prot · G409120 · 1980-12-31 00:00:00 — Förslaget innebäratt assistentstödet är ett stöd som behöver speciella garantier.Det är precis lika viktigt att det skapas garantier för att de handikappadeelever Som så behöver skall få t. ex. en kompanjonlärare, hjälp avsyofunktionärer eller speciallärare. Det särskilda assistentstödet har dessutomtäckt bara en liten del av kommunernas kostnader för den personellaassistansen. Detär en given fördel att ett specialdestinerat bidrag av den här typen avvecklasoch att kommunerna får frihet att utforma stödåtgärderna på det Sätt som bästpassar den enskilde eleven. Några extra 4 miljoner för detta ändamål, somföreslås i den socialdemokratiska reservationen, behövs enligtutskottsmajoriteten inte. Skolstyrelser och skolledningar måste, när man begärresurser till sina skolor, som grundläggande utgångspunkt ha att ta hänsyn tillde handikappade elevernas behov av särskilda insatser. Sammaargument gäller behovet av tekniska eller organisatoriska stödåtgärder förhandikappade elever i gymnasieskolan. Dessutomkan sägas att det, efter vad som framkommit, har varit vissa problemförknippade med det system som tillämpats. Enligt nuvarandeanvisningar skall kommunerna komma in med ansökan till senastden . Många skolor väntar sedan med att beställa hjälpmedel iavvaktan på beslut om ekonomiskt bidrag. Beroende påhandläggningsrutiner och leveranstider kan det dröja en termin eller mer frånskolstarten innan eleven fått sitt hjälpmedel. Ettav kriterierna vid fördelningen av det nya anslaget Särskilda åtgärder påskolområdet bör vara om en kommun har en stor andel elever i grund- ochgymnasieskolan med olika former av handikapp. På det sättet kan man ta hänsyntill en kommuns totala kostnad för en handikappad elev - det må sedan gällatekniska hjälpmedel, skolskjutsar eller behovet av personeU assistans. Eftersomkommunerna med det föreslagna nya systemet före det aktuellaläsåret bör få kännedom om den resurs som de kan väntas erhålla från anslaget,så kan de vidta åtgärder för att de handikappade elevernas skolgångskall bli individuellt anpassad redan från terminsstarten. Utskottetsmajoritet godkänner riktlinjerna för fördelningen av det nya anslaget ochavvisar det socialdemokratiska förslaget om ytterligare 2 milj. kr. Med det anförda yrkar jag bifall till utskottets hemställan på allapunkter och avslag på de socialdemokratiska reservationerna. Anslagtill driften av grundskolor och gymnasieskolor, m. m. Underdetta anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Anslag till driften av grundskolor och gymnasieskolor, m.m. 55INGA (vpk): Orättvisorna på bildningens och uppfostransområden finns fortfarande kvar. Tidningsartiklar och tillgängliga uppgifter iutredningar visar t. o. m att de sociala skillnaderna inom skolans område harökat . Det saknas inte dokumentation av att skolan är som endirekt spegel av det klassamhälle som finns runt omkring. Det saknas hellerinte kunskap om de ekonomiska och sociala mekanismer som ligger bakom den storaojämlikheten i skolan och som gör att t. ex. rika kommuner kan erbjuda enbättre skolmiljö än fatfiga kommuner kan göra. Boendesegregationen slår igenomi skolan. Målet att ge alla barn, oavsett bostadsort, socialbakgrund eller ekonomiska förutsättningar, samma möjligheter till utbildningoch start i livet är fortfarande långt borta. Undersökning på undersökningvisar detta. Barn som kommer från arbetarhem har generellt sett sämre resultatoch får sämre utbyte av skolan, vilka mätmetoder man än använder. Olika undersökningar visar att den obligatoriska och föralla gemensamma undervisningen i olika kommuner bedrivs under mycket skildamateriella förhållanden. Det sker en sortering av barnen, frånförskola upp till universiteten. Den värsta sorteringen sker i den s. k.anpassade studiegången. En femtedel av alla elever lämnar utan attha riktiga kunskaper i att läsa och skriva. Bara detta är fantasfiskt efter nioårs skolgång. De bråkiga och mest skoltrötta och mest omotiverade elevernahamnar i den s. k. anpassade studiegången. Det är just dessa elever som behöverallra mest stöd och hjälp i skolan. Dem stöter man bort. I kommunvar för sedan var tionde elev i anpassad studiegång. I en Uppsalaskolafår vart fjärde barn välja bort fysik och historia t. ex. och välja gymnastik istället. kommunisterna har krävt att den anpassade studiegångenskall bort. Den borde förbjudas. Skolsystemet borde fungera så att alla barnfick en chans att fungera i det. Jag tycker att det är regerings och riksdagsansvar att se till att skolan fungerar för alla barn. På många håll finns det en besvärande lärarbrist ochframför allt en brist på behöriga, utbildade lärare. Särskilt stor är dennabrist ofta i just de kommuner som har det största behovet av en stabil ochkunnig lärarkår. Av 99 000 lärare höstterminen 1980varnärmare 18000 obehöriga, och i den tiondel av landet som hade den största lärarbristenvar var tredje lärare obehörig. Och det finns, fru talman, tyvärr, ännu värresiffror på antalet behöriga resp. obehöriga lärare. För att minska kvalitetsskillnaderna i undervisningen krävsdet bl. a. kraftfulla åtgärder för att utbilda och handleda de obehörigalärarna. Generellt behövs en ökad lärartäthet i . Man tycker attsärskilda bidrag för ökad lärartäthet borde kunna utgå till de kommuner som harhög andel invandrare, stor andel ensamstående eller dubbelarbetande föräldrarmed låga inkomster osv. Någon form av särskild meritvärdering borde gälla förtjänster i "svåra" rektorsområden. Arbetslagsprincipen måste börjagälla, och för att möjliggöra detta måste också lärartätheten öka. Vänsterpartietkommunisterna har tidigare krävt fasta lärarvikarier i både grund- ochgymnasieskolan. presenterades en utredning som visade på det riktiga idetta krav. Den s. k. elevvårdskommittén säger; "Systemet att vid behovrekrytera korttidsvikarier, ofta dag för dag, är ur elevvårdssynpunktutomordentligt ofillfredsställande och bidrar till att skapa otrygghet och oroi skolan." Somexempel nämner man , där det anställs 6 000-7 000korttidsvikarier varje termin, vilket motsvarar fyra vikarier i varjerektorsområde. En fast vikariepool är bra för alla som arbetar i skolan, ochdet borde vara en självklarhet att sådana pooler fanns på varje skola. Påmånga håll i landet är skolorna för stora. Själva skolstorleken bidrar fill attmånga elever känner oro och anonymitet i skolvardagen. Dessutom är klasserna,eller rättare sagt undervisningsgrupperna, i sig för stora för att lärarnaskall ha möjlighet att fungera i ett pedagogiskt och socialt förhållande tillvarje elev. Speciellt märks det förhållandet förstås på högstadiet, dåklasserna dels splittras upp och fördelas på nya klasser och på olika linjer,dels får olika och nya lärare i de skilda ämnena. Det är inte ovanligt att enlärare på högstadiet undervisar mellan 200 och 300 elever. Detmåste vidtas olika åtgärder för att förbättra skolsituationen på framför alltgrundskolans högstadium. För det första bör delningstalet inte överstiga 25elever. Om man följde den principen skulle det innebära att man ficksammanhållna klasser genom hela . För det andra behövs det en ökadlärartäthet. För det tredje bör varje klass få ett klassrum eller ett hemrum.En fjärde åtgärd av stor betydelse för både elever och lärare är givetvis tar bort betygen. Dettalas ofta om hur viktig den elevvårdande verksamheten är. Det finns många somarbetar med elevvårdande verksamhet i skolan. Främst är det skolpsykologer ochskolkuratorer. Men också skolmåltidspersonal och vaktmästare betyder mycket ijust denna verksamhet. Skolsköterskan har en nyckelroll för många elever, ochdet är jättevikfigt att skolsköterskan arbetar på skolan och inte utanför den.Det förs nämligen en debatt om att eventuellt flytta över hennes funktionutanför skolan, på någon vårdcentral eller något liknande, men jag tror att detskulle vara väldigt olyckligt. har också andra och nyapersonalkategorier rekryterats till skolorna: fritidsledare och människor frånföreningslivet arbetar bland barnen. Psykolog-och kuratorstätheten varierar mycket mellan olika orter och landsdelar.Skolöverstyrelsen rekommenderar att det skall finnas 1 000 elever per tjänst,men det är bara i enstaka rektorsområden som den rekommendationen kan hållas. Ivissa rektorsom.råden är det dessutom befogat med en högre täthet på bådepsykologsidan och kuratorssidan. En tvingande minimistandard för psykolog- ochkuratorstjänsterna borde fastställas, och statsbidrag borde utgå för den härverksamheten. Föratt utvidga elevdemokratin i skolan - många säger att det är viktigt att denfinns - måste eleverna beredas verklig möjlighet att ta del i skolverksamhetenpå ett helt annat sätt än . Eleverna borde delta i all planering Anslagtill driften av grundskolor och gymnasieskolor, m. m. Anslag till driften av grundskolor och gymnasieskolor, m.m. avskolarbetet- i vilken utsträckning måste givetvis anpassas efter elevernasålder. Det borde också vara möjligt att engagera eleverna i skolans praktiskaskötsel, såsom ofta är fallet i de socialistiska staternas skolsystem. Dettasker i viss utsträckning i våra skolor, bl. a. vid skolmåltiderna. Men jagmenar att detta ansvar borde kunna omfatta fler verksamheter, t. ex. lättarestädning, skötsel av odlingar inom- och utomhus och mycket mera. Den typen avelevmedverkan och elevinflytande i skolan måste självfallet alltid utövas medhjälp av yrkesmässig och ansvarig handledning från olika personalkategorier. SIA-skolan med den samlade skoldagen förskjuts in iframtiden i brist på medel och på grund av en hel del praktiska svårigheter.Bl. a. har det visat sig vara svårt att rekrytera människor från föreningslivetför de fria aktiviteterna. Regeringen borde ta sitt ansvar för SI A-skolansförverkligande genom att anslå de medel som behövs. Det har talats om den sociala nedrustningen av skolan. Iregeringens s. k. sparpaket slår ju sparandet mot skolan väldigt hårt, ochhårdast drabbas givetvis - som alltid - de fattiga kommunerna. Den"återbäring" som regeringen utfäster täcker inte på långt närkommunernas medelsbehov för skolan. Tvärtemot vad som händer nu bör regeringenutarbeta en plan för hur staten successivt i stället skall kunna övertakommunernas skolkostna-der. kommunisterna har under många årkrävt att skolkost-naderna skall bäras av staten. Den kommunala är ettbetydelsefullt komplement till skolans musikundervisning. Ännu störrebetydelse skulle kunna få om SIA-skolan med den samlade skoldagengenomfördes. Då skulle kunna ingå som en integrerad del iskoldagen. är helt en angelägenhet, och i tider av hårtansträngt ekonomiskt läge skär man ned just på denna verksamhet. Vi anser inomvänsterpartiet kommunisterna att den kommunala borde stödjas ochgaranteras en utbyggnad genom särskilt statsbidrag. ser jag att har kommit tillbaka tillkammaren, och det är jag glad för, eftersom jag tänkte ställa några frågor tillhenne - frågor som jag har ställt tidigare men som jag tyvärr intehar fått något svar på. Jag har tidigare talat om att utredning efter utredningredovisat hur de sociala skillnaderna slår igenom i skolan och hurarbetarklassens barn kommer till korta inom i stort sett all utbildning genomhela skolsystemet. Jag vill fråga; Vad tänker regeringen göra för attkompensera de negativt segregerade skolorna? När tänker regeringen ta ansvaretför arbetarbarnen i skolan? Tänker regeringen motverka enytterligare utslagning av arbetarklassens barn i skolan? I så fall;Med vilka medel tänker man göra det? Jag ber att få yrka bifall till devpk-motioner som behandlas i detta betänkande. 