prot · G409127 · 1980-12-31 00:00:00 — Myndigheten har inga enhetliga regler för diarieföring,registrering och arkivering. Upphandlings- och försäljningsärenden är inteföremål för ordentlig dokumentation. Stora delar av ÖEF:s lager befinner sig i dåligt elleroöverskådligt tillstånd. Beredskapen blir därmed urholkad och lagrens värdeofta överskattat. Detta har lett till dolda kostnader av okänd storlek. Det ärinte acceptabelt, säger , att inkuranser, vilka varit kändai , inte blir synliga i myndighetens ekonomiska redovisning. Det finns bara ett omdöme som en läsare avrevisionsrapporterna är i stånd till efter en genomgång: Detta är någontingotroligt. Detta är en inkompetens av dess bättre sällsynt natur i offentligförvaltning. Det är ett tillstånd som fordrar att ansvar utkrävs, inte bara avverkets ledande tjänstemän utan lika mycket av de riksdagspolitiker som låfitförhållandena utvecklas , trots att dessa politiker suttit i ÖEF:sverksstyrelse. Det är ju nämligen otroligt att här lagras varor för över30 miljarder kronor till en årskostnad av 5-7 miljarder utan att detta ärrelaterat till medvetna mål. Det är otroligt att man inte söker uppnå beredskapgenom att bevara produktionskapacitet för tillverkning i stället för dennaenorma lagring av varor, vilkas tillstånd varken är tillfredsställande ellerblir inspekterat. Lika märkligt är att lagring och beredskap sker såslumpartat. Man lagrar vissa varor, som är nödvändiga för en viss funktion, menförsummar andra, som är lika nödvändiga för samma funktion. Hur kan man t. ex.hålla beredskap för röntgenfilm men inte för teknik som möjliggör dessanvändning? Hur kan man lagra råolja utan att ha klarlagt med ledningarna förtillgängliga raffinaderier hur man skall omvandla den? Och hur kan man undgå attplanera för hur oljan skall fördelas på olika slag av ändamål och förbrukning?' Till detta fruktansvärda kaos, detta osystematiskabollande med miljarder av offentliga medel, kommer så andra, ån mer pinsammating. ÖEF lämnar stöd fill olika företag i beredskapspolitisktsyfte - där kommer också tekoföretag in som bekant. Beträffande dennaverksamhet gäller uppenbarligen att, den sker i väsentligen okontrollerbaraformer. När lån skall återbetalas vet man inte hur det skall ske, eftersomreskontra på utbetalningar saknas. Det handlar om verksamhet för . Kontrollen över hur företagens användning av lånen gått tillär underhaltig. Företagen kan inte ge besked om vilken utrustning de anskaffatför lånesumman. När samvetsgranna handläggare på myndigheten påtalar detta, kande få höra från överordnade, att ÖEF måste ha förtroende för näringslivet. Över huvud taget tycks åtskilliga egendomligheter vara attnotera när det gäller arbetsförhållandena vid överstyrelsen. När man kankonstatera att en fackmässigt uppenbart kapabel tjänsteman t. ex. inte fårnågra arbetsuppgifter, är förbjuden att tala med kolleger och sitter i enlokal isolerad från verksamheten i övrigt - då undrar man om ÖEF:s ledninglägger upp sin verksamhet efter romaner av . Det bör enligt minmening till fullo klarläggas i vad mån det förekommit trakasserier frånledningen mot sådana tjänstemän vilka påtalat fel och velat vara lojala motbestämmelser och normala redovisningskrav. Om det intryck jag själv kunnat fåav denna sak vid en sådan undersökning visar sig stämma, så måsteverksledningen gå -något annat är inte möjligt. Pinsam är också den s. k. Holmaaffären, om vilken bl. a.den lokala fackföreningen vid företaget har tillskrivit revisorer ochjustitieombudsmannen. Det bör här undersökas i vad mån ÖEF genom sinstödpolitik gynnat ett konkurrerande företag och underlättat för detta att görasig kvitt Holma. Det bör också undersökas vilka personrelationer som kan finnasmellan detta konkurrerande företag och enskilda tjänstemän i ÖEF. Egendomligheter i sådan mängd och av såallvarlig art som här kommit fra.m får inte tystas ned. De måste bli föremålför en grundlig genomgång och offentlig redovisning. kan intestillatigande åse sådan miljardrullning, särdeles inte i nuvarande ekonomiskaläge. Jag uppmanar chefen för liksom dekammarledamöter som sitter i att ge och allmänhetenen ordentlig redovisning av vad de tänker göra. Tekoindustrin, m. m. Nr 127 kritik är tillsammans med allaandra avslöjanden ingenting man kan förbigå. Onsdaeen den massiva brister får inte förekomma på ett så viktigt och ömtåligtstatligt 29 anril1981 ansvarsområde. Det ekonomiskaförsvaret har rätt att få en politisk och administrativ ledning som är kompetent och som visar respekt för normala Tekoindustrin principer när det gäller kontrolloch redovisning av verksamheten. ledningsom inte fyller sådana grundläggande krav bör enligt min mening Onsdagsmorgonens rapport frånriksrevisionsverket är ännu färsk. denfordrar en snar och ingående kommentar från regeringen. vårriksdagenavser jag att återkomma för en mer detaljerad diskussion i Övriga delar av defrågeställningar som gäller det ekonomiska försvaret kommer attberöras av andra vpk-talare senare i debatten. 109 (): frågade; Vad håller vi på med?Är det inte dags att stoppa den här ordkarusellen när det gäller tekobranschen?Förvisso finns det anledning att ta sig en funderare över tekobranschen, dessutveckling och dess framtid här i landet. Under de år som gått sedan teko komin i det här riskområdet har utredning efter utredning sysslat med dessproblem. Detsamma gäller skoområdet. Statsmakterna har också på olika sätt stött tekoindustrinoch skoindustrin, för att dessa skall klara sig mot framför allt den utländskakonkurrensen. Men i den debatt som vi har här i kammaren om tekoindustrin ärdet sällan man talar någonting om hur branschen i sig själv sköter sig. Vi harmånga företag inom tekobranschen som går alldeles utmärkt. De har funnit enstabil marknad i och även i utlandet. Men många andra företag - framförallt sådana av större dignitet - har väsentligt mycket svårare att få ut sinaprodukter på den svenska marknaden. Det särskilda statliga stödprogrammet för tekoindustrininleddes /71, och jag skulle vilja redogöra litet förhistoriken . T. o. m. /81 har i olika slag avdirekt stöd till branschen anslagit ca . Åtgärderna var till en början av industripolitisk naturoch uppgick till 5 å 10 milj. kr. T. o. m. /81 har iindustripolitiska bidrag beviljats ca 590 milj. kr. I särskildastrukturgarantier har anslagits ca 280 milj. kr. /73 infördes ett statligt stöd, avseendesådana investering ar inom teko-, sko- och garveriindustri som har särskild betydelse från försörjningsberedskapssynpunkl. Kreditstödet utgjordes av avskrivningslån och kreditgarantier. T. o. m. /81 har ca 250 milj. kr. beviljats i avskrivningslån till tekoindustrin. Mellan budgetåren 1975/76 och 1980/81 har vidare tekoföretag beviljats ca 125 milj. kr. Under /81 har 30 milj. kr. lämnats i villkorslån till . 148 För motverkande av en oacceptabeltsnabb sysselsättningsminskning inom tekoindustrinhar /78 utgått ett tillfälligt sysselsätt- Nr 127 ningsbidragtill äldre arbetskraft inom tekoindustrin, det s. k. äldrestödet. T. o. /81 har beviljats ca 1 070 milj. kr. Under deborgerliga mandatperioderna har satsats 400-500 milj. , vilket är mer än vad den socialdemokratiska Tekoindustrin m. m. Man kan alltså konstatera att den borgerliga regeringenunder senare år vidtagit väsentliga åtgärder för att stödja tekoindustrin. socialdemokratiska partimotionen hävdas att regeringen i sitt förslag för1981/82 gör en neddragning av det statliga stödet till branschen med över 40milj. i förhållande till /81. Man säger att "en sådanförsvagning av det statliga stödet innebär klara risker för en mycket negativutveckling i branschen ". Nej, saken är i stället den att stödet för /82föreslås öka med 30 milj. kr. i jämförelse med nuvarande budgetår. Man måstenämligen vid en rättvis jämförelse mellan stöden dessa år räkna bort denspecialsatsning som sker på Svenska Rayon och bomullsindustrin. Jag vill i detta sammanhang ta upp regeringens förslagtill ändring av tidigare fastlagda mål för produktionskapaciteten i fråga omolika tekovaror, att i fortsättningen vara ett riktmärke. I denna fråga hävdar och övrigasocialdemokrater att den av beslutade målsättningen förtekoindustrin skall ligga fast. Om man snabbräknar på vad socialdemokraternavill satsa på beklädnadsområdet för att leva upp till sitt förslag om ettbibehållet mål, finner man att skillnaden mellan regeringens förslag och detsocialdemokratiska förslaget utgör ca 50 milj. kr., varav ca 40 milj. kr.skulle utgöra avskrivningstån, dvs. lån för investeringar i maskiner ochbyggnader. När det gäller inriktning av stödet är samtliga riksdagspartieröverens om att strävan skall vara att i största möjligaste mån övergå fråndriftsstöd till investeringsstöd. Men om läget är sä prekärt somsocialdemokraterna påstår i sin partimotion, kan man fråga sig, om dessa 50milj. för avskrivningslån till tekoindustrin verkligen kan innebära överhuvud någon förbättring på kort sikt. Beklädnadsområdet är såvitt jag vet den endaindustrinäringen här i landet som kan luta sig mot ett så definitivt uttalandefrån sida som vad det här gäller. Det vore orimligt att inte fåifrågasätta fastlagda målsättningar när vår ekonomi är i kris. Det är därförrimligt att, som regeringen föreslår, i fortsättningen tala om "riktmärke"i stället för "mål". Vi måste på detta område liksom på andra områdenrätta mun efter matsäcken. Det är i realiteten kostnadsläget ochkonkurrenskraften som är avgörande för i vilken utsträckning tekoindustrinsutveckling skall kunna säkerställas. Jag hävdar således att de senaste årensmedelstilldelningar till tekoindustrin, ca 500 milj. kr., i dagens ekonomiskasituation är en mycket ambitiös satsning från regeringens/borgerlighetens sida. Socialdemokraterna vill också vidta åtgärder på dethandelspolitiska området. Man påstår att det nu gällande multifiberavtalet innebär att industriländer accepterar en relativt snabb ökning av importen. 11 protokoll 1980/81:126-/27 Nr 127 påpeka, liksom näringsutskottet i sitt betänkande,att genom sin s. k. OnsHaoen den nordiska klausul har möjlighet att i bilaterala tekobegränsningsavtal 7Q anril1Q81 väsentligt underskrida dentillväxttakt för importen som multifiberavtalet generellt sett föreskriver. Tek i rlst ' Några ord, herr talman, om detsocialdemokratiska förslaget om att kommerskolleeium skulle utarbetaett konkret förslag om rena globalkon- m. m. " tingenterför länderna utanför EG och EFTA. Redan nu täcker de bilaterala begränsningsavtalen.Taiwan-begränsning-en samt avtalen med statshandelsländerna av importenfrån länder utanför EG och EFTA. Jag har därför svårt att se några fördelar meddet system av rena globalkontingenter som socialdemokraterna förordar. Till näringsutskottets betänkande nr 47 harsocialdemokraterna fogat nio reservationer. Jag skall beröra några av dessa. Ett förslag gäller nytt hemtagningssystem för importvaror.Under den socialdemokratiska regeringens tid tillsattes en utredning om enförenkling av tullhanteringen. Det våren före detta riksdagsman. ,som fick utredningsuppdraget. Han var, om jag inte missminner mig, tulldirektöri . Det blev mycket väsen i när ärendet behandlades. Frånmånga partier ställde ledamöter upp och tyckte att det var fel att man skullefå se sina tullkammare stängas på grund av att de inte behövdes längre. Menförslaget godkändes av av praktiska och kostnadsmässiga skäl. villalltså socialdemokraterna riva upp det beslutet genom att lägga dessaarbetsuppgifter på kommerskollegium och tullen. Det innebär naturligtvis ökadekostnader och ökade besvär. Hur mycket säkrare blir ett sådant här tillkrånglatsystem? Jag har varit i kontakt med de handläggare på kommerskollegiumsom sysslar med dessa frågor. De kunde inte oreserverat ställa upp på desynpunkter som man från socialdemokratiskt håll fört fram. Inför fjolårets tekodebatt läste jag medstort intresse vpk:s partimotion om tekoindustrin. Det står mycket i denmotionen. 1102, som jag kan instämma i-särskilt i början, pås. 7. där manlämnar en historik över den svenska tekopolitikens utveckling. Man påtalarockså de felaktiga förutsättningar som har funnits och tar även upp de problemsom det innebar att många från tekoindustrin skulle föras över till merlönsamma industrigrupper för att därigenom få det väsentligt mycket bättre.Jag är från en tekostad. är ju inte alldeles obekant med skobranschen.Vi har också haft många stora konfektionsfabriker. De försvann emellertid tillstor del . Jag känner alltså väl till detta. vill göra gällande att det skulle vara en borgerlig filosofi att dettainträffar. Vi hade trots allt då en socialdemokratisk regering som, även om deninte styrde tekoproduktionen, kunde göra vissa insatser för både teko- ochskoindustrin. Sedankommer ni i vpk;s motion in på vissa synpunkter som jag har mycket svårt attförstå och som jag inte kan dela. Ni vill ha - som också anförde -ett stort tekoföretag, som skall hantera hela tekoindustrin här i Det kan ni väl ändå intemena. Det har ju visat sig att det i stort sett är demindre enheterna som har klarat sig bäst. Skall man ha en tungrodd stor Nr 127 topporganisation för hela landet, som skall hantera både konfektion och den övrig tekoindustri? Jag har mycket svårt att förstå att det skullege några -yg jjpj.j| gg fördelar.I stället tror jag att den uppläggning som man har , med en Tekoindustrin, m. m. differentieradform av tekoindustri, ger de bästa resultaten. Ni hävdar alltså att ett statligt importbolag bör skapasgenom vilket all textilimport till landet skall gå. Den uppmärksammadetekosmugglingen skulle effektivt förhindras. Ja, vad vet man omtekosmugglingen? Om man försöker sätta sig in i detta, så kan man inte få någrabevis, I regel är det hörsägen. Ni vill att man skall införa en tekopolitik därmålsättningen skall vara att skapa en speciell kvalitet. Men om man gör sigbesväret att gå till ett stort varuhus där det säljs olika sorter ochkvaliteter av tekovaror, så finner man vid noggrann iakttagelse, konstigt nog,att människor köper det som passar deras portmonnä och det som i fråga omkvalitet passar just dem. Vare sig det gäller svenska varor eller importvarorär det priset som är avgörande. Vpk har haft en mycket stor ambition när man utformat sinmotion. Men tyvärr är det något av drömmar som ni för fram i motionen. Med det sagda yrkar jag bifall tillutskottets hemställan. Anf.110 () replik: Det är alldeles riktigt som säger,att det har satsats en del pengar på tekoindustrin. Han nämnde summan 2,15miljarder . Jämför man med andra branscher, så finner man att det ändåinte är så särskilt stora pengar som det rör sig om. Men det är bra. Man harvarit tvungen att satsa för att inte tekoindustrin helt skall försvinna. Jagvill påminna om att det var på socialdemokratiskt initiativ som de olikastödformerna för tekoindustrin infördes. Vi såg att branschen minskadeoroväckande och att man måste vidta åtgärder för att den inte skulle heltförsvinna. Klart är också att minskningen i tekobranschen harforcerats alldeles oroväckande. När nu har antagit målsättningen , så tycker vi att det är illavarslande att man från regeringens sida talar omriktmärken i stället för att tala om att man skall göra allt vad man kan föratt nä målsättningen eller mer. säger att det bara skiljer ca 50 milj. kr.mellan socialdemokraternas och regeringens förslag. 50 milj. kr. är ganskamycket pengar. Vi är också väl medvetna om det ekonomiska läge som vårt landbefinner sig i - och det är ju regeringen som har ansvaret för den ekonomiskapolitiken. Men det är inte bara stöd i pengar som vi föreslår i vårmotion. Man kan vidta andra åtgärder parallellt därmed. Vi har visat på en radsådana åtgärder som kan minska importen och även ge marknadsföringsstöd förhemmamarknaden. Vi måste vidta handelspolitiska åtgärder - det är ingettvivel om den saken. Jag tror att vi kan få förståele för det, med denutveckling som vi haft på Nr 127 tekobranschens område. Det finnsingen anledning till att vi i skall ha Onsdnpen den "" högsta importandelen av tekovaror i hela världen percapita räknat. 29 anril 1981 '' gäller globalkontingenter har vi sagt att vi vill attkommerskolle- gium skall utarbeta ett förslag till ett sådant som beredskapsåtgärd, om inte Tekoindustrin lösningarna i multifiberavtalet,som nu skall börja förhandla om, går m. m. i denriktning som vill. Det är alltså bara en beredskapsåtgärd, som kan varabra för den händelse förhandlingarna inte går som vi har tänkt oss. När det gäller hemtagningssystemet har vi märkt att deexporterande länderna på ett tillfredsställande sätt kontrolleraratt begränsningsavtalen följs. Därför är det nödvändigt att vidta åtgärder. 111 (vpk) replik: Det går beklagligtvis inte att under entreminutersreplik ta upp alla de i och för sig intressanta och seriösasynpunkter som . anlade på kommunisternas motion. Men låt migförsöka koncentrera mig på det som jag tycker är själva knutpunkten iproblematiken på det här planet. . gjorde ett konstaterande som ocksågjordes i förra årets debatt, nämligen att svensk tekoindustri trots allt inteär någon så förfäriigt dålig affär. Trots allt visar sig en lönsamhet varamöjlig för flertalet företag. Det bekräftar på sitt sätt det berättigade i denfråga jag ställde. Här måste det vara andra, mera styrande och politisktinriktade krafter som verkar på utvecklingen. Det är inte så att tekobranschenär en sådan förlustbransch att allt företagande springer ifrån den. Då kommer jag till det som tydligt framstår som densvenska tekopolitikens stora dilemma. Man kan tycka att det som har gjorts harvarit bra eller mindre bra. Man kan tycka att de enskilda stödåtgärderna varitnog så berättigade, tagna var för sig. Men man kommer inte ifrån att densamlade effekten av det som har gjorts på något sätt inte står i proportiontill problemet. Allt som har gjorts har kommit i efterhand. Utvecklingen harhela tiden löpt före. Varje försök att sätta upp mål, riktmärken eller vad mannu har kallat det, har varit fruktlöst. När man väl varit färdig att genomförabesluten har utvecklingen gått vidare, och det mål man tänkte sig att uppnå hardå redan varit raserat. Denna situation måste föranleda en definitivsjälvprövning och någon form av kvalitativt nytänkande. Om man inte vill gå devägar som vi vill gå-och det kan jag förstå att . inte vill-vadvill man då göra? Man kan ju inte hälla på och sätta upp målet att vi skall hasä och så stor självförsörjningsgrad och ytterligare sänka detriktmärket utan att ändå komma i takt med utvecklingen. Om ni inte vill ha det vi föreslår - vad vill ni då ha?Den avgörande frågan är: Vill ni ha en tekoindustri? Eller förutser nifaktiskt, fast ni inte säger det öppet, att tekoindustrin kommer att raserasoch till nöds blir en rest för en i övrigt otillräcklig och inkompetentberedskapsplanering? 112 ()replik: ' Herr talman! Vill ni ha en tekoindustri eller vill ni atttekoindustrin skall försvinna? Det var den fråga som ställde tillmig. Jo, vi vill ha en tekoindustri, och självklart vill vi ha en bratekoindustri som kan producera bra varor. Vi vill också ha en tekoindustri som kan konkurrera medutländska företag, men i den debatt som vi för här är det ju svårt att konkretpeka ut vilka produktområden som svenska tekoföretag bör syssla med. Det ärinte vi kapabla till. Vi kan inte marknaden. Det är alldeles klart att vi vill ha en bra tekoindustri,för det behöver vi här i landet. Har vi en sådan, behåller vi mycket slantarsom annars skulle gå till utlandet. Som företrädare för utskottsmajoriteten vill jag uttalaatt vi vill att så mycket som möjligt av de tekoprodukter som säljs här ilandet skall vara svensktillverkade. Men problemet är ju det att vi inte kanstyra konsumenterna, och det kan inte heller göra. Avsätt någon eftermiddag till att gå på ett varuhus, JörnSvensson, och titta på den praktiska tillämpningen av den handel som pågår, hurmänniskorna väljer ut de produkter de köper. Oavsett om varorna ärursprungsmärkta eller ej är det en kombination av pris och kvalitet som äravgörande. Kan man köpa manchesterbyxor från C 115 till