prot · G409138 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:138 Förhandlingarnaleddes till en början av andre vice talmannen. 1 § Anmälan om kompletteringsval tillutrikesnämnden Som ny ledamot i utrikesnämnden efter Berfil harmoderata samlingspartiets partigrupp anmält och som ny suppleantefter anmält Berfil . vice talmannen förklaradevalda för återstoden av innevarande valperiod till ledamot i utrikesnämnden () suppleant i utrikesnämnden () 2 § Justerades protokollet för den 5innevarande månad. 3 § Föredrogs men bordlades återSkatteutskottets betänkanden /81:50 och 54 belänkande1980/81:26 4 § Anslag till kulturändamål Föredrogs kulturutskottetsbetänkande /81:26 om anslag till kultur-ändamål ochinternationellt-kulturellt samarbete (prop. 1980/81:100). 1 fråga om deffa betänkande hålls gemensam överläggningför samtliga punkter. Under den gemensamma överläggningen får yrkandenframställas beträffande samtliga punkter i betänkandet. Anf.3 (): Den kulturpolitiska situationen inger stor oro. Denna orohar tagit sig mänga uppmärksammade uttryck. Genom ettantal stora demonstrationer har olika grupper försökt att påverka riksdagensledamöter. Jag tänker då främst på den imponerande manifestation här påSergels torg som genomfördes av flera tusen kulturarbetare . Deprotesterade med kraft mot den kulturella nedrustning som pågår. Kort tid därefter uppvaktades av en gruppförfattare som överlämnade en bok fill var och en av ledamöter.Deras krav gällde värdesäkring av biblioteksersättningen. Sedan regeringensbudgetproposition blev känd har vi till kulturufskotfet fått ta emot en jämnström av skrivelser från institutioner och organisationer som är verksamma påkulturområdet. De har alla uttryckt allvarliga farhågor för den åtstramning denu hotas av. Ytterligare ett exempel; marscherade ungdomarhär i i en stor demonstration mot neddragningen av musikskolansresurser. Även orn det inte direkt berör kulturutskottets anslagsområde, fallerdet väl inom ramen för dessa protester mot den kulturella nedrustningen. "Till sång och spel och dans, måste alla få en chans",våren av parollerna i denna demonstration. Jag tycker att den i all sinenkelhet uttrycker något väsentligt. Alla måste fä möjlighet aft tillgodosesina grundläggande kulturella behov. "Kultur är ingen lyx som man kanavvara i kärvare tider utan tvärtom något vikfigt ", sade en avdemonstranterna. Han har så rätt. Det är precis samma uppfattning vi geruttryck åt i den socialdemokrafiska partimofionen om kulturfrågor. Vi skriver där: "Trots ett mycket bekymmersamtbudgetläge är def enligt vår mening nödvändigt att avsätta medel för fortsattasatsningar på kulturområdet." Kulturpolitiken har nämligen en strategiskbetydelse när det gäller att möta samhällsförändringar. Genom kulturaktiviteter utvecklas idéer, åsikter ochtankar. Om de kulturpolitiska insatserna utformas så att alla människor kandelta i kulturarbetet, kan det bli ett verkningsfullt medel i kampen förförbättringar i samhället. Socialdemokratinsmål är inte begränsat till aft ge människorna tillgång till god litteratur, teater, musik, dans och bildkonst. Vi villockså aff de själva genom kulturella aktiviteter skall få möjlighet att geuttryck åt sina åsikter, känslor och erfarenheter. En sådan kulturpolitikfrämjar både individens och samhällets utveckling. Den borgerliga kulturpolitiken är nu tydligt pä väg bortifrån de kullurpolitiska mål som satte upp 1974. Det som pågår kallasmed den borgerliga vokabulären för besparingar eller rationaliseringar. Men iverkligheten är det fråga om åtstramning och nedläggning. Effekterna av dennapolitik innebär mindre decentralisering, försämrade villkor för eftersattagrupper, ökat utrymme för kommersialismens negafiva verkningar och därmed ocksåsvagare skydd för yttrandefriheten. Även insatserna för konstnärlig ochkulturell förnyelse försvagas. På alla dessa områden avlägsnar sig nu denborgerliga kulturpolitiken från de antagna kulturpoli-fiska målen. Den borgerliga politiken drabbar kulturen på två sätt. Fördet första sker nu åtstramningar på det statliga området med besvärandeverkningar. En rad verksamheter får vidkännas faktiska nedskärningar.Kulturverksamhet kan emellertid sällan rationaliseras. Man kan rimligen intespela symfonier snabbare eller plocka bort några stämmor iorkestern. Författarens, bildkonstnärens, dansarens skapande verksamhet kaninfe rationaliseras utan att det görs avkall på den konstnärliga kvaliteten. Den borgerliga politiken drabbar för det andrakulturområdet kanske ännu hårdare på det kommunala området. I den ytterstbesvärliga situafion som kommunalpolitiken hamnat i på grund av borgerligåtstramning av den offentliga sektorn beskärs nu också kultursektorn på ettytterst allvarligt och kännbart sätt. Minskade anslag innebär färre föresfällningar av teateroch musik, färre konstnärliga