prot · G409118 · 1980-12-31 00:00:00 — Vihar dock en ovanlig situation, med en ovanlig regering - det kan väl alla varaöverens om, även om alla inte vill säga det offentligt. Vi har aldrig tidigarehaft och kommer väl aldrig att få en regeringskoalition som den vi nu har. Detär också det som gör att man måste tillgripa ovanliga åtgärder, som att läggasig i sådant som man normalt inte skall befatta sig med. Kravetpå en allsidig utredning reses nu från alla håll. Jag fick i går med posten etttungt program från , , med krav påbyggnadsverksamheten. Programmet inleddes med ett krav på att det nu snabbtmåste läggas fast ett långsiktigt mål för bostadspolitiken. Det är något somman saknar. Metall,ett fackförbund som jag har glädjen att fillhöra, har sänt ut ett material därman kräver en fullständig omprövning av bostadspolitiken, eftersom den inte svararmot de behov och den situafion som vi nu har. Sådana krav reses från alla hållutom från dem som sitter i regeringsställning. De ser inte den verklighet somde varit med om att skapa och som vi måste försöka påverka. Anf, 8 (vpk)replik: Det är egenfiigen rätt fantastiskt att civilutskottets ordförandetydHgen inte har kunnat läsa och begripa innehållet i de vpk-motioner som nuföreHgger fill behandling. Om gör det får han svar på de frågorsom han nu ställde fill mig om vad det är som skall förändras och göras för skall stoppa utveckHngen av boendekostnader. vet i självaverket lika bra som jag att våra förslag på den punkten är mycket konkreta. Vihar föreslagit åtgärder på alla de områden som bestämmer vad det kostar att bo. Detgäller frågan om finansieringen, de pengar som behöver lånas, och vad detkostar i fråga om räntor. Det gäller frågan om den mark man skall bygga på. Detgäller frågan om byggnadsmaterialproduktionen. Det gäller frågan om självabyggandet. I alla dessa oHka led finns det vinst- och spekulationsintressen,som gör stora pengar på att vi måste ha någonstans att bo. Ochså frågar : Är det på det sättet att det bara är påbostadsområdet som man skall göra dessa insatser? Svaret på den frågan är bådeja och nej. Det finns många områden i samhällslivet där statsmakterna, stat ochkommuner, måste ställa upp för invånarnas bästa. Men det gäller kanske alldelesspeciellt bostäderna. Från vpk:s sida betraktar vi bostaden som en socialrättighet - precis som alla andra partier säger att de betraktar den. Men vimenar att man måste leva upp till detta. Om man betraktar bostaden som ensocial rättighet måste det innebära att man gör särskilda insatser ibostadspoHtiken och på bostadsområdet för att garantera alla invånarerättigheten till en bra bostad till hyggligt pris i en bra miljö. Det ärbakgrunden till våra förslag till bostadspolitiska åtgärder, som vi tvingasupprepa och som vi ämnar komma tillbaka med, . 9 ()replik; Felet med uppläggningen från den socialdemokratiska sidan är att deutgår från att det bara är de själva som har riktiga uppfattningar och attregeringspartierna antingen inte har några uppfattningar eller inte kan samsasom dem. Det är bara att konstatera att regeringen under har dragiti gång ett omfattande utredningsarbete och på det sättet skaffat fram underlag.En del förslag är ute för yttranden, och en del utredningar är färdiga. Dettahar vi inte gjort för skojs skull utan därför att vi har sett att det finnsproblem på detta område. Detta material skall sedan användas som underlag förförändringar. ToreClaesons inlägg ger inte något svar på min fråga. Vpk:s förslag sänker inte dekommunala kostnaderna för att ta fram byggbar mark. Det sänker inte heUerbostadsföretagens kostnader. När det gäller kapitalkostnader så finns detväldigt litet kvar - det är som man kan operera bort. Vpk:s förslag ärfortfarande ett illusionsnummer. Visstkan man säga att bostaden inte kostar ett enda dugg. men det är underförutsättning att vi är beredda att betala bostaden över skattsedeln, genommervärdeskatten eller andra former av beskattning. Man trollar för den skullinte bort kostnaderna. Men