prot · G40918 · 1980-12-31 00:00:00 — Nej, det skulleinte jag heller vilja. Vi är överens, i varje fall så långt. Men jag förmodaratt det är bristfälligheterna i vårens riksdagsbeslut som gör att debattenkommer till stånd och som också gör att vi kan vänta oss ytterligare debatter iden här frågan. Jag sade tidigare till att det finns två vägarsom är möjliga att gå här, nämligen att antingen anvisa mera pengar eller attacceptera de ramar och direktiv som har uppställt. Jag vill allvarligt ifrågasätta omdöme omSvenska Varvs ledning när han anklagar den för att inte följa riksdagensbeslut. Det är en mycket allvarlig beskyllning, som jag bestämt villtillbakavisa, liksom uttrycket att Svenska Varvs ledning visar nonchalans motriksdagen. Jag måste också konstatera att trots alla ord som hananvände när han stod i talarstolen inte på något sätt har lyckats bevisa attriksdagens beslut är någonting annat än det är: Man beslöt - på majoritetensinrådan -att acceptera Öresundsvarvets plan, som var fotad på ett så bräckligtunderlag. Man beslöt också att anvisa pengar för att möjliggöra genomförandetav den planen. Men vi har ett riksdagsbeslut som säger att närpengarna tar slut i måste verksamheten anpassasinom den givna ramen. Och som jag sade tidigare står Öresundsvarvet införlikvidationshot. Detta faktum kan man inte bortse från. Det har heller försökt göra, men han drar helt felakfiga slutsatser i sinplädering. Den enkla sanningen är att så som riksdagsbeslutet ser ut harSvenska Varvs ledning inte något annat val än att anpassa verksamheten fill dengivna ramen. Men eftersom det ändå kommer att bli komplikafioner, är detsjälvklart för mig att återkomma till med en proposition, som jag harför avsikt att lägga fram , vilket jag har meddelat. Föratt försöka bevisa att riksdagsbeslutet inte skall tolkas på ett annat sättberättar först en lång historia om att socialdemokratin redan ijanuari ville behålla varvet som arbetsplats, att man krävde rejäla insatser,etc, men han bortser helt från att vi ändå har beslutat om t. ex.regionalpolitiskt stöd nere vid - från den europeiskamarknaden. Det är naturligtvis att vara vårdslös i sina omdömen när man sägeratt ingenting har gjorts för att klara problemen på orten. Jagskulle vilja säga att det på något sätt är litet genant att behöva driva dennadebatt på det här sättet, när det ändå är så uppenbart klart vadriksdagsbeslutet innebär och att vi nu har att ta konsekvenserna av detta. Jagbygger inte min argumentering på formalia, utan jag bygger den på realiteter,dvs. att de anvisade pengarna är slut och att vi då måste ta ställning till hurvi skall gå vidare. Innanjag slutar skulle jag vilja ta upp vad sade om attÖresundsvarvet inte gått sämre än andra varv. Det är inom koncernen dock baraÖresundsvarvet som står inför ett likvidationshot. Det är bara där somproblemen är akuta. Underdetta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. 33 (vpk): Industriministern har en dubbel attityd. När det handlar om att kommaÖresundsvarvet och dess anställda till hjälp förskansar han sig bakom formalia.Men när det gäller att försvara koncernledningen finns det plötsligt ingaformella hinder; då ger han sig in i bedömningar och värderingar och ställersig på den ena partens sida. Det är också signifikativt med hänsyn till vad jagsade tidigare. Det råder inget tvivel om vad regeringen har velateller om på vems sida man stått. Det säger också ganska mycket om regeringensattityd till människorna, till problemen ute i regionen och över huvud tagettill försöken att få grepp om regionens utvecklingsproblematik. Industriministernpåstod att han blev rörd till tårar av det jag sade om . Jag vill beåhörarna notera att detta var sagt på ett hånfullt sätt. Industriministern görsig löjlig över oron och över problemen. Det säger väl litet om den cynism närdet gäller människosynen och samhällssynen som präglar den nuvaranderegeringspolitiken. Det finns två andra kännetecken fördenna politik. Det hör till de lärdomar vi måste dra av denna debatt och denverklighet som föregått den. Det ena är att regeringen inte förstår i vilken sorts samhälleden lever. Den förstår inte ens det kapitalistiska samhälle som den själv sägersig vara anhängare av. T. o. m. detta samhälle har utvecklats därhän att detinte kan leva på det gamla sättet längre. Det kan inte vara organiserat på detgamla sättet längre, dvs. att det låter det privata kapitalet, företagsledarnaoch företagsägarna efter eget gottfinnande besluta och där summan av dessabeslut blir den slumpartade anarkiska utvecklingen av en nation eller en regionoch av dess näringsliv. Det har blivit så att enskilda företag ochföretagsledningar såsom de nu är organiserade inte representerar den grad avallsidighet och överblick som är nödvändig för att en regering och en nationskall veta vad det är för väg den går och vad det är som kommer ochinrikta sig därefter. Trots att regeringen verkar i ett samhälle där det krävsplanering , kan den inte ens planera för ett eller två årframåt. Den kan inte överblicka småbitar när det krävs översikter över störresammanhang. Och trots att detta blir alltmer uppenbart förskjuts ändåregeringens politik ständigt i motsatt riktning. - Det får gå som det vill. Denbästa medicinen är att inte gripa in alls, utan låta saker och ting flyta avsig själva. Så skall ske i såväl som det har gjort i andra, ännu svårarekrisregioner, med känt resultat. En annan fråga som vi som ser och förkastar det felakfigai denna regeringens syn måste ställa oss är följande: Vilken sorts människor ärde framsynta och skickliga företagarna och företagsledarna, som ju i regeringensskildringar alltid är de som skall rädda landet ur depressionen och urekonomiskt kaos? Den ena branschen efter den andra kör de i botten. o. m. industriministern, allteftersom pengarna tar slut även för den uppgiften,att bli trött på att sopa upp efter dem. Vad är det för sorts folk som håller på sinegen prestige, som låter idégivare vänta utanför dörren tills de tröttnar, somvägrar att ta till sig skapande tankar, som uppträder övermaga inte bara motfolk som har idéer utan också mot de anställda och deras organisationer ochhåller saker och ting hemliga för dem? Vad är det för människor som har dendogmatiska inställningen att det som de inte själva kan tänka sig att godkännainte heller skall få lov att förverkligas? De som inte alls förstår villkorenför hur företagande måste gå till i det moderna, långt avanceradeindustrisamhället. De som uppträder med kejsariater mot presumtiva stora kunderoch sedan beklagar sig över att de måste lägga ned den verksamhet de är sattaatt förvalta. Den sortens folk är slutgiltigt att beteckna sominkompetent att leda ett land och dess näringsliv, och regeringens politik haråtminstone bidragit till att inför nästa val klargöra detta förhållande. 3 protokoll 1980/81:18-19 34THAGE (): Många ord, säger industriministern litetnedlåtande om våra inlägg. Jag skulle vilja fråga: Tycker industriministernverkligen att det är så konstigt att oppositionen tar upp hanteringen av denfråga vi nu diskuterar? Egentligen borde ju också representanter förregeringspartierna göra samma sak. Hyser inte industriministern någon oro föratt hanteringen av denna fråga kan ha skadat människors förtroende för detparlamentariska arbetet? Öresundsvarvet fick aldrig den chans som gav varvet.Det beslut som Svenska Varv fattat om Öresundsvarvet är ett nederlag förriksdagen i dess helhet. Industriministern har inte höjt ett finger för atträtta till det beslutet eller för att det skall underställas . Jaghävdar att detta är en principiellt mycket allvarlig fråga, som också bordebekymra regeringen. I förlängningen av denna diskussion, som jag ofta har möttute bland människorna, ligger nämligen frågan om över huvud tagetskall lägga sig i regeringens agerande. Genant, säger som kommentar till den härdebatten. Det är ett uttryck som jag känner igen från många av mina debattermed industriministern - det är ett av favoritord. Jag ställde ett par frågor i min interpellation, och jagupprepade dem för industriministern i mitt första inlägg. Den ena frågan var: Vad har industriministern gjort ochvad avser han att göra för att följa upp beslut om Öresundsvarvet?Egentligen har jag inte fått något svar på den frågan. Industriministern harbara sagt: Jag återkommer till med en proposition ifrågan. Vad är det för proposition? Jo, det är en proposition somkommer i vår - mars månad har nämnts - där industriministernpresenterar räkningen för Svenska Varvs nedläggningsbeslut. Men accepterarhan nedläggningen, och som hinner förflyta innan fårmöjlighet att diskutera handläggningen av den här frågan har ochSvenska Varvs ledning lagt ned Öresundsvarvet. Den propositionen innebär ingenrealbehandling annat än en prövning av den miljard eller något däröver som dethar nämnts att en nedläggning av Öresundsvarvet kostar. Industriministern går från sköra formalia till ett heltorimligt resonemang. Det är när han säger: Bevisa beslut! Menriksdagens beslut är ju vad det är. Beslutet kan inte bli något annat - det varentydigt. Det är en annan sak om man sedan inte tycker om beslutet. Där kan jaghålla med om att vi i då och då fattar ett beslut som mankan ha synpunkter på - men det är ändå ett riksdagsbeslut. gled ifrån också en annan viktig fråga. Jagupprepar också den frågan: Anser industriministern att riksdagsbeslutet innebäratt Svenska har full frihet att lägga ned något annat storvarveller rent av hela varvskoncernen utan att den frågan skall behandlas avägaren, dvs. behandlas här i ? Det är en fråga som bör besvaras med jaeller nej. Jag vill slutligen ge en kommentartill varför vi anser att den totala nedläggning av Öresundsvarvet somindustriministern nu accepterar är ett uttryck för dålig industripolitik. Härhandlar det om att man accepterar den totala nedläggningen av Öresundsvarvetutan att undersöka om det går att behålla reparationsdelen, utan att undersökaom det går att behålla verkstadsdelen, utan att undersöka om det finns andrautvecklingsbara delar för att bevara industrikapaciteten. Vad gör man i stället? Man säger: Lägg ned, bara lägg ned!Och det är mot det som vi protesterar, att industriministern hellre tararbetslöshet och utslagning än gör ett försök att undvika arbetslöshet,utslagning och förstöring av industrikapaciteten. Vad är detta förindustripolifik? 35HUGO (): Industriministern säger beträffandeÖresundsvarvet att det inte är underligt att det blev som det blev och attbeslutet grundade sig på ett felaktigt underlag. Men det underlaget, herrindustriminister, var visst inte dåligt. Jag är övertygad om att det i alltväsentligt hade kommit att hålla, om inte industriministern och Svenska Varvsledning hade gått ut och gjort de uttalanden som de gjorde. Vilka presumtivakunder är intresserade av att placera beställningar hos ett företag, om vilketägaren och den verkställande ledningen säger att det inte kommer att finnaskvar, att det skall läggas ned? Under hand har det ju blivit känt attföretagsledningen inte får lov att lämna offerter ens inom de smala sektorerdär man hade vissa planer. Vad jag nu resonerar om är de supplybåtar som manvar inne på och på vilket område man skaffat sig ett stort tekniskt kunnande.Under sådana förhållanden är det inte underligt att företaget går dåligt - jagutvecklade detta också i mitt tidigare anförande. Sedan säger industriministern att jag har fel i mintolkning av beslut och av vad som innefattas i mom. 18 avnäringsutskottets aktuella betänkande. Jag har hört det resonemanget tidigare.Förmodligen är det kanslihusets jurister som har servat Svenska Varvs ochÖresundsvarvets ledning med de här uppgifterna, och jag förstår att det ärmeningslöst att ytterligare diskutera detta här . Men jag när en stillaförhoppning att konstitutionsutskott kommer att granska den härsaken. Vidare säger industriministern att likvidafionsplikten förÖresundsvarvet står kvar. Företagsledningen måste alltså handla så som den hargjort. Jag anser att det sannerligen inte är underligt att detta företagbefinner sig i en situation där det, om det skall följa aktiebolagslagen, harlikvidationsplikt. Öresundsvarvet har nämligen en omsättning på 700 ä 800 milj.kr. och har ett aktiekapital på - hör och häpna - 12 miljoner svenskakronor. Företagsägarna har fidigare inte velat diskutera någon höjning av dettaaktiekapital. Enligt aktiebolagslagen är man ju pliktig att gå i likvidationnär två tredjedelar av aktiekapitalet är förbrukat. Så ser den historien ut.Det är sannerligen inte underligt att förhållandena är som de är. Man försökeri dessa stycken att rida på formalia. Industriministernsäger vidare att jag och andra här i inte kan gå in ibolagsstyrelsens ställe. Nej, det är jag helt klar över att vi definitivt intekan göra. Men industriministern har ju ett ägaransvar, och han bör kunna lämnabesked om hur verksamheten skall bedrivas och hur det hela skall se ut och intebara överlåta det till en bolagsstyrelse, vars högsta önskan är att saboterariksdagens fattade beslut för att visa att den hade rätt i sina första utspel,då den ville lägga ned varvet. Det enda positiva besked som jag fick avindustriministern, och det noterade jag nogsamt, är att Öresundsvarvet skallvara kvar som arbetsplats. Det är tacknämligt, men vill jag beindustriministern att handla snabbt, för i annat fall kornmer katastrofen ändåatt inträffa. Något sådant hoppas jag att vi skall slippa uppleva. I mitt första anförande ställde jag en fråga, somindustriministern inte svarat på. Den gällde om industriministern varinformerad om de MBL-förhandlingar som inleddes om nedläggning av företaget.Hade industriministern sanktionerat detta? Jag är tacksam för ett svar på denpunkten. Jag svarade faktiskt på frågan om MBL-förhandlingarna,men kanske inte uppfattade det. Jag sade att detsamma gäller förMBL-förhandlingarna som för andra åtgärder som det är företagsledningarnasuppgift att genomföra: Ägaren skall inte blanda sig i dem. Det blir en orimligsituation om riksdag och regering, alltså de politiska beslutsfattarna, skullekomma och anföra synpunkter på när, om och hur MBL-förhandlingarna skallbedrivas - det må sedan gälla statliga företag eller andra. Då skulle det,förmodar jag, väckas interpellationer eller frågor om ministerstyre och alltvad därtill hörer. Det underlag som den socialdemokratiska oppositionen lätförleda sig av vid beslutet i näringsutskottet var extremt dåligt, HugoBengtsson. Det är ingen som helst tvekan om detta. Det går inte att komma ifrångenom några kringgående manövrer som att skylla på ett eller annat uttalande ifrågan. De sämsta affärerna av dem alla- färjeaffärerna - avslutades långtinnan den här diskussionen fördes. Hur kan det i så fall komma sig att de varså dåliga? När det gäller att tolka beslut håller jag migtill vad som är riksdagspraxis. Jag stöder mig i det här fallet inte påjuristerna i kanslihuset, som säger. Men den diskussionen kan fåanstå. Jag tycker också att det är en fördel om KU prövar den här saken. Detmåste ju vara någon ordning även i riksdag när det gäller hur manskall tolka besluten! säger att hela den här frågan skadarförtroendet för det parlamentariska systemet. Så som oppositionendrivit spelet i den här frågan! anklagar man t. o. m. en företagsledning somfullföljer beslut! Vad skall svenska folket tro, när ledanderiksdagsmän nedlåter sig till detta? Jag vill bestämt ta avstånd från försöken att ifrågasättaatt Svenska Varvs ledning fullgör sin uppgift. Man kan naturligtvis diskuteraolika inslag i varvsledningens handlande, men det finns ingen som helst tvekanom att varvsledningen efter bästa förmåga genomför beslut. ifrågasätts måste jag bestämt protestera! Vad var det som hände? Hela felet är naturligtvis attoppositionen - både socialdemokratin och vpk - förleddes till ettställningstagande i näringsutskottet som innebar att man inte insåg deekonomiska realiteterna. Varför skall vi hymla med fakta? Det är ju detta somdiskussionen gäller! Man låste sig för en position utan att inse att man varförd bakom ljuset när det gällde de ekonomiska konsekvenserna! Att nu försökagöra mig eller regeringen ansvarig för detta - ett av de största misstag somhar begåtts av en svensk riksdag- är verkligen att ta i. Jag varnade i dendebatt vi hade omkring varvspropositionen för de här förhastadeställningstagandena. Jag skulle vilja karakterisera det som oppositionen föllför som en skandalös lättfärdighet när det gäller att hantera viktiganäringspolitiska ställningstaganden. Och får vi räkningen. ser vikonsekvenserna, plus att många människor känner en ökad otrygghet, eftersom ettkonkret framåtsyftande besked om varvet inte kom. frågar mig om riksdagsbeslutet innebär attSvenska Varvs ledning har rätt att lägga ner flera storvarv. Det är en myckethypotetisk fråga, , men det står i riksdagsbeslutet att om deangivna ekonomiska ramarna inte räcker, skall man anpassa verksamheten därefter. Mot den typen av ramresonemang brukar ju inte hellersocialdemokratin opponera. Ger man en företagsledning ett ansvar ätt på bästasätt tillsammans med facket och de anställda lösa sina uppgifter, måste man haett ramresonemang som innebär att går det inte att hålla sig inom ramen så fårföretaget anpassa verksamheten därefter - annars är det ju ett fullständigtmeningslöst beslut. Att vi skulle ta arbetslöshet och utslagning är nonsens.Mina diskussioner med kommun, med facket och med alla inblandadeparter går ut på att vad som än händer skall vi ge all den hjälp virimligen kan, med hänsyn till de resurser som står till vårt förfogande och medhänsyn till krav i andra landsdelar, för att klara sysselsättningen, för att setill att de enskilda människorna inte kommer i kläm. Låt oss slippa den typenav insinuationer i fortsättningen i den här debatten, jag ber det. Avslutningsvis, herr talman, vill jag bara påminna om vaddet är vi diskuterar. 1977 satsade folkhushållét 4 miljarder i subventionertill svensk varvsnäring. 1978 satsades 5,4 miljarder och 1979 3 miljarder. Vivet av prognoserna att går med en förlust på ivarje fall 1.6 miljarder. Summa : 14 miljarder. Till det kommerkonsekvenser som inte kan överblickas . Till det kommer också detriksdagsbeslut vi fattade som sträcker sig framåt i tiden och som avseråtskilliga miljarder. Här rör det sig alltså om insatser inom näringspolitikenav en extrem storleksordning, när vi har ett budgetläge och enfinansiell situafion som gör att vi med ökad skärpa och målmedvetenhet måsteprioritera våra insatser, måste lägga varje krona där den ger maximal utdelningi form av trygghet i arbetet och i en förbättrad bytesbalans. Anf.37 (): Jag blev litet förvånad över ett uttalande som gjorde isitt första inlägg. Han talade om negativ information, och han förde frambeskyllningen att man på fackligt eller socialdemokratiskt håll skulle haförtalat Öresundsvarvet och dess möjlighet att utvecklas. Vad är det föruttalande som industriministern tänker på? Industriministerngjorde mig mycket förvånad när han började tala om att vi har drivit ett spel iden här frågan. Vilket spel, ? Vad är det för spel som den fackligaoch politiska arbetarrörelsen och löntagarorganisationerna har drivit ivarvsfrågan? Riktar han en sådan beskyllning inte bara mot oppositionen, utanockså mot Metall, SIF, SALF och andra organisationer som helt delar densocialdemokratiska uppfattningen när det gäller varvspolitiken så måste hantala om vad han menar - vad det är för spel han talar om? När vi varnarregeringen för att avveckla industrikapaciteten, när vi slår vakt om människorstrygghet, när vi säger "gör försök att hindra arbetslöshet ochutslagning" - är det då detta ni kallar för ett spel, ? Detär närmast cynism som industriministern gav uttryck för i talarstolen för enstund sedan. Industriministerntalar , liksom han har gjort vid ett par andra tillfällen, mycket om detbräckliga ekonomiska underlaget för den lokala utvecklingsplanen förÖresundsvarvet. När nu facit ligger klart, kan jag hålla