bilder, färre nya böcker, ett minskat utbud avkvalifefsfilm osv. Minskade resurser medför att de människor som redan har dåligtillgång till kulturutbud drabbas i första hand. Den uppsökande verksamhetenskärs bort. Det blir de som redan är välmotiverade för kulturverksamhet och somhar råd atf betala som klarar sig bäst. Därmed avlägsnar sig den borgerligakulturpolitiken också medvetet från jämlikhetsmålet. Finns det då skäl för dessa påståenden redan efter debesparingar som har skett? Är def inte en hotbild jag målar upp? Jag hävdar att skadeverkningarna redan är omfattande. Demärks i biblioteksverksamheten. Minskade mediaanslag och begränsade öppettiderleder till minskad utlåning. Regionmusiken måste begränsa sitt utbud. I båda fallen drabbar det barnkulturen hårt. Fria gruppertvingas lägga ner. Detta är bara några exempel på vad som sker . Och enfortsatt åtsfrarnningspolitik, som har aviserats, kommer att få mycketförödande konsekvenser på kulturområdet. Jag har redan angeff ett skäl till dessa effekter,nämligen att kultursektorn inte som vissa andra verksamhetsområden kan rationaliserasutan aft vandaliseras. Ett annat skäl till att nedskärningar snabbt fårsvårartade konsekvenser är att den statliga kulturpolitiken är attlikna vid en ganska späd planta. Den har infe hunnit utveckla ett djuptoch förgrenat rotsystem. Den är därför i behov av både rikligt näringstillskottoch regelbunden bevattning. Regeringens politik tillgodoser inte dessa behov.Plantan riskerar därför atf vissna. I de socialdemokratiska motionerna och de mångareservationerna till def betänkande vi nu behandlar varnar vi främst för tvåallvarliga följder av regeringens kulturpolitik. För def första konstaterar viatt barnen blir ännu mer utlämnade till det kommersiella kulturufbudet medkanske långsiktiga skadeverkningar. För def andra medför den borgerligakulturpolitiken en successiv försämring av arbetsvillkoren för de konstnärligtyrkesverksamma. Barnen far illa i flera avseenden i dagens samhälle.Föräldrarna har ofta litet tid för umgänge med barnen. Rörligheten påarbetsmarknaden liksom arbetslösheten torde ofta medföra de störstaskadeverkningarna för barnen. Växande alkohol- och narkotikaproblem drabbarbarn och ungdomar mycket hårt. Det kommersiellt spekulativa kulturutbudel exploaterarhänsynslöst barnens otillfredsställda behov. En stor del av det kommersiellautbudet präglas av livsmönster och värderingar som vi i hem, skola ochföreningsliv försöker bekämpa. Jag vill främst peka på de groteskavåldsskildringar som förmedlas på videomarknaden. I det kommersiellakulfurutbudet fill barnen förmedlas också förlegade könsrollsmönster,glorifiering av drogkonsumf ion och misshushållning med mänskliga ochmateriella resurser. Vi har en rad år krävt aft en parlamentarisk kommittéskulle få i uppdrag att kartlägga den kommersiella kulturindustrin för atf fåfram ett underlag för motåtgärder. Detta krav har avslagits med hänvisning tillkulturrådets uppdrag på det här området. Men har inte fåll resurserför detta arbete. Vi föreslår nu atf skall fä utredningsresurser.Om den borgerliga majoriteten menar allvar med tidigare hänvisningar tillkulturrådets arbete borde den rimligen anvisa några medel. 1 stället utsättsnu för aktiv bekämpning frän flera håll, främst från företrädareför moderata samlingspartiet. Men uppenbarligen vill den borgerliga majoriteten intebekämpa kommersialismens negativa verkningar. Regeringens proposifion omvideovåldet är ett tydligt exempel på den undfallenhet och likgiltighet somkännetecknar den borgerliga politiken när det gäller ingrepp mot kommersiellakrafter. Dess värre präglas den borgerliga politiken inte heller avakfivitet när det gäller atf ge barn och ungdom ett kvalitativt brakulturufbud. Barnkultur-propositionen blev bara en litengest av god vilja under det hastigt flyende internationella barnåret. De förslag som vi socialdemokrater lägger fram berörinsatser för barnen på hela def kulturpolitiska fältet. Det räcker inte medvissa punktvisa insatser. är det ytterst angeläget att förbättra barnenshela kulturmiljö. Vi menar att staten här bör gå före med gott exempel. Vimåste ställa krav på kulturinstitutionerna att prioritera insatser för barn.Och det är min förhoppning att kommunerna vill göra samma prioritering. Vipolifiker måste få upp ögonen för barnen och deras behov. Def är i Nr 138 dagenskulturpolitik som barnens levnadsmönster och barnens människosyn Onsdieen den formas.Det är hög tid att börja bry sig om barnen. Låt migåterge ett barns upplevelse genom en dikt av : _ Anslag till kidtur- Somliga människors ögon ändamål ser på migutan att se. Då undrar jag om jag finns - Andra har ögon som bryr sig om, ögon som ser. Då vet jag att jag finns. Då tror jag att det är bra. Tyvärr ser politikers ögon ofta påbarnen utan atf se. Alltför sällan har de ögon som bryr sig om. