prot · G409122 · 1980-12-31 00:00:00 — Som jag ser det finns det f, n, inget som tyder på att denbruttoinvandring vi haft och början av1980-talet väsentligen skulle förändras till sin volym. Invandringens karaktärär nu sådan att den inte nämnvärt påverkas av konjunkturförändringar. utomnordiska invandringen,som också utgör en allt större del av den totala invandringen. Enviktig fråga att ställa sig är därför hur invandrar- ochminoritetspolifiken skall kunna fullföljas i en krympande ekonomi. Regeringensambifion är klar och entydig, det har sagts här tidigare. De invandrarpolitiskamålen står fast, och detta kommer bl, a, till uttryck i regeringens direktivfill den nya invandrarpolitiska kommittén. Där sägs det klart att 1975 årsriktlinjer skall vara vägledande för kommitténs arbete. Desärskilda statliga åtgärderna för invandrare som bor i är betydande ochvittnar också om en hög ambitionsnivå. Inom t. ex. social-, utbildnings- ocharbetsmarknadsdepartementens verksamhetsområden uppgår kostnaderna för särskildaåtgärder för invandrare till betydande belopp, även om de är svåra att exaktsärredovisa. Detsamma gäller naturligtvis också de insatser som i alltstörre utsträckning görs av landsting och kommuner men också iorganisationslivet. En stor del av dessa insatser gäller åtgärder inomutbildnings- och informationsområdena. Sominvandrarminister gör jag naturligtvis allt för att invandrarnas behov inteskall åsidosättas i de valsituationer som den ekonomiska situationen försattoss i. Självfallet påverkas dock även invandrare av de besparingar somgenomförts på olika områden. Men sedan man konstaterat detta måste man ocksånotera att de kompensationsåtgärder som regeringen satt in till stödför svaga grupper även har kommit invandrarna till godo. Närdet gäller de direkta anslagen till invandrarpolitiska åtgärder, som dennadebatt handlar om och som jag har ett direkt ansvar för, har de prioriterats iden meningen att de undantagits från särskilda besparingar, även om utrymmetför nya reformer är mindre . Enväsentlig del av den invandrarpolitiska debatten gäller de långa väntetidernaför dem som ansöker om uppehållstillstånd i . Även utskottet har tagitupp den frågan i sitt betänkande. Det är bra att denna fråga penetreras, ochvarje bidrag till lösningar som kan anvisas för att råda bot på detutomordentligt svåra problem som de långa väntetiderna utgör hälsar jag medtillfredsställelse. Problemet är dock mera komplicerat och svårbehand-lat änvad man i allmänhet föreställer sig, och det är f. ö. inte unikt för Sverige.Det hänger ytterst samman med de förändringar i invandringsmönstret som gällerför alla industriländer och den grad av rättssäkerhet män önskar inbyggd iproceduren. Jagvill framhålla att man genom massmediedebatten i frågan ofta får en väl enkelbild av vad det gäller. Det talas ibland om väntetider upp till , och detkan förekomma i enstaka fall. Men då räknar man ibland från massmediernas sidaäven in tid under vilken vederbörande undanhåller sig myndigheterna efterinresan eller för att förhindra verkställigheten av en beslutad utvisning. Detär också viktigt att hålla i minnet att de långa väntetiderna är resultatet aven handläggningsordning som omfattar polis, invandrarverk, ombud och regeringskansli.Av en genomsnittiig handläggningstid faller påregeringskansliet och resten på invandrarverk och polis, men av dem som fårstanna får av De flesta av dessa ärenden når naturligtvisaldrig , eftersom de får sitt slutgiltiga ja avinvandrarverket. Detta säger jag inte alls för att förringa problemets allvar,utan för att nyansera debatten och illustrera hur viktigt det är att få heladetta komplex utrett för att kunna förbättra situationen. Inom och berörda myndigheter, främststatens invandrarverk och polisväsendet, har ett intensifierat arbeteinletts för att gripa sig an problemet. En åtgärd som avspeglar de förhöjdaambitionerna i detta avseende från regeringens sida är ju att invandrarverketstillståndsbyrå har skyddats från den