prot · G40915 · 1980-12-31 00:00:00 — "Vägningen av skäl för och emot svenskkrigsmaterielexport leder enligt min mening till att huvudregeln av utrikes-och neutralitetspolitiska hänsyn bör vara att sådan export är förbjuden.Beredskapshänsynen bör emellertid medföra att export tillåts i sådana fall dåutrikes- och neutralitetspolitiska skäl mot export saknas eller har ringabetydelse." Min fråga blir följaktligen: Står handelsministern ochregeringen kvar vid beslut att krigsmaterielexport i princip skallvara förbjuden? Så till svaret på mina frågor. Den första frågan lyder:Hur har svenska Boforskanoner kunnat hamna i flotta? Bakgrunden ärdenna: 1963 rekommenderade FN sina medlemsländer att införa vapenembargo motSydafrika. Ett ovillkorligt hinder mot krigsmaterielexport från tillSydafrika föreligger således. Enligt för år1979-1980 är tio minsvepare av s. k. Thornklass i flotta utrustademed Boforskanoner, tre fregatter av Presidentklassen har vardera en och en Boforskanon. Även på landbacken använder sig av svenska kanoner, modellBofors L70. Handelsministerns svar blir litet av goddag yxskaft. Hansäger att båtarna är byggda i och kom under sydafrikansk flaggpå och . Handelsministern säger: "Sedanbörjan av har tillverkat luftvärnskanoner. En typ licenstillverkades också under i bl. a. Englandoch i mycket stora serier." Och vidare: "Det kan tänkas att endel av sådana licenstillverkade pjäser eventuellt i moderniserat skickåterfinns också i andra länder än tillverkningsländerna." Indirektfår man läsa ut att de svenska Boforskanonerna troligen kommit till via licenstillverkning i . Avbilderna som jag visar på kammarens bildskärm framgår det att tre fregatter avPresidentklassen är utrustade med Boforskanoner , men av texten framgår också att modernisering har skett 1969, 1971, 1977 och 1979. Det ärsnarare och inte före det av FN rekommenderade vapenembargot från1963 som svenska Boforskanoner placerats på sydafrikanska fregatter. Är detsärskilt sannolikt att en modernisering så sent som vid slutet av 1970-taletskulle utesluta modernisering av kanoner? Handelsministern säger i sitt svar:"Det kan tänkas att en del av sådana licenstillverkade pjäser eventuellt imoderniserat skick återfinns också i andra länder äntillverkningsländerna." Det kan inte bara tänkas. De finns där - varsågod! Bilderna 3 och 4 visar att Boforssystemet finns i övrigt iSydafrika. Texten lyder: Boforssystem i produktion, i tjänst hos många länderinkluderande , , , , , ,, , , , , , ,, , , , , , , , Englandoch . Vi borde kunna vara överens om att den okontrolleradelicenstillverkningen är den stora boven när svenska vapen uppträder där deinte bör finnas. Boforsvapen i är ett bevis för att kontroll avlicenstillverkning "fyller ett praktiskt ändamål" om man villkontrollera svensk vapenexport. Handelsminister bör omnågon veta vad det betyder att man reglerar licenstillverkning och reexport iett lands lagstiftning. Det var ju handelsministern personligen som sökteövertala att skulle få exportera till . är sombekant till utlandsberoende - motor, elektronik och beväpning - och USAmed stöd av sin lagstiftning om licenstillverkning vägrade attexportera till . Den amerikanska motorn tillverkas som bekant pålicens i . Även kan och bör naturligtvis skärpa sin lagstiftningbeträffande licenstillverkade svenska vapen utomlands - om regeringen ochriksdagen så vill. Handelsministern medger att licenserna är en av de svårafrågorna. Men vad menar handelsministern med att i nästa andedrag åberopa 1969års krigsmaterielkommitté som sade att "en skärpning av lagstiftningen pådetta område inte skulle fylla något praktiskt ändamål och därför heller inteborde vidtas". Om den utredningen inte var klokare, skall man av dettauttalande förstå att den borgerliga regeringen inte bryr sig om att svenska vapen,licenstillverkade utomlands, ej kontrolleras i svensk lag? sade 1971att man utgick ifrån att vederbörande myndigheter begagnar sina möjligheter attförhindra att avtal om produktionssamarbete eller försäljning avtillverkningslicenser utnyttjas för ett kringgående av gällande förbud mot,krigsmaterielexport. Då var nämligen informerad om att företagenalltid kontaktade krigsmaterielinspektören innan eventuell försäljning avtillverkningslicenser ägde rum och följde de råd som denne gav företagen. Minafrågor till handelsministern måste bli: Vet handelsministern om att Om den svenska vapenexporten Om den svenska vapenexporten svenska Boforskanoner tillverkas på licens för Sydafrikasoch många andra länders räkning? Hur ser den hemliga licenslistan ut? Ärregeringen beredd att medverka till att lagstiftningen skärps när det gällerlicenstillverkning? Min andra fråga i interpellationen är om vi har tillåtitexport av flygplan till . Handelsministern svarar att varken militäraeller civila plan har exporterats från till . Över huvud tagethar ingen export av krigsmateriel från till förekommit, sägerhandelsministern. Men enligt införsel- och utförselstatistik för har2 ton delar till flygplan till ett värde av . Min fråga gällde också till vilka plan dessa reservdelar levererats.Om vi levererar reservdelar är det ganska sannolikt att vi harlevererat flygplan. Självfallet finns dessa reservdelar inte under statistikenför krigsmateriel eller vapen. Alla vapen återfinns nämligen inte under denbenämningen. Stridsvagnar får man söka under fordon, tillsammans medspecialfordon, lastbilar etc., krigsfartyg under fartyg, osv. Under andrarubriker i statistiken finner man att radiotelefoner och radiotelegrafer för1,1 milj. kr och reservdelar till dessa för närmare 1 milj. kr. En mängd annan materiel, bl. a. navigationsutrustning, harockså exporterats dit. Om nu inte har exporterat vare sig militära ellercivila plan till , varför exporteras då reservdelar till flygplan dit? Min tredje fråga gällde . Handelsministerns svarklarlägger inte mer än att direkt till har ingen export avkrigsmateriel förekommit. Men har vi då exporterat till ett varv i förvidare export till ? Hur stämmer det med vår lagstiftning, som sägeratt vi endast får exportera till regeringar? Det var ju för att undvika attsvenska vapen skulle falla i orätta händer - dvs. hos vapenhandlare utanförregeringarna - som regeln infördes att endast sälja till regeringar. Har denborderliga regeringen här infört en ny princip? Min fjärde fråga gällde om regeringen givit tillstånd förexport till av ubåtar, som det heter i annonsen, "fullt anpassbaratill nya vapen och konstruerade med tanke på morgondagens krig". Jagfrågade också om ubåtar möjliga för atombeväpning är att beteckna som defensivavapen. På den frågan har jag inte fått något svar. Jag noterar att regeringen meddelat att det intefinns något hinder för företaget att förhandla med om en försäljning - iklartext ett förhandstillstånd. Handelsministern säger att berörda ubåtar är avkonventionell batteridriven typ, projekterad och konstruerad för torpedbestyckning,och att en anpassning av ubåten till atombeväpning inte är möjlig. annonseras"den nya svensken", som den kallas, i internationella militärtidskriftersom "fullt anpassbar till nya vapen och konstruerad för morgondagenskrig". Hur skall man kunna tolka begreppet morgondagens krig som annat änett kärnvapenkrig? Min fråga till handelsministern blir följaktligen: Om dennya exportubåten senare kan beväpnas med atomvapen, skulle regeringen då getillstånd för en försäljning till ett land som är utrustat med atomvapen?Frågan från min interpellation kvarstår: Är ubåtar för atombeväpning attbeteckna som Slutligen: På nytt framgår det hur väsentligt det är medparlamentariska beslut om vapenexporten och en årlig redovisning till riksdagenav vilken export som skett, till vilka den skett och omfattningen av den föratt allmänheten den vägen skall ha möjlighet att granska vapenexporten. Minfråga till handelsministern blir: Är regeringen beredd att medverka till att ensådan insyn och parlamentarisk beslutanderätt över vapenexporten införs? Om den svenska vapenexporten 18OSWALD (vpk): Den svenska vapenexporten har inte någon gångunder efterkrigsfiden kunnat betecknas som av handelspolitiska skäl viktig. Detfinns intressanta variationer, export på och upp till1,5, % och fram till 1960- och 1970-talens siffror på - allträknat på andel av totalexporten och i löpande priser. Det finns således ingenanledning att anta att skulle gå i konkurs, om landet inte skulleexportera några vapen. Så inte heller då på nytt närmar sig"enprocentsmålet" när det gäller vapenexporten. Men eftersom det ärett fåtal företag som bedriver vapentillverkning och vapenexport, blir dennaviktig för just dessa företag, och deras bokslut. Det är i första handföretagsekonomiska intressen som ligger bakom vapenexporten, i som iandra länder med marknadsekonomier. Tillsammans med de försvarspolitiska skälen, attförbilliga anskaffningen till den egna försvarsmakten genom längre serier ochinternationellt utbyte av teknik, ger detta tillräckligt underlag för att utövapåtryckningar på regeringar av olika slag om att vår vapenexport måstefortsätta. har sitt eget militärindustriella komplex, som med hänsyntill nationens storlek inte är litet och betydelselöst. Men det är i det här sammanhanget också viktigt att pekapå det som sade , nämligen att de försvarspolitiskaskälen heller inte på något sätt kan tas till intäkt för att vi skulle bedrivaden vapenexport som vi har . Skulle det vara så att vapenexporten ärnödvändig för att vi skulle kunna ha vapentillverkning för vår egenförsvarsmakt, skulle den behöva vara av mycket större omfattning, och det finnsinga som helst politiska möjligheter i det här landet att få till stånd envapenexport av den omfattningen. Det är faktiskt också så att de regler som vihar haft under många decennier utesluter tillstånd till vapenexport avförsvarspolitiska skäl. Vad som är oroande är att ,1978 och 1979, visar en mycket tydlig ökning av vapenexporten. Fram till 1978var nivån relativt stabil, omkring eller av totalexporten, mendärefter har en mycket stark ökning kunnat konstateras, som i sin interpellation. De siffror som finns tillgängliga för iår uppvisar inte heller någon avtagande tendens - tvärtom. Del finns såledesall anledning att fråga regeringen och i första hand handelsministern, om dennaökande tendens är en medveten satsning från regeringens sida att i rådande Om den svenska vapenexporten ekonomiska läge tillåta en vapenexport också avhandelspolitiska skäl. Vapen är lättsålda, och de svenska vapnen berömda försin kvalitet, så här finns uppenbarligen en marknad som det kan vara frestandeatt utvidga. Vi vet också att det är en internationell tendens att framför alltde stora vapenexportörerna i satsar hårt på en utvidgning både avtillverkning och av export. Så några ord om de svenska bestämmelserna ochderas dllämpning och verkan i praktiken. Det är lätt att hålla med Maj BrittTheorin om att svenska vapen dyker upp överallt där de inte borde få finnas. Såhar det alltid varit, ända sedan den svenska vapenexporten börjadeuppmärksammas i någon större omfattning . är vi tydligen på vägin i en liknande situation som , den som gjorde att vi fick endebatt, en precisering av bestämmelserna och också på grund av det en tydligminskning av exporten. Jag vill särskilt påminna om den ofta bortglömdabestämmelsen om förbud mot vapenexport till stater med inre oroligheter och medförtryck av den egna befolkningen. Den passusen i våra bestämmelser har detofta inte tagits någon större hänsyn till. Vi har friskt exporterat vapen tilllatinamerikanska diktaturer med öppna inre oroligheter och ett ohämmat förtryckav sina egna medborgare. är det framför allt länder i som dettydligen anses fritt fram att exportera till. har nämntSydkorea, och jag vill följa upp detta genom att fråga handelsministern, om hananser att regimen i inte förtrycker sina egna medborgare. Det finnsockså en intressant passus i interpellationssvaret som gäller just reexport -dvs. export till ett tredje land - av svenska vapen. Ett annat land som vpk ofta hartagit upp i diskussionen om vapenexport är . Det orättfärdigaannekterandet av och det krig - vi skall kanske kalla det folkmord- som bedrivit där är en skamfläck för alla som inte klart taravstånd. Till har tidigare kunnat sälja vapen med de mestkrystade bortförklaringar som någonsin har hörts i sådana här sammanhang, ochdet vill inte säga litet. Vad får vi nu läsa i interpellationssvaret? Jo, attSverige ingalunda har exporterat krigsmateriel till men väl exporteratvapenmateriel avsedd för . Vi har alltså här en exakt upprepning avdiskussionen i om export av vapen till Indonesien.