prot · G40954 · 1980-12-31 00:00:00 — betänkande och aktuella uppgifter om utveckligen avstatens inkomster och utgifter visar att vi inte kan slå oss till ro med detta.Skulle det pågående budgetarbetet resultera i att underskottet nästa budgetårtrots allt stiger i miljarder räknat jämfört med , då måste ytterligaresparåtgärder sättas in. Och eftersom skattehöjningar bara skulle Besparingari statsverksamheten, m. m. (sammanfattande bedömning) Besparingari statsverksamheten, m. m. (sammanfattande bedömning) göra situationen sämre,måste dessa åtgärder ha karaktären av verkliga besparingar, dvs, minskningar avstatliga utgifter. Det är av avgörande betydelse för tilltron fill vårt landsförmåga att reda ut våra ekonomiska problem, att den målsatta reduktionen avdet statliga budgetunderskottet med motsvarande av BNP verkligeninfrias. Vi har diskuterat ekonomiska situation och framtidsutsikterhär i kammaren med ungefär . Vi lär fååterkomma till ämnet minst lika ofta i fortsättningen. För dagen nöjer jag migmed att yrka bifall fill finansutskottets hemställan i betänkande nr 15, I detta anförande instämde , , , , , , , och (alla m), Anf.43 () replik: Det finns korta stunder i ens Hv då man hyser en viss medkänsla förliberaler. När man lyssnar till , den mörkblå kanonen, försfår manatt liberalerna kanske inte alltid har det så roligt, . Här fick vihöra att när LO skall ta fill vara sina medlemmars intressen, så hotar enregeringsrepresentant, , med arbetslöshet. Jagskulle kurtna gå in på en del andra saker som kom fram i inlägg,men jag nöjer mig med att ställa en fråga som jag har ställt i annatsammanhang, där var med. Det var när vi besökte MargaretThafchers och och jag fick lyssna till den konservativeföreträdaren för det landets politik, . Jag ställde frågan: Nuhar ni passerat siffran 2 miljoner arbetslösa i det här landet. Är det inte imesta laget? Jag fick svaret från denne företrädare för den engelskakonservatismen; 2 miljoner, 3 miljoner, 4 miljoner - vad betyder det? Nugäller det landets ekonomiska balans. har vi ungefär 70 000 arbetslösa i . Vi har hört attIndustriförbundet tippar att vi har 140 000 arbetslösa. Hur mångaskall det bli innan börjar fundera på om hans politik är rimlig? Anf.44 (vpk) replik: Jag tror inte att det är någon tillfällighet att driverden linje han gör. Det är liksom arbetsfördelningen mellan de tre borgerligapartierna - det skall finnas ett extremt parti som driver på och såskall det finnas två mittenpartier som fortfarande kan garnera sig med någonform av socialt ansvar, litet halvprogressiva paroller osv. Det är ett rättslugt sätt att täcka upp den reakfionära offensiven. Det är bara det att bondensom offras i schackspelet är mittenpartierna, och det plågar dem naturligtvis.Därför trivs de inte riktigt med fillvaron just . Det kan ge anledning till en fråga till de olika företrädarna för regeringsparfierna; Hurskall ni egentligen ha det? Skall staten i olika lägen kunna föra en aktivfinans- och sysselsäftningspolifik? Eller skall man, som var innepå, eftersträva en under alla förhållanden balanserad budget? Vill man detsenare, är man ju fillbaka till tiden före , vilken som bekant varen av de borgerliga företrädarna för den Keynesianska aktivakonjunkturpolifiken. Jagbegärde egentligen ordet för att ta upp något annat som var innepä. Att han läser våra mofioner slarvigt må vara hänt, men vi har aldrig sagtatt det inte spelar någon roll om man har ett sä eller så stortbudgetunderskott. Det är klart att det spelar roll, det vore absurt aft påstånågot annat. Däremot har vi sagt, eftersom vi har velat ha en viss fördjupningav diskussionen, att budgetunderskott i sig inte är det betydelsefulla ochintressanta. Det säger vi bl. a. därför att budgetunderskottet är ett symtom pånågonting. Defta någonting må man sedan efter råd och lägenhet tolka olika, mendet är framför allt ett symtom på det ekonomiska läget i landet, pä denekonomiska konjunkturen. Slutsatsen behöver då inte bli att man skall skära nedstatens utgifter. Det är i varje fall inte den nödvändiga slutsatsen. Det finnsen del man kan spara på - det finns militärflygplan, pansarbåfar,landshövdingar och annat onödigt som man kan spara på därför att de ärmeningslösa. Men skall man föra en fullsysselsättningspolitik är det i vissalägen sunt att ha ett budgetunderskott. Sedan är det en helt annan fråga vadman använder det fill, och där finns det naturligtvis en svårighet för denKeynesianska metoden av . Man kan inte använda en direktkonsumtionsstimulerande polifik, för det skulle infe fungera, som den kapitalisfiskaekonomin ser ut . Det hela är mer komplicerat än så. Sedantycker jag att infe skall stå och säga att budgetunderskottet är50 miljarder och genast koppla det fill frågan om efterfråge-päspädning. Mäterman efterfrägepåspädningen, skall man inte bara ta hänsyn till den statliga,utan till den samlade offentliga sektorn. Då är påspädningen i efterfråganungefär 20 miljarder. Och det är vad företagarna här i landet får ut i olikaförmåner av samhället. Besparingari statsverksamheten, m. m. (sammanfattande bedömning) 45 ()replik; Till vill jag säga att jag inte alls har förespråkat i varje läge skall ha en balanserad budget. Det är alldeles klart att ensådan strävan skulle vara ett försök att uppnå en helt fiktiv jämvikt. Givetvisfinns det utgifter som kan föras åt sidan i det här sammanhanget. Men vad jaghar sagt är att när man ligger på ett budgetunderskott på över 50 miljarder, såär detta inte ett läge i vilket man sätter i gång att ytterligareunderbalansera budgeten. Vad som dessutom understryker balansbristen är ju detunderskott på över 20 miljarder som vi har i bytesbalansen, Vi kan intefortsätta att låna utomlands fill dessa utgifter, som staten ägnar sig åt ochsom alltså inte används så att vi får en återställd balans i vår ekonomi och enåterställd produktionsförmåga hos vårt näringsliv. TillArne Gadd vill jag säga att det måste vara en total missuppfattning att tro attjag skulle förespråka ökad arbetslöshet för att den vägen nå bättre Besparingari stats verksamheten, m. m. (sammanfattande bedömning) jämvikt i vår ekonomi. Detförhåller sig precis tvärtom, och detta framgick också av vad jag sadefidigare. Jag är orolig för den ökade arbetslöshet som kommer till stånd, omman inte inser och accepterar det ofrånkomhga förhällandet att lönerna är prisför någonting och att det priset inte kan stå i disproportion fill värdet avden produkt som framkommer. Därför måste lönesättningen följa det som man itraditionell ekonomi har kallat för marginalproduktivitet. Vihar till kunnat undvika att låta det sambandet slå igenom fullt ut,till priset av växande budgetunderskott och på senare fid fill priset avkraftigt växande underskott i bytesbalansen. Men vi klarar inte detta längre,och jag menar att det är en facklig organisations uppgift att erkänna att närden arbetar för sina medlemmars intressen är det inte bara de nominella lönernadet handlar om. Det gäller också sådana omständigheter som aft man har ett jobboch att man kan vara kvar på det arbete som man har satsat på och varit i entid. Detta,menar jag - apropå kommentaren om medkänsla med liberaler - är vad som ärutmärkande för en liberal ekonomi. 46 (vpk) replik; börjar vi komma in på intressanta ting rörande den borgerligafinanspolitikens verkliga mål och metoder. säger - vilket jagmåste säga förvånade mig något, rent diskussionsmäs-sigt - att man inteeftersträvar rtågon balanserad budget. Det betyder att den så att säga inte ärriktmärke. Men då måste ju den intressanta frågan uppstå; Vad för sortsbudgetläge anser man över huvud taget vara det rikfiga i en lågkonjunktur?Innebär då den här reträtten från den balanserade budgetens princip att manerkänner att man i ett depressionsläge med arbetslöshet måste ha en aktivfinanspolifik, som innebär att man i en eller annan form stimulerar ekonomin? Detär naturligtvis riktigt som säger, att man inte i evigheter kanhålla på att låna till sådana utgifter som icke utgör direkta investeringar.Man kan inte hålla på att skuldsätta sig utomlands för den sakens skull. Men det är också så aft det stora problemet är att få fram de pengarsom ligger och som inte används för produktiva ändamål. Hur vill LarsTobisson få fram dem? Vad jag förstår kan det inte ske på något annat sätt än isamhälleliga former och genom att samhället med sin auktoritet tvingar fram enprogrammatisk och planmässig satsning på en industriell förnyelse. Det är judet som det privata näringslivet inte gör. Där föredrar man att i huvudsaksyssla med helt andra ting. Det ligger alltså pengar där, och egentligenbehöver man inte låna utomlands. Det är ett påfund av regeringen aft man måstelåna utomlands, därför att man av naturliga skäl infe vill röra vidkapitalmarknaden här hemma. Mennågon gång måste vi fråga oss; Hur skall vi få fram de pengar som finns? Förnågra pengar för industriell förnyelse kommer inte fram genom att man skär nedviktiga sociala utgifter, något som ni nu håller på att göra. Vart syftar nimed detta? På vilket sätt skulle det förnya landet? vara snäll ochsvara mig på. Med varje hundrade miljon som ni skär ned de statliga utgifternamed, så skär ni också ned den totala efterfrågan i landet. Om ni då inteersätter denna efterfrågan med någon form av sfimulans, direkt via skapandeinvesteringar, så kommer ni ingen vart. Men det är ju det som inte sker. Ni sitterdär mitt i depressionens träsk och ropar bara; Skär ned, skär ned, skär ned!Sedan talar ni om förnyelse på era stämmor, men den förnyelsen sker juutomlands med hjälp av kapitalflyk-fingarna. Anf.47 () replik: Det fanns ytterligare ett inpass i inlägg som varintressant. var i och för sig inte alls glad åt den härsysselsättningsutvecklingen. Men utifrån utvecklingen av den marginellaproduktiviteten skulle våra löner bestämmas - sade . Det var inteden nominella lönen som var viktig utan det gällde att lönen låg på en sådannivå att man kunde få ha sitt jobb kvar. Skulle i korthet viljaange riktlinjerna för löntagarnas framfid under ett styre där den tesen fårhärska som man har förhoppningen att hälla sysselsättningennågorlunda hög? Jag hoppas att få ett svar i klartext, . Besparingari statsverksamheten, m. m. (sammanfattande bedömning) 48 ()replik: Ja, , jag har sysslat längre med att förhandla för löntagareom högre löner än vad jag har sysslat med politik. Det är därför jag är såstarkt medveten om det problem som jag tog upp i mitt anförande, nämligen attde ytterst knappa marginaler vi har att räkna med i svensk ekonomi framöverkommer att leda till krav på löntagarna att genom extra arbetsinsatser men utanförbättring för egen del jobba ihop vad som krävs för att rätta tillbalansbristerna och dra försorg om de icke yrkesverksamma grupperna. Jag troratt detta blir väldigt svårt, som jag sade. Vi måste sträva efter att kunnabibehålla åtminstone en oförändrad reallönestandard. Men där är skillnaden denatt med den politik som socialdemokraterna förordar så är detta fullständigtomöjligt med hänsyn fill hur mycket man där vill avdela till den offentligasektorn. Det är meningslöst att sätta upp ett förvånat ansikte ochsäga att vi moderater skulle ha övergivit det gamla budgetbalanskravet från1930-talet. Vilka var det som i början av 1970-falet gentemot dendåvarande finansministern drev kravet att man inte skulle stirra sigblind på själva budgetsaldot utan att man måste ta hänsyn till denkonsoliderade offentliga sektorn? Jo, det var just vi moderater. Jag tror attvi kan vara överens om - det verkar nästan så - att när man är uppe på denivåer där vi nu befinner oss, så har man under alla omständigheter överskriditgränsen. frågade hur vi ville få fram de pengar som inte används förproduktiva ändamål. Det är riktigt att man i näringslivet har en bra Hkviditeti dag. Varför används då inte dessa pengar för investeringar? Jo, därför att vi har drivit upp räntan så högt att praktiskt taget alla Besparingari statsverksamheten, m. m. (sammanfattande bedömning) investeringskalkylerkommer på minus. Varligger förklaringen till defta? Eller för aft gå rakt på sak; Vad skall vi göraåt det? Jo, vi skall skära ner de offentliga utgifterna, för det är det storastatliga upplåningsbehovet som driver upp ränteläget och därmed tränger utföretagen från kreditmarknaden, förutom att det blir mera lönsamt för företagatt satsa sina pengar på finansiella operationer än att förvandla dem tillrealkapital. Dettaär djupt olyckligt. Det liberala marknadsekonomiska sättet att undvika dennasituation är att dra ner de offentliga utgifterna, minska behovet av statligupplåning och den vägen också kunna sänka räntan, dämpa inflationstakten och fåi gång verksamheten i näringslivet pä det sätt som regeringen eftersträvar. Förstevice talmannen anmälde att och anhållit att tillprotokollet få antecknat att de infe ägde rätt till ytterligare repliker. 49 (); Jag skall enbart uppehålla mig vid de avsnitt i den socialdemokratiskareservationen som gäller övriga motionsyrkanden. Regeringenär i sin sparplan mycket bekymrad över den offentliga sektorns tillväxt. Mångaav de åtgärder redan beslutat betyder också att viktiga områden i vårgemensamma sektor kommer att brottas med stora svårigheter. Såväl landsting somkommuner får svårt att ge den service och omvårdnad som de gamla, dehandikappade och barnen efterfrågar. Dessutom hotas självfallet en hel deljobb. Det handlar om lärare på olika områden. Det handlar om personalen inombarnomsorgen osv. Tyvärr,fru talman, har regeringen inte ägnat någon större uppmärksamhet åt den egnasektorn, nämligen statsdepartemenfen. Där har man låfit antalet anställda växamed . Är denna ökning, fru talman, verkligenmotiverad? Vi reservanter har svårt att förstå denna ökning av de anställda istatsdepartementen. Inte kan väl arbetsbelastningen ha ökat så mycket på någrafå år? Och i fider när regeringen inte vet hur väl man skall tala om sparsamhetborde väl regeringen själv gå före med gott exempel. Och det gör man lämpligengenom att återgå fill fidigare personalnivä, alltså den som gällde 1976.Självfallet skall detta ske med hänsynstagande till gällande avtal ochtrygghetslagar. Enligt vad vi känner fill är personalomsättningen istatsdepartementen relativt hög- och det tror jag att även välkänner till - varför en minskning av antalet anställda borde kunna uppnås efterkort tid. Imotion 71 har vi socialdemokrater föreslagit en ändring av reglerna förerhållande av kommittéarvode fr. o. m. . Vi anser att ordförande,ledamöter, sakkunniga och särskilda utredare, som fullgör offentligautredningsuppdrag utan att de erhåller löneavdrag från sin huvudarbetsgivare,inte bör erhålla dagarvode i fortsättningen. Förslaget skulle innebära enbesparing på 25 milj. kr. Tyvärr har infe utskottsmajoriteten velat gå med på dennabesparing. Man kryper bakom detta att en översyn pågår. Motion71 handlar också om konsumfionskrediterna. Här har vi på nytt krävt enutlåningsreglering vad gäller finansbolagens krediter för konsum-fionsändamål.Enligt vår mening är det inte tillräckligt att finansbolagen förklarat sigberedda att tillämpa en ökad restriktivitet med nya krediter från årsskiftet.Därför anser vi reservanter att de regler som finns i lagsfiftningen omufiåningsreglering borde sättas i kraft. Meddetta, fru talman, ber jag att få yrka bifall till samfiiga reservationer somfogats fill finansutskottets betänkande nr 15. Besparingari stats verksamh eten, m. m. (sammanfattande bedömning) 50 (); För utskottets betänkande nr 15 har ju här lämnats ingåenderedogörelser av utskottets ordförande och andra tidigare talare. Jagvill börja med att konstatera att när det gäller målen för den ekonomiskapolitiken är regeringens och socialdemokraternas deklarerade ståndpunkterlikartade. Liksom regeringen konstaterar sålunda socialdemokraterna att målenmåste vara att bryta inflationen, avveckla bytesbalansunderskottet ochreducera underskottet i statsbudgeten. När man nu kan summera desocialdemokrafiska sparförslagen, finner man emellertid att de bara innehållerungefär hälften så stora besparingar som utskotten tillstyrkt. Härfill kommer,enligt finansutskottets betänkande, att de socialdemokratiska reservationernaockså innehåller krav på utgiftsökningar. De reella besparingarna, sägerutskottet, skulle därmed stanna vid en tredjedel av vad utskotten fillstyrkt.Jag erinrar mig en av "sfollar" som var införd i DagensNyheter för någon tid sedan. Utan några jämförelser i övrigt -givetvis - villjag påminna om att tecknaren lät en liten gubbe säga; "Vi sossar ärsparsamma. Vi sparar t. o. m. in sparpaketet." Detta tecknarens uttalandefår väl nu korrigeras. Det kan konstateras att socialdemokraterna inte spararin hela men väl två tredjedelar av sparpaketet. Det kan vidare konstateras attsocialdemokraternas uttalade sparvilja därmed blivit något av en läpparnasbekännelse. Socialdemokraternasäger alltså: Vi vill spara - men bara inte just . Man förutsätter aftåtstramningen skall komma först i nästa högkonjunktur. Om vi kunde göra så,vore det givetvis behagligt. Vi är nu inne i en begynnande konjunktursvacka.1981 kommer sannolikt att bli med svag efterfrågan utifrån. Det ärgivetvis i och för sig befogat att fråga sig om det är rimligt att verkställasparplanen i det läget. Som har sagts här tidigare är det emellertid så, attbesparingsprogrammet måste ses som ett långsiktigt program, avsett att påverkaden svenska ekonomins struktur. Det får genomslag först efter hand, och det äringen isolerad åtgärd. Därför går det inte att se sparplanen i ett merkortsiktigt, konjunkturellf perspektiv. De skilda stegen i sparplanen måstetyvärr genomföras oberoende av konjunktursvängningarna. Detmåste också sägas att fill en betydande del får den s. k. oktoberplanen sinaverkningar först . Att då skjuta upp det första steget kan intevara rimligt, då skulle verkningarna komma fullt ut först . Besparingar i statsverksamheten, m. m. förseningmed av en besparing i denna storleksordning är betydande, sett urupplåningssynpunkt. Den mera kortsiktiga anpassningen av efterfrågan i svenskekonomi får ske via skattepolitiken och genom arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. Det står klart för de flesta - inte bara för socialdemokraterna -att det knappast är någon publikfriande polifik som måste föras iåtsframningssyfte. har emellertid alltid haft för vana att ställa uppnär det har gällt att vidta nödvändiga, om än impopulära, åtgärder i kärvatider. Så gör vi också . I anslutning fill sparpaketet har regeringen ocksåpresenterat offensiva satsningar för att underlätta företagens investeringaroch förbättra deras möjligheter att anskaffa riskkapital. Defta har bl. a.skett genom införandet av investeringsavdrag, frisläpp av investeringsfonder avolika slag samt genom att närma beskattningen av risksparande till denbeskattning som gäller för sparande i bank eller i obligationer. Det ärnödvändigt att större resurser avdelas för investeringar i näringslivet, så attvi får fart pä produktion och export. Framför oss ligger två vägar som har beskrivits ikonjunkturinstitutets höstrapport och ännu tydligare i långtidsutredningen. Denena kallar man för den smala vägen - med fillväxt, återhållsam konsumtion ochett återvinnande av terräng på det industriella området. Om vi kan återgå nivå där ca en fjärdedel av sysselsättningen ligger inom industrin ärmöjligheterna till balans i våra utrikesaffärer relativt goda. Det andraalternativet, som man kallar för den breda vägen, är att vi väntar med attvidta de nödvändiga åtgärderna. Dä kommer sysselsättningen inom industrisektornatt fortsätta kräftgången. Då kommer kommunerna aft i storleksordning passeraindustrin som arbetsgivare på den svenska arbetsmarknaden. Då uppskjutsåtergången till balans gentemot utlandet klart bortom 1990. Utan att svära på varje ord i den nämndarapporten eller i långtidsutredningen anser jag att vi måste ta fasta påvarningarna. Regeringen har aft fortsätta på den nu inslagna vägen, där man kanfastställa särskilt tre arbetsmål. För det första; En anpassning måste ske av efterfrågan påvaror och