generella besparing som annars drabbarverken och att polisens resurser för utlänningsärenden förstärks. Vidare pågårett utvecklingsarbete för att möjliggöra en snabbare handläggning av dessaärenden inom . Berörda myndigheter undersöker ocksåom det går att göra rationaliseringsvinster genom ändringar i reglerna och iproceduren för handläggningen av ärendena. En viktig fråga som måste belysasytterligare är även de tillståndssökandes rättsliga ställning och samhälletsinsatser för dem som väntar. Frågan om väntetidernas konsekvenser förkommunerna är också viktig att få ytterligare belyst. Det är regeringens avsiktatt i särskild ordning återkomma till i dessa frågor. Men jag villframhålla att det även är en rad problem av långsiktig karaktär som måste lösasför att de alldeles för långa väntetiderna skall minskas. Problem som kräverlösningar av mer genomgripande slag på detta område behandlas av den förra årettillsatta invandrarpolitiska kommittén. En stor del av utskottets betänkande behandlar frågan omhur vi skall få mer tvåspråkig personal. Det finns glädjande nog, som jag serdet, en bred politisk enighet om hur viktigt detta är för att förbättra inteminst invandrarbarnens och invandrarungdomarnas situation. Självfallet är detockså viktigt i många andra sammanhang. Jag vill understryka enigheten trotsden reservation som finns. Det är inte bara fråga om att det i ansvarigamyndigheter och organisationer bör finnas tillgång till personer som kanminoritetsspråk och som alltså kan ge den service som invandrare kan behöva iolika situationer. Det är också fråga om något som inte tagits upp här tidigare- att öppna en ny arbetsmarknad för dessa ungdomar genom att i ökadutsträckning se på kunskaper i ett annat språk som merit vid anställning ochutbildning. Det borde vara ett intresse för , för svensk offentligförvaltning och för näringslivet att tillgodogöra sig den enorma resursinvandrarnas språk innebär. Invandringen har tillfört det svenska samhälletmänniskor som fillsammantagna representerar språkkunskaper vi aldrig tidigarehaft någon motsvarighet till i vårt land. För utveckHng ochkontaktmöjligheter innebär detta en mycket stor tillgång. Därförbör t. ex. tvåspråkiga elever kunna försätta att studera sitt modersmål igymnasieskolan på studievägar där de senare i sitt yrkesliv kan nyttiggöra sinaspråkkunskaper. Därför bör också språkkunskaper i minoritetsspråk betraktas somen merit. Inomregeringskansliet behandlas den rapport om invandrarungdomens situafion som på mittuppdrag utarbetats. I särskild ordning bereds därvid frågan om tvåspråkighetensom merit vid anställning och utbildning. Det är ett av de delförslag som finnsi rapporten. Ettomfattande arbete i frågan har också inletts inom invandrarverket. Jag kommer iannat sammanhang att redovisa förslag till lösningar på denna fråga. Inte minstviktigt är det - såsom påpekas i den socialdemokratiska reservationen - attdiskutera frågan med de fackliga organisationerna, som inte har varitodelat posifiva till en lösning. I ett kärvare ekonomisk klimat är riskerna stora att en latentutlänningsfientlighet får ökat spelrum. Jag ser dét som mycket angeläget att påolika sätt söka förebygga detta. Vid sidan om konkreta åtgärder är informationoch opinionsbildning viktiga instrument. Genom saklig information ominvandrarnas positiva betydelse i framför allt arbetsliv och kulturliv bör vikunna överbrygga motsättningar och skapa politiskt underlag för en fortsattprogressiv invandrarpolitik. Detta är inte minst viktigt för invandrarungdomensoch den andra generationen invandrares villkor. De har inte själva kunnatpåverka beslutet att flytta från ett land till ett annat, inte bett att få växaupp kluvna mellan två kulturer. De kräver med rätta samma förutsättningar somsvenska ungdomar. Föratt uppfylla de löften vi gett i de beslut vi fattat tidigare måste vi alla taett gemensamt ansvar. Det sägs ofta att ansvaret för invandrarpolitiken är enstatlig angelägenhet, och visst är det så. Men invandrarpolitiken skulle aldrigkunna genomföras om inte landsting och kommuner, organisationer och enskildadelade ansvaret och viljan. Underdetta anförande hade ledningen av kammarens förhandlingar för en stundövertagits av tredje vice talmannen. 