med om att vissakostnader kanske undervärderades. Men det var ju så att hela det ekonomiskaunderlaget för varvsbeslut, det som industriministern servaderiksdagen med, var dåligt! Förlusten blev ju mycket större än vadindustriministern och regeringen trodde när det gäller hela varvssektorn. Jagkritiserar inte industriministern för detta. Det här är ett svårt område, därmånga har misslyckats med att göra säkra bedömningar. Men jag tycker nog attindustriministern borde tala i något mildare ordalag än han använde fråntalarstolen . Hansade att socialdemokraterna förleddes, att vi hymlade, att vi fördes bakomljuset. Vad är det fråga om, industriministern? I så fall förleddes helariksdagen av de siffror vi accepterade och som kom från regeringen. Då är detju regeringen som förde bakom ljuset med de beräkningar som fanns dåriksdagen skulle ta ställning i varvsfrågan. Intehymla med fakta, sade industriministern. Jag vill återgälda det uttrycket: Intehymla med fakta, industriministern! Viär medvetna om varvets svåra läge. Det går inte att från någon sida argumenterabort att varvet är i ett mycket svårt läge. Vi blundar inte för dennasituation. Men vi accepterar inte vilken behandling som helst. Likalitet som har vi nu en fastlåst position i varvsfrågan. Jag vet attockså kommun och de fackliga organisationerna har en öppen ochkonstruktiv inställning. Vihar våra tre handlingslinjer . Dem känner industriministern till.Låt inte den hårda och hänsynslösa blockpolitiken från regeringenssida få styra varvsfrågan! Vi menar att man skall behålla såmycket som möjligt av Öresundsvarvets nuvarande verksamhet i Svenska Varvsregi. Vi behöver ha kvar ett reparationsvarv i . Gå inte upp italarstolen, , och säg att det är bara nys! Det finns många inomvarvsnäringen som säger att det är helt vansinnigt att lägga nedÖresundsvarvets reparafionssida. Vi menar vidare att koncernledningen har ansvar för attalternativ produktion läggs till Öresundsvarvet. För detta har man pengar.Totalt beviljade 900 milj. kr. inkl. de 100 miljoner som varöronmärkta för Öresundsvarvet fill just alternativ produktion och utveckling.Låt en del av de pengarna, , komma varvsindustrin. Öresundsvarvet,till del. Låt människorna börja arbeta på utveckling av alternativ produktion,och låt det också bli ett inslag i industripolitiken. Och sedan har, vad än kan säga omarbetsmarknadsläget i , regeringen ett ansvar förindustrietableringen i . Låt inte , , denhårda och brutala blockpolitiken sätta stopp för ett resonemang om en sundutveckling när det gäller varvsfrågorna. 38JÖRN (vpk): Industriministern har kommit in i detmagistrala stadiet. Han vill gärna påminna oss andra, säger han, om hur storasubventioner staten har fått ge ut på varven. Låt mig då få returnera med att påminna industriministernom varför detta subventionsbehov har uppstått, om bakgrunden till det, om hurdet var när varvsindustrin befann sig i privata händer, i händerna på detprivatkapital som enligt mening och enligt den borgerligafilosofin representerar höjden av sakkunskap och framsynthet. Man ställde inteom , man utnyttjade inte de goda tiderna, man hade över huvud taget ingenblick för sådana perspektiv. Därför gick det därhän när världsmarknadensstruktur ändrades och när det kom som oavsett oljekris och annat ändå skulle hakommit - om också möjligen något . Man stod där avklädd, utan planer,utan begrepp om hur man skulle göra, och hade bara att till gott pris låta sigköpas ut av staten, som sedan skall fullgöra nedläggningsplikten. Lättfärdiga är vi som tillhör den politiska oppositionen,säger industriminister . Jag vet inte det. Lättfärdighet i sådana härsammanhang, det visar man ifall man år , tvärtemot synpunkter som framförsi den offentliga politiska debatten här i , inte bryr sig om att i tidsätta in resurser för omställning och för förnyelse. Lättfärdig är man när man inte ser att en näring somvarven som de såg ut inte hade beredskap att möta de förändringar somman redan då kunde klart spåra.