prot · G409133 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:133 1 § Anmälan om kompletteringsval till utskott Socialdemokratiska riksdagsgruppen har som ny suppleant ijustifie- och jordbruksutskotten efter anmält . Talmannen förklarade vald till .suppleant i justitieutskottet () suppleant i jordbruksutskottet () 2 § Justerades protokollet för den 28april. 3 § Föredrogs och hänvisadesMotionerna 1980/81:2176-2179 dll civilufskoffef 4 § Föredrogs och biföllsInterpellationsframställning 1980/81:138 5§ Ekonomisk-politiska åtgärder (forts.) Fortsattes överläggningen omfinansutskottets betänkande 1980/81:30, skatteutskottets betänkande 1980/81:44,jordbruksutskottets betänkande 1980/81:26, civilutskottefs betänkande1980/81:30 och socialutskottets betänkande 1980/81:28. Nr 133 Anf. 2 (): Torsdipenden Herr talman! De problem somflerbarnsfamiljer länge har brottats med 7 mai 1981 ' "" inför om inte enslutgiltig lösning sä i alla fall en bra dellösning. förslag som socialministern presenterar i sin proposition och som innebär Fkonomisk-noli- '''ra barnbidrag fr. o. m. tredje barnet betyder aft denna speciella kategori tiska åteärder '" uppmärksammats och att enrejäl insats görs mot den ekonomiska kris somfakfiskt funnits mycket länge, långt innan begreppet ekonomisk kris blevvardagsvara när det gäller landets ekonomi. Det är inte alltid sant, som det ofta sägs, att hälsantiger still. Man kan tystna i resignation över aft ingenting görs. Då och dåhar visserligen en debatt flammat upp, ofta i samband med siffror som antytt enkris i befolkningsfrågan, som tämligen enstämmigt konstaterat hursvårt detärför föräldrar som har tre, fyra eller fler barn att få det att gå ihop. Men def är som om denna insikt, alltså insikten omsambandet mellan många barn och svag ekonomi, infe haft förmåga atf slå igenom,inte lett fill politisk handling, inte kunnat rubba de cirklar, dvs. polifiskabeslut, strukturer och attityder, som på olika sätt försvårar enfamiljebildning i dagens samhälle och som gör aff många vänfar med atf skaffasig det första barnet, tvekar inför ett andra barn och ens knappast kan drömmaom ett tredje, ännu mindre ett fjärde. Det är nog många som har hört unga föräldrar förklara, aftfler än två barn klarar de infe av. För aff klara familjens ekonomi måste bådaarbeta. Skall man göra i ordning tre eller fyra barn som skall tilldaghem, fritidshem eller skola samfidigt som föräldrarna måste arbeta heltid,blir arbetsbördan orimlig, i all synnerhet som det återstår en hel del arbetenär kvällen kommer. Det är alltså i den situationen som samhället har ställtmånga föräldrar. Och def är en vikfig grupp eftersom önskan att skaffa barnåterspeglar framstegstro - något som efterlyses - vittnar om tilltro tillsamhället och om en inställning som förstår atf värdesätta livsvärden, somväljer barn, inte bara prylar. Allt deffa är dokumenterat i den rapport somavlämnats av familjeekonomiska kommittén. Flerbarnsfamiljerna behöver alltså samhällets stöd därföratf vårt samhälle skulle behöva den tilltro till framtiden som viljan attskaffa fler barn är ett gott tecken på. Därför borde samhället i sin helhet, ieget intresse, se till att förutsättningarna för flerbarnsfamiljernaförbättrades. Det skulle vara en god och säker prognos, som har ettklart samband med att de snåla ekonomiska förutsättningarna förflerbarnsfamiljerna förbättrades. Det är mot den här bakgrunden som socialministernsproposifion om stöd till flerbarnsfamiljerna är så viktig. När flerbarnsfamiljernas situafion diskuteras, inställersig vanemässigt två lösningar. Man säger: Bygg fler daghem och ge stöd åtlåginkomstfamiljer-na! I bästa välmening har man med ett sådant rutinmässigttänkande mycket 6 litet eller inte alls bidragit mednågon lösning, för egentligen är def ett sätt att dölja det verkliga problemet, att i stället för atf göraen analys genom slentrian sopa det egentliga problemet under mattan. Def visar sig nämligen vid närmare eftertanke aftlåginkomstbegreppet inte