87 ALEXANDERCHRISOPOULOS (vpk) replik; Utskottet har avstyrkt en motion som vi väckt och som gällersvenskundervisningen för invandrare. har yttrat sig iden utredning som invandrarverket gjort när det gäller svenskundervisningenför invandrare och säger följande: "Många invandrarungdomar har svårt attfå arbete på grund av att de inte kan tillräckligt mycket svenska. Eftersomarbetsgivarna enligt lag är skyldiga att ge icke svensktalande anställda fulllön under upp till 240 timmars svenskundervisning är det i enkonkurrenssituation kanske inte så förvånansvärt att arbetsgivarna i förstahand anställer svensktalande sökande." Invandrarverkethar också yttrat sig i det här sammanhanget. "Invandrarverketsstyrelse är djupt oroad över dagens situation när det gällersvenskundervisningen. Sedan man funnit att undervisningen fungeradeotillfredsställande, tillsattes 1978 en utredning (). I väntanpå att denna skall avslutas vidtas inga åtgärder för att förbättrasvenskundervisningen. I stället håller situationen nu på att starkt försämras. Enligtlag skall de invandrare som har dåliga kunskaper i svenska få 240 timmars utbildning då de anställs. I dagens arbetsmarknadssi tuation är det emellertid ovanligt att en arbetsgivare anställer någon som saknar den lagstadgade utbildningen. Ominga åtgärder nu vidtas hotas svenskundervisningen av ett sammanbrott. Mångainvandrare kan i dagens läge inte få yrkesutbildning och arbetslösheten kommerytterligare att förvärras. Invandrarverketsstyrelse vädjar till regeringen att lösa frågan om resurser för svenskundervisningen,så att invandrarna ges reell möjlighet att få arbete och medverka iproduktionen." Dettasäger alltså invandrarverkets styrelse. Den består av representanter för de treborgerliga partierna och socialdemokraterna. Där finns bl. a. också enrepresentant för . Sammapartiers representanter i arbetsmarknadsutskottet avstyrker däremot envpk-motion som är helt i linje med vad invandrarverkets styrelse anser. Jagvill fråga invandrarministern: vilken anledning vidtar man inga åtgärder ienlighet med vår motion? Jag är också djupt oroad över att svenskundervisningen för invandrareenligt det system som vi haft inte fungerar-vi kan vara överensom att det inte gör det. som har arbetat, , har kommit så långt i sittarbete att man kommer att lägga fram sitt slutgiltiga betänkande med,såvitt jag förstår, en något annorlunda lösning av frågan. Att i det lägetbifalla en motion som syftar till att inom ramen för det nuvarande systemetgöra vissa marginella förändringar är kanske inte särskilt meningsfullt,eftersom regeringen har sagt att vi avser att försöka behandlabetänkandet så snabbt att ett nytt system kan träda i kraft . Det är alltså regeringens ambition att medutgångspunkt från det betänkande som lägger fram få en ny lag fr.o. m. den 1 juH 1982. 89 ALEXANDERCHRISOPOULOS (vpk) replik; Jag hoppas att invandrarministern talar om detta också för departikolleger som sitter i styrelsen för invandrarverket. Enannan sak: förklarade med mycket retorisk ochpompös jultomtestämma att regeringen generöst kommer att öka anslaget tillinvandrare . motioner som vi behandlar om anslag till invandrarverket gäller det iverkligheten en minskning av resurserna , dvs. en försämring med 1,3miljoner- och invandrarverkets uppgifter om pris- och löneomräkningen liggerpå 1,8 miljoner. Delar invandrarministernPär uppfattning om ett generöst bemötande av invandrarna ifråga om anslagstilldelning, och vilka anslag gäller det i så fall? Vad jag förstår redovisade det som står iarbetsmarknadsutskottets betänkande, nämligen att det förslag som regeringenhar lagt fram rörande åtgärder för invandrarna innebär en anslagshöjning med24 miljoner eller . Det står på första sidan i betänkandet, och jagutgår ifrån att det är rätt räknat. Omjag däremot fattade rätt var det invandrar-organisationerna som denne tog upp. Anslaget till dem är inte uppräknat såmycket. Det är uppräknat med , och det är i och för sig inte ~vill jag gärna säga - så mycket att det täcker den penningvärdeförsämring somhar skett. Men det är lika mycket som alla övriga organisationer medstatsunderstöd har fått i den här budgeten. Jag skulle gärna ha sett att dethade blivit mer. 91 (): I samband med behandlingen av vuxenutbildningspropositionen talade jagom behovet av en reformerad tolkutbildning. Eftersom man måste betraktautbildnings-, behörighets- och arvodesfrågor som ett sammanhängandeproblemkomplex, har vi motionärer berört förvaltningslagens bestämmelser ocharvoderingsfrågorna i en följdmotion, som behandlats avarbetsmarknadsutskottet. Vifår veta att förvaltningsrättsutredningen kommer att se över 9 § iförvaltningslagen - den paragraf som stadgar att myndigheter bör anlita tolk,där så erfordras. Vi vill att myndigheterna skall anlita tolk, och därtill iförsta hand av kommerskollegium godkänd tolk. Det är en förutsättning för attde invandrarpolitiska riktlinjerna skall komma i närheten av sitt förverkligande.Hösten 1982 kommer ett förslag - kanske det genomförs 1983. harmycken orätt hunnit vederfaras både invandrare och tolkar. Diskussionengår , när bestämmelserna om tolkprov antogs av . Detförvånar mig att dåvarande statsrådet inte beaktade de tunga remissinstanserna,som redan då föreslog att myndigheterna skulle åläggas att använda i förstahand godkända tolkar. Jag vill nu påminna om dessa uttalanden, bl. a. av TCOoch LO, vilka nu i än högre grad än tidigare äger sin giltighet. JOhar med anledning av ett klagomål mot en invandrarbyrå uttalat sin förvåningöver att någon kunnat ifrågasätta principen att man i första hand skall anlitaav kommerskollegium godkänd tolk. Då detta inte överallt är självklart, är det enligtvår mening nödvändigt att man för in dessa få ord i lagen. Annars kan mansaklöst ta bort hela paragrafen, som är så självklar men ändå till intetförpliktande: myndigheter bör vid behov använda tolk. Beträffandevårt yrkande nr 2 om enhetliga tolkarvoden svarar utskottet att det inte ärberett att förorda att gör ett uttalande som får Nr 122 betydelse för ersättningens nivånär det gäller tolkning. Det är klart att dessa Torsdaeenden frågor, normalt sett, avgörs genomavtal. 23 aoril1981 fastställt och Kommunförbundetrekommenderat vissa taxor, som olyckligt- vis är mycket olika sinsemellan. Utskottet gör gällande att tolkarnas arvoden Invandrarpolitiken fastställtsgenom centrala överenskommelser. Detta stämmer inte. De avgörs i varje kommun.Och kommunerna följer oftast rekommendation beträffandearvode. När det gällers. k. spilltid, restid o. d. träffas dock vitt skildaöverenskommelser. I de flesta fall är tolkarna uppdragstagare - bara i några fåkommuner finns det anställda tolkar. Det är ingen slump att kraven på en grundlig utredning omtolkarnas utbildningsförhållanden, yrkesutövning och arbetsmarknad kommer frånmånga olika håll. Den nuvarande, ytterst otillfredsställande situationenstartar en ond cirkel. Kvalificerade tolkar överger yrket, om de inte kanarbeta på heltid. Uppdragen sprids på alltför många händer, och tolkförmedlarekan inte garantera godkända tolkar till exportföretag, domstolar etc, än mindreför de nyinvandrades kontakter med kommunala myndigheter. Vi mofionärer är övertygade om attvåra motioner, trots avstyrkandet, fört frågan framåt. 