prot · G40973 · 1980-12-31 00:00:00 — Det ligger en delgodtycklighet i det, för det gäller ju att just ge de svaga möjligheter atf pådet sättet fä den utbildning som de i kanske större utsträckning än andrabehöver. Men def får man godta för atf klara de svaga ungdomarnas situation. 64 () replik; I en situation av ekonomiska svårigheter ärdef alldeles uppenbart att alla samhällets sektorer får vidkännas en neddragning.Skolan är faktiskt inte def område av samhället som har varit särskiltmissgynnat tidigare - tvärtom. Man har fått en mycket stor del av resurserna.Nu måste också skolan avstå från en liten del av ökningen. Det faktum att de skolor, dekommuner, som har de allra största behoven också får extra resurser, är ju ettbevis på att man vill skydda dem som är mest utsatta, som har de störstabehoven. av den här resursen går alltså tillbaka till kommunerna. Åven ominsatserna till handikappade elever också ingår i den här resursen, så innebärinte det på något sätt att def blir en minskning. Kommunerna själva fårbestämma hur de här medlen skall disponeras. Ett led i den borgerligaregeringens arbete är alltså strävan aft lägga besluten så nära de människorsom berörs av dem som möjligt och att komma bort från den centraladirigeringen. 65ANN-CATHRINE () replik: Jag tycker visst att man skall använda sig avfri kvot för att hjälpa de svaga eleverna, dem som har def besvärligast. Menjag vill bara säga att man måste vara försiktig när det gäller den fria kvotenså aft man inte använder den alltför godtyckligt. 66 () replik: säger borgerliga talare atf skolaninte alls är missgynnad i fråga om resurstillförsel. Det lät infe så när vihade en socialdemokrafisk regering och en borgerlig opposition. vill och tydligen också den borgeriigaregeringen skydda de unga genom aft minska bidragen till dem. Man far bort 2 %av lärarlönebidraget. En fjärdedel av def, alltså , återför man fillbehovsinriktade resurser. Detta är att skydda de svaga enligt borgerlig modellmen infe enligt socialdemokratisk. När jaghar lyssnat på flera av talarna från den borgerliga sidan har jag gjort denreflexionen att de låter mycken välvilja flöda över de unga men def saknas istor utsträckning handling. I stället drabbas de unga hårt av regeringensåtstramning av den offenfiiga sektorn. Vi menar atf infe minst i en fid avpolifiska och ekonomiska kriser gäller def atf prioritera barn och ungdom. Detär därför vi har lagt en bred barn- och ungdomsmotion med förslagomförhållandevis stora insatser för att ge dem bättre uppväxtförhållanden. vice talmannen anmälde aft anhållitatt fill protokollet få antecknat att hon infe ägde rätt fill ytterligarereplik. 67OLLE (): Vid den här tidpunkten i debatten växlartemana i anförandena snabbt. Jag skall be att få säga några ord omsmåföretagarnas speciella problem. Är det kriminellt att vara företagare? Är def inte påfiden atf allmänheten börjar upplysas om att företagare är helt vanligamänniskor och atf alla kategorier människor faktiskt är beroende av varandra? Det är inte så länge sedan jag fick de frågorna på enföretagarfräff, där jag redogjorde för både regeringens och oppositionensnäringspolitiska program som jag hade uppfattat dem i de förslag som vid olikatillfällen hade presenterats i . En snarlik frågeställning mötte mig också vid ett besök påett storföretag . Där hade man på grund av allmänhetens uppfattningom industrin som arbetsplats problem med rekryteringen av framför allt tekniskpersonal. För småföretagarna är problemet ett helt annat och bottnarkanske främst i att det finns s. k. företagare som bedriver en icke seriösverksamhet och som skapar ett rykte om företagare som egenfiigen inteöverensstämmer med verkligheten. Just därför är det också viktigt aftregeringen fortsättningsvis bekämpar icke seriös verksamhet och vidtar åtgärdermof s. k. grå arbetskraft, mof skatteflykt och skaftefusk. Bakom de frågor man möter ligger en uppgivenhet och enfatalism som är beklaglig och mäste bekämpas. Varför finns dennauppgivenhef hos framför allt småföretagarna? Gör verkligen regering och riksdaginte någonfing för atf underlätta för dem atf leva vidare? Jag vågar nog påstå atf regering och riksdag har gjort endel som just har underlättat för näringslivet, och jag hoppas att def kommermera. Men naturligtvis kan man undra om def som har gjorts är de rättainsatserna och otn de verkligen har underlättat för näringsliv ochföretagsamhet. Även den regering som har ansvaret tycks lida av alltförmycket byråkratiskt tänkande och långdrar gärna besluten genom mycketutredande. Vad är det dä som har gjorts och som skall uppfattas somsfimulans för näringslivet? Vi har t. ex. fått stimulanser fill ettsparande som är avsett att tillföra näringslivet mer kapital. Det är bra, mentyvärr mäste vi nog också konstatera att dessa nya pengar inte kommer atf underlättaför de smä företagen. I stället har småföretagen, som är den kategori företagsom arbetar med den största procentuella andelen lånat kapital, drabbats av attdet lånade kapitalet har blivit allt dyrare. Dessutom är def ingalundalättillgängligt för dem. Jag räknar med atf regeringen är uppmärksam på problemetoch att man snabbt vidtar åtgärder som kan tillrättalägga dettamissförhållande. Jag försfår atf frågan är hårt knuten fill både finans- ochvalutaproblem, men detta får inte hindra att man skyndsamt vidtar åtgärder somsnabbt och effekfivt underlätfar för dem som annars kommer atf förblöda inom enganska snar framtid. De företagare, unga lantbrukare ellersmåindustriföretagare som lånat och investerat åtminstone för dem mycketkapital i sin verksamhet har genom det senaste årets räntepolitik fått sesina kalkyler fullständigt omkullkastade. Def kan infe och får infe vararegeringens mening att dessa företag som skulle ha blivit basen för vårtframtida näringsliv på grund av faktorer som ligger helt utanför deras egenmöjlighet att påverka skall slås ut. Dessa företag finns i hela landet och inteminst i mitt eget län, , som har just jordbruket och småindustrin sombas för all näringsverksamhet i länet. Vi har kommit in i ett konjunkturläge som verkligenkräver sfimulans och injektion för satsningar pä framfiden. Det är däsynnerligen angeläget atf även de små företagen vågar satsa , mendå behövs kapital -kapital fill ett rimligt pris. Jag hoppas att de utskott som har småföretagens finans-och utvecklingsproblem bland sina uppgifter kan presentera sädanaförslag aft vi med stor enighet kan få de polifiska beslut som krävs för ettnäringsliv i utveckling och med framtidstro. 68Förste vice talmannen (); I går kunde man lyssna på ett program i TV 1i serien Dina pengar och Din makt. Programmet hette Så klarar barnfamiljenkrisen. Utgångspunkten var att familjer med exakt samma lön, samma hyra ochsamma antal barn kunde leva pä den mest skilda standard beroende på hurinkomsten var uppdelad mellan makarna. Programmet visade inte minst vilka svåraförhållanden som råder i många barnfamiljer som är hänvisade till att leva påen enda inkomst. Fördelades inkomsten däremot mellan makarna blev skaftenlägre, och familjen kunde unna sig litet över livefs nödtorft-mer ju jämnareinkomsten var. lägre pä en familjeinkomst på . om den var lika fördelad jämfört med att endast en av makarna tjänadein denna inkomst. Det centrala budskapet var: Hur mycket lättare skulle detinte vara för barnfamiljerna om politikerna medgav tudelning av inkomsten.Föräldrarna skulle fä större valfrihet. Skattebördan skulle bli rättvisarefördelad. Trycket pä att jobba svart för att klara ekonomin skulle minska. TV-programmetutmynnade i en maning till lyssnarna att skriva till sitt parfi och kräva atf barnfamiljerna borde få göra entudelning av familjeinkomsten. är detta med tudelning verkligen ingenfingnytt för oss moderater. Från vårt håll har vi åtskilliga gånger lagt framförslag om tudelning, lämpligen begränsad till vissa inkomstnivåer. Vi harockså i en mofion fill årets begärt utredning och förslag i syfte attge familjebeskattningen en mer rättvis utformning än vad den har . kan man, herr falman, ha olika uppfattningar om vilkenväg som är den bästa för aft nå en bättre tingens ordning när det gällerfamiljebeskattningen. Men så mycket står helt klart att def infe finnsnågot som helst samband mellan inkomst och skatfeförmåga. - deninkomst som nämndes i TV-programmet - är onekligen en på papperet ganskahygglig inkomst. Den kan också i mänga fall medge en hygglig standard, framförallt i en familj utan barn där ocksä andre maken har inkomst. I åter andra fallkan . innebära en standard under existensminimum - och långt underminimipen-sionärsnivå-nämligen i familjer som bara haren enda inkomst och fyraeller fler barn. Det är därför infe längre möjligt att mofivera denmycket branta progressiviteten i den statliga skatteskalan - från 1 fill 44 %på de första - med bärkraftsprincipen. I sä fall måste viförena progressiviteten med någon form av konsumtionsbeskattning, alltså enbeskattning där man också tar hänsyn till hur många som skall leva påfamiljeinkomsten. citerade i gårdagens debatt budgetexperfenAnna-Lisa Hellsfen och menade atf hon hade sagt, att barnfamiljerna var1970-talets förlorare. Det var nu infe ett riktigt korrekt citat. Vad Anna-LisaHellsfen har sagt är aft "bland barnfamiljerna finns 70-talefsförlorare" - och def är en helt annan sak. Främst har nämligen flerbarnsfamiljerna drabbats.Flerbarnsfamiljerna har i mycket liten utsträckning kunnat utnyttja det utanjämförelse största familjepolitiska stödet - den subventionerade kommunalabarnomsorgen -trots atf de liksom alla andra bidrar fill dess finansiering. De hari mindre utsträckning än andra hushåll kunnat skaffa sig två inkomster och påså sätt dubbelt utnyttja de låga skattesatserna i botten. Deras inkomstökningar har i stället drabbats av hårdaremarginaleffekter-och i långt bredare inkomstskikt - än alla andra hushåll genomkombinationen marginalskatt, avtrappade bostadsbidrag och i förekommande fallockså höjda daghemsfaxor. I vissa inkomstlagen är situationen t. o. m. den attenda sättet för en familj med flera barn att öka sin standard är att sänka sininkomst. Det innebär också, herr talman, atf Pomperipossafortfarande lever och frodas bland flerbarnsfamiljerna. Det är därvidlag enringa tröst aft hennes framfart skulle ha varit ännu mycket mer förödande, omsocialdemokraternas skatteförslag och motstånd mot indexreglering och motmarginalskatfetak skulle ha vunnit gehör här i kammaren. Låt mig, herr talman, pä en tablå på kammarens bildskärmvisa vilka inkomster några flerbarnsfamiljer med en enda inkomst behöver föraft komma över existensminimum resp, i år.Kommunalskatten har antagits vara , och , . Hyranhar båda åren antagits ligga på övre hyresgränsen för bostadsbidrag, men det ärväl känt atf en betydande del av barnfamiljerna har högre hyror än så.Effekterna av indexregleringen och marginalskattesänkningen från i julas ärnaturligtvis också medtagna. Trots detta visar tablån aft dessa flerbarnsfamiljer mästeha ännu högre inkomster än , Trebarnsfamiljen behöver ,i inkomst mot , för att kravla sig över existensminimum,fyrbarnsfamiljen 151 000 mot . , fembarnsfamiljen 200 000kr. Som synes behöver fembarnsfamiljen ha en mer ändubbelt så hög inkomst som trebarnsfamiljen - . i stället för 91 000kr. - för atf klara sig över existensminimum. Men är då inte existensminimireglerna alldeles förgeneröst safta? frågar naturligtvis nägon. Ja, existensminimireglerna haråtskilliga brister, och vi har i vår motion också krävt en översyn av dem. Menman kan knappast säga atf existensminimireglerna skulle vara för generöstsatta. Existensminimum för det tillkommande fjärde och femte barnet motsvarartillsammans två bidragsförskott och hyran för ytterligare eft rum - infe eftenda öre därutöver. Men familjens inkomst måste öka med . för att manskall klara ens denna låga standard! Existensminimum för föräldrarna då - hur ligger det tillmed det? Ja, def ligger på av basbeloppet. Def kan man jämföra med atfexistensminimum för ett par gifta folkpensionärer