prot · G409145 · 1980-12-31 00:00:00 — Saken kompliceras emellertid av att tillhör deländer till vilka inte anser sig böra sälja krigsmateriel.Bestämmelserna om krigsmaterielexport tillämpas dess värre både inkonsekventoch godtyckligt. De tordeinte heller vara tillämpliga på den typ av kunskaper som förmedlas inom ramenför utbildningen av libyer i . Man kan dock på rådande grundval hävda att det bör finnasen rimlig överensstämmelse mellan bestämmelserna om krigsmaterielexport ochförmedlingen av utbildningstjänster. Detta kan ha betydelse för den alliansfriapolitikens trovärdighet. Från denna utgångspunkt är det olämpligt att Sverigesäljer utbildningstjänster med direkt militär tillämpning till länder vilka viinte är beredda att sälja vapen till. Större delen av det aktuella utbildningsprogrammet förlibyer i är ur dessa synpunkter harmlös. Utbildningen avsågs emellertidfrån början innefatta också smärre moment med militärteknisk tillämpning. Ett flertal statsråd i regeringarna , ochFälldin II kände antingen till detta ellerborde ha insett det. Vissa statsråds offentliga försäkringar om motsatsen ärinte förenliga med den olust och oro de redan på ett tidigt stadium påstår sigha hyst. Dessa omständigheter ger anledning till kritik mot alla detre borgerliga regeringarna. Denna kritik kan riktas mot underlåtenheten av attta upp frågan till ordentlig behandling i resp. regeringar. En kontroversiellfråga av denna typ borde ha blivit föremål för regelrätt genomlysning ochsamlad diskussion i regeringen. Ett särskilt ansvar åvilar uppenbarligen i denna delhandelsministern i regeringen , . Saken hörde till Carsämbetsområde. Med den politiska dignitet han själv uppger sig ha givit denborde det varit naturligt att han i rådande läge tog initiativ till enregelrätt diskussion och behandling, inneslutande hela regeringen. Hädar Carsunderlät detta. Av handlingarna framgår att han i stället på ett mycketdiskutabelt sätt sökte öva informella påtryckningar på Telub-chefen. Hädar Carsovilja att vid hearing yttra sig över dennaomständighet styrker Telub-chefen version i berörda stycke. På grundav vad sålunda förekommit är en anmärkning mot berättigad. Telub-affärens andra problem ur konstitutionell synvinkelär regeringens information till i frågan. Av betydelse är här dedirekta svar på frågor vilka lämnats i kammaren av dåvarande statsrådetBurenstam . Vid genomgång av Telub-affären harStaffan medgivit att han lämnat felaktig sakinformation ikammaren. Han har förklarat detta med att han själv fått ofullständiginformation av Telub-chefen . Denna förklaring kan dock inte anses tillfredsställande.Visserligen stämmer förklaring så till vida med BenktDahlbergs utsagor, som att den sistnämnde själv medgivit att han i sin direktainformation till statsrådet varit ofullständig. Av svar i kammaren framgår dock att han måste ha hafttillgång till andra informationer än dem som på direkt väg förmedlades tillhonom av . refererartill sådana sekretess- och materielfrågor vilka tidigare varit föremål Granskning av statsrådens tjänsteutövning in. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. föruppmärksamhet från ledningen för försvarsdepartementet. Detta talar klart föratt haft kontakt med åtminstone någon regeringskollegai saken och då dryftat de komplikationer som var förenade med utbildningen ifråga, felaktiga information till kammaren harsålunda inte varit omedveten. Frågan gäller därnäst ifall det finns omständigheter somkunnat göra förtegenhet försvarlig. En sådanomständighet hade kunnat vara hänsynen till den sekretess som får anses råda ifråga om privatekonomiska avtal, vilka regeringen fått insyn i. Denna omständighetäger knappast tillräcklig tyngd, och har f. ö. inteheller själv åberopat den. Regeringen kan i sådana fall besluta om hävande avsekretessen. Den politiska vikt saken fått gör att sekretessen inte kan ansesursäkta statsrådets förtegenhet. Även om Telub-saken rent allmänt fått högstöverdrivna proportioner, var det av vikt att fick korrektinformation. Mot bakgrund av det anförda finns därför skäl att riktaanmärkning mot med avseende på informationen tillriksdagen. uttalar sålunda kritik mot regeringarna FälldinI, och förderas handläggning av Telub-ärendet. Särskild anmärkning riktas mot statsrådenHädar och . Jag yrkar bifall till detta uttalande. AnL 42 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Jag får meddela att anslag om kvällsplenum har uppsatts. AnL 43ANDERS (): Låt mig börja med att genast konstatera attden socialdemokratiska reservationen i detta ärende präglas av hyckleri. Dettahar också kännetecknat socialdemokraternas uppträdande i Telub-affären från början. Reservationen är starkt kritisk till och olika regeringarshandläggning av Telub-affären. Affären borde enligt socialdemokraterna ikonstitutionsutskottet aldrig ha kommit till stånd. Samma ståndpunkt intogderas partiledare i en TT-intervju, som gjordes med honom den 12mars . Vi skulle ha stoppat affären, säger i intervjun. Detta är ett märkligt uttalande, som förtjänar att synasnärmare. och socialdemokraterna har nämligen, när det gäller ,en hel del på sin meritlista. Låt mig börja med detta, fru talman, eftersom detger en nyckel till hela affärens fortsatta handläggning från socialdemokratiskthåll. Man tog 1974emot den libyske premiärministern på ett officiellt besök i sig hade han den libyske niarinchefen och en rad andra höga libyskadignitärer. De avfestades tre. För attunderstryka de särskilt hjärtliga förbindelserna förlades det besöket, förutomhos statliga myndigheter, som normalt sett förekommer vid ett officiellt besök,också hos det socialdemokratiska partihögkvarteret, hos och , Tydligen vårstämningen god, förJalloud uttryckte vid det avslutande mötet, vilket jag tillåter mig att citeraur den samtalsuppteckning som då gjordes, "sin glädje över att fä görabekantskapen med , med vilken han kunnat konstatera många gemensammaåsikter och i vilken han var tacksam att se en personlig vän". Dettakontrasterar, fru talman, mot uttalanden om , Jalloudinbjöd också att besöka , och detta tackade inte bara ja tillutan han sade också att han "önskade benytta sig avdenna inbjudan", Ja, fru talman, glädjen stod sannerligen högt i tak. Igåva från fick - han är liksom Kadaffi från börjankavallerist - en kamelsadel och en piska, och kvitterade med attöverlämna en Dalahäst i kromosomformat. Ett avtal slöts mellan och , sominnefattar samarbete på en rad områden, bl. "yrkesutbildning","konsulttjänster", "know-how" och "experter". På speciell begäran av fördes också ämnet"kärnenergi" in. Det hade inte något emot - detta trots attLibyen inte hade undertecknat avtalet om icke-spridning avkärnvapen. Därefter förekom ingående förhandlingar med om hur dettapraktiskt skulle realiseras. Det var väl bara den begynnande svenskakärnkraftsdebatten som fick regeringen att till slut hoppa av. Dehandlingar vi har fått till visar inte på någon störretveksamhet från början när det gällde att förhandla om kärnenergi och liknandefrån svensk sida. Libyerna framförde också vid besöket i Sverigeönskemål om att få köpa militära vapen. Det meddelades dem från svenskt håll att detta mötte svårigheter med tanke på svensk politik på vapenexportområdet. Offensiva vapen kunde inte komina i fråga. ställde däremot i utsikt köp av defensiva svenska vapen. Dit räknas t. ex. luftvärn och kustartilleri. Enligt en PM som utskottet fått från försvarsdepartementethade den libyske utrikesministern uppfattat beskedet som följer; "Palmeskulle då ha sagt att det ej var möjligt att exportera offensiv krigsmateriel,men han var beredd att överväga möjligheten av export av viss defensivmateriel," Denna PM delgavs fyra högre UD-tjänstemän, och de reageradeicke mot Palmes löften och formuleringarna, I den svenska pressen diskuterades vid det aktuellatillfället de libyska önskemålen om köp av vapen. konstaterade -och det stämmer överens med den här bilden - i ett reportage ombesöket att inte kommer att sälja några "offensiva vapen"till . Hur det skulle bli med defensiva, som man alltså också förhandladeom, nämndes inte. Den frågan var öppen. Det konstaterades också i pressensreferat från besöket. Jag har med hjälp av fått fram enimponerande samling pressklipp från besöket. Telub, som kom till i sin nuvarande form under den socialdemokratiska regeringen, hade en stark inriktning på utbildning i olika elektroniskt inriktade ämnen och gjorde stora satsningar på . Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. 5 protokod 1980/81:142-146 Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. VD , som enligt vad som uppgivits i pressen själv är socialdemokrat, varutbildning av den typ som skedde med libyerna en del av företagets"affärsidé". På direkta frågor svarade i utskottet attTelub aldrig hade avråtts från att ha kontakter med av tidigaresocialdemokratiska regeringar, aldrig av dem heller avråtts från att ändra sinaffärsinriktning, aldrig över huvud taget fått några pekpinnar när det gälldesamarbetet med . Precis samma sak sade Telubs styrelseordförande vid sitt besök i utskottet. Regeringen har alltså aldrig avråttfrån den typ av utbildning som den s. k. Telub-affären omfattar eller på någotsätt försökt få Telub att ändra verksamhetsinriktning. Man hade goda möjlighetertill det, eftersom Telub var ett statligt företag. Att det kan vara problem att handlägga affärer av dettaslag visar den s. k. Teleplan-affären. Den socialdemokratiska regeringen gavgenom sin statssekreterare i , , klarteckentill en utbildning i som skulle skötas av ett svenskt företag, Teleplan.Utbildningen var för libyska officerare och rörde sig om elektronik, optronikoch datorer. Det libyska luftförsvaret var motpart i . Teleplan ansåg det korrekt att få klartecken till dennautbildning hos regeringen och tog kontakt med . Ärendetgick på remiss till krigsmaterielinspektören, statens industriverk, UD m. fl.Den 16 september 1975 besökte Teleplans VD, direktör , statssekreterarenBengt och fick då enligt direktör klartecken till affären.Det fantastiska är att nu efteråt påstår sig över huvud taget inteminnas ett dugg av det samtalet. Han har dock konstaterat att det ägde rum -det finns antecknat i hans almanacka. Men klartecken gav han. Förmodligendärför att man på tid ansåg det helt självklart att ge klarteckentill affärer med . Dessutom visar minnesförlust hur svårt detkan vara att komma ihåg saker efteråt. Men rätten att glömma, frutalman, kan ju inte tillkomma bara socialdemokratiska statssekreterare. Mycket mer skulle kunna sägas om vad som händeinnan Telub-affären blev aktuell. Tiden räcker inte till för mer än att ge englimt av hur socialdemokraterna kraftigt ökade samarbetet med påkänsliga områden, hur löften gavs och avtal skrevs. Att så hår i efterhandkomma och påstå att man varit kritisk till denna affär och att den borde ha stoppatsär ingenting annat än hyckleri. Det måste man säga när man känner tillförhistorien. KU granskade Telub-affären så sent som . Det vardå inte alls något tal om att affären inte borde ha kommit till stånd. Socialdemokraternauttalade visserligen viss kritik mot affären, men det gjordes på tolv rader. Nuvet man bättre, och kritiken mot regeringen behöver utskottets socialdemokraternu 378 rader för att utveckla. Det har tydligen hänt någonting sedan förraåret. Det är bara att konstatera att socialdemokraterna förraåret trodde på den version som gav inte bara utskottet utanockså svenska massmedia. Liksom inblandade statsråd trodde de på hans ord närhan sade att det var fråga om icke-militär utbildning. Det låter sig iefterhand sägas att man inte skulle ha trott på honom utan pressat honomhårdare. Jag vet inte om det hade givit resultat, men man kan ju alltid hävdadet nu när facit finns. Det finns emellertid då anledning att citera vad OlleSvensson sade om framträdande för förraåret; "Vi har tyvärr inte någon stenografisk uppteckning av vad BenktDahlberg sade inför utskottet, men jag håller gärna med dig" - det gälldealltså försvarsministern - "om att han ingav också oss stortförtroende när han framträdde," Det citatet är gammalt. Vad som har sagts skall inte tolkas som ettförsvar för att affären med kom till stånd. Förvisso år det önskvärt medett normalt handelsutbyte med såväl som med andra länder i världen, ochdet finns anledning att uttrycka förhoppningen att Telub-affären inte harskadat det normala affärsutbytet med detta land. Men det kan inte vara rimligtatt ha en militär utbildning av personer från ett land som vi inte kanexportera krigsmateriel till. Det konstaterar också utskottets borgerligamajoritet. Det är viktigt att hålla i minnet att när ficksin föredragning i ärendet upplystes det henne av föredragande UD-tjänstemanatt vi hade förpliktelser mot enligt avtalet som undertecknades av OlofPalme 1974. Detta hävdar inom parentes sagt fortfarande de libyer som man nuförhandlar med om att häva kontraktets militära del. Att då inteingrep mot affären framstår som förklarligt. Hon utgick från att det rörde sigom en utbildning som inte hade några speciella militära inslag. Det har i sammanhanget sagts att det rörde sig om personerfrån den libyska krigsmakten. Det handlar emellertid om unga rekrytersom knappast kan betecknas som militärer i vanlig mening. Det skall härframhållas att utbildning av utländska militärer är relativt vanlig i Sverigeoch alltid har varit det. Vi har i utskottet fått en förteckning som visar attdet har varit normalt . I utskottsbetänkandet räknarvi också upp en lång rad fall under olika regeringar där vi har utbildat mångahundra utländska militärer; , och för att bara nämnanågra exempel. Utbildningen var möjlig enligt svensk lag. De endamöjlighetersom fanns att stoppa den var att sammankalla bolagsstämman i Teluboch utse en ny st3're]se. Detta hade varit en mycket drastisk sak, och migveterligt har den icke tillämpats på statliga företag i modern tid. Jag harockså svårt att se att den var mofiverad i ett läge då man inte visste att detverkligen handlade om militär utbildning i ett avslutande skede. Hade dettavarit klart är jag övertygad om att de olika regeringar som har handlagt fråganhade reagerat annorlunda. Det har förekommit en omfattande debatt om huruvidainnehållet i brevet från ambassadör i borde ha fåttregeringen att gripa in. Brevet innehåller information som är ägnad att fästa uppmärksamhetenpå Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. vilkakomplikationer affären med skulle kunna medföra på det militära området.Men det var inget avrådande i sig. Jag tillåter mig att starkt betvivla att ettbrev med detta innehåll skulle ha lett till någon reaktion från en tänktregering . Det intressanta är att Telubs direktör gång på gång i olikasammanhang och inför olika befattningshavare hävdade att utbildningen var avicke-militär karaktär. Det förhållandet att det fanns en sekretessklausul ikontraktet kan enligt min mening inte innebära att skulle havarit förhindrad att meddela fakta i målet till sin huvudman, dvs. svenskastaten som äger Telub. Vad gäller dåvarande försvarsministern skallkonstateras att han blev djupt orolig över affären trots att han inte hadefullständig inforination om den militära delen. Han avrådde bestämt och bad sinstatssekreterare att tala med , vilket ocksåskedde. Vad skulle han ha gjort mer? Telub lyder inte under försvarsdepartementet.Utbildningen var klart laglig. Jag kan för kammarens information meddela att EricKrönmark när det gäller andra kontakter med - man var frän libyskt hållintresserad av att besöka svenska försvarsanläggningar, och detta var innanTelub-affären var känd ens av tidningen - på det bestämdaste motsattesig att några sådana besök skedde. Jag kan inte se annat än att gjort vad på honom ankommer i hans egenskap av försvarsminister, har blivit utsatt för kritik iden socialdemokratiska reservationen för att han "lämnat en vilseledandebild av vad som faktiskt var känt i kanslihuset om utbildningens innehåll ochsyfte". Detta låter sig lätt sägas, men då skall vi också reda ut vad somvar känt, för det gör inte socialdemokraterna i sin reservation. De låtsas inte om att faktisktstödde sig på information från VD , som gång på gång offentligenförnekade att det rörde sig om militär utbildning. De låtsas inte känna till MXStaffan också stödde sig på information från tvåchefstjänstemän inom Telub som han i vittnens närvaro frågade om utbildningensinnehåll. De låtsas inte känna till att så fort hanfick sanningen klar för sig såg till att allmänheten fick kännedomom det rätta sakförhållandet. Vad skulle ha haft för anledningatt ljuga? Varför skulle han skydda Telub och ? Skall inte såvälett enskilt statsråd som regeringen i sin helhet normalt kunna utgå ifrån attVD i ett statligt företag lämnar korrekta upplysningar? brev hade socialdemokraterna ikonstitutionsutskottet tillgång till . Varför reagerade intesocialdemokraterna då, när man nu tycker att borde hagjort det? Varför reagerade inte socialdemokraterna när detta ändå hade hunnitbli en s. k, affär och man borde ha varit kritisk? Sov socialdemokraterna iutskottet, eller orkade de inte läsa handlingarna? Vad gäller liksom andra statsrådi de båda Fälldinregeringarna som har yttrat sig i den här affären är det attkonstatera att isamtliga fall gick på normalt vis svaren som lämnades till ochandra på delning inom regeringen. Såvitt mig är bekant reagerade inga statsrådvare sig från eller från mot de svar som gav. Den möjligheten hade funnits om det var så uppenbart att StaffanBurenstam for med osanning. Jag är övertygad om att skulle någon av deberörda statsråd som socialdemokraterna nu vill pricka gått hårt fram, vilketsocialdemokraterna nu tycks önska, så hade dessa statsråd blivitprickade för ministerstyre! Det har talats om i massmedia att OlleWästberg tänker rösta med socialdemokraterna för att pricka , och . Däremot tycks han anse att Hädar Carsoch folkpartiregeringen skötte sina kort på ett tillfredsställande sätt. Jagkan inte hålla med om detta. Låt oss bara ta en sådan sak som Uniconsult-affären. Därhandlade det om att ett svenskt företag skulle bygga skyddsrum åt sovjetiskaubåtar i . Företaget ville höra hur regeringen ställde sig. påstår i utfrågningen inför utskottet att detinte förekom några kontakter mellan honom och Uniconsult. Han säger: "Jagkan inte erinra mig något samtal med någon företrädare för Uniconsult. "Men där har fel. Jag har talat med Uniconsults juridiska ombudsom meddelat att han hade tre informationssamtal med i ärendet.Hädar konstaterade att det inte fanns någon möjlighet att stoppaprojektet, utan att det därför gick att gå vidare. Vad som sedan hände när det gäller Uniconsult-affären varatt , som då hade blivit handelsminister igen, vid tvåsamtal, det ena vid besöket i och det andra i , med företrädareför företaget bestämt avrådde, I själva verket sade alltså ja menStaffan nej. sade inför att han intekände till några andra affärer med än Telub, möjligtvis med undantag aven affär som rörde båtar, via . Men i själva verket borde kännatill följande: Statsrådet gav klartecken till utbildningav libyska officerare i kartritning vid lantmäteriverket i . Särskiltintresse lär ha funnits för den typ av utbildning i kartritning som ärnödvändig för artilleriofficerare. Först när det började brännas iTelub-affären drog öronen åt sig. Den som stoppade projektet varplanminister . Han hade samtal med såväl som OlaUllsten i ärendet. påstår alltså inför utskottet att några andras. k. affärer med icke har förekommit. Det strider mot handlingar somjag kan ställa till och andras förfogande, handlingar som ärmycket detaljerade. Därutöver förekommer det som en reminiscens av folkpartiregeringenen affär med av motsvarande karaktär, där offerten är öppenmen avtal ännu icke har slutits mellan och företaget, där också, såvittjag kan förstå, klartecken har givits. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Utbildningen i var alltså ett stort projekt, och därskulle byggas en särskild skola liksom nere i . Jag tycker nog att detfinns anledning för och andra att ta det litet lugnt i sin kritikoch inte bara hävda att vissa statsråd skall prickas men icke andra. Sanningenskall, fru talman, fram i den här affären, och vi är många som gärna villhjälpa till för att det skall bli en rimlig fördelning av den eventuellaskuldbörda som finns. Med facit i hand är det enkelt och på någrapunkter också riktigt att säga att så och så borde man ha gjort vid det och dettillfället. Vissa rutiner och informationer kunde ha fungerat bättre, det skallgärna sägas. Men socialdemokraterna, som mer än några andra har uppmuntrat ettsamarbete med på det fält där Telub-affären har utspelats, hade förra åretinte några konstruktiva råd att ge. Det var inte ens de som bringadeTelub-affären till den gången. anmäldes frågan tillförnyad granskning av socialdemokraterna först efter det att det hade uppdagatsatt uppgifter om utbildningens innehåll var felaktiga. Då förstreagerade socialdemokraterna, och då hade tiden för anmälningar fill utskottetsdechargegranskning redan gått ut . Det här visar ju attsocialdemokraterna aldrig hade tänkt anmäla frågan igen, därför att de, liksomalla andra, trodde på . Från avtalet med 1974 till våren 1981finns det verkligen, om man har en gnutta moral kvar, anledning att se starktkritiskt på det socialdemokratiska handlandet. Socialdemokraterna är i sinfulla rätt att rikta anmärkningar mot borgerliga statsråd, och om de tror attde kan få utskottet och med sig på det skall de naturligtvis göradet. Men deras anmärkningar är så klart politiska som det över huvud taget ärmöjligt och har inte mycket med själva sakfrågan att göra. Med tanke på vad jaginledningsvis har redovisat om socialdemokraternas handlande i denna affär ochhur de har uppträtt i kan man inte säga annat än attsocialdemokraterna i utskottet har bitit huvudet av skammen. AnL 44OLLE () rephk: Jag måste verkligen ge enkomplimang för att från förra årets granskningsdebatt ha utvecklat sin förmågaatt söka blanda bort korten och att liksom två sina händer.Någon bättre uttolkare av och min kritik mot regeringens ochregeringspartiernas och även regeringsadvokaternas flykt från ansvaret kan mannäppeligen leta upp. har verkligen lagt ner ett imponerandearbete på att göra upp ett register över syndare utanför de borgerligaregeringarna. Men så lätt skall han inte slippa undan en debatt om denkritik vi i reservationen riktar mot de i Telub-affären inblandade statsråden.Om majoriteten följer oss, riktar kritik mot handelsminister för att han i den just avgående regeringen gett allmänhetenoch en vilseledande bild av vad som faktiskt var känt i kanslihusetom utbildningens innehåll och syfte. Det är riktigt att införutskottet medgett att han sedan kontraktet underskrivits inte har lämnatfullständig information till bl. a regeringen om utbildningens innehåll, ochdetta är anmärkningsvärt, men det ligger utanför konstitutionsutskottetsgranskning. Vad man måste framhålla är emellertid att utebliven eller intekomplett information i ett senare skede givetvis inte fråntar regeringen dessskyldighet att inför och allmänheten lämna sanningsenliga uppgifterom vad regeringen eller medlemmar av den genom information på ett tidigarestadium känt till om utbildningen. Jag har i mitt inledningsanförande redogjort för vad somvar känt i kanslihuset. Det finns en promemoria daterad ,före det att statsministern talade med israeliske ambassadören. I detdokumentet sammanfattas läget på så sätt att utbildningen skulle avse civilaämnen men att syftet med utbildningen var att utbilda personal förluftbevakningsuppgifter och annan elektronisk bevakning. Statsministern sadeatt utbildningspaketet blivit något helt annat än man tänkt sig, och att denpersonal som skulle utbildas är militär. Trots att handelsministern hade delgivits dennapromemoria, kom han ändå med beskedet att utbildningen helt igenom var civil.