C 135 för 29kr., så hjälper det inte att byxorna i klädstället intill är svensktillverkade,om de kostar 48 och . - de blir inte sålda. Kring med de billigabyxorna samlas småbarnsmammorna som flugor kring en sockerbit, när de är uteefter ett par byxor som pojken eller flickan skall ha att krypa i sanden med. Sådan är verkligheten. Jag har faktiskt ägnat någraeftermiddagar åt att studera hur människor väljer bland produkterna. talade om självförsörjning. Ja visst,men när vi fattade det beslutet hade den siffran redan underskridits. Denborgerliga regeringens målsättning är, som jag sagt till JörnSvensson, att vi skall ha en tekoindustri som svarar mot vårt behov. Tekoindustrin, m. m. 113JÖRN (vpk) replik: . vill ha en tekoindustri ochen bra tekoindustri, men han förbigick den avgörande frågan: Hur stor skall denvara? Det är ju snart inte något kvar av den. har utvecklingen varit den att när riksdagenhar fattat ett beslut om bestämda åtgärder har de mål som satts upp, deförhoppningar som utskottet har uttryckt och ställt sig bakom, redanvarit orealistiska. Tiden har löpt förbi dem. Någonstans måste detta ta slut,om man vill ha någon tekoindustri kvar. Även jag köper och har köpt barnkläder. Jagmåste säga att jag finner mig inte vara, när jag går ut och handlar, en frikonsument som får lov att välja det som jag tycker skulle passa, det söm voreändamålsenligt, det som vore hållbart. Tvärtom har både maskintekniken ochanvändningen .Nr 127 av olika material gått i denriktningen att kläderna faktiskt har blivit sämre, i den °''' " 29 anril1981 ''8 skulle hellre betala några tiorextra för ett plagg som är gjort efter de principer som textilarbeterskorna på Norrkläder vill göra till sina för en Tekoindustrin kvalitativ förnyelse avtextilproduktionen här i landet än jag fortsätter att m. m. underkastamig det dåliga urval som jag bjuds och som alls inte ger mig någon verkligvalfrihet utan bara en skenbar. Man blir ganska trött på att vara hänvisad till att blilurad på skenbart prisbilliga varor, som går sönder som papper när ungen drar idem. Det är också vanligt att plaggen, på grund av den mängd appretyr och färgsom till följd av materialets förtunning och försämring måste åsättas varan,förstör all annan tvätt i tvättmaskinen, om man inte är vaksam och tvättar denseparat, vilket är extra besvärligt och tar extra tid och kostnader. Man kan alltså inte skylla allting på konsumenterna. Ocksåkonsumenterna är offer för en form av multinationell teknologisk utveckling pädet här området, som man på något sätt måste försöka att, om inte fullständigtbryta med - för det kan förmodligen inte ett litet land - ändå i vissutsträckning försvara sig mot och försöka skapa reservat, där man kan utvecklaalternativa, ändamålsenligare och för de vanliga människorna användbarareprodukter, 114 () replik: Bara en kort replik till ; jagvill inte förlänga debatten, eftersom jag hoppas att vi hinner till votering . Jag kunde inte undvika att höra det sista sade: Vi skallha en tekoindustri som svarar mot vårt behov. Det låter alldeles för otroligtbra för att vara riktigt sant, för skulle vi ha det, då skulle vi nog ha enannan tekopolitik än den vi för . Jag tror inte heller att menade att vi skulle producera allt som vi behöver här i landet. De förslag som vi har lagt fram i vår motion för attförbättra för tekoindustrin och nå det mål som har satt upp ger ialla fall möjligheter att vända den trend som är på väg inom tekoindustrin. Fården utvecklingen fortsätta, är det ju helt klart som säger, atttekoindustrin kommer att försvinna. Eftersom vi har sagt att vi skall ha en tekoindustri bl.a. av försörjningsberedskapsskäl, måste vi vidta åtgärder för att kunnabehålla en sådan. Då tycker jag att det är felaktigt av den borgerligamajoriteten i utskottet att försöka sätta upp en massa hinder och om och men,om våra förslag skulle tillstyrkas. Det vore ju bättre att åtminstone göranågonting än att inte göra någonting alls som den borgerliga majoriteten, 115 () replik: