prot · G409111 · 1980-12-31 00:00:00 — När jag hävdade att försvaret blir försvagatom vi har narkotika inne på kasernerna, beskyllde mig för attinte föra en seriös debatt. Men sedan går ännu längre och sägeratt det av säkerhetsskäl är väldigt viktigt att vi försöker få bort knarket. Sedan vill jag inte acceptera det resonemang somförsvarsministern för, nämligen att när vi har knark ute i samhället så får vigodta att vi har knark även inom kasernerna. Det måste vara lättare attbemästra de här problemen och att utöva kontroll inom kasernområdena än ute isamhället. Visserligen har de sociala myndigheterna och polisen härett stort ansvar, men jag reagerar litet grand när säger att deti första hand är de sociala och polisiära myndigheterna som här har ett ansvar.Det måste vara varenda myndighets uppgift att inom sitt område ta ansvar i dehär frågorna. Därför har försvaret och försvarsministern själv ett oerhörtansvar för att vi kommer fill rätta med de här problemen på resp. förband. Först vill jag säga att när jag talade om attdet var av säkerhetsskäl som vi inom försvaret hade ett intresse att komma tillrätta med problemen, så var det så att säga inte de säkerhetspolitiska skälenjag avsåg utan det var helt enkelt säkerheten till liv och lem. Ennarkotikapäverkad värnpliktig är under stridsskjutning exempelvis en fara försina kamrater. Man kan diskutera huruvida detta förhållande har betydelse förkommande krigsförbands styrka osv. Jag vill hävda att den koppling som RuneGustavsson inledningsvis gjorde i sitt första anförande icke hör hemma isammanhanget. kritiserade mig för att jag liksomaccepterade knarket inom försvaret, därför att knarket finns i samhället iövrigt. Nej, jag accepterar inte knarket någonstans. Inte heller RuneGustavsson, som ju har varit socialminister och haft ett förstahandsansvar fördet här, lyckades komma till rätta med problemet. Då kan man rimligtvis intekräva att vi inom försvaret, som tar in 19-, 20- och 21-åringar och har dem hososs , skall kunna hålla dem narkotikafria. Om RuneGustavsson som socialminister hade kunnat garantera att devärnpliktiga var narkotikafria när de kom till oss inom försvaret, då hade viverkligen satsat allfing på att de också i fortsättningen skulle varanarkotikafria. Men när han här försöker så att säga pådyvla oss ett alldelesspeciellt ansvar, måste jag säga att jag är med. Då har man hamnati utkanten av i varje fall den seriösa debatten. Det här problemet är ju en förstahandsuppgift för bl. a.sociala myndigheter och polisen. Typfallet här är Lv 4. själv till detta. Regementschefen där begärde givetvis assistans avpolismakten. Det är ju polisen som har rätt att göra husrannsakan och reellaundersökningar i sådana situationer. Detta var alltså ett skolexempel på hurförsvarets myndigheter i samverkan med andra myndigheter försöker att kommatill rätta med problemet. Självfallet skulle man i och för sig inom detmilitära med detdisciplinsystem som där finns kunna gå fram hårdare. Men det är ingenting somjag i nuvarande situafion kan ge anvisningar om. Vi inom försvaret är precissom alla andra myndigheter bundna av att respektera människors integritet.Exakt samma regler gäller för människor i uniform som för civila människor, ochdet tycker jag är bra. I den mån man inom andra sektorer skärper åtgärderna närdet gäller att komma till rätta med problemen skall givetvis också vi inomförsvaret tillämpa exakt lika skärpta regler. Jag vill därmed inte säga attnågon är bättre eller sämre. Men om man jämför narkotikasituationen vidförsvarets anläggningar med motsvarande situation vid exempelviskriminalvårdsstyrelsens absolut slutna anstalter, där det borde vara enkeltatt nå resultat, så kan man konstatera - det vet både och jag -att förhållandena på våra kriminalvårdsanstalter är helt oacceptabla i dettaavseende. I det läget bör man enligt min mening vara någorlunda återhållsam isina krav på det militära försvaret. Det innebär inte - det vill jag poängteraytterligare en gång- att jag på något sätt skulle ta lätt på problemet. Det härär en fråga som vi, vågar jag säga, har lika stort ansvar för som andra har.Ingen kan komma och säga att ansvaret kan prioriteras olika. När det gälleransvaret för att åtgärder vidtas vill jag däremot hävda att vissa av samhälletsorgan har det primära ansvaret. Jag avser då just de sociala myndigheterna ochpolismyndigheterna. Vi har ju den ordningen här i landet. Om åtgärder för ati motverka nar-kotikamissbriik vid militäraförband 14RUNE (): Jag tycker inte att försvarsministern villinse den här frågans vidd. Försvarsministern frågar mig varför inte jag underde två åren som jag var socialminister kunde se till att samhället blevknarkfritt. , , gjorde vi en samordning av de härproblemen, och det arbetet mynnade ut i en proposition som även under och som antog i maj 1978.1 propositionen slog vi fast attsamhället icke kan acceptera någon form av narkotika som inte är medicinsktbetingad. Allt annat bruk av narkotika är missbruk och skall bekämpas. Det ärinte bara de sociala myndigheterna och polisen som skall klara av detta - detär också och chefen för , om vi skall kommain på det området. Jag tycker det är att gå ut i utkanten av den här frågan närEric Krönmark ställer olika sektorer mot varandra och menar att försvaret ärbättre än kriminalvården. Det hör inte hemma i den här debatten. Inom varjeområde måste vi hjälpas åt. Jag reagerar kraftigt mot den inställning som manmånga gånger möter ute i samhället, att det är de sociala myndigheterna ochpolisen som skall klara av det här problemet. Vi måste ha en bättre samordning.Det diskuterade vi här i . Det skall inte behöva tillkommanya byråkratiska organisationer för att klara den samordningen, utan varjeområde måste medverka till det. Sedan tog upp det som hände på Lv 4 och sadeatt det var ett skolexempel på att polisen och de sociala myndigheterna togsitt ansvar. Nej, det var ett skolexempel på att regementschefen tog ansvaretoch såg till 7 protokoll 1980/81:110-111 Omeffektivare åtgärder mot narkotikasmuggling attpolis och sociala myndigheter kunde gripa in och på så sätt komma åt det hela.Där samverkade man alltså, och den ansvariga ledningen inom varje område måstevara den som ser till att det blir en samverkan. Jag kan bara uppmana att läsa i protokollet vad jagsade i mitt föregående inlägg. Beträffande Lv 4 påpekade jag just att det varsamordning och ett skolexempel på hur det bör gå till. I det fallet slår RuneGustavsson in helt öppna dörrar. Visstskall vi hjälpas åt. menar att vi har kravet på att försvaretskall vara narkotikafritt. Javisst, vi skall inte acceptera narkotika inomförsvaret. Men jag tycker att man måste ta viss hänsyn till verkhgheten. Inuläget tvingas vi konstatera att det finns narkotika på de flesta regementen,just därför att det civila samhället är som det är. Detta skall vi försöka attgemensamt rätta till. Vadjag reagerar mot är att menar att vi inom det miHtäraförsvarets verksamhetsområde skulle ha större skyldighet att gå längre än vadman har inom andra myndigheters verksamhetsområden. Det kravet kan vi inteställa upp för, och då är det lika bra att ärligt säga det. Varken RuneGustavsson eller jag har något att vinna på att teckna verkligheten bättre änden är. Då vidtar man inte de riktiga åtgärderna. Anf.16 (); Alla myndigheter har ansvar för att vi följer upp besluten och når demålsättningar som har fastlagt. Underdetta anförande övertog talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 5 § Svar på interpellationerna1980/81:106, 113 och 115 om effektivare åtgärder mot narkotikasmuggling har frågat budgetministern vilka åtgärder som harvidtagits eller planeras för att förstärka och effekfivisera tullensmöjligheter att ingripa och göra narkotikabeslag. i har frågat jusfitieministern om han är beredd attframlägga förslag till lagsfiftning så att det i fortsättningen kan bli möjligtatt utan större byråkrati undersöka misstänkta narkotikasmugglare. MårtenWerner har frågat justitieministern om han är beredd att medverka till sådanändring av lagstiftningen att kroppsvisitationsbegreppet vidgas till attomfatta även en viss begränsad yttre granskning av kroppen. Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag som skall svara påinterpellationerna. Eftersom frågorna rör samma sak besvarar jag dem i ettsammanhang. har lagt storvikt vid bekämpningen av narkotikasmugglingen. har också på olikasätt sökt att effektivisera denna verksamhet. Detta har skett genom olikaorganisatoriska åtgärder och utbildnings- och materielinsatser. Samarbetet medpolis och utländska tullmyndigheter har intensifierats. Tullverkethar fått medel för att förstärka insatserna mot smugglingen av iförsta hand narkotika. Man har också disponerat ytterligare resurser för dettaändamål genom att frigöra personal från andra arbetsuppgifter. Iårets budgetproposition har regeringen på grund av det kärva ekonomiska lägetvarit tvungen att föreslå en minskning även av resurser. Jag har ipropositionen uttalat att det är viktigt att den föreslagna minskningen integår ut över angelägna områden. Jag förutsätter därför att också ifortsättningen ägnar största uppmärksamhet åt bl. a. bekämpning avnarkotikasmuggling. Generaltullstyrelsenhar i skrivelse till regeringen fäst uppmärksamheten på den skillnad som f. n.föreligger mellan polismäns och tulltjänstemäns befogenheter att besluta omviss kroppsundersökning. Kroppsundersökningkan ske antingen såsom kroppsvisitafion eller såsom kroppsbesiktning, som är enfrån integritetssynpunkt mer ingripande åtgärd än kroppsvisitation. Enligt19 § varusmugglingslagen (1960:418) får tulltjänstemän under vissa närmareangivna omständigheter företa kroppsvisitation av personer som anträffas vidgräns- eller kustort och som kan misstänkas ha på sig smuggelgods.Varusmugglingslagen ger däremot inte tulltjänstemän befogenhet att självabesluta om kroppsbesiktning. Reglerom kroppsbesiktning finns i 28 kap. 12-13 §§ . Kroppsbesiktningfår normalt endast företas på den som är misstänkt för brott som kan föranledafängelsestraff. Beslut om kroppsbesiktning fattas av förundersökningsledare,åklagare eller allmän domstol. I vissa brådskande fall får polisman besluta omkroppsbesiktning. Däremot inte tulltjänsteman. I28 kap. 11 och 13 §§ finns föreskrifter om kroppsvisitafion.Enligt förarbetena till avses med kroppsvisitationundersökning av någons kläder eller vad han annars bär på sig medankroppsbesiktning innebär undersökning av kroppen. Begreppet kroppsvisitationförekommer också bl. a. i 2 kap. 6 § regeringsformen. Gränsdragningenmellan kroppsvisitation och kroppsbesiktning har aktualiserats i ett beslut avjustitieombudsmannen (JO) såvitt gäller kriminalvårdsområdet. JO har därviderinrat om att kroppsvisitation innebär undersökning av någons kläder eller vadhan annars bär på sig eller för med sig. Vid en grundlig kroppsvisitation kandet vara nödvändigt att den visiterade får ta av sig alla sina kläder för attdessa skall kunna undersökas. En granskning av kroppen är däremot att betraktasom kroppsbesiktning. Enligt generaltullstyrelsen kan JO:s uttalanden ibeslutet tjäna som vägledning även för tjänstemän. Itullkontrollverksamheten har man på sina håll Omeffektivare åtgärder mot narkotikasmuggling Omeffektivare åtgärder mot narkotikasmuggling tidigare ansett attkroppsvisitation även innefattar en yttre granskning av kroppen. Med hänsyntill bl. JO;s uttalande inhämtas dock numera beslut om kroppsbesiktning frånåklagare så snart tullpersonalen finner omständigheterna påkalla en närmareundersökning av en persons kropp. Ipraktiken kan det gå till så att tulltjänstemännen tar kontakt med åklagare pertelefon och redogör för situationen, varefter åklagaren fattar beslut omkroppsbesiktning på den misstänkte. Detär alltså inte så att tulltjänstemän inte kan företa ibland t. o. m.mycket långtgående kroppsbesiktningar på misstänkta narkotikasmugglare. Det harman självfallet möjlighet till under de förutsättningar som anges irättegångsbalken. Men det krävs att man först utverkar ett beslut härom från t.ex. en åklagare. Dettakan synas vara en onödig byråkratisk omgång men är naturHgtvis föranlett av attkroppsbesiktningar, eftersom de kan vara mycket integri-tetskränkande, kräversärskilda rättssäkerhetsgarantier. Detta hindrar förstås inte att man övervägerom inte tulltjänstemän själva i vissa situationer skulle få besluta om enlängre gående kroppsundersökning än vad kroppsvisitation innebär. GeneraltuUstyrelsenhar i detta sammanhang föreslagit att varusmugglingslagen ändras så atttulltjänstemän får - på samma sätt och under samma förutsättningar som polismän- besluta om kroppsbesiktning men endast på dem som ankommer från utrikes ortoch skäligen kan misstänkas för narkotikasmuggling. I fråga om kroppsbesiktningi övrigt skulle bestämmelserna i 28 kap. gälla. Generaltullstyrelsensförslag övervägs nu inom , liksom ytterligare förslag i dennasak, som inkommit frän tullpersonal på fältet. Att ändra innebörden avbegreppet kroppsvisitation så att detta även innefattar en yttre granskning avkroppen skulle få konsekvenser inte bara för tullkontrollen utan också på allaandra områden där sådana visitationer förekommer. En tänkbar lösning ärmöjligen att ge tulltjänstemän samma befogenheter som polismän i fråga om attföreta kroppsbesiktning. En annan lösning skulle kanske kunna vara att ge justtulltjänstemän sådana vidgade befogenheter att de utöver kroppsvisitation ävenskulle få besluta om viss endast ytlig kroppsbesiktning. Redan regeringsformensomnämnande av kroppsvisitation (i 2 kap. 6 §) gör att frågor om en utvidgningav befogenheter på detta område kräver en noggrann och samvetsgrann avvägningmellan respekten för den personliga integriteten och intresset av att varaeffektiv i arbetet med att bekämpa narkotikasmuggling. Jag är för dagen inteberedd att göra något närmare uttalande om hur erforderliga lagändringarlämpligen bör utformas. Jagvill emellertid betona att gränskontrollen är en viktig del i samhälletssamlade insatser mot narkotikamissbruket. Det är därför angeläget atttullpersonalen har sådana befogenheter att kontrollen kan - med beaktande avdet allmänna intresset av skydd för den personliga integriteten - utföras såeffektivt och rationellt som möjligt. 18RUNE (): Jag ber att få tacka handelsministern för svaret. Även för denna interpeilation har utgångspunkten varitriksdagens beslut om den narkotikapolitiska målsättningen. Det varoffentliggörandet av det faktum att tullen inte längre fick göra kroppsbesiktningarsom gjorde att jag väckte interpellationen. Jag tror jag vågar säga att det harupprört sinnena på många människor att tullen nu inte kan bedriva sitt arbetepå samma sätt som . Om tullen inte får göra en kroppsbesiktning utan endast enkroppsvisitation går narkotikalangarna fria - i den mån de har narkotikan påsig har de den inte i fickorna, utan den är som regel fasttejpad på kroppen.Därför är det viktigt att vi följer upp de här frågorna. Handelsministern säger att generaltullstyrelsens beskedgrundar sig på JO:s uttalande. Men JO:s uttalande gäller jukriminalvårdsområdet! Jag är tveksam till om det är applicerbart på tullen. Mendet är möjligt att det är. Handelsministern tar i svaret upp frågan, vilka vägar mani dag kan gå. Han säger att det här kan synas vara en onödig byråkratiskomgång, men det är föranlett av att kroppsbesiktningar, eftersorh de kan varamycket integritetskränkande, kräver särskilda rättssäkerhetsgarantier. Jag tror inte att handelsministern själv riktigtaccepterar det här byråkratiska krånglet. Jag hoppas att handelsministern kanmedverka till att vi får fram förändringar, så att tullen, med deknappa personalresurser man där har, kan utföra ett så effektivt arbete somöver huvud taget är möjligt. I diskussionen om integriteten frågar jag mig, om vi intefår pruta litet grand på hänsynen till den för att komma åt langarna, som på demest fantastiska sätt försöker smuggla in narkotika. Här gäller det ändå att räddamänniskoliv! Då är frågan, vilkas intresse man skall sätta i främsta rummet.För varje gång en langare för in narkotika i landet kan det innebära att nyagrupper börjar bruka och missbruka narkotika och hamnar i en svår situation. Jag blev litet förvånad över handelsministerns slutsatseri svaret. Handelsministern säger där: "Det är därför angeläget atttullpersonalen har sådana befogenheter att kontrollen kan - med beaktande avdet allmänna intresset av skydd för den personliga integriteten - utföras såeffektivt och rationellt som möjligt." Det är den här aspekten som har gjort att vi fått krångleti dag, och jag ifrågasätter om man inte verkligen bör titta på detta så atttullpersonalen ges möjligheter att arbeta effektivt. Sedan skall jag gå tillbaka till början av svaret, därhandelsministern åberopar budgetpropositionen och talar om just att tullensresurser har drabbats av det svåra ekonomiska läget. tillhör jag inte demsom tror att vi kan lösa de här problemen genom att satsa ytterligare två miljonereller något sådant på tullens verksamhet, utan här är det väl fråga om delsprioriteringar inom , dels vilka instrument tullen skall ha. Jag troratt det finns 8 protokoll 1980/81:110-111 Om effektivare åtgärder mot narkotikasmuggling Om effektivare åtgärder mot narkotikasmuggHng anledningatt på olika områden göra en översyn så att vi kan få en effektiv ordning. Jag ber än en gång att få tacka för svaret, och jaghoppas, handelsministern, att vi får fram förslag till ändringarså att vi kommer ifrån det byråkratiska krångel som hindrar tullen attutöva en effektiv gränsbevakning. 19 HANS i (fp): Jag tycker för min del attinterpellationssvaret är gediget. Det är ett långt och beskrivande aktstycke,som i sig självt kan vara till nytta. Handelsministern diskuterar gällandelagstiftning, skisserar olika alternativ till lösningar, hänvisar tillregeringsformen, talar om att det måste vara en noggrann och ingående prövningsamt talar om respekten för den personliga integriteten. Allt detta är givetvis mycket bra. Handelsministern äremellertid inte beredd att tala om hur erforderlig lagstiftning måste utformas.Detta kan jag acceptera, men vad jag däremot inte kan acceptera är atttidpunkten för lagändringen inte kan preciseras. Vi måste nämligen ha ett svar.Kommer det något förslag till lagändring så att vi här i kammaren kan taställning till en eventuell ny lag under vårriksdagen? Det är bråttom, ja, förtvivlat bråttom. Tulltjänstemännenhar ju berövats ett av sina mest effektiva vapen i kampen för att stoppainflödet av narkotika. De professionella narkotikasmugglarna har givetvis redaninsett detta. Amatörerna har inte helt och fullt upptäckt de oanade möjlighetersom står till buds för att införa narkotika i vårt land. Dessa påståenden vill jag göra med utgångspunkt från någrasiffror som jag fick . De gäller antalet beslag av narkotika iMalmö och . Enligt min källa har antalet narkotikabeslag under marssjunkit till ca hälften jämfört med tidigare, och de kvantiteter narkotika mantagit är små. Gissningsvis gäller det främst amatörer och litet godtrognamänniskor som smugglar för eget bruk och har narkotikan i sina kläder. Menefter hand som möjligheterna upptäcks så kommer dessa människor naturligtvisatt använda andra metoder, liksom de professionella. Självfallet har även jag respekt för människors personligaintegritet. Men när integriteten kommer på kollisionskurs med mänskligt lidandeoch elände tror jag att frågan om integriteten delvis måste vika. Människor somen kort stund exponeras nakna inser säkert att detta är något nödvändigt föratt misstänkta narkotikasmugglare skall kunna undersökas effektivt. När det gäller polisens narkotikabekämpning föreslås detju verkligt sofistikerade metoder, och de kommer att bli absolut nödvändiga.Integritetsaspekten får vika i den kamp som skoningslöst måste föras motnarkotikalangare. Jämfört med detta måste det, föreställer jag mig, vara mindreintegritetskränkande att - om man är misstänkt - bli föremålför en ytlig kroppsbesiktning. Jag förutsätter att handelsministern har tagit del avtulltjänstemännens reakfion, upptäckt att deras motivafion i arbetet sjunkitden senaste månaden -och inte minst upptäckt deras förtvivlan därför att de numera har svårt attfullgöra sin tjänst i kampen mot narkotikan som väller in i landet. Frångåendet av tidigare gällande praxis innebär ju att mannu måste koppla in åklagare även vid en ytlig kroppsbesiktning. Jag föreställermig att det kan vara förenat med betydande svårigheter på åtskilliga av demånga tullstationer som finns. Föreskriver åklagaren dessutom att det skallvara en läkare eller en sjukvårdsutbildad person som skall genomföra dennabesiktning, så ökas naturligtvis svårigheterna än mer. De misstänkta måsteunder tiden övervakas, så att eventuell narkotika inte kastas bort eller gömsundan. Till detta finns det verkligen inte någon personal beräknad. Den nu införda ordningen betyder förutom ökad byråkratiäven en massa praktiska konsekvenser som är ganska svåra att överblicka. Jag har funderat litet över hur ärendet har behandlats avgeneraltullstyrelsen. Det är JO gjorde sitt uttalande.Efter ett och ett halvt år - såvitt jag förstår - reageradegeneraltullstyrelsen genom att skriva till regeringen och begära en visslagändring. Ungefär stod det att läsa i generaltullstyrelsenstidskrift att tullens dittillsvarande praxis skulle fortsätta att gälla. Etthalvt år senare meddelades plötsligt att det skulle kunna uppfattas somtjänstefel om man fortsatte med tidigare praxis. Lindrigt sagt måste välpersonalen bli en aning förvirrad. Jag tackar handelsministern för svaret. Som jag sadeinledningsvis tycker jag det är gediget, beskrivande och bra. Men det finns tvåfrågor som är obesvarade. Hur kan det komma sig att man fortfarande inomregeringskansliet överväger generaltullstyrelsens förslag? Det är ju kris. Mankan inte i en krissituation sitta och överväga, utan man måste handla. Jagföreställer mig att det finns många jurister inom som skullekunna åstadkomma en lag, om man sade till dem: Detta är en krissituation, ochni måste se till att vi får fram ett lagförslag. Den andra frågan är avhängig av den första men är mycketväsentlig: Kommer regeringen eller handelsministern att framlägga något förslagunder innevarande vårriksdag? 20 (): Också jag vill tacka handelministern för hanssvar. Jag tycker att det är positivt, och det inger oss förhoppningar om attnågot skall ske. Vi hoppas, som sagt, även att det skall ske snart. Vi är alla nogsamt medvetna om att lever underknapphetens kalla stjärna, och beslutet i går ger oss ju en besvärandepåminnelse om det. Men i det läget är det desto viktigare att vi ger tullenmöjligheter att fungera och att antikverade lagrum inte skall behöva hindradess verksamhet, som just nu är så angelägen. Vi känner till det stora inflödet av narkotika somförekommer, i synnerhet i , där problemen är stora. Att manskulle stoppa av narkotikainflödet är bara en grov gissning, men vi kanlugnt utgå från att den Om effektivare åtgärder mot narkotikasmuggling Om effektivare åtgärder mot narkotikasmuggling procentandelen har sjunkit genom den av JO gjordatolkningen av de båda lagrummen i varusmugglingslagen och i rättegångsbalken.Men jag vill inte på något sätt påstå att JO är boven i dramat, om jag nu vågaranvända sådana ord i detta sammanhang. Han slutar nämligen sin skrivning medatt uttala, att det enligt hans mening kan finnas anledning att ifrågasätta omden begränsning beträffande åtgärder för kontroll av besökande som ligger i attendast kroppsvisitation får ske är lämplig , när det är stora svårigheteratt hindra att narkotika insmugglas. Genom detta uttalande har handelsministern också fått stödför en snabb åtgärd. Man behöver nog inte vara JO för att ha den här redovisadeuppfattningen. Jag tror att en överväldigande majoritet i svenska folket är föratt vi ger tulltjänstemännen möjlighet att fungera bättre. Min sagesman i är tullmästare , som haragerat föredömligt i dessa frågor. Han har en besvärande stafistik för marsmånad, som ju har gått till ända.