56LARZ () replik: Det här var ju argument som vi hört mångagånger tidigare -eventuellt var det t. o. m. samma anförande som vi hört förut.Säkerligen tycker också den hår gången att alla de här förslagenborde vara värda en seriös debatt. Då vill jag säga att den dag som Inga Lantzi sitt anförande också har förslag om hur hon skall betala alla de härförändringarna, kan det finnas skäl att mer i detalj diskutera dessa frågor.Jag kan sluta precis där slutade; Med vilka medel skall det ske? Anslag till driften av grundskolor och gymnasieskolor, m.m. 57 INGA (vpk) replik: Samma argument, säger . Ja,situationen har ju fakfiskt inte förbättrats under de år jag haft fillfälle attdebattera skolfrågor här i . Tvärtom har situationen för justarbetarklassens barn förvärrats. Utredning på utredning visar det.Boendesegregationen slår helt igenom i skolan. Barn som bor i fattiga kommunerfår en mycket sämre skolundervisning än barn från rika kommuner- ochLidingö t. ex. Detta är gamla argument, och det är också gamla utredningar. Detär hög tid att man verkligen ser efter vad man skall göra för att motverka densituationen. Jag tycker inte, som någon sade tidigare i debatten, attvi har någon anledning att vara stolta över vår skolsituation. Vi trodde attdetta skulle förändras när vi fick bort parallellskolesystemet och fick engrundskola. Men det har inte hänt någonting. Det sker en utsortering i vårtskolsystem, och de åtgärder som jag har tagit upp - inte utan ocksåtidigare - är sådant som behövs för att förändra denna situation. Det ärbeklagligt att det inte händer någonting som förbättrar den svenska skolan förde elever som bäst behöver ett stöd. Tvärtom slår man tillbaka. Försämringen avekonomin på skolans område drabbar förstås de kommuner som har det allrasvårast ekonomiskt. 58 () replik: Om man nu har sammauppfattning som -självfallet delar jag inte den uppfattningen i alladelar - så är det ju faktiskt vår uppgift att komma med förslag tillförändringar. Det räcker inte, , att stapla ord på varandra, utan detgäller att konkret tala om hur man vill åstadkomma förändringar. Närförändringarna har den karaktär som föreslår - dvs. att de uppgårfill mångmiljonbelopp - får man vara så snäll och tala om varifrån de pengarnaskall tas. Några nya.pengar har förmodligen inte , och då gäller detatt tala om från vilka verksamheter man i stället skall ta pengarna. Anf, 59INGA (vpk) replik: Om man inte vidtar de konkreta åtgärder somjag faktiskt har redovisat från denna talarstol, kommer det att kosta ännu meri form av andra pengar som skall till. Vidare; Vihar redovisat i våra ekonomiska motioner, bl, a, i våra Anslagtill driften av grundskolor och gymnasieskolor, m. m. skattemotioner, hur vivill finansiera de ekonomiska reformerna och vilken omfördelning av ekonomiskamedel i vårt samhälle som vi vill ha. Detfinns konkreta åtgärder som man kan vidta för att förbättra t. ex. grundskolan- ett område som jag inriktat mig på. Det behövs en ökad lärartäthet. Detbehöver införas arbetslagsprinciper att gälla för lärarna. Det behövs enelevmedverkan som är verklig och som inte bara finns på papperet. Det behövsmer av elevvårdande personal. Det behövs ett delningstal som är samma för helagrundskolan, med sammanhållna klasser. Jagtror att man med sådana åtgärder skulle kunna förbättra skolsituationen förmånga elever. Betygen måste bort - det kostar ju ingenting att genomföra. Detbehövs klassrum och hemrum för eleverna för att det skall bli en bättreskolsituation. Det behövs reservvikarier - det kostar heller ingenting,eftersom vi ju måste ha vikarier när de ordinarie lärarna är sjuka. Detgår alltså att vidta organisatoriska åtgärder som inte är specielltkostnadskrävande, om man vill förbättra högstadium. Även åtgärdersom är kostnadskrävande får man betala för, men över andra konton - om man intevidtar dem direkt i anslutning till det här. 60 (); I diskussioner om besparingar i skolan kan det finnas anledning attkomma ihåg att skolan tillhört en mycket gynnad samhällssektor.Mellan åren 1976 och 1981, alltså så länge vi haft icke-socialistisk regering,har anslagen ökat från till så gott som 17 miljarderkronor- dvs. Självfallet finns det då möjligheter attompröva och utnyttja vissa insatser mer effektivt. Ettkrav som man då måste ställa framför andra är att de elever som bäst behöverhjälp skall få sådan, något som också varit ledstjärna ibesparingsarbetet. I budgetpropositionen föreslås