vpk bygger hela sin bostadspolitiska argumentafionpå att man kan ta bort kostnader. Så är det inte alls. Ta bara detta med att endel av bostadskostnadsökningen ligger i att vi har betydligt högreuppvärmningskostnader, vilket bl. a. beror på höjda oljepriser och höjdoljebeskattning. Sådant kan man inte bara tänka-bort, utan det är en faktiskkostnadsökning som någon har att betala. Det rimliga är då att det är den somförbrukar som betalar. Anf.10 (): Traditionellt har staten mött en allmän nedgång i konjunkturerna meden ökad satsning på byggandet i vårt land. Detta har berott på att man hargjort bedömningen att det är fördelaktigt vid en lågkonjunktur att just satsapå bostadsbyggande. Detta har skett genom att staten har gått in med olikastimulansåtgärder. Dessa åtgärder har till övervägande del bestått av ökadeekonomiska bidrag till bostadssektorn. Grunden för detta resonemang, att i enlågkonjunktur öka bostadsbyggandet, har varit att vi dels har haft en allmänbostadsbrist i landet, i stort sett utbredd på alla orter, dels det faktum attbostadsbyggandet är en inhemsk industri, som alltså inte belastar bytesbalansenoch på det viset inte är betungande för i handeln med utlandet. Dettahar varit en riktig politik, och den har oftast omfattats av alla politiskapartier. Situationeni dag är dock något annorlunda. Dels har vi ingen allmän bostadsbrist ilandet - det kan vi gott konstatera. Den bostadsbrist vi har är koncentreradtill ett fåtal orter, främst då storstadsområdena. Dels är landets ekonomi enhelt annan än vid tidigare tillfällen när man har kunnat utnyttja ökadeekonomiska bidrag. Detta har alltså medfört att regeringen har varitåterhållsam med just denna typ av ekonomiska stimulanser. Dethar oppositionen på olika sätt pekat på i detta sammanhang. I och för sig kanman ha förståelse för att oppositionen vill lösa de här problemen på det sättsom man traditionellt har gjort. I det betänkande som vi nu behandlaråterkommer det i flera motioner att man efterlyser ökade satsningar frånregeringens sida med pengar för att stimulera byggandet. I motion 629 (s) införa bidrag från staten till projekteringskostnader och på det sättetuppmuntra bostadsföretagen att projektera och lägga upp en projekteringsreserv. Utskottethar avstyrkt denna motion, med motiveringen att vi inte tror att det är dentypen av stimulansåtgärder som är lämpliga . Det är väl å andrasidan möjligt att, om man skulle satsa på det förslag som förs fram i denmotionen, det skulle ge en viss stimulans, att man skulle locka fram ett ökatarbete på projekteringssidan. Men det finns risker med ett sådant förfarande.Man får alltså projekterade objekt färdiga, liggande och väntande på att kunnagenomföras. blir, som vi vet, ofta sådana här projekt inaktuella, ochdå har man förstört en del pengar på det viset. socialdemokratiska motionen 1071 och i vpk-motionen 1855 framförs förslagom att stimulera bostadsbyggandet genom att införa stöd till företag som fårförluster i form av uteblivna hyror för bostäder som inte blir uthyrda. Det är en viss skillnad iutformningen av de båda motionerna, men tanken bakom dem är densamma: samhälletbör ge stöd till företag som har bostäder som står tomma. Idet ekonomiska läge vi befinner oss i är det emellertid tveksamt om den rättavägen att gå är att uppmuntra ett bostadsbyggande "på lager" runt omi landet. Vad vi skall göra - det anser åtminstone jag - är att bygga på deorter där man har bostadsbrist och koncentrera byggandet där, och inte barabygga på lager. Utskottet har också avvisat det här förslaget, och det kan isammanhanget nämnas att vi nu har avvecklat de stöd som tidigare fanns på dettaområde. Isamma motion från socialdemokraterna, nr 1071, och i motion 1456 från vpkbehandlas frågan om bidrag till förbättring av boendemiljön. Det är ett gammaltkärt ämne. Vi hade det uppe till diskussion i kammaren och i förfjol.Vid /80 beslöt att ändra reglerna för de lån som gälleri det här avseendet, så att medlen verkligen destinerades till de områden