som har minimistandard -alltså bara folkpension och inte ATP - ligger på av basbeloppet. Nägotliv i lyx medger sannerligen inte exisfensminimireglerna. Hur skall man då komma fill rätta med dessa helt ohållbaraproblem? Tvä utredningar- bosfadsbidragskommittén och familjeekonomiskakommittén - arbetar med frågorna. En rättvisare fördelning av bostadsbidragenär helt ofrånkomlig. Regeringen har också liksom lagt framförslag som innebär rättvisare inkomstprövning. Flerbarnstillägg som inteavfrappas och inte ger marginaleffekter då inkomsten ökar är också en heltofrånkomlig väg att gå. Regeringen har också aviserat aft den tänker ta ettförsta steg på den vägen. Det är ocksä absolut nödvändigt att hälla igen påkommunalskatterna, eftersom höjda sådana kräver ytterligare inkomster för skall nä upp fill existensminimum. Men det räcker inte med defta, utanmarginalskatterna måste också sänkas så att def över huvud taget blir möjligtför de stora familjerna att av egen kraft förbättra sin inkomst. I gårdagens debatt hälsade man i en rad inlägg med stortillfredsställelse regeringens tillkännagivande om att marginalskatterna på treår skall sänkas fill högst för den helt dominerande andelenheltidsarbetande inkomsttagare och atf marginalskaftetakef skulle justeras nedi motsvarande omfattning. Jag vill, herr falman, också sälla mig fill den radenav personer. Det ligger också mycket av moral i att def blir minst lika lönandeatf tjäna . som att göra ett avdrag på lika mycket.Pomperipossaeffekterna fill följd av ökad skatt och barnstugeavgift och minskatbostadsbidrag skulle också försvinna om vi fick marginalskatter på högst 50 %.De mest stötande skillnaderna i skatt på en och samma inkomst skulle ocksåförsvinna och rimligare inkomstnivåer krävas för att en barnfamilj skall kunnakravla sig upp fill existensminiminivå. Inkomstuppdelningar av ekonomisktnödtvång -kanske stick i stäv mot makarnas egen önskan - skulle bli mindrenödvändiga, även om de långt ifrån skulle elimineras. Skall vi behålla en s. k.individuell beskattning är bästa lösningen att gå in för successivt lägre ochmer proportionella skattesatser i alla inkomstlägen utom de allra högsta. Jag hoppas slutligen, herr talman, atf socialdemokraterna,som tyvärr visat en påtaglig benägenhet aft sätta sig på flera stolar på engång när det gäller marginalskatterna, nu skall visa atf de menar allvar medsitt tal om sänkta marginalskatter. Sänkta marginalskaffer behövs för aft ökaden offenfiiga sektorns inkomster, för atf uppmuntra arbete och sparande ochmotverka spekulation, för att öka skattesystemefs effekfivitet och förbättraskatfemo-ralen genom att bekämpa skaftefusk och skatteflykt - för atf citeraderas egen ekonomiska partimotion. Men också av fördelningspolifiska skäl ochför aft i mindre utsträckning styra familjerna och deras arbetsfördelning krävslägre och mer proportionella skatter. I deftaanförande instämde i (m). Anf, 69 (); Den ekonomiska situafionen i har helteller näsfan helt dominerat debatten i går och . Def är naturligtvissjälvklart att den . Tyvärr ärdet inte sä många av talarna som har orkatlyfta blicken och göra en jämförelse med världen i övrigt. Vi mäste kanske ändå mitt i all pessimism ochdomedagssfämning konstatera atf vi har förutsättningar och möjligheter attåtgärda vår situation. I många av världens länder svälter, forteras, misshandlasoch dödas människor. De saknar möjlighet aft tillfredsställa ens de enklastekrav på mat, husrum och kläder men har inte heller några som helst demokratiskarättigheter eller någon personlig frihet. Vi tänker nog på ochvärdesätter de oskattbara förmåner vi ändå på många sätt har i . Vi tardet alldeles för givet atf så skall det vara och så skall det förbli. När klagan och jämmer fär alltför stora proportioner föratt vi nu är tvungna atf sänka vär standard något, kommer man osökt att tänkapä att en stor del av de sjukdomar vi människor åsamkar oss i beror påvällevnad och missbruk av tobak och alkohol. När viklväktarklubbar och hälsohem behövs för alt försökareparera en del av de spär vällevnaden sätter, är det kanske dags att också påallvar försöka ändra kostvanorna till en bättre och billigare kost. Vi har ändå trots vissa svårigheter möjlighet attgemensamt hjälpas åt om vi bara vill ta bort skygglapparna och inse atf vi påmånga sätt levt över våra tillgångar i och att vi nu inte kanfortsätta med def. Defekonomisk-politiska åtgärdsprogram som regeringen nu lagt fram är tillsammans med det ansvarsfulla avtalet som slutits ettförsta steg mof att återvinna förtroendet för den svenska kronan och därmedstärka vår konkurrenskraft både inom och utom . Givetvis måste vi fortsätta på den inslagna vägen, och vimåste vara starkt medvetna om atf under kanske hela 80-falef satsa påinvesteringar och utveckling av vår industri på bekostnad av den privata ochoffentliga konsumtionen. Om marknadsekonomin skall fungera, mäsfe man också ge denförutsättningar för atf den skall ha förmåga aft göra def. hardebatten om kollektiva fackligt ägda och styrda löntagarfonder i hög gradförsvårat nyinvesteringar och utveckling av svenskt näringsliv. Jag skullevilja säga atf hotet om dessa har legat som en bannbulla över helaföretagsamhetens . Svenska folket har i opinionsundersökningar mellan 1975och 1980 klart avvisat fackliga kollekfivt ägda löntagarfonder. Så mycket somupp till vill atf om någon form av fonder skall införas för atf genäringslivet riskvilligt kapital skall dessa baseras på individuellt enskiltägnande. Alltså ett klart nej frän svenska folket till den form av fackligtägda och kollektivt styrda fonder som länge styrt debatten. Detta är viktigtaft besinna för LO, TCO och socialdemokrafiska partiet i def fortsatta arbeteti utredningen. Från våra ekonomiska bekymmer i stort tillmitt hemlän , som sannerligen har stora problem atf brottas med. Vi harunder haft en bekymmersam utveckling i länet som har den störstabefolkningsminskningen i landet, procentuellt sett. Endast eft fåtal företagredovisar efterfrågan på arbetskraft. Ökad konkurrens och begynnande konjunkturnedgång minskarorderingången och medför starkt minskat behov av arbetskraft. Industrier med problemfinns utspridda över hela länet. i har minskat med 800 personersedan 1975 och har 3 733 anställda. Korftidsvecka och fortsattarationaliseringar är atf vänta. Med stigande bensinpriser och kärvare ekonomiär bilbranschen, speciellt personbilsfillverkningen, i sjunkande. LM , också i , har 274 anställda. Det ärbara halva styrkan mof . Framtidsutsikterna är ovissa,eftersom man vid Olofströmsfabriken infe har tillverkning av LM:s nya teknik. För varv har i går en ljusning inträtt, ochman kan väl där se något mera optimistiskt på sin framfid, som väl är. iSvängsta har 633 anställda och har minskat med 50 personer sedan 1977.Företaget vill nu avskeda ytterligare omkring 200 personer, beroende på enhårdnande konkurrens på fiskespösidari. Här är det lågprisländerna som konkurrerar. i , och medtillsammans 1 758 anställda vill minska arbetsstyrkan med 200 personer. i har 359 anställda. Denna fabrik nya tekniken, men framfiden är osäker eftersom totala arbetsstyrkaär i sjunkande på grund av en alltmer avancerad teknik som kräver färre människor för att utförasamma arbetsvolym. Pä Kockumsi med 937 anställda är korttidsvecka införd. i har 1 633 anställda, menelektroniken gör aft allt färre personer klarar samma produktion där ocksä. har 1 450 anställda. Enminskning med 200 personer har skett , och har Svenska Varvtagit beslut om aft ytterligare 500 anställda skall avskedas under loppet av1981. Ett marint varv som måste urförsvarspolitisk synvinkel vara så stort atf det klarar nybyggnad ochreparafion av marinens fartyg. Detta är också fastlagt i beslutvåren , där säger att regeringen har ett särskilt ansvar försysselsättningen vid varvet. Varvet i skall, också enligt riksdagensuttalande, inte syssla med civilfartygsproduktion i fortsättningen, och strängalönsamhetskrav kan alltså infe ställas på varvet, eftersom def är helt beroendeav marinens och regeringens beställningar och försvarsanslagets storlek ochfördelning. 1 så fall skall samma lönsamhetskrav ställas på tillverkningen avt. ex. flygplan och stridsvagnar. Om vi skall ha eft marint försvar i ,behövs också beställningar vid av fartyg för marinen. har 497 anställda. Def är 300 mindreän . Förslag om ytterligare minskning med 200 personerhar lagts fram av företagsledningen. Till detta kommer att landsfing ochkommuner har anställningsstopp, beroende på ett kärvt ekonomiskt läge. År 1975bodde def 155 336 människor i . har vi endast 153 565 - en minskningmed 1 771 personer i ett litet län. Länet haren servicesektor som ligger betydligt underriksgenomsnittet och är def enda länet i som saknar en egenhögskola. Av landefs 23 primära centra saknar endast fyra - däriblandKarlskrona - egen högskola. I det länsprogram som i har lagtfram finns eft aktuellt åtgärdsprogram, där det krävs riktade regionalpolifiskainsatser för länet, såsom elektrifiering av järnvägslinjenKarlskrona-Kristianstad och upprustning av Karlskrona-Växjö-linjen, utbyggnadav turist- och rekreationsanläggningar, satsning på fiskerinäringen ochträdgårdsnäringen m. m. Vi behöver satsningar på gångbara projekt, på lönsammaindustrier. Ett ansvarstagande för vårt varv, som sedanvar anledningen till tillkomst, kommer alt kunna hjälpa länet ureft mycket bekymmersamt läge. I en omfattande undersökning av kommuns prekäraläge påvisas atf Olofsfröm ligger på samma nivå som kommuner i stödområde Antalet arbetslösa i länet är nu 2 588 personer och delediga arbetena 266. Med önskvärd tydlighet visar de siffror jag nu harpresenterat länets prekära läge och även om vi alltför väl vet atf det finnsbekymmer pä många håll i är det kanske ändå nu fur att kommai åtanke för de satsningar som är möjliga samt ekonomiskt ochsamhällspolitiskf försvarbara. Invånarna i vill med all kraft medverka till och arbetaför att få ett län som äter kan se framtiden an med tillförsikt, men utan hjälpfrån regering och riksdag kan länet inte pä egen hand klara sina onekligenmycket svåra problem. Jag är förvissad om aft denna vär gemensamma vädjan fränlänet inte skall förklinga ohörd när regionala och näringspolitiska satsningarövervägs från statens sida. Med def, herr talman, vill jag än en gång betona det jaginledningsvis uppehöll mig vid. Låt oss ta vara pä alla de möjligheter vi har. Låt osstitta ut över våra gränser och se atf vi har ganska mycket atf ta vara pä - vihar en bra situation jämfört med vad många andra länder har - och ufan allt förmycket gnäll frivilligt underkasta oss ganska tuffa tag framöver föratt få svenskt näringsliv konkurrenskraftigt och därmed få ordning påden svenska ekonomin. 70KNUT (): har man med fog kunnat säga omkommunernas ekonomi och om kommunalskatten liksom man säger om vädret - allatalar om det, men ingen gör något åf det. Långsamt, långsamt men klart och otvetydigt har man underde kunnat spåra en alltmer ökad insikt om atf den kommunala expansionenmåste bromsas och bromsas kraftigt, och det kan vara skäl att något belysa vadsom gjorts från statsmakternas sida i kontakten med de bådakommunförbunden. Mot bakgrunden av den alltför snabba kommunala volymökningenträffades en överenskommelse mellan regeringen och de bådakommunförbunden om atf riktpunkten för den kommunala konsumtionens volymökningborde vara för vartdera av . Det målet lyckades man inteuppnå, utan volymökningen beräknas till för vartdera året. Aftskattehöjningarna likväl kunde begränsas fill ca per är berodde, förutompä ett ökaf skatteunderlag, på aft kommunerna kunde leva pä ettöverskott på inte mindre 2 miljarder som uppstod 1978. Det året höjdes kommunalskatternamed ca 1:85, vilket alltså visade sig vara alldeles för mycket. Mot bakgrunden av dagens ekonomiska situation harmöjligheterna för en expansion väsentligt förändrats. Med en beräknadbruftonatio-nalprodukfökning pä finns detknappast något utrymme alls för någon volymökning, i varje fall underinga förhållanden överstigande .