tjänster till en rimlig nivå. Defta gäller såväl den privata som denoffentliga konsumtionen. För det andra: Större resurser måste avdelas förinvesteringar i näringslivet, så att vi får fart på produktionen och kanåtervinna vår konkurrenskraft såväl på hemmamarknaden som på exportmarknaderna. För det tredje: Vi måste driva en kraftfull energipolifiksom kan minska vårt oljeberoende. De nödvändiga åtgärderna för återgång fill balans har nuinletts och måste föras vidare i enlighet med regeringens uttalande, medvaktsläende kring den fulla sysselsättningen och med iakttagande av en socialtrimlig fördelnings-poHtik. En aktiv regionalpolitik är också en nödvändighet. Kring dessa målsättningar är det egentligen märkligt attinte en nationell enighet kan uppnås. Måhända blir den enigheten så småningommöjlig att nå - man kan ju alltid hoppas. Jag yrkar bifall fill finansutskottets hemställan i dess betänkande 15. förberedande votering biträddes reservation 1 av m. fl. imotsvarande del med 147 röster mot 18 för motion 96 av m. fl. 157 ledamöter avstod från att rösta, Ihuvudvoteringen bifölls utskottets hemställan med 159 röster mot 147 förreservation 1 av m, fl, i motsvarande del, 14 ledamöter avstodfrån att rösta. Återförvisatärende om besparingar i statsverksamheten, m. m. Reservation1 av m, fl, i motsvarande del bifölls med 160 röster mot 159 förutskottets hemställan, 1 ledamot avstod frän att rösta. Utskottetshemställan bifölls med 300 röster mot 18 för hemställan i mofion 96 av LarsWerner m. fl, i motsvarande del, 2 ledamöter avstod från att rösta. Utskottetsmotivering godkändes med 160 röster mot 145 för den i reservation 2 av PaulJansson m, fl. 16 ledamöter avstod från att rösta. 6§ Återförvisat ärende om besparingar i statsverksamheten, m. m. Föredrogs utbildningsutskottets betänkande1980/81:15 med anledning av förnyad behandling av delar av proposifion1980/81:20 om besparingar i statsverksamheten, m. m. Anf.51 (); Med hänvisning fill förra veckans debatt yrkar jag bifall till dereservationer som avgivits till utbildningsutskottefs betänkande nr 12. Anf.52 INGA (vpk): Jag yrkar bifall till reservationerna1, 3 och 13 som täcker in vpk-motionens krav. På övriga berörda punkter yrkarjag bifall till motion nr 104. 53 (); Jag yrkar bifall till utskottets hemställan pä samfiiga punkter. Återförvisat ärende om besparingar i statsverksamheten,m. Utskottets hemställan återfanns i utbildningsutskottetsbetänkande / 81:12. Mom. 1 (statsbidragen till m. m. ochgymnasieskolan) Vid votering medelst rösträkning avgavs 160 röster förutskottets hemställan i betänkande 12 och 160 för den i utskottets betänkande12 intagna reservationen 1 av m. fl. 1 ledamot avstod från,attrösta. Då sålunda de avgivna rösterna var lika delade och ärendet - somtidigare varit återförvisat till utskottet - nu skulle avgöras genomlottning, nedlade förste vice talmannen i rösturnan en ja-sedel och ennej-sedel, varefter på förste vice talmannens anmodan () ururnan upptog den ena av dessa båda sedlar, och befanns denna vara nej-sedeln. Kammaren hade alltså fattat beslut i enlighet med nej-propositionensinnehåll och bifallit den i utskottets betänkande 12 intagna reservationen 1 avStig Alemyr m. fl. Mom. 2(förstärkningsresursen m. I en förberedande votering biträddes den i utskottetsbetänkande 12 intagna reservafionen 2 av m. fl. med 150 röster mot18 för motion 104 av m. fl. i motsvarande del. 156 ledamöter avstodfrån aft rösta. I huvudvoteringen bifölls utskottets hemställan ibetänkande 12 med 175 röster mot 146 för den i utskottets betänkande 12 intagnareservationen 2 av m. fl. 1 ledamot avstod från aft rösta. Mom. 3 (basresursmedeltalet) Utskottets hemställan i betänkande 12 bifölls med 161röster mot 160 för den i utskottets betänkande 12 intagna reservationen 3 avStig Alemyr m. fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 4 (riktlinjer för fimplaneförändringar igymnasieskolan m. Utskottets hemställan i betänkande 12 bifölls med 306röster mot 18 för motion 104 av m. fl.