År i krig, har inre väpnade oroligheter eller ärIndonesien ett land till vilket man utan vidare kan tillåta export av vapen, ominte direkt så i varje fall indirekt via ett land som ? kan vi i läsa att förmodligenkommer att lägga ned sin röst i FN vid den sedvanliga omröstningen som skallfördöma handlingssätt. FRETILlN;s, motståndsrörelsens, representanteruttalar öppet farhågor för att det är den svenska vapenexporten som liggerbakom detta sensationella beslut. Det är bara att vidarebefordra frågan tillhandelsministern och den borgerliga regeringen: Kommer att i FN lägganed sin röst vid omröstningen, och görs detta i så fall av omtanke om den svenska vapenexporten till ? Slutligen några ord om det större begreppetkrigsmaterielexport. Handelsministern svarade på minfråga om exporten till och åtföljande åtaganden om utbildning av libyskamedborgare i . Enligt handelsministern hade detta ingenting att göra medkrigsmateriel. Jag vill aktualisera ett annat land där, enligt minmening, motsvarande problematik föreligger. Det gäller , längst ned på denarabiska halvön, som har sålt patrullbåtar till. Även om dettahar vi från vpk:s sida tidigare frågat handelsministern. På grund avhändelseutvecklingen i området satsar nu stort på för att bygga uppbaser och landets krigsmakt. har också figurerat i samband med krigetmellan och , precis som . Anser handelsministern att det inteföreligger någon risk för att de svenska patrullbåtarna kan beväpnas av Omanoch att därmed svensk krigsmateriel på nytt kan komma att figurera i ett sammanhangdär den inte borde få finnas? Om den svenska vapenexporten 19SVEN-ERIK (): Det finns en klar tendens attvapenexportfrågorna förekommer allt oftare i kammardebatterna. Detsamma ärförhållandet i dagspress och tidskrifter. Helt visst speglar dessa debatterockså ett stigande intresse hos en bred allmänhet i vad gäller vapenexportensorsaker och villkor. Det finns inte heller någon anledning att väja för dennadebatt. Det är tvärtom angeläget att ta till vara varje tillfälle att seriöstgranska problemet. Förhoppningsvis kan vi då komma till rätta med en hel del avde missuppfattningar som frodas, och förhoppningsvis kan vi också diskutera ossfram till ett underlag för bättre exportregler när dagen kommer för ett besluti frågan. Men, fru talman, en debatt om vår vapenexport kan inteföras från någon annan utgångspunkt än den försvars- och säkerhetspolitik somvårt land har bestämt sig för. Skulle bestämma sig för att heltavskaffa sitt försvar, skulle vapenexporten också försvinna helt. Denkrigsmaterielproduktion som vi upprätthåller i vårt land har, enligt minuppfattning, som sin enda uppgift att sörja för den svenska försvarsmaktensmaterielbehov. Faller detta behov bort ändras förutsättningarna helt ochhållet. tror jag inte att någon total avrustning liggersärskilt nära i tiden. Varje fredsvän måste erkänna det faktum att spänningarnamellan stormaktsblocken inte har minskat. Kapprustningen fortsätter,strategiska betydelse ökar, och där befinner sig i enobehaglig skärningspunkt. Att förvandla till ett militärt vakuum låtersig inte göras i detta läge. Ochatt ett svenskt försvar haren uppgift att fyllaäven i djupaste fred framgår av det senaste årets statistik över flygvapnetsoch marinens ingripanden för att hävda svenskt luftrum och svensktterritorialvatten. Vi har ju skyldighet till detta enligt den internationellafolkrätten. Ändå bedömer