prot · G409160 · 1980-12-31 00:00:00 — Om jag förstoddebattartikeln rätt, så drog man slutsatsen att det i och för sig hade varit enriktig åtgärd, men att det inte var ekonomiskt möjligt att vidta den. Det ärockså så som regeringen har diskuterat när det nu gäller att dra nerbudgetunderskottet, minska upplåningen av pengar och snabbt komma in i en bätteekonomisk situation. Men jag vill gärna säga att jag, efter den nedtrappningsom kommer att ha skett när detta program är färdigt, anser att resterande delav livsmedelssubventionerna i stort sett bör ligga kvar. Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt fillytterligare replik. AnL 16GRETHE (): De senaste årens diskussioner kring priset påvåra livsmedel som produceras av råvaror från jordbruket har mycket rört sig ominkomstmålet, dvs. jordbrukarnas inkomster och den ekonomiska och socialastandard som de borde garanteras vid prissättningen på livsmedel. Så har ocksåvarit fallet när det har gällt det avtal med grunder för de närmaste årensprisförhandlingar som vi skall godkänna. Jordbrukarnasvillkor är mycket olika beroende på dels storleken på Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. jordbruksföretaget,dels under vilka klimatbetingelser som företaget drivs. De senaste årensutveckling mot allt fler specialiserade företag och mot att fler och flersköter jordbruket på deltid har ytterligare accentuerat svårigheterna attträffa överenskommelser som av jordbrukarna upplevs som rättvisa. Konsumenternahar också gett uttryck för sitt missnöje - det kan vi läsa itidningarna. I över hälften av jordbrukarhushållen är inkomsternafrån tjänst eller rörelse utanför jordbruket högre än inkomsterna frånjordbruket. Det tolkas av den ena parten så, att jordbruket ger för dåligainkomster. Men av den andra parten tolkas det så, att jordbrukarna förutomjordbruksdriften har både tid och möjlighet att skaffa sig andra inkomster. Det finns inte anledning att här ta upp denna och andrastötestenar i prisförhandlingarna. Jag ville med detta bara visa att det underdet har pågått en kraftig omstrukturering och rationaliseringav det svenska jordbruket. Detta måste få lov att påverkaprisöverenskommelserna. Det mest näraliggande problemet för dagens svenskajordbruk är emellertid den i snabb takt ökande inflationen, som på grund av detinflationsskydd som är inbyggt i det nya avtalet kommer att medföra mycketsnabbt stigande livsmedelspriser. De halvårsvisa ökningarna kommer under denärmaste åren att späs på med sänkningar av subventionsbeloppen och ökademarginaler för handeln, som vill kompensera sig för inflafionen. Sverigeskonsumenter kommer därför att få uppleva prisökningar påmaten som slår mycket hårt, om inte lönerna stiger. Det finns i det här sammanhanget en intressant jämförelse,som ingen av de föregående talarna har tagit upp. Medan priserna på desubventionerade baslivsmedlen höjdes , har de 1981 höjts . Detta belopp kan jämföras med vårt totalaprisindex på dagligvaror, som bara har höjts . Vi kan alltså komma i ensituation där det, på grund av sänkta eller åtminstone stabila priser på mångaandra konsumtionsvaror, inte blir någon ökning av lönerna medan priserna på livsmedel,speciellt då priserna på de livsmedel som vi måste inhandla, höjsenormt. Det är naturligtvis detta som gör att vi - som i morgonensradiodiskussion om livsmedelspriser- möter många konsumenter som är mycketförfärade över den prisökning som äger rum på livsmedel. Den är ju oerhörtmycket större än prisökningen på många andra varor. Jag tycker inte att man kanbortförklara detta genom att säga att prisökningarna på jordbruksprodukterutgör en så liten del av lönen från arbete och att jordbrukarnas löner är en såliten del av priset. Vi måste se detta så som det upplevs av den vanligekonsumenten. Det är inget tvivel om att det kommer att bli ettköpmotstånd från konsumenternas sida, och då anmäler sig med en gång frågan;Vad skall vi göra om vi får starkt ökade överskott av livsmedel, som kanskemåste lagras på grund av att det är färskvaror -1, ex. i , vilket ärmycket dyrbart -eller som måste exporteras, med stora förluster. konsumenternaoch kanske också producentkollektivet? Jag skulle vilja fråga jordbruksministern, även om han nuinte är i kammaren: Vad överväger jordbruksministern att göra åt detförhållandet att vi nu får ständigt stigande överskott på färskvaror avlivsmedel, som egentligen är väldigt viktiga varor för oss men somkonsumenterna inte kommer att ha råd att köpa? Man kan inte bara, som skedde vid den senastejordbruksdebatten här i , säga att så länge konsumenterna har råd att köpastereoapparater har de också råd att köpa livsmedel. Då gör man sig skyldigtill den stora missuppfattningen att alla konsumenter skulle ha sammaköputrymme. Det har de inte. Det är främst låginkomsttagarna och barnfamiljernasom har en besvärlig situation just när det gäller baslivsmedel och även andralivsmedel. Det är dem och deras situation som vi måste tänka på. Man har tidigare mycket diskuterat inkomstmålet, men jagtror att både för jordbrukssidan och för konsumentsidan blir produktionsmåleten stor fråga att diskutera i de närmaste prisförhandlingarna. Hur skall vikunna klara den svenska livsmedelssituationen, med ständigt stigande överskottframöver? Hur skall vi få bort dessa överskott om vi inte har råd att inhandladem? Jag har själv varit med om att försöka få fill stånd enbalanserad produktion på äggmarknaden. Vi har lyckats fill en del, genom attdels pressa priserna, dels gå ut med kostinformation till konsumenterna ochdels med producenterna få ett avtal om en begränsad produktion. Men det ärbara på det området som man har lyckats med detta. Och det var mycket kärvt attkomma fram till detta avtal om en begränsad produktion. Man hade mycket storaöverskott innan vi kom fram till en sådan ordning. Därför tycker jag att det är mycket angeläget att avjordbruksministern få besked om vad han överväger att göra för att lösa dennabesvärliga ekvation, som gäller vad vi producerar och vad vi konsumerar. 1 jordbruksutskottets betänkande behandlas en hel del andrafrågor, som ingen av de tidigare talarna har tagit upp i någon störreutsträckning. Men man bör understryka att. det i propositionen och utskottetsbetänkande framhålls att stödet till jordbruket i norra nu kommer attökas, så att detta jordbruk inte drabbas av inflationen i större utsträckningän i andra delar av landet. Det bör också konstateras att man nu tillåter attproduktionen av svenskt socker ökar, därför att man tillåter en störresockerbetsareal, trots att vi har en i stort oförändrad konsumfion. Det kommeralltså att innebära minskad import av socker bl. a. från under detnärmaste året. Detta att ha en viss import av socker från var annarsett mål som vi tidigare hade satt upp i biståndspolitiken. Men det kommer vialltså nu att slopa i största utsträckning. Vi kommer dessutom som konsumenter att få känna avprisökningar på grund av det ändrade systemet för utjämning av råvarukostnaderför industrin som vi beslutar om i och med behandlingen av detta betänkande.Det har tidigare utgått en viss ersättning till industrin för att den fått köpa Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. råvaror iSverige till högre priser än den behövt betala om råvarorna köpts påvärldsmarknaden. Detta har man finansierat genom att lägga avgifter på såoviktiga livsmedel som choklad, sockervaror, starköl och kex. kommer sådanaavgifter att läggas även på baslivsmedel, och vi kan alltså förvänta oss attockså detta får en viss inverkan på priserna. Sedan har vi frågan om hur livsmedelssubventionerna kommeratt utformas . Vi vet att subventionerna skall sänkas och attpriserna kommer att öka kraftigt på alla varor. Därför är det viktigt hur mankommer att fördela subventionerna och på vilket sätt de kommer att minskas. Detär angeläget att vissa baslivsmedel skyddas mer än andra. Jag vill gärna idetta sammanhang påpeka att man inte helt har följt de näringsmässigarekommendationerna från t. ex. livsmedelsverket och , men jaghoppas att det vid den framtida behandlingen av dessa frågor kommer att tashänsyn till vad som anförts i dessa rekommendationer. Jag vill också peka på att jordbruksutskottet har uttalatatt den livsmedelsberedning som har arbetat underjordbruksministerns ordförandeskap inte har släppt ifrån sig så mycket av sinakunskaper till allmänheten eller till . Egentligen var det ju meningenatt livsmedelsberedningen skulle arbeta för att få en anpassning av jordbruksproduktionenoch prispolitiken till de rekommendationer som avgivits av våranäringsexperter. har i betänkandet nu uttalat, att man villveta litet mera om vilka slutsatser livsmedelsberedningen har kommit fram till.Livsmedelsberedningen skulle vara ett rådgivande organ för regeringen, och detvore därför intressant att få veta vilka intryck jordbruksministern har tagitav vad som kommit fram vid livsmedelsberedningens sammanträden. I betänkandetber man bara rätt försynt om en redovisning. I betänkandet finns också ett avnitt som handlar om deofta diskuterade produktionsavgifterna eller, som det nu heter, dedifferentierade pristilläggen och vilken verkan de har. Egentligen skulle mantillämpa differentierade pristillägg när det fanns pristryckande överskott, mengenom det beslut som har fattats har man fått differentierade pristilläggutan någon anteckning om att de skall upphöra vid de tillfällen dåpristryckande överskott inte föreUgger. Det är faktiskt så att även om vi haröverskott, så är dessa inte alltid pristryckande. Därför håller parterna iprisförhandlingarna på med att utforma ett nytt gränsskyddssystem, så att vikan se till att när vi har överskott på marknaden kommer dessa att pressapriserna. har det faktiskt varit så att det vid fleratillfällen förelegat överskott på varor, men priserna har trots det legat myckethögt. Detta är naturligtvis en följd av att vi har ett gränsskydd i ochatt jordbruket och dess industri inte så mycket känner av konkurrenstrycketfrån andra producenter. Vi i konsumentdelegationen tycker att det är mycketviktigt att få till stånd ett gränsskyddssystem som motverkar att man sätteronödigt höga priser vid de tillfällen när det finns överskott och när manalltså borde sänka priserna för att få avsättning för sina varor. Den härfrågan är inte slutgiltigt avgjord, men den kommer att avgöras inom dennärmaste veckan, och jag hoppas att det också pädet området skall kunna fattas ett beslut som leder till sänkta priser förkonsumenterna. har i sitt betänkande 36 också tagitupp flera motioner som handlar om de metoder man använder inomjordbruksproduktionen, speciellt inom animalieproduktionen. Det har kommitmånga signaler om att man skulle använda metoder som var olämpliga urdjurskyddssynpunkt och kanske också riskabla för konsumenterna. Även omman inte har kunnat bevisa detta, tycker jag det är viktigt attjordbruksutskottet nu har gjort ett uttalande om att man verkligen villunderstödja all den forskning och utveckling som sker för att fåproduktionsmetoder som är biologiskt riktiga och som inte heller för dem somskall konsumera livsmedlen kan innebära någon fara. Men jag vill gärnaunderstryka att man inte får rikta denna uppmaning enbart till de s. k.storproducenterna, till djurfabrikerna. Det år inte bara storleksordningen påproduktionen som är viktig. Man måste faktiskt ha bra produktionsmetoder ävennär man har 2 500 svin och inte bara när man har 3 000 svin. Detsamma gällerhönsen - det kan inte vara antalet höns som är avgörande, utan det avgörandemåste vara i vilken form man driver sin produktion. Det är riktigt att detkanske har varit de stora produktionsenheterna som drivit fram dessa metoder,men det hindrar inte att man hos småproducenter ibland använder samma metodersom hos storproducenterna. Därför hälsar jag med tillfredsställelse attutskottet här har gjort uttalanden som visar att man är angelägen om att få enbättre utveckling. Utskottet understryker "det angelägna i att fortsattaansträngningar görs för att närmare belysa effekterna avantibiofikaanvändningen inom animalieproduktionen och för att komma till rättamed dess negativa verkningar". Utskottet anser vidare att den verksamhetsom f. n. pågår på många håll inom myndigheterna skall kunna tillgodose de syftensom i flera motioner har anförts i dessa frågor. Jag tycker det år mycket bra att det har kunnat bli ettsådant uttalande från utskottets sida. Jag hoppas verkligen att producenternaockså skall hörsamma denna uppmaning. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till densocialdemokratiska reservationen vid jordbruksutskottets betänkande nr 36. Iövrigt yrkar jag bifall till utskottets förslag. Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. AnL 17ARNE i (): Med hänsyn till att debatten om dettajordbruksärende nu har pågått ganska länge och att kammaren vill sluta iungefär den tid som man har tänkt skall jag hålla ett något kortare och kanskelitet annorlunda anförande än jag hade avsett. Det är att märka att när vi nu behandlaren prisöverenskommelse som inte har föregåtts av en uppgörelse mellan deförhandlande parterna, skulle man mycket väl kunna tänka sig att det skulle halett fram till en svårare handläggning i jordbruksutskottet än vad som brukarvara fallet. Det skulle kanske också ha kunnat ge anledning till en lång ochlitet mer bitsk debatt i kammaren, Så har inte heller varit fallet. Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. konstateraatt det helt enkelt är på det sättet att jordbruksutskottet på väsenfligapunkter är enigt. Den reservation som socialdemokraterna har fogat vidbetänkandet innehåller samma saker som man brukar anföra i reservationer.Bilden är på den punkten ingalunda oförändrad. Mot denna bakgrund, fru talman, var det kanske bara på enenda punkt, nämligen där talar om den kalla handens politikgentemot konsumenterna, som man avvek från den hovsamma ton som debattörernatidigare här har använt i debatten. Jag vet uppriktigt sagt inte vad tänktepå då han talade om de borgerliga partiernas kalla hand mot konsumenterna. Detkan rimligen inte ha varit den förhållandevis lilla del i reservationen somhandlar om ökat konsumentinflytande vid prisförhandlingarna. Det är i och försig fullt legifimt att ha den synpunkten, men den måste då också syfta fillnågonting. Den måste rimligen syfta till att ökat konsumentinflytande skulle geanledning till sådana förhandlingar att vi finge lägre priser på livsmedel.Även om det nu vore på det sättet att en sådan här reservation harhaft fog för sig - jag är mycket osäker på det - har den fåttmindre fog för sig. Medan vi i modern tid inte har haft jordbruksföretag somgår i konkurs - det har i varje fall varit utomordentligt ovanligt - så har videt . Och det ger vid handen att det knappast kan ha varit så, attjordbrukets förhandlare har varit så utomordentligt framgångsrika att det finnsfog för att med den motivering som jag nämnde driva tanken om ökatkonsumentinflytande. Jag,förstår alltså inte riktigt vad uttrycket om denkalla handens politik syftade på, . I reservationen tar man också upp den skrivning frånriksdagens revisorer som berörde två saker, nämligen ökadmålstyrning av jordbruks-prisregleringen och frågan om bättre möjligheter attstämma av jordbruksöverenskommelserna mot det faktiska utfallet. Revisorernapekade i det sammanhanget på "avsaknadenav specifika mått på ekonomisk och social standard för jordbrukare", somdet står. Jag vill ställa frågan, om vi över huvud taget har något sådantspecifikt mått på vad som är social standard på en viss nivå för någoninkomstgrupp. Naturligtvis har vi inte det. Det år därför som man tidigare närman talat om jordbrukets inkomster har sagt att utövarna av jordbruk bör ha eninkomstnivå jämförbar med andra gruppers. talade man omindustriarbetare osv. Det måste väl ändå vara på det sättet att det inte finnsnågot sådant mått. Följaktligen uttrycker man sig i relativa termer, görjämförelser med andra grupper osv. För den skull tycker jag att den del avreservationen som tar upp de här frågorna inte är särskilt intressant. Däremot finns det, fru talman, anledning att uppehålla siglitet vid jordbrukarkårens sammansättning. Den är utomordentligt heterogen.Således är den sammansatt av både yngre och äldre brukare, av små och storabrukare. Därutöver driver jordbrukarna sin näring under utomordentligt olikaklimatiska förutsättningar - förutsättningarna att driva jordbruk är alltsåganska olika. Det skulle snabbt kunna föra tanken till att detta ger anledningtill utomordentligt stora olikheter i fråga om brukarnas inkomster - och detgör det också inom vissa gränser - men att märka är att det just nu ger precissamma inkomstbild för alla brukare. Man har inte en kalkyl som får täckningvare sig i det stora eller i det lilla företaget, vare sig hos den som är ungeller hos den som är gammal, vare sig brukaren bor i norr eller i söder. Dettager mig anledning att säga att vi står inför en svår jordbruksekonomisk kris.Det kan då knappast - om jag återgår till den delen av den socialdemokratiskareservationen - ge något gott stöd för tanken att vi nu måste se till attkonsumentinflytandet förstärks. Det har egentligen inte så mycket med saken attgöra, utan det är helt enkelt på det sättet att det möjligen skulle kunna förafram till en bättre förståelse för jordbrukets situation, så för den skull kandet ligga någonting i det. Men jag är inte säker på att det är det som SvanteLundkvist och de övriga socialdemokraterna har avsett när de har tagit upp dehär frågorna. Jag vill bara helt kort peka på att det ändå måsteförhålla sig på det sättet att det inte gäller olika förutsättningar, beroendepå om man inom jordbruket har en högre eller en lägre andel eget kapital iföretaget. Båda företagsformerna - både den med hög och den med låg andel egetkapital -måste ju ha förräntning på kapitalet. Det är möjligen den inte heltointressanta skillnaden att den som har en något högre andel eget kapital kanha större elasticitet i sitt företag, vilket betyder att han kanske inte"kursar" det vare sig första eller andra året som han inte får någonutdelning på sitt kapital - det leder dock till samma resultat. För denmed hög andel lånat kapital kan det leda till att konkursen i företaget kommermycket snabbare. Det är den skillnaden. Vad saken ytterst gällde var att man skulle rikta sig motdem som hade det största behovet. Det låter så utomordentligt bra, men detverkade precis som om man inte hade minsta kläm på att varje företag måste haen ekonomisk kalkyl och en täckning för kapitalet, alldeles oberoende av påvilket sätt detta har anskaffats. Jag vill, fru talman, inte förlänga debatten, utan nusluta med att yrka bifall till utskottets hemställan på alla punkter. Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. AnL 18SVANTE () replik: Jag skall inte heller förlänga debatten. Menjag måste få säga att det är djupt tragiskt när man hör i Ljungförklara att han inte begriper vad vi menar när vi talar om den kalla handen idetta sammanhang. Det gäller utskottsmajoritetens yrkande om avslag på vårakrav om en översyn av konsumentdelegationen inom jordbruksnämnden och överhuvud taget en översyn av de här organens sätt att fungera. motiv är att utvecklingen inom jordbruketnu har blivit så mycket sämre för jordbrukarna än vad den var förut.Utvecklingen har blivit så mycket sämre också för konsumenterna. Självfallet ärdet lika angeläget, om inte mer angeläget, att vi nu får översynen till stånd,så att vi verkligen i ett pressat och besvärligt läge kan få det underlag fördiskussionerna som skulle ge bästa möjliga förutsättningar att komma tillrättvisa lösningar. Nr 160 Det är inte på det sättet att man. så fort man talarom att konsumenterna Frerinopnden möjlighet till insyn och annat,är ute efter jordbrukarna. 