alls är så entydigt som vi så länge har trott ochslagit oss till ro med. Def är i högsta grad relativt. Def enkla förhållandetatt inkomstens nivå står i ett direkt och ofrånkomligt förhållande fill hurmånga munnar som skall mättas och hur många kroppar som skall kläs har manförunderligt nog nästan helt bortsett från. Det skulle ju annars inte behövasnågon speciell skarpögdhet, någon speciellt djupgående vetenskaplig forskningeller någon särskilt lång erfarenhet för att upptäcka def. Om man besinnar det här förhållandet att inkomstens nivåär beroende av hur många som skall leva av den, så kullkastas det grundläggandelåginkomstbegreppet. En flerbarnsfamilj med en låg inkomst är alltid enlåginkomstfamilj, men en flerbarnsfamilj med en höginkomsttagare kan,paradoxalt nog, också vara en låginkomstfamilj. Ett exempel kan belysa detta. Låt oss jämföra tvåfyrabarnsfamiljer. I den ena familjen arbetaren av makarna, i den andra bådatvå. Hur mycket måste familjen med en inkomst tjäna för att uppnåexistensminimum enligt konsumentverkefs och normer?Hur mycket måste de två makarna i den andra familjen tillsammans tjäna för aftuppnå samma nivå? Familjen med en inkomst måste tjäna , medan denandra familjen med två inkomster totalt måste tjäna ihop . Det här visar alltså hur relativt låginkomstbegreppetegentligen är i detta sammanhang. Just på denna punkt vill jag också säga att jag är litetförvånad över inlägg i debatten med i gårkväll, när hon kallade vår reservafion om vårdnadsersättning för publikfrieri. De familjer vi här talar om, nämligen flerbarnsfamiljerna,lever alltså i många fall under existensminimum. Flerbarnsstödet är bra, fördef far hänsyn till antalet barn i familjen. Men det ger ingen kompensation förde fall där en av föräldrarna på grund av för stor arbetsbörda under några årmåste avstå från förvärvsarbete. För att komma fram till aft man vill värdera detta arbete,alltså det arbete som utförs med små barn i hemmet, behövs ingen utredning. Omman är dagbarnvårdare och passar fyra främmande barn i sitt hem får man lön ochATP, men om en av föräldrarna väljer att stanna hemma missgynnasman av det ekonomiska systemet. Av ekonomiska skäl borde man förvärvsarbeta,men av praktiska skäl kan man infe göra det. Det är naturiigt aft samhälletvärderar detta arbete i hemmet. Det sker enligt vår uppfattning bäst genom envårdnadsersättning. Båda familjerna i det exempel jag nämnde har alltså baraexistensminimum. får inget bostadsbidrag. Därför ärinkomsten ett missvisande mått på den ekonomiska bärkraften. Att, somsocialdemokraterna gör, lägga bostadsbidragen som grund för extra bidrag harsina Det är bättre att göra det viabarnbidragen. Jag yrkar bifall till reservafion 2 med RuneGustavsson som första namn och för övrigt bifall till utskottets hemställan. 3 (): företrädde socialutskottets majoritet , och jag har inget atf fillägga fill vad hon sade. Jag instämmer i yrkandetom bifall till socialutskottets hemställan på alla punkter. Jag skall i stället ta tillfället i akt att anknyta fillden tidigare debatten under gårdagen som ju framför allt handlade om två teman- dels diskuterades den överenskommelse som har träffats i skattefrågan, delsdiskuterades mera allmänt behovet av och villkoren för samförstånd i svenskpolitik. Överenskommelsen mellan , ochsocialdemokraterna beskrevs av talare från moderata samlingspartiet, framförallt , som en kapitulation av mittenparfierna. har mansagt aff vi skulle ha gått över till att bedriva socialdemokratisk polifik. Jaghar t. o. m. sett moderata affischer där man talat om att vårtställningstagande skulle vara ett uttryck för socialism. Def kan naturligtvis vara möjligt för attskapa en viss oro omkring överenskommelsen , innan innebörden av den är klartutarbetad. Men jag tror att då löper samma risk som pojken ifabeln, som ropade: Vargen kommer! Såsom för pojken försvinner förtroendet förmoderaterna, när människor upptäcker aft vargen infe kommer. De kommer atttycka alt det är en konstig form av socialism att marginalskatterna sänks fill50 % för de flesta heltidsarbetande, vilket för många människor betyder 10-20 %marginalskattesänkning. De kommer atf tycka atf det är en ny typ av socialismatt inflationsskydd i någon form bibehålls i skattesystemet. De kommernaturligtvis också att upptäcka att vanliga villaägare inte kommer atf drabbaspå det sätt som skapar intryck av. Väljarnas minne är inte så kort. När de får se hur den härreformen fungerar i prakdken, kommer de att ställa frågan; Hur kom det sig attmoderaterna spräckte regeringen på grund av delta? Jag tror också aff mångaväljare kommer att erinra sig vad socialdemokraternas skaftepolifik tidigarehar inneburit och konstatera att detta innebär en väsentlig förändring, som jagnaturligtvis inte har någon anledning att kritisera. Jag tycker mig ha förstått att har någonform av akademisk examen, och man kunde kanske därför vänta sig aff det hos ensådan person fanns en viss känsla för källkritik. Men när i gårgav sig in i ett replikskifte om innebörden av skattereformen, byggde han helasin framställning på eff citat ur . Plötsligt har desocialdemokrafiska tidningarna blivit ett slags sanningsvittne för moderaterna.Jag undrar hur länge det varar. läste upp en liten anekdot, som står påomslaget till den moderata skriften om skatteuppgörelsen. Enligt den anekdotenskulle det ha varit så, att natten fill hade gått medpå aft avskaffa indexregleringen - att han sagt ja och amen till detta. bevisföring i den här frågan. Men om man nuläser denna skrift, så finner man på s. 32 atf def som sades i anekdotendementeras. Där framgår det att det i förslaget som lade fram somett resultat av förhandlingarna står, att indexregleringens närmare utformningkommer att ses över. Redan del som står i egen skrift visar alltsåatt def som sade här i kammaren i går inte var riktigt. Man bordekanske ha kunnat vänta sig av en företrädare för dem som sägs stå förridderlighet och ha en rakryggad hållning i politiken, aft vederbörande hadebeklagat sin förlöpning. Han hade ju tillfälle till det. Men så skedde inte. Den här skriften har kallats för en vitbok. Det är, herrtalman, ett grovt missbruk av ordet. Det brukar ju användas när man talar omskildringar där man försöker vara opartisk och objektiv och där man presenterardokument. I det här fallet är det fråga orn en pamflett, en pamflett medinbyggda motsättningar. Här har också talats om värdet av samförstånd. Redan i sinregeringsförklaring uttalade trepartiregeringen atf den skulle arbeta för ettså brett samförstånd som möjligt och föra en polifik i hela folkets intresse.Def citatet ur regeringsförklaringen finns inte med i den moderata skriften,trots att det är detta som legal till grund för hela regeringens arbete, även iskattefrågorna. Det finns inte heller med något citat ur regeringens handlingsprogramdär man just talar om inbjudan till samförstånd. Det bör emellertid vara klart för alla att det som varitutgångspunkten för medverkan i trepartiregeringen liksom förfolkpartiefs arbete med skattefrågorna hela fiden har varit önskan om ettsamförstånd. Redan på den socialdemokratiska regeringens tid kritiserade vitendenser atf regera på grundval av halva och aft lämna hälften avfolkefs företrädare utanför inflytandet. Det gjordes såvitt jag vet även frånmoderat håll, från . Men då skall man infe uppträda likadant närman själv får ansvar, utan då skall man uppträda så som man har begärt av denandra sidan. Är det just nu ett särskilt behov av samförstånd? Ja, jagtror det, framför allt därför att de ekonomiska problem som vårt land stårinför är så allvarliga och av en sådan art aft de infe kan lösas enbart genomklubbslag här i . Nej, för att vi skall faen ekonomisk utveckling somkan vända det hela rätt fordras det gemensamma insatser från näringslivet, frånlöntagarorganisationer, från landsting och kommuner och från enskildamänniskor. Det behövs att man frivilligt tar ett större ansvar - både individeroch organisationer. Och det kan