92EVA (): Även detta betänkande om invandringoch åtgärder för invandrare visar en glädjande samstämmighet kring målen förinvandrings- och minoritetspolitiken. Det finns, som tidigare nämnts, endast enreservation av socialdemokraterna, och vi är alla från den ickesocialistiskasidan överens om att den är onödig. Nettoinvandringen har uppgått tillungefär 15 000 personer . Det har skett en förskjutning under de senasteåren från nordbor till icke nordbor. är siffrorna enligt preliminärberäkning; 13 700 totalt, varav 2 700 nordbor och 11 000 icke nordbor. En stor del av den utomnordiska invandringen sker som enföljd av internafionella åtaganden. En fjärdedel av den utomnordiskainvandringen utgörs av flyktinginvandring och ungefär hälften avanhöriginvandring. Det finns några grupper som är särskilt sårbara. Det är deutiänningar som finns här och som väntar på att få uppehållstillstånd. Det ärvissa grupper invandrarungdomar och vissa grupper av invandrarkvinnor. När det gäller de långa väntetiderna för att fåuppehållstillstånd stryker vi återigen från utskottets sida under hur viktigtoch hur angeläget det är att de blir kortare. De människor som drabbas får levaunder en oacceptabel psykisk press, som kan fördärva deras möjlighet till ettposifivt liv i när de sent omsider får sitt tillstånd. Inom både invandrarverket och behövsinsatser. Jag vet av erfarenhet att det här är svårt, men jag ser det som heltnödvändigt ur framför allt mänskligt perspektiv, men det finns också ettekonomiskt perspektiv. har redogjort för de insatsersom nu görs för att förkorta väntetiderna. Invandrarungdom är inget enhetligt begrepp. kartläggning av samhällets insatser för invandrarungdom ochförslag till åtgärder, som man gjort på invandrarministerns uppdrag, sägs attdet finns vissa riskgrupper bland invandrarungdomen, och det är denyinvandrade, de sent invandrade och de med bristfällig eller ofullständigsvensk utbildning. Många av de svårigheter som möter ungdomarna iutbildningen och på arbetsmarknaden bottnar i språksvårigheter. Trotsomfattande insatser i när det gäller hemspråk och svenska som främmandespråk har många av ungdomarna dåliga kunskaper i svenska och därmed svårigheteratt tillgodogöra sig utbildningen. Det behövs ökade insatser, bl. a. en förbättrad utbildningi invandrarkun-skap för skolpersonal för att öka förståelsen för de problem somfinns, och det behövs en tvåspråkig personal inom olika utbildningar. När det gäller invandrarkvinnorna är inte heller de någonenhetlig grupp. En del kvinnor är i hög grad dubbelarbetande, andra enbarthemarbetande med svårigheter att få lämna hemmet. För många gäller att de intehar någon möjlighet att lära sig svenska eller talar svenska mycket dåligt. Deblir oerhört isolerade och förlorar den centrala roll i familjen som detidigare har spelat. Det är viktigt att projektet med alternativ pedagogik isvenskundervisning för invandrarkvinnor, som bedrivs av bl. a. för invandrarkvinnor, med medel från svenskundervisningskommittén,och även andra projekt utvärderas samt att också jämställdhetskommitténs förslagtill introduktionsutbildning för invandrarkvinnor prövas. Det gäller också för oss - det var inne påtidigare - att ta vara på den resurs som invandrarna utgör, att ta vara påderas språkkunskaper och att också ta vara på den utbildning de har med sigfrån sitt eget land. Det är viktigt att man tar till vara den språkligakompetensen hos anställda i kommuner och landsting och hos myndigheter och isamband med rekryteringar ser till att befattningar där kunskaper i oHka språkär betydelsefulla i möjligaste mån besätts med innehavare av sådana kunskaper.Här är utskottsmajoriteten helt överens med reservanterna. Jag kan hålla med om behovet av tolkar.Men jag vill också säga att det 1979 gjordes en ändring i förvaltningslagen 9§, där man ändrade "kan" till "bör". Det kan tyckas varaett litet steg, och man kunde önska att det blir "skall"när det gäller att använda tolk. Slutligen; är ett invandrarland. Vi får allt flermänniskor till oss från fjärran länder. Det ställer krav på ökade insatser. Dåär det viktigt att vi i ett ekonomiskt trängt läge inser att fortsattasatsningar på invandrarpolitiska åtgärder innebär att vi tillgodogör ossmänskliga resurser på ett bättre sätt och faktiskt därmed också spararekonomiska medel. Jag yrkar med detta bifall till utskottets hemställan. 