en rad insatser inriktade påjust detta. Av den generella besparingen återgår en fjärdedel. Tillsammans medden tidigare länsskolnämndsresursen innebär det 200 milj. kr. till kommuner medsärskilda behov. BirgittaRydle nämnde tidigare här några av de faktorer som skall vara vägledande, menefter anförande kan det finnas anledning att upprepa dem. Vadlänsskolnämnderna skall ha som bas för sina överväganden är: hur stor andelen av eleverär som inte fortsätter till gymnasieskolan, hurstor del av undervisningen som utförts av obehöriga lärare samt andelenhandikappade elever. Länsskolnämndernaskall vidare ta hänsyn till den sociala miljö som skolan har att verka i ochäven beakta t. ex. flyttningsfrekvensen i olika bostadsområden samtomfattningen av de sociala myndigheternas insatser bland familjer med barn iskolpliktig ålder. Likaså är det viktigt att vara uppmärksam på kommuner därskolväsendet snabbt håller på att byggas ut. Ett annat viktigt kriterium förbehov av särskilda åtgärder är andelen invandrare i en kommun. Deuppräknade faktorerna tar ju direkt sikte på att tillförsäkra extra resurser åtdem som bäst behöver dem. Föratt vi skall kunna göra de besparingar som den ekonomiska situationen fordrarav oss utan att kvaliteten blir lidande krävs emellertid att alla tar sitt ansvar,att alla med intresse för skolan - personal, elever och föräldrar -känner attjust deras insats är viktig, att just de behövs. Det krävs också att man harförutsättningar och goda arbetsredskap för att förverkliga denna känsla avgemensamt ansvarstagande. Jagtror att vi har dem i den nya läroplanen Lgr 80. Den ger stor frihet attutforma undervisningen efter elevernas intresseinriktningar. För inte mindre änen tredjedel av tiden på högstadiet ges denna möjlighet. Lgr 80 innebär ocksåen stor satsning på teknik - från lågstadiet till högstadiet. Detta bör ge ossen bredare grund för att kunna hålla i täten på det tekniska områdetoch motverka snedfördelningen mellan flickor och pojkar i valen tillgymnasieskolan. Genom att lokala arbetsplaner skall utarbetas finns också stortutrymme för initiativ för dem som på olika områden skall verka i skolan. Ettannat mycket viktigt inslag är det närmande till arbetslivet som Lgr 80förutsätter. Genom att barn och ungdomar inte längre har naturlig insyn ochdelaktighet i sina föräldrars arbetsplatser är det nödvändigt att skolan fårmöjlighet att ge eleverna kunskap om vuxenlivet. Men här liksom i många andradelar av skolans verksamhet behövs föräldrarnas och arbetsplatsernas medverkan. Ettsteg på vägen att mer engagera både elever och föräldrar är den proposition omökat medinflytande för dessa som den icke-socialistiska regeringen presenteradei fjol och som fattat beslut om. De krav som tog upp isitt anförande är alltså redan tillgodosedda, dels genom Lgr 80, dels genommedinflytandepropositionen. Hon slår alltså in öppna dörrar. Ocksånär det gäller de besparingar för gymnasieskolans räkning som diskuterats ochsom håller på att bearbetas i har man som riktlinjeatt de elever som bäst behöver hjälpen också skall få den. Det har t. ex. sagtsifrån att de yrkesinriktade linjerna i ringa utsträckning kommer att beröras avtid för självstudier. Likaså är det viktigt attinvandrarelevernas behov särskilt beaktas. Enligtbudgetpropositionen, som vi nu behandlar, utgår för stödundervisning i svenskaåt invandrarelever 6,3 milj. kr., och anslaget till hemspråksundervisning ochstudiehandledning på hemspråk för invandrarelever har räknats upp med 2,2 milj.kr. Det är självklart att dessa insatser också i fortsättningen skall stå iförgrunden. Menvisst finns det områden där resurserna kan utnyttjas bättre. Inom "timmetill förfogande" finns inslag som är riktiga och nödvändiga - t. ex.samlevnadsundervisning och arbetslivsorientering. Men det finns också mångaexempel på ren underhållning - pop-grupper och liknande - som vi definitivt kanklara oss utan om den skall betalas med skattemedel. För inte så länge sedanhörde jag en rektor för en gymnasieskola på ca Anslagtill driften av grundskolor och gymnasieskolor, m. m. Anslag till driften av grundskolor och gymnasieskolor, m.m. 1 000elever redovisa statistik över bortfall av lektionstid från den aktuellaskolan. försvann inte mindre än 98 dagars lektionstidför dessa elever. Det var friluftsdagar, studiedagar, koncentrationsdagar,lovdagar. Nog borde det gå att samordna aktiviteterna bättre. presenterade regeringen den s. k.ungdomspropositionen med introduktionsprogram, 40 veckors yrkesintroduktion ochlärlingsutbildning. Från oppositionen hördes då kraftig kritik, menverkligheten har visat att den var obefogad. Kommunerna har organiseratintroduktionen på ett föredömligt sätt, näringslivet har tagit sitt ansvar ochställt introduktionsplatser till förfogande, och rapporten från många delar avlandet visar att yrkesintroduktionen i de flesta fall lett till anställning -ofta i så stor utsträckning som . Under kommande budgetår kommer inte mindre än 18 000elever att beredas plats i dessa typer av utbildning. Tyvärr har man inte lyckats lika bra med att placeraungdomar i lärlingsutbildning. Arbetsgivare som ställer utbildningsplatser tillförfogande finns, men facket säger nej. Det är så mycket mer beklagligt som detförst och främst är en mängd ungdomar som drabbas, som nekas en yrkesutbildningde själva valt och som finns tillgänglig på orten - och dessutom finns dessautbildningsplatser framför allt inom hantverksyrken som håller på att dö ut. berörde ungdomspropositionen och menadeatt kommuner/öwö/cer upprätthålla kvaliteten. Jag tycker att det är att visa enytterligt dålig tilltro till kommunerna, och detsamma gäller hennes sätt att taupp handledningen. Jag är alldeles övertygad om att kommunerna på alla platseri landet har de bästa förutsättningar att, med anpassning till de lokalaförhållandena, utöva den tillsyn och anordna den handledarutbildning som behövsjust där. Det är för resten en genomgående skillnad mellanoppositionen och regeringen att regeringen har tilltro till kommunernasförmåga, vill decentralisera besluten, tilltror de människor som arbetar med frågornaförmåga att genomföra intentionerna på bästa sätt, mot bakgrund av de lokalaförhållandena. Socialdemokraternas reservationer och tal i kammaren andas baramisstro mot dem som arbetar med skolfrågor. Om man inte ger direktiv uppifrånkan man inte säkerställa kvaliteten, var andemeningen i . Det är verkligen att nedvärdera människor på det lokala planet. Inför de ytterligare besparingar som väntar oss är detemellertid nödvändigt att inse att nedskärningar inom utbildningen inte kanjämställas med andra nedskärningar. I Ullstenplanen, som presenterades för ettpar månader sedan, underströks att besparingsåtgärder måste kombineras medoffensiva satsningar. En sådan offensiv satsning är satsningen på skolan. Engedigen utbildning är det bästa redskap vi kan ge landets barn och ungdomar, såatt de skall kunna bli de självständigt tänkande människor som viliberaler ser som omistliga i det samhälle vi verkar för och som också kan göra deinsatser för landet som är alldeles nödvändiga för våra kontakter med omvärldenpå områden som gäller handel, teknik och industri. Många människor är oroligaför skolan. Men det går att spara på skolområdet. Skolan har, som jag tidigaresagt, varit en sektor som tillförts mycket stora resurser -resurser som inte alltid har utnyttjats på bästa tänkbara sätt. Men närrationaliseringar och omprövningar är gjorda finns det risk för att ytterligarenedskärningar kan medföra att kvaliteten naggas i kanten. Skolan kommer därföratt vara ett prioriterat område för . 1982/83 skall vi införa dennya läroplanen, som är ett liberalt utbildningsdokument, där kvalitet påkunskaper, en bättre arbetsmiljö i skolan, valfrihet och arbete förjämställdhet är de viktigaste inslagen. Vi kommer att fortsätta det här arbetet och se till attfolkpartiet på alla nivåer slår vakt om skolan som det område som skallprioriteras och ses som en investering för framtiden.