man infe uppnå i en anda av konfrontation, avhäftiga strider, där två av folket står rakt emot varandra och bekämparvarandra med all kraft. Det är därför det är särskilt viktigt atf just nuarbeta för samförstånd. Vi har på alla håll ansett det nödvändigt alt få enmarginalskatfesänkning. Det ligger i sakens natur att den ger den störstaskattesänkningen för dem som har höga inkomster. Det går inte aft sänkamarginalskatten på något annat sätt. vet vi atf vi måste spara på deoffentliga utgifterna och på det sättet skära ned på sådant som, också av naturligaskäl, i första hand går till människor som har det sämre ställt. inte på oss offentliga utgifter i första hand för dem somredan har def bra utan för de andra. Men att klara denna process i en anda avkonfrontation, där man inte visar aft också de som har det bra ställt skallvara med och lämna sitt bidrag, det är infe möjligt. Om vi skulle genomföra enskattereform och inte göra någonfing åt avdragen för människor som medutgångspunkt från våra fördelaktiga avdragsbestämmelser har skaffat sig storalån och köpt, för att ta ett exempel, stora segelbåtar som kostar 150 , så att resultatet av denna reform för deras del inte blir något annatän jättelika skattesänkningar - hur skulle vi då kunna skapa förståelse hos debreda grupperna i samhället för att besparingar är nödvändiga inom skolan,socialsektorn, kulturen osv.? Def är omöjligt. Det är därför detta samförståndoch denna avdragsrättsreform är så viktiga. Hur får man då till stånd ett samförstånd? Det är tvågrundläggande krav härvidlag. Def ena är att vi är beredda aff gå varandra tillmötes. var med på att inbjuda socialdemokraterna tillöverläggningar. Men def som man måste fråga sig nu är; Var inte denna inbjudanallvarligt menad? Var det fråga om aft inbjuda socialdemokraterna aft skrivaunder regeringens proposition eller politik? På sådana villkor får man ingetsamförstånd, utan vi måste vara beredda aft gå varandra fill mötes på punkterdär det känns. Så är det i livet i övrigt och så är det också här i riksdagen.Det är klart att om man skall föra en samförståndspolitik, kan det inte bli enytterkantspolitik. Det ligger i sakens natur. Jag säger inte att moderatasamlingspartiet har något sämre värde för det, men det är uppenbart alt om manskall föra en samförståndspolitik, så kommer den att ligga i det politiskamittfältet. Def är kanske där, djupare sett, som orsaken till att moderaternanu bryter upp är atf söka. Def andra kravet som man måste uppfylla för alt det skallbli samförstånd är att vi visar varandra förtroende - atf vi inte misstrorvarandra alltför mycket. Låt mig ta ett konkret exempel. Var skall den övreinkomstgränsen ligga för marginalskatt? Det är inte fastlagt iöverenskommelsen. På s. 35 i den moderata skriften står def; "När det gäller omfattningen av de grupper som skulleomfattas av 50 procents marginalskatt konstaterades, att regeringen talat om enövre gräns vid , medan socialdemokraterna angivit ett intervallmellan 90 000 och . Då det icke fanns någon vilja från socialdemokraternassida till preciseringar utöver detta, inskränkte man sig till att konstateraatt gränsen borde gå mellan regeringens siffra och den lägsta siffra somsocialdemokraterna angivit." Gränsen skulle alltså gå mellan 90 000 och115 . Men i bil. 1 till skriften, där kommenterar uppgörelsen,sägs så här; "Bokstavligen innebär överenskommelsen knappast mer än attsocialdemokraterna utfäsl sig att medverka till att marginalskatten sänks tillca. mellan 10 och 12 basenheter, d. v, s, för inkomster i skiktet . De har på intet sätt bundit sig för skatteskalans utformningi övrigt." Detta är naturligtvis rikligt om det bara är 50 eller 51 %av de heltidsarbetande som skall få marginalskatt. har socialdemokraterna sagt , och bara för attdet inte står på papperet skall det alltså inte gälla. Det är den typ av misstänkliggörande som man skall undvikaom man vill ha samförstånd, och det är den typ av misstänkliggörande som manskall ägna sig åt om man vill försvåra samförståndet. Jag menar alltså aft defmåste finnas ett visst förtroende. Def är klart att man skall skriva så mycketsom möjligt på papper, så aft man inte blir oense om vad man kommit överens om.Men vi måste också kunna lita på varandra i viss utsträckning - annars går detinte att komma överens. Eftersom inget parti har majoritet och eftersom vibehöver ett brett samförstånd, måste även detta inslag av förtroende finnas. Jag kanbelysa def här ytterligare. Innan talade i går talade sade mycket som jag inte gillar - det är ganska naturligt - men han sadeockså att sanningen om skatteuppgörelsen mellan mittenpartierna ochsocialdemokraterna är att den leder till rejäla sänkningar avmarginalskatterna, ungefär av den storlek och i den omfattning som ocksåmoderaterna talat om. Detta sade alltså som talesman försocialdemokraterna här i går. Sedan tillade han aff genom den nya konstruktionför skatteavdragen som ingår i överenskommelsen leder sänkningarna avmarginalskatterna inte till de sfora sänkningar av inkomstskatten för de högreinkomsttagarna som lovat sina väljare. Men den första meningen somjag återgav är ytterligare ett bevis för överenskommelsens faktiska innebörd. Förtroendet för politikerna är inte alltid såstort i som vi som tillhör den gruppen skulle önska. Del finns kanskemånga skäl tilldel, men ett av dem tror jag är atf vi ständigt ägnar oss åt aftmisstänkliggöra avsikterna hos de andra politikerna. Effekten av det blir inteatf vi själva framstår som ljusefs , utan effekten blir att allapolifiker smutsas ner. Låt mig, herr talman, slutligen ge uttryck åt minförhoppning att skatteöverenskommelsen skall innebära ett genombrott för någotav en ny anda i svensk politik. Jag tror def är nyttigt för svenska folket atthöra i TV säga att han litar på socialdemokraterna. Jag villgärna tillägga: Jag litar också på . När man kommit överens medföreträdare för moderata samlingspartiet, så håller det. sade här - och jag instämmer i det - att detta gäller oberoende av parti i . Vi står nu inför en svår tid, där smärtsamma omprövningarblir nödvändiga. Då behövs en anda av samförstånd. Det saknas inte avskräckandeexempel ute i världen på hur det går om politikerna dröjer för länge med aff skyttegravar gå över till ett konstruktivt samarbete. 4GÖTE (): Jag tänker inte ta upp inlägg i den här debatten. Jag delar givetvis inte hans uppfattningnär det gäller sakbeskrivningen. De frågor tog upp fick justort utrymme Nr 133 i debatten i går. Jag menar atf omvi på nytt skulle ta upp den debatten skulle Torsdaeen den P '* märkligt sätt förrycka den avsedda uppläggningen av hela 7 mai 1981 diskussionen om detta ärende.Meningen är ju att vi skall diskutera socialutskottets betänkande 28 och de familjepolitiska frågorna. Ekonomisk-Doli- också anmält mig till debatten med anledning av en motion om familjepo- tiska åtgärder ''iken som jag har väckt. Intresset för de familjepolitiska frågorna tycks ha ökatunder , och man börjar i allt högre grad ifrågasätta deninriktning som de senaste årtiondenas familjepolitik fåll. Värdet av familjensom en bärande enhet i samhället aktualiseras starkare och i vissa sammanhangfrån sådant håll som man tidigare inte kunnat vänta sig. Detsamma gäller dåhelt naturligt det samhällsekonomiska stödet till familjerna och den effektdetta kan få i fråga om familjefunktionen som sådan. Enligt moderat uppfattning utgör familjen en viktighörnsten i vårt samhälle. Familjen har också av tradition en ovärderligställning i hela det västerländska kulturmönster som vi tillhör. Förutsättningarnaför familjerna har ändrats markant . Omflyttningarna,urbaniseringen, den ekonomiska politiken, ja, flera orsaker till förändringarnakan här anges. Även värderingsmässigt har familjen utsatts för kritik ochifrågasättande från skilda radikala grupper och företrädare. Vi vet dock attinget kan ersätta familjens speciella kärlek och omtanke. Inom familjekretsenfostras också fram en känsla av hänsyn och ansvar, och detta är egenskaper somsedan räcker längre än enbart inom den snäva familjekretsen. Dessa egenskaperhar också ett stort värde i den breda samhällskontaklen. Vår samlade familjepolitiska syn återspeglar också väldigtmycket av känslan för barnen och barnens förutsättningar. I dessa sammanhanggäller inte alltid rationella bedömningsgrunder. Barn är olika, och även barneninom samma familj är olika - det är något som vi som har barn verkligen kanvidimera. hör man också att vi lever i ett barnfientligtsamhälle, och detta kan säkert vara rätt, om man utgår från def faktum atfbarnvänligheten åsidosätts i skilda hänseenden. Även härvidlag måste man sättain familjen i sitt rätta sammanhang. Föräldrarnas och familjens ansvar kanaldrig ersättas av ett kollektivt eller institutionellt ansvar. Enligt moderat uppfattning är valfriheten för familjenviktig. Den är en bärande och övergripande målsättning. Deffa är angeläget,inte minst med anledning av att ingen annan än föräldrarna ochfamiljemedlemmarna själva känner de behov och förhållanden som råder ifamiljekretsen. Jag har med utgångspunkt från min motion 434 pekat på vissagrunder som kan förbättra möjligheten atf öka valfriheten för familjerna i vårtland. Det första som jag vill framhålla gäller den samladelagstiftningen. Där är det mycket angeläget atf inte familjelagstiftningen och annan lagstiftning diskriminerar äktenskapet som samlevnadsform. Många människor väljer andra samlevnadsformer, och det är en självklar rättighet, när detta ställningstagande grundas på en livsåskådning eller sakuppfattning. Det är 12 däremot felaktigt om vi har ettsamlat skatte-, socialförsäkrings- eller bidragssystem som gynnar andra samlevnadsformer påäktenskapefs bekostnad och om detta sedan påverkar valet av samlevnadsform. En annan viktig valfrihetsfråga gäller huruvida bådamakarna vill förvärvsarbeta eller om någon väljeratt vårda små barn i hemmet.Här har vi stora orättvisor inbyggda i det familjepolitiska systemet. Deutredningar som utskottet hänvisat till i samband medbehandlingen av minmofion skall ju också belysa just detta problem. Enligt min uppfattning måsteen uppvärdering av hemarbetet komma till stånd i de fall föräldrarna väljerdenna form av barntillsyn. Vi vet också atf väldigt många, framför allt flerbarnsföräldrar,önskar ha barnen i hemmiljön medan de är små. Hemarbete och vård av egnabarnärgivetvisen lika samhällsnytfig insats som värd av andras barn på daghemeller inom ramen för annan barntillsyns-form. Enligt min uppfattning är det nödvändigt att man ser överfamiljepolidken utifrån en helhetsbedömning, där vissa målsättningar liggerfill grund för denna bedömning. Förslaget om ett högre barnbidrag vid ökatantal barn innebär givetvis inget hinder för en sådan helhetsbedömning. Det ärintressant atf notera aft vi moderater fått rätt på den här punkten. Så sentsom 1978 krävde vi i en partimotion aft ett flerbarnstillägg kulle utgå fr. o.m. Då sade övriga partier nej. Det är kanske särskilt intressantatt notera motivering, som innebar att man inte delade vårt resonemangi den här frågan. uppfattning framfördes då av , somockså i går försökte ge äran av det förslag till flerbarnstillägg somvi nu behandlar. Jag tycker det är bra att har ändrat sakuppfattning,men det är litet förmätet att försöka ta åt sig äran i sakfrågan.Trots allt var först på den här punkten. Men låt oss, RuneGustavsson, inte gräla om detta. Sakfrågan och resultatpolitiken är ju sombekant det viktigaste i de här dagarna. Skaft efter bärkraft, där hänsyn tas fill familjensförsörjningsbörda utifrån antalet barn, är en vikfig del i detta sammanhang. missgynnas barnfamiljerna ur skaftesynpunkt. En flerbarnsfamilj som har eninkomst på ca . mera i skatt än makarbehöver göra som tjänar . Kanske en frivilligtudelningsprincip kunde vara ett sätt att komma fill rätta med denna orättvisa.En annan väg vore måhända att införa en konsumtionsenhetsbeskaltning. Detförefaller mig väldigt angeläget att en utredning belyser de härfrågorna.