vi ju det möjligt att ytterligare skära nedanskaffningen av materiel till det svenska försvaret. Vi gör det av ekonomiskaskäl, och om detta råder i stort sett politisk enighet. Men då måste vi ocksåha klart för oss Om den svetts ka vapenexporten konsekvenserna.Det här innebär i sin tur att vår egen krigsmaterielindustri förlorar det somskall vara dess huvudunderlag. Tillverkningsserierna blir inte tillräckligtstora och långa för att kostnaderna per tillverkningsenhet skall kunna hållaspå en rimlig nivå. Om vi inte skall göra oss helt beroende av import måste avekonomiska skäl en del av denna produktion avsättas utomlands. Och inte nog meddet - utvecklingen av nya vapentyper måste då i ökad grad ske isamarbete med andra länder, länder som tillämpar mer liberalaförsäljningsregler än . Här möter vi sannerligen ett snabbt växandeproblem. Så här långt hoppas jag att handelsministern instämmer i mittresonemang. Men vad som då blir alltmer viktigt är valet av kunder, avmottagarländer. De s. k. neutrala länderna i är få och små, och det ärf. ö. knappast troligt att de kommer att öka sina inköp från annat änrent marginellt. Det ligger då nära till hands att den svenskakrigsmaterielindustrin kastar sina blickar på den stora gruppen utomeuropeiskaländer som inte är knutna till något av stormaktsblocken. Där finns både gamlaoch nya nationer som gärna skulle vilja köpa vapen från just , som ärväl känt för sin obundna hållning och sin högtstående industriteknik.Åtskilliga affärer görs också, och en del av affärerna har gett sina ekon.Några av affärerna har det talats om här . Jag finner det vara på sinplats att varna för den sortens exportdrivar. Krigsmaterielexport är en ganskaosäker marknad, även om man tillfälligt kan göra goda vinster. Framför allt ärdet ont om verkligt stabila neutrala nationer av demokratisk typ. Någon annantyp av mottagarnationer har jag svårt att tänka mig när det gällerkrigsmaterielexport. Det finns därför all anledning att välja mottagarländermed största urskiljning. Dagens interpellationsdebatt har till stor del handlat omtillämpningen av nu gällande regler för vapenexport. Låt mig här slå fast attknappast något land har strängare vapenexportregler än , Ändå torde mankunna säga att svängrummet varit större än vad som i praktiken tillämpats.Själv skulle jag nog gärna ha sett att fillämpningen hade varit ännu strängare.Jag åsyftar här enstaka händelser som inträffat både under socialdemokratiskregeringstid och . De nuvarande riktlinjernahar ju varit i kraft . Vad som återstår är att dra de rätta slutsatserna ochkonstruera reglerna därefter. Men jag vill då än en gång understryka attinriktningen av vår säkerhetspolitik blir avgörande för hur framtiden skallgestalta sig i den här frågan. gjorde ett påstående och ställde enfråga. Hon påstod att vi var i avsaknad av en parlamentarisk kontrollbeträffande vår krigsmaterielexport. Hon frågade hur regeringspartierna såg pådetta problem. Jag vill påminna om att utredning faktisktföreslog inrättandet av ett parlamentariskt organ, ett rådgivande organ, somskulle användas när man skulle bedöma om affärer skulle tillåtas eller inte.Detta avvisade . Det passade inte in i det konstitutionella mönstret,enligt vilket ansvaret väl ändå måste ligga på regeringen. Det finnsnaturligtvis en annan lösning - den anvisades redan då - och den skulle kunnaanvändas i betydligt större utsträckning i fortsättningen. finns dockutrikesnämnden som är just ett organ där man kan ha ett förtroligt samråd partieremellan och där tystnadsplikt råder. Jag tror nämligen inte att det är möjligtatt diskutera affär för affär offentligt - man gör det inte när det gällerandra industriaffärer heller. Slutligen existerar också konstitutionsutskottetfortfarande med en rättighet och en skyldighet att granska regeringsbesluten.Det har förekommit att exportbeslut har tagits upp till granskningi . Vid varje sådant tillfälle har utskottet fått noteraatt regeringen inte har överträtt de riktlinjer som gäller. Även om de ärganska stränga, har regeringen hållit sig inom deras ramar. Regeringens besluthar alltså inte gett anledning till någon anmärkning. Jag tycker att dettaförhållande borde påpekas. Som jag inledningsvis framhöll är det angeläget att vi fårbort en del grava missförstånd och påståenden. Det är faktiskt inte så att denhandel det här gäller sker okontrollerat och utan parlamentarisk kontroll. Om den svenska vapenexporten utläste att det skullefinnas någon sensationell nyorientering i de tankegångar som ligger bakom debeslut som fattades om svensk vapenexport. Jag tror att det var ytterligare ettutslag för den sensationslystnad på detta område som präglar över huvud taget. Huvudregeln att vapenexport bör vara förbjuden ärtillkommen därför att man därigenom får ett förfarande som innebär att varjevapenexportärende blir prövat och för utfärdande av en speciell exportlicens.Jag skulle vara förvånad om inte krigsmaterielexportutredningen kommit till denslutsatsen att detta system bör bibehållas. Vad sedan beträffar licenstillverkningen har jag i mittinterpellationssvar sagt att detta är en av de svåra frågorna. Maj BrittTheorin frågade varför man skulle citera utredning och varför man överhuvud taget skulle syssla med vad den kommit fram till. Svaret är mycketenkelt. Genom att påminna om vad denna utredning sade och om den proposition ifrågan som sedan den dåvarande regeringen skrev 1971 får vi en belysning avanledningen till att licenstillverkning av olika vapen utomlands funnits underen , och då i stor skala under . Jag anser faktiskt,, att det finns all anledning att för att ge en bild avnuläget påminna om detta sakernas förhållande. sade sedan att handelsstafistiken visade attvi hade exporterat några reservdelar till flygplan till underföregående år. Ja, nu kan jag inte handelsstatistiken utantill, men jag vet attvi inte har beviljat några exporttillstånd för krigsmateriel till . Jag anser att skadar svenska intressengenom denna typ av ryktesspridning. Att en riksdagsledamot i liksom mereller mindre låter ana att vi i smyg håller på och säljer krigsmateriel tillSydafrika, är för Om den svenska vapenexporten Jag tycker att det är beklagligt. Viexporterar inte någon krigsmateriel till . Vad är det då för flygplansdelar som har gått dit? Det kanjag inte nu avgöra. Men sålde några flygplan avtypen Safari till . I vad mån det är reservdelar till dessa Safariplansom har skeppats till , och då gått via sydafrikansk hamn, vet jag inte.Jag vet inte heller om det kan vara så att det är fråga om reservdelar tillSAS-plan, ty SAS flyger nämligen på och behöver väl antagligenreservdelar där. Om det gäller sådan flygmateriel kanske det också ingår iexportstatistiken. Jag upprepar att jag vet att inte säljer krigsmaterieltill . Jag undrar vad egentligen har för avsiktermed att i påstå att kringgår FN:s förbud mot vapenexport tillSydafrika. Frågan om har flerfaldiga gånger debatteratshär i . Beträffande ubåtarna till gäller att de ärkonvenfionella och inte avsedda för atombeväpning. Frågan om att via parlamentariska beslut i stället förregeringsbeslut styra vapenexport är - som här sade - prövadav regeringen . Man fann då att det stred mot riketsgrundlagar att ha en sådan uppläggning. Det är i stället så att det ärregeringen som kollektiv och inte handelsministern som individ som fattar deolika beslut som just nu diskuteras. konstitutionsutskott har vidare möjlighet - ochbegagnar antagligen också den möjligheten - att granska de olika beslut som harfattats av regeringen. Dessa frågor kan också tas upp i utrikesnämnden. Inför låt mig säga den kanonad av misstänkliggöranden frånolika håll av den politik som bedrivs pä detta område vill jag, liksom skett imitt interpellationssvar, påminna om varför exporterarkrigsmateriel. Vi behöver ett försvar för att hävda vår neutralitet i händelseav krig och vår alliansfrihet i fred. Vi vill inte göra oss beroende av enbartimport av krigsmateriel. Vi har därför en egen försvarsmaterielindustri.