därdet största behovet finns. Socialdemokraterna och vpk motsatte sig denprioritering som vi då gjorde, och återkommer man med krav på ökadestimulanser på det här området. Utskottet har emellertid funnit det vara alldelesför tidigt att efter så ändra bidragsreglerna , och när det gällerramarna för stödet är det ekonomiska utrymmet i landet dessutom sådant att detinte finns möjligheter att göra det. Socialdemokraternaför vidare i motion 1076 fram ett önskemål om att 2 miljoner av lånet tillexperimentbyggande inom bostadsförsörjningen skaU satsas på försöksverksamhetmed hissinstallationer. Det finns totalt 5 miljoner för experimentverksamheten,och socialdemokraterna vill alltså nu specialdestinera 2 miljoner till dessaförsök med hissinstallationer. Utskottet har gått emot detta yrkande. Vi tyckerinte att det är vår uppgift att prioritera i fråga om de medel som finnsanvisade för detta, men i sak kan vi instämma i att det är viktigt att viförsöker att på bästa sätt lösa frågan om hur man skall kunna görahissinstallationer i äldre byggnader så att de blir tillgängliga för så mångasom möjligt. Jag vill med det anförda yrka bifall till civilutskottets hemställan påalla punkter, med undantag av den punkt som berörs av reservation 13, enmoderat reservation som senare kommer att behandla. 11 (): Som Per sade redan i sitt inledningsanförande skall jag iförsta hand syna hyresförlustlånen och deras ekonomiska konsekvenser för mångahårt drabbade kommuner. Närriksdagen godtog regeringsförslaget att avskaffa hyresförlustlånenskedde detta i strid med en socialdemokratisk reservation. Där uttalade vi bl.a. att hyresförlustlånen inte kunde upphöra redan vid utgången av . Vimenade att detta skulle få alltför oacceptabla konsekvenser. Vi föreslog därför attavvecklingsbeslutet skulle uppskjutas . anledningarnavar oron inför den fortsatta utvecklingen på bostadsmarknaden, en oro som harstärkts ytterhgare. En annan anledning till oro var att hyresförlusterna ihuvudsak koncentrerades till kommuner, som haft enförändrad bostadsmarknad och att näringslivet i dessa kommuner också har storasvårigheter. Iregeringens avvecklingsförslag ingick en hänvisning till att kostnaderna förhyresförlusterna skulle kunna ge rätt till extra skatteutjämningsbidrag. Dettaskulle sålunda täcka de vidgade kostnader som skulle kunna drabba de hårdastprövade kommunerna. Nuvar det faktiskt så, att inte ens utskottsmajoriteten ansåg sig ha fått en klarbild av vad en sådan kompensation skulle vara värd i praktiken. Den ovisshetengick man förbi och noterade bara att skatteutjämningsfrågorna kommer attdiskuteras med kommunerna. Jag antar att man då menade . Därförgjordes inga särskilda erinringar. Låt mig notera att det under det år som nuhar gått har varit kärvt i de ekonomiska överläggningar som regeringen har förtmed . Därför måste jag notera att det fortfarande tycks varasvårt att få allmänt belyst vad skatteutjämningsmöjligheterna egentligenbetyder praktiskt i det här avseendet. Men med erfarenhet från min hemkommunkan jag konstatera att någon sådan kompensation inte har utgått. Jagskulle naturligtvis ha varit tacksam, om bostadsministern i det härsammanhanget hade kunnat bekräfta att skatteutjämningen i varje fall inte pålånga vägar ger kompensation för hyresförlustlånen. I och för sig kan mannaturligtvis beklaga att bostadsministern inte deltar i dagens bostadspolitiskadebatt. Är det fråga om sjukdom är det förlåtiigt. I annat fall gränsar det tiUnonchalans. Detvar ju så, att förslaget att avskaffa hyresförlustlånen grundade sig på enredovisning som visar att antalet outhyrda lägenheter sjunker för riket somhelhet. Jag har i min hand en redovisning från , som utvisaratt utveckHngen alltfort är ett stort problem i många kommuner, ja, i de flestaav våra län. Det är en falsk bild av verkligheten att tro att problemen inteexisterar eller att de håller på att begränsas, dvs. att minskningen sker i sådantakt att det numera inte är någon större olägenhet för de drabbade kommunerna. Ifjolårets regeringsförslag medgavs öppet att det i vissa fall inte kunde varamöjligt för vissa bostadsföretag att på egen hand eller tillsammans medkommunerna klara de ekonomiska påfrestningar som hyresbortfallet innebar. Detvar ju vackert så - om man i dagspolitiken också hade räknat medkonsekvenserna. Jag vill påstå att så är förhållandet i många kommuner,speciellt då i kommuner som drabbats av industrinedläggningar. Jaghade också önskat fråga bostadsministern - eftersom hon inte är närvarande, ärdet väl utskottsmajoritetens talesman som närmast kan svara - om man anser attden nuvarande situationen med hyresförluster i vissa kommuner innebär en rimligbelastning på jämlikheten. En följdfråga måste bli: Vad tänker man göra åtdetta? Det är faktiskt hög tid att ta initiativ. Imin hemkommun - - har man att emotse en kraftig minskning avarbetstillfällena. Orsaken är bl. a. nedläggning av järnverket, som i dennabruksort berör 350 anställda. Vad vi måste vänta är att det blir en storutflyttning eller också en stor arbetslöshet. Men en sak är vi medvetna om: detkommer att bli ytterhgare tomma lägenheter. Kommunenhar haft att kämpa med problemet med ett stort antalouthyrda lägenheter och stora hyresförluster. Efter nedgången i antaletouthyrda lägenheter är trenden nu uppåtgående. Bostadsföretagetstår med 203 av sina 2 850 lägenheter tomma. Man räknar med - och detbekräftar också kommunens långtidsplan - att antalet tomma lägenheter kommeratt öka , ända upp till 450 tomma lägenheter år 1986.Hyresförlusterna skulle då bli 7 milj. kr. Vi har i kommunenunder haft hyresförluster på över 21 milj. kr. Därav har kommunenbetalat 14 miljoner, och de statliga hyresförlustlånen har täckt resten. Vi harnu att se fram mot förluster såväl 1981 som 1982 som realistiskt räknat rör sigom 4 resp. 5,5 milj. kr. Detta är ju en fullkomligt ohållbar situation för en kommunsom har ett skatteunderlag på ca 5 milj. kr. Ävenom har en särställning - både när det gäller den näringspolitiskakrisen och när det gäller hyresmarknaden - är situationen också besvärande närdet gäller de outhyrda lägenheterna i våra grannkommuner, , ochArboga. Det innebär alltså att vi aldrig kan påräkna någon form avpendlingsverksamhet för att minska den här kostnadsandelen. Sedankan jag ta som ett annat exempel. har ca 680 tommalägenheter och hade hyresförluster på 8 milj. kr. harkommunen anslagit 10 milj. kr. Den kommunen har faktiskt via skatteutjämningenfått ca 1 milj. kr., men med hänsyn till den stora kostnaden är det en mycketliten andel, och kompensationen är därför mycket dåHg. Framtiden för denkommunen i varvskrisens tecken ser också dyster ut. Företaget beräknar atthyresförlusterna stiger 1985 passera gränsen 16 milj. kr. Dessakostnader bör också noteras mot bakgrund av kommunernas allmänt prekäraekonomiska läge. Statsmakterna drar ju åt svångremmen även på kommunerna ochinte bara på de enskilda. När det gäller hyresförlusterna så drabbar dessakommuner som i många avseenden redan är trängda. Så här kan det inte fortsätta.Staten kan inte fortsätta att blunda för sitt ansvar och låta enstaka kommunerta orimliga bördor. Dethade varit önskvärt att vi här kunnat få ett besked om hur staten ser på dessafrågor och om det ändå inte vore rimligt att staten bär en större del avkostnaden. Ävenom bostadsministern inte är här, vill jag uttala en vädjan: Ta ett initiativ!Återinför hyresförlustlånen! Nog borde bostadsministernkunna göra en utvärdering av sitt förslag att Därmed skulle hon se denohållbara situation som råder . Jag kan i det avseendet tala om förbostadsministern att redan har underlaget. Vad som krävs i dagär bara handlingsförmåga. Detta må väl ändå få vara en hälsning tillbostadsministern. Jag ser att jag har utnyttjat den av migbegärda taletiden. Jag skulle också ha anfört några synpunkter och argumentbeträffande de socialdemokratiska reservationerna 7 angående hyresgaranti, 8beträffande boendemiljö samt 14 om ramar för allmänna samlingslokaler. Men medtanke på tidsbegränsningen ber jag att få hänvisa till de motiveringar somfinns i reservationstexferna. Jag yrkar därmed bifall till de socialdemokratiskareservationerna i civilutskottets betänkande nr 29. Bostadsförsörjningen m. m. 12 () repHk; tog upp problem som finns pånågra orter i landet, framför allt hans hemort . Som ThureJadestig också sade är det ett exceptionellt läge just i . Men denåtgärd som socialdemokraterna föreslår i det här betänkandet är ju att manskall införa en temporär hyresgaranti över hela landet, vilket skulle betydaatt kommuner som inte är i samma läge som skulle uppmuntrastill att bygga på, därför att staten går in och täcker hyresförlusterna. Vi har sagt att skall man stimulerabyggandet skall det ske på de orter där efterfrågan är stor - man måstestimulera till att bygga bostäder som människorna efterfrågar. Det är alltså påett sätt en förebyggande åtgärd att säga nej till socialdemokraternas förslagom hyresgaranti - så att inte flera orter råkar lika illa ut som Hallstahammarredan har gjort. 13THURE JADESTIG (s) replik: Jag fick i postfacket tidningenByggnadsindustri nr 13. Där står det att drygt en tredjedel av samtHga kommuneri det här landet förklarar att deras bostadssökande får vänta , dvs. merän , för att få bostad. Vi har alltså en splittrad bostadssituationi det här landet. Vi har den situafion som finns i , men vi harockså situationen att bostadsbristen är mycket stor. Jag har från min utgångspunkt analyserat det beslut somriksdagsmajoriteten tog nästan i blindo . Och jag menar att ett årserfarenhet visar att det här är ett problem som regeringen bör se över. Det är inte bara en kommun som drabbas. Jag har gjort ensammanställning av en ännu inte publicerad statisfikrapport sombostadsstyrelsen gett mig och som visar att i 15 län - men inte i alla kommuneri de länen - har man en ökning av antalet outhyrda lägenheter tiUoktober . Det visar alltså trenden. Den kommun som procentuellt sett drabbats värst är Säffle.Sedan har vi kommunerna , , , ,, Det är kommuner med starkt industriellt inslag, och det är därman drabbats av den här situationen. Jagnoterar att det är som för utskottets talan i de här frågorna. Detkan i och för sig vara märkligt, eftersom utskottets ordförande ändå är ikammaren. Men all right; Hyresgarantin är också fill för att ge möjligheter attutnyttja den drivmotor som bostadsbyggandet ändå utgör i vårt industriella liv. Anf.14 () replik; är tveksam om han vill diskutera med mig. Han efterlystehär från talarstolen först ett besked från bostadsministern. Sedan ville hanhöra civilutskottets talesman, och vill han tala med ordföranden icivilutskottet. Åtminstone det sista går väl bra. Vi har emellerfid delat upputskottsbetänkandet, och just den här biten tog jag upp i mitt anförande.Därför tyckte jag att det var lämpligt att jag svarade på . Nuär det så, , att kommunerna har ansvaret förbostadsförsörjningen. Det är alldeles riktigt att man lagt denna uppgift påkommunerna. De har överbHcken och möjHgheter att planera så att man inte råkarilla ut genom att bygga för mycket. ThureJadestig svarade inte alls på den fråga som jag ställde när det gällersocialdemokraternas mofion i detta sammanhang, där man tar upp frågan om enhyresgaranti. Risken med en sådan är uppenbarligen, , att flerkommuner förbygger sig och hamnar på den lista som lästeupp. Anf.15 () replik: Den risken är naturligtvis mycket begränsad, om inte orsaken är att denindustriella utvecklingen förändras under byggnafionens gång. Det är det somhar skett. Kommunerna har numera en sådan planering att bostadspolitiken bHrett hjälpmedel för den industriella utvecklingen. När man lägger ned ettjärnbruk med 350 anställda - såsom man gjort i Hallstahammar- och permitterarpersonalen, så sker det inte på kommunala initiativ, utan besluten härom fattasi styrelserummen. Jag vädjar till bostadsministern - och de partiersom står henne nära - att göra en översyn av de följdverkningar som detta fårför många kommuner. I har vi utöver den industriella krisenkostnaderna för de outhyrda lägenheterna. Här är det rimligt attregeringen erkänner sitt misstag och att hyresförlustlånen återaktualiseras. 16 INGA (vpk); Jag skall tala om kvaliteten och innehållet i vårt boende utifrån olikasynvinklar. Jag skall tala om nya boendeformer och om behovet av en bättreboendemiljö och om de handikappades rätt till bostad. De boendeformer som vi hari dag är inte anpassade till de förändrade levnadsförhållandena.Därför blir det helt nödvändigt att våga experimentera med nya boendeformer. Utgångspunktenför bostadsplaneringen är fortfarande att varje hushåll skall vara sig självtnog. Höjd bostadsstandard betyder fortfarande bara mer utrymmen och utrustningtill det egna hushållet. Det är att vi får in andra begrepp iplaneringen av våra bostäder. Nya krav på boendet måste ställas, krav somligger på andra plan än avocadogröna och större kylskåp samt mer egen boendeyta.Kraven måste ställas utifrån att bostaden är en aktionsbas och inte enförbrukningsenhet. Vi måste få ett aktivt boende och bryta det passiva boendesom vi har. I bostaden skall man ta hand om sitt liv och vara tillsammansmed andra. av alla hushåll som finns i består av en eller två personer.Den traditionella mamma-pappa-barn-familjen finns bara i av alla hushåll.Detta vet man, och man vet också att trenden går mot allt mindrefamiljeenheter. Ändå byggs det fortfarande mest traditionella villaområden medutgångspunkt från stabila familjemönster och från en problemfrienergisituation. Förutsättningarna, herr talman, är ändrade, och det är påtiden att beslutsfattare och bostadsplanerare inser detta. Enannan faktor, som också hänger samman med de små hushållen och som man ocksåmåste ta hänsyn till vid bostadsplanering, är den isolering och ensamhet somallt fler människor upplever och lever i. Genom bostadsplaneringen ochutformningen måste samhället försöka motverka denna ensamhet som blir alltvanligare. Genom att bygga annorlunda bostadsområden eller förändra dem viredan har måste det sociala nätverk som allt fler ropar efter byggas upp. Att bo i ett kollektivhus är inte så konstigt. Man bor i en vanliglägenhet men den kanske inte är så stor och välutrustad som den man annarsskulle ha haft. Man äter de flesta måltiderna tillsammans med andra. Man kännerganska många och hälsar på dem i trappan eller ute på gatan. Man lånar kanskeen extra säng eller en mandelkvarn av dem man känner bättre. Konstigare än såär det inte. Det är i så fall konstigare att så få bor på detta sätt med tankepå hur mycket man skulle vinna. Ett kollektivhus är ett hus där man flyttat uten bit av sin egen lägenhet till en gemensam pott, som kan användas tillsammansmed andra människor. Jagskall be att få visa en bild över hur stor del man skulle kunna få tiH dengemensamma potten i fall var och en avstår från, i det här fallet, av sinegen lägenhetsyta. Jag hoppas att ni kan få en uppfattning om vilken vinst mankan göra på det här viset. Detär många som skulle vinna på denna boendeform; kvinnor, som bär en orimligtstor del av arbetsbördan i hushållsarbetet, barn, som skulle få enbetydelsefull gemenskap med andra barn och vuxna, äldre människor, som skullefå stöd och hjälp, vilket skulle göra det möjligt för dem att bo kvar i etteget hem. Möjligen kan några män förlora på denna boendeform. Men det är i såfall de män som tagit del i hushållsarbetet. De männen kommeremellertid att uppleva det positiva med detta sätt att bo. Nutänker jag på en alldeles särskild form av kollektivt boende, byggd på gemenskap ihushållsarbetet, som jag skall återkomma till . Ialla hushåll finns det ett dolt och obetalt arbete som måste göras. Iutredningen arbete har man beräknat att av heltidsarbetande kvinnorarbetar hälften med just detta dolda arbete: tvätt, matlagning, disk,städning och allt det som hör till hushållsarbetet. Av olika undersökningar ärdet också bekräftat att det är kvinnorna som nästan helt står för detta arbete.Man kan göra tre saker med detta hemarbete som måste utföras.