vara med om dessa nedskärningar. Problemenhänger samman med den industriella och ekonomiska utveckhngen i vårt land, därallt färre varor produceras av allt färre producenter, där vårt under decennierförändrade samhälle har kommit att bli alltmer sårbart på grund avkoncentration och centralisering av viktiga funktioner i samhället. Jag tyckeratt visar en viss flathet inför de här frågorna genom att inte anmälaen avvikande mening mot utskottets skrivning. närstående organisationerhar dock medverkat i denna centralisering - jag tänker bl. a. på böndernasköttproduktion. Det vore skäl för , som vanhgtvis pratar omdecentralisering och ett levande samhälle som skall vara utspritt över allaregioner, aft fa bladet från munnen när det gäller frågorna kring detekonomiska försvaret, som är intimt förknippade med decentraliseringstanken. Närjag tog upp de här frågorna i försvarsdebatten och pekade på att detekonomiska försvaret är basen för allt vårt försvar och redovisadevad ÖEF själv anser om sina möjligheter att upprätthålla en rimligförsörjningsberedskap blev det liv här i kammaren. Man är mycket känslig förkritik på detta område, eftersom ÖEF:s egna beskrivningar i stort är enbekräftelse av vårt partis kritik över hur samhället fungerar och hur detkommer att fungera i en alltmer kristyngd kapitalism. Dessa saker hör samman. Jagskah citera ur ett häfte om försörjningsberedskapen 1982-1987, som kammarensledamöter säkert känner till. I perspektivstudien, del 2, uttalar ÖEF bl. "Strukturförändringeninom svensk industri har bl. a. på grund av en ahtmer ökande integration letttill allt färre och större produktionsenheter och en mera specialinriktadproduktion. Industrin har i växande grad blivit beroende av tillförsel avråvaror, halvfabrikat, komponenter och reservdelar från utländska leverantörer. Besparingar inom ekonomiskt försvar Samhällets sårbarhet leder till behov av i flera fallkostnadskrävande beredskapsåtgärder. Vissa av dessa kan möjligen undvikas omförsörjningsberedskapen beaktas på ett tidigt stadium isamhällsplaneringen." Jag skulle kunna fortsätta att läsa ur denna skrift ochunder vart och ett av de olika avsnitt som behandlas påvisa hur felaktigutvecklingen är sett ur försörjningsberedskapens synpunkt. Jag skulle ocksåkunna redovisa hur en ändrad inriktning av produktionen av viktigaförnödenheter kunde fylla betydelsefulla samhällsekonomiska mål, skapasysselsättning, vara ett medel i regionalpolitiken etc. Det här är så oerhörtsammanvävt att man inte, som görs, helt enkelt bara kan klippa en bit av detekonomiska försvaret och säga att vi kan spara där. Livsmedelsindustrin är koncentrerad och till viss del ihänderna på utländska intressen. Inom kemiområdet, sägs det i skriften, har problemen ökati och med strukturrationaliseringar. Energiområdet, som har diskuterats mycket det senasteåret, lämnar mycket övrigt att önska. Här behövs en snabb utbyggnad av inhemskaenergikällor och en kraftig satsning på alternativa drivmedel för bl. Inom stålindustrin har vi redan ett 100-procentigtberoende av vissa legeringsmetaller för att t. ex. kunna tillverka rostfriaprodukter. Specialstålsindustrin gör sig nu också importberoende när detgäller skrot som råvara. Man lämnar malmmetallurgin, dvs. den malm som finns ivårt land, och avser att importera en stor del av råvaran. Också det är heltförkastligt ur den ekonomiska försörjningsberedskapens synvinkel. Verkstadsindustrin, som lever i en hård omvärld, försökerhitta lönsamma "nischer" med specialproduktion, där man kankonkurrera. Det gör att yrkeskunnande i bred mening går förlorad. Om vi bliravskurna från omvärlden, så står vi med en liten, speciell produktion, som viinte kan försörja oss på. När det gäller SJ skulle också mycket kunna investerastill både civil och militär nytta. Vi måste även förbereda oss på ett datorlösttillstånd under vissa kriser. Manuellt yrkeskunnande håller på att tunnas utoch ersättas med helt automatiserad produktion. Om den automatiseradeproduktionen slås sönder, därför att man exempelvis inte får delar eller andraförnödenheter för den, då står vi där. Vi klarar inte en egen produktion. Det finns snart sagt inte ett område av vårt näringslivdär det inte skulle behövas insatser över det ekonomiska försvaret. Det gällerinsatser som skulle komma fill vardaglig och allmän nytta. I detläget föreslår regeringen att det ekonomiska försvarets investeringar skallminskas. I stället skulle man kunna hålla i gång en produktion som minskadebehovet av lagring och import. Ju mer som kan produceras och fortsätta attproduceras under en kris, desto mindre behöver lagras. Det är en enkel logik. nämnda skriften, som det finns all anledning att tapå allvar eftersom den mycket klart beskriver hur samhällsutvecklingen harvarit, står det på s. 37; "Vår försörjningsförmåga i kriser och krigbygger på det fredstida "Det säger väl något om att man genom det ekonomiska försvaret och naturligtvisgenom åtgärder på andra områden, inom regionalpolitiken osv., skulle kunnasamverka och därmed minska vårt samhälles sårbarhet. Detär därför extra oroväckande när man i propositionen låter förstå att detlångsiktiga målet för tekopolitiken kan komma att omprövas. Tekopolitiken ärju rent ut sagt eländig redan som den är, och här måste medvetna framtidsinvesteringargöras. Dentextila produkfionen är nu nere på sådana nivåer att branschens framtidaexistens' är i uppenbar fara. Det erkänns också utan omsvep i proposifionen ligger långt under de uppsatta målen, dvs. en 30-procentig andel av dentotala tillförseln av tekovaror. I stället försöker man säga att man i värdeligger klart över detta mål, men det är ju helt poänglöst i sammanhanget. Närdet gäller försörjningsberedskap under avspärrning är det volymen, dvs. antaletplagg, som är det intressanta. Det är inte intressant hur dyra plaggen är. 25yllejackor är mycket bättre än en päls. Vårtparti har fört fram krav angående tekoindustrin som skulle ha betydelse ävenför det ekonomiska försvaret. Det ekonomiska och industripolitiska värdet aven bevarad tekoindustri i måste beaktas. Här skulle också deförsvarspolitiska intressena kunna vägas in. Vi skall ha en självständighandelspolitik, riktad mot det multinafionella kapitalet och till förmån förmänniskorna i och tredje världen. Vi måste göra en kritisk analys avproduktionens hittillsvarande utveckling och försöka dra upp nyautvecklingslinjer som kan garantera en fortsatt svensk tekoindustri. Detär ett nationellt och allmänt intresse att bevara tekoindustrin och utveckladen efter nya riktlinjer i stället för att slaviskt underkasta sig demultinationella profitörernas villkor, så som sker och som utskottetförordar i sitt betänkande. Sverigeär ett frihandelsland, men vi tillåter en långt högre import av tekovaror änvad som är rimligt. 1974 var importandelen . var den 67 %och var den . Officiella bedömningar räknar med att den skallstiga ytterligare, och det stämmer ganska väl med vad som sägs i propositionenom att vi inte klarar målsättningen om en 30-procentig självförsörjning. Dettaär helt orimligt. Vi måste klara det mål som har satts upp för tekoproduktionenoch som har fastlagt. Tilldet här kommer de nyheter som vi kunde höra på radion om att detförekommer en illegal import av tekovaror som, om den får fortsätta, kommer atthota ytterligare tiotusentals anställda i vårt land. Det fordras naturligtviskraftåtgärder på alla områden för att klara upp tekosituafio- Ipropositionen visas i stället flathet inför problemen. Man säger att målet förtekopolitiken måste ses i förhållande till de konkurrensmässiga förutsättningarsom flnns att upprätthålla en viss produktionsnivå. Det är en eftergivenhet somär oerhörd. Och så lägger man till att det återstår endast att 3 protokoll 1980/81:45 sätta in stödåtgärder somvi inte har råd med eller handelsrestriktioner som man inte törs tillgripa -det är vad som står, i klartext. Meden sådan uppgiven inställning när det gäller en så viktig försörjningsgren somteko - tillsammans med nedskärningar inom det ekonomiska försvaret i övrigt -finns det anledning att ställa frågan om de som talat högstämt om försvarsviljaoch försvarskapacitet menar allvar. Eller räknar man egentligen inte med någraavspärrningar, fredskriser eller ockupationer för vårt lands del? Är det bluff? Vill man ha ett överdimensionerat och dyrt militärt försvar för attskapa profiter i krigsmaterielindustrin? Detär nödvändigt att ställa den frågan och kräva ett allvarligt svar av försvarsutskottetsföreträdare, när man så öppet åsidosätter den viktiga del av totalförsvaret somdet ekonomiska försvaret utgör. Jag yrkar bifall till motion 101 i vad avser mom. 2 a och beträffande mom. 2 b till reservationen av m. fl. i vilken man biträder vårtmofionskrav. 25 iGävle (c); Vi skall behandla frågan om anslag fih överstyrelsen för ekonomisktförsvar, främst investeringarna under /81. Utskottet säger sigför sin del kunna godta den inriktning av besparingssträvandena som regeringenhar föreslagit, och man talar om en besparing på 62 milj. kr. Utskottet sägerdock klart ifrån att man inte vill ta slutlig ställning i frågan förräninnebörden av de planerade besparingarna har preciserats. Det är väl då ocksåett svar på de synpunkter som har framförts här tidigare. Närdet sedan gäller den statliga politiken på tekoområdet pekar regeringen på debeslutade målen för försörjningsberedskapen och de åtgärder som har vidtagitsför att nå dem. Regeringen pekar också på näringsutskottets uttalande om attdet långsiktiga målet för den statliga tekopolitiken bör vara att svensktekoindustri skall svara för eller mer av den totala tillförseln avtekovaror. Regeringen konstaterar att den produktionsnivån inte har uppnåtts påflera år. Försvarsutskottetvill i likhet med näringsutskottet avvakta det aviserade förslaget ibudgetpropositionen och säger att man inte nu bör göra något uttalande omtekopolitikens inriktning. Vi föreslår därför att avslår de motionersom tar upp den frågan. Närdet gäller försörjningsberedskapen på tekoområdet föreslår regeringen vissaomdisponeringar, och utskottet anser sig kunna godta de åtgärdema. Utskottetsäger vidare att mot bakgmnd av uttalande när det gällerinriktningen av besparingsåtgärderna i statsverksamheten är det ocksånödvändigt att vi tar till vara varje möjlighet som finns fih besparingar.Regeringen bör därför få i uppdrag att närmare överväga om det är lämpligt ochmedför besparingar att låta driftkostnader för oljelagring bestridas frånoljelagringsfonden. Man bör särskilt ta upp de principiella och de budgettekniskasynpunkterna. Jag vill med de orden yrkabifall till försvarsutskottets hemställan. När det sedan gäller någraav de frågor som i Hallstaham- mar tog upp och deåtgärder han pekade på, så är det riktigt att problemen på det ekonomiskaförsvarefs område blir stora , till stor del beroende på dencentralisering av näringslivet som har ägt mm. Han berördelivsmedelsberedskapen, och det är självfallet ett område som kräver mycket storuppmärksamhet. Distributionsfrågorna i samband med hvsmedelstrans-porter ochannat vid fredskriser och krigstillstånd kommer nämligen att bli besvärliga.Det läge med energiberoende som vi har försatt oss i, som pekadepå, innebär självfallet inte någon förenkling av de här frågorna. På denpunkten delar jag hans uppfattning. Mendet är också viktigt att inte ha en övertro på att pengar löser alla dessaproblem. gav själv förklaringen till det, när han sade attförsörjningsförmågan skall bygga-på det fredstida samhällets resurser. Och detär just så som hela det ekonomiska försvaret är uppbyggt. Det gör att man inteskall ha en övertro på atf ytterligare någon miljon från kan lösaproblemen på det ekonomiska försvarets område. Jag tycker att man från vpk:ssida har en övertro på mer pengar fih byråkrati i detta sammanhang. Därför harHans Petersson inte heller några lösningar att anvisa. Men när det gäller deinvändningar som han anmäler kan jag till stor del instämma i farhågorna i derapporter han talade om. 26 (); Det hedrar faktiskt i att han mycket försiktigtförfäktar de synpunkter som utskotfsmajorifefen uttalat när det gäller de härtvå frågorna om såväl tekopolitiken som de problem som sammanhänger med denekonomiska försvarsberedskapen. Det torde väl bero på att man också frånborgerligt håll erkänner att man är ute på sådana vägar där det knappast gåratt finna någon större förståelse för att föra in de här frågorna i ett totaltförsvarspolitiskt och säkerhetspolitiskt resonemang. Jagdelar i många stycken de synpunkter som i gettuttryck för, även om det där kan finnas anledning att göra vissa nyanseringar. Omvi håller oss till arbetsuppgifterna på överstyrelsen för ekonomiskt försvar,är det ändock uppenbart att de är komplicerade och svåra. De innehåller utantvivel problem, som också en del av de diskussioner som har förts omöverstyrelsens verksamhet har pekat på. Detär helt klart att det finns brister i den här verksamheten. Jag tror också attdet framför allt är angeläget att blicka framåt och något mera koncentrera sigpå den planeringsinriktning som överstyrelsen nu ger uttryck för och där manförsöker finna andra arbetssätt för att möta de största problemen i fråga omförsörjningsberedskapen. Däri ligger mycket av den inriktning som syftar fillatt skapa egna försörjningsmöjligheter, upprätthålla egen produktion ochframför allt också undvika att bli beroende av ensartade möjligheter att viatillverkare utanför våra gränser klara försörjningsbehoven genom attupprätthålla produktion inom olika sektorer av vårt näringsliv. Jag tror, ,att det i anslutning till försvarskommitténs arbete är angeläget att ni ocksåfrån borgerligt håll verkligen tar er själva i kragen och i större utsträckningväger in de här delarna i det som skall utgöra ett underlag för den kommandefemårsperioden men också anger en inriktning av säkerhets- ochförsvarspolitiken i stort. Där tror jag att ni har anledning att titta litetmer på en resursfördelning som bättre tillgodoser övriga delar inomtotalförsvaret och inte enbart det militära försvaret. Anf.27 HANS i (vpk); Till i vill jag säga att jag är väldigt tacksam föratt han biträdde min uppfattning i fråga om områdena energi och livsmedel. Jagantar att han också - utan att räkna upp hela raden av områden - har enliknande inställning vad gäller stålförsörjningen och alla andra områden som äroerhört viktiga för vårt land för att vi skall kunna klara en avspärrning, varesig det är fred eller krig. GunnarBjörk sade att vi i vpk har en övertro på miljoner. Det är inte så enkelt.Övertron på miljoner finns hos försvarsfolket och hos dem som är anhängare avden försvarspolitik som förs, där det ensidigt hävdas att man måste behållaförsvarsanslagen för det militära försvaret. Vadjag pekade på var att , när den kapitalistiska ekonomin faller samman - dengör faktiskt det och kommer att göra det -skulle detekonomiska försvaret, dvs. våra nafionella intressen av att bevara vårförsörjningsberedskap och frihet från utlandsberoende i kriser, tillsammansmed regionalpolitik, arbetsmarknadspolifik och en ny industripolitik kunnaskapa allmännytta i och med att man upprätthåller produktionen i fredstid innankriserna kommer. Därmed skapar man också jobb. Aht detta är sammanvävt. Närvi nu befinner oss i ett så kritiskt läge, när vi faktiskt direkt kan peka påatt viktiga delar av vårt samhälle kommer att falla samman, så är det interiktigt att skära ner inom just det ekonomiska försvaret. Vad jag tog upp, medutgångspunkt från den allmänna försvarsdebatt man ville föra, var attnedskärningarna skah ske i det militära försvaret, som ändå kan klara sig ochbli ett mycket mer effektivt försvar med mindre pengar. Men inom det ekonomiskaförsvaret, som är knutet till produkfion och försörjning av varor som vibehöver också i fredstid, skah man inte skära ned. Det måste vara något vettäven i försvarspolitiken. 28 iGävle (c); Jag har litet svårt att förstå att detta skulle vara en fråga omkapitalism eller inte. Att påstå det är att göra det ganska enkelt för sig ochblunda med båda ögonen.