5 inni1981 misstanken att jordbrukarna skulleha någonting att dölja, när man är så rädd för att ge konsumenterna den här möjligheten. Nej,, vill Reslerins av nri ""verkligen jordbruksnäringens väl och vill man acceptera att det är två pnin 7 inrrl parter som skall försöka sämjas i det härsammanhanget, då skall man bruksnrodukter tillmötesgå de krav som vi sedan fyra år tillbakahar rest när det gäller den här översynen, den här regleringen och de funktioner som skall finnas. AnL 19 i () replik; Ja, det är möjligt att det var tragiskt förSvante att höra att jag inte förstod det här. Jag sade dessutom attdet var fullt legitimt att ha den uppfattningen. Men jag pekade på att om dethade funnits fog för uppfattningen, så skulle vi möjligen ha haft eller i varjefall trott oss ha en bättre lönsamhet inom jordbruket än vi har . Jag menade, och det står jag fast vid, att det finns ändåinget skäl att driva frågan med sådan intensitet, när vi nu har så klara bevisför att jordbruket inte har någon lönsamhet att hugga in på. Det är fulltmöjligt att det skulle, som jag sade, öka förståelsen för jordbrukets problem. Vi tycker att de krav på förändring som ni driver f. n.drivs för förändringens egen skull. Därför har dessa krav inte heller i årkunnat biträdas av utskottsmajoriteten, och jag kan inte tänka mig att kammarenkommer att göra på annorlunda sätt. AnL 20 () replik: Jag skall bara konstatera att iLjung inte fattar vad det är fråga om. AnL 21 (): Motion 1980/81:319 med och migsom undertecknare, som behandlas i jordbruksutskottets betänkande nr 36,speglar något av den oro som vi känner över de risker som kan uppstå vidanvändandet av antibiotika i fodret till våra slaktdjur. Vi vet att vi inte ärensamma om att hysa den här oron. Frågan har ju tidigare varit uppe till behandling häririksdagen. Men vi har även sett många varningstecken belysta itidningsartiklar. Flera vetenskapsmän har också tagit upp denna utveckling i vårtland. De svenska slaktdjuren får mer antibiotika än . Av en beräkning framgår att man nu ger dem 30ton . Det finns uppgifter som säger att antibiotikatilldelningen är likaomfattande för svenska djur som för befolkningen. Lågdosenför djur gör att de växer snabbare. Högdosen används mest när man harsmå utrymmen för djuren, t. ex. vid massuppfödning av grisar, då det finnsstora risker för att smittosamma sjukdomar kan spridas bland djuren.Sammanlagt får alltså svenska slaktdjur antibiotika . 26 får för att de skall växafortare och för att de inte skall bli sjuka,medan skrivs ut för att bota sjuka djur. En fördel med antibiotikaanvändningen är att djuren växerfortare och att uppfödningen blir mer lönsam. Nackdelarna, som vi ser det, äratt allt fler som arbetar med djurhållning och foderfabrikation numera drabbasav allergier. Det kan också bli problem för dem som arbetar med antibiotika omde själva får en sjukdom där medlet skulle behöva användas. En annan risk som vi har påtalat i vår motion gäller destickprov som tas av de slaktade djuren. Dessa prover tas av veterinärer.Djurkropparna hinner passera ut i handeln utan att något händer, och då kan manifrågasätta värdet av sådana prover. är mycket kritiskt mot antibiotikabruketi djurstallarna, särskilt mot användningen av medlet för att uppnå snabbaretillväxt. Utskottet skriver att man har full förståelse för de kravvi framställt i vår motion, och att våra livsmedel bör vara befriade frånfrämmande ämnen. Helt naturligt hade vi som motionärer varit mertillfredsställda om vi fått se att utskottet tillstyrkt direkta åtgärder föratt få bort dessa risker. Men vi anser i alla fall att den här frågan harfallit framåt genom våra krav. Vi ser nu att t. o. m. utskottets ordförandeerkänner att man använder antibiotika. I en debatt här i kammaren 1976 sadeordföranden; "Antibiotika i foder används inte i , Antibiotikaanvänds efter veterinärrecept vid sjukdomsbehandling av djur." trorjag i alla fall att både ordförande och utskott har fått insikt i att bruket avantibiotika f. n. är vanligt förekommande.