93 ALEXANDERCHRISOPOULOS (vpk) replik; Man blir litet ledsen och trött på allt det här vackra talet ominvandrarkvinnor från olika ledamöter. Detär ju på det viset att vi i den motion om svenskundervisning för invandrare somvi lagt fram föreslagit konkret attlagen om svenskundervisningen skallkompletteras med uppsökande verksamhet för hemmavarande invandrarkvinnor, somf. n. lever i total isolering i hemmet. De kan leva hela sitt liv i Sverigeutan att lära sig svenska. Dettavar ett av de krav som framfördes i motionen. och hennespartikamrater i utskottet har varit med om att avstyrka det kravet. Närdet gäller svenskundervisningen för invandrare är det på det viset attregeringens ekonomiska politik ger som effekt att arbetsmarknadsutbildningen,KOMVUX och den svenskundervisning som bedrivs inom studieförbunden minskarenormt i kvalitet och kvantitet. Detta är något som drabbar justinvandrarkvinnor, som skulle behöva svenskundervisning. Detsom återstår, utöver de här vackra fraserna och den här känslan förinvandrarkvinnor, är konkreta förslag om hur har tänkt sig att lösade problem som invandrarkvinnorna har . Det intressanta är vilkenställning man tar till konkreta förslag som lagts fram - inte allmännadeklarationer om invandrarkvinnornas situation. Anf.94 () replik: säger att han blir ledsen och trött. Ja, det ärju , så jag förstår att han kanske är litet ledsen ochtrött. Närdet gäller svenskundervisningen för hemmakvinnor finns det olika projekt meduppsökande verksamhet. a. har RIFI, för invandrarkvinnor, tillsammans med ochett studieförbund en sådan försöksverksamhet på gång. Man undervisar kvinnornai svenska som man undervisar dem i samhällskunskap. Man tar hand ombarnen. Detfinns också i olika kommuner en hel del andra projekt på detta område. Det ärviktigt att de här projekten utvärderas. Den utredning somjämställdhetskommittén har gjort när det gäller invandrarkvinnorna har kommitmed ett förslag, och jag hoppas att ser till att det förslagetkommer att prövas. har sagt att - och det stårockså i betänkandet -det kommer förslag från svenskundervisningskommittén. Dåär det rimligt att vi avvaktar de förslag som läggs fram. Vi är överens om attsvenskundervisningen behöver förbättras. 95 ALEXANDERCHRISOPOULOS (vpk) replik: Herr talman! Jag kännermycket väl fill den organisationen. Den är av mycket litet intresse förinvandrarkvinnor. Hur många är det som kan tänkas få utbildning inom RIFI? Detär 20 eller högst förregeringen och det parti tillhör en ekonomisk politik som innebäratt resurserna för arbetsmarknadsutbildningen eller för den svenskundervisningsom bedrivs av AMS, KOMVUX och alla studieförbund minskas. Det gör att dessastora studieförbund helt och hållet kommer att spola svenskundervisningen förinvandrare. Anf.96 () replik; Det kommer att satsas mer på arbetsmarknadsutbildningen. Man har fåttökade medel för det. Den kommer att utvecklas successivt i den mån det behövs. PärGranstedt har tidigare redovisat vilka åtgärder som vidtas speciellt förinvandrarungdomarna. Det är givet att det också kommer att ges ökademöjligheter för de invandrarkvinnor som så önskar. Vi skall vara medvetna omatt det finns en hel del invandrarkvinnor som på grund av den tradition som dehar med sig hemifrån inte kan delta i vare sig svenskundervisningen ellerarbetsmarknadsutbildningen. 97 (); Jag hade inte tänkt anmäla mig till denna debatt. Besvikelsen blevemellerfid för stark, varför jag antecknade mig för de här föratt göra ett inlägg om , som står mig mycket nära. Närarbetsgruppen för invandrarfrågor 1967 tog initiativ till ,utgick man ifrån att det var helt klart att invandrarnas behov av informationoch orientering om det svenska samhället och dess lagar var stort. dokumenterades också mycket snart. Upplagorna av de dåutkommande fem editionerna steg, och tidningen möttes med ett mycket positivtintresse. Stiftelsen som utger har också tagitflera initiativ för att förbättra den här typen av information. Jag kan nämnaatt veckoeditionerna utges på åtta språk. För att underlätta förståelsenav svenska språket har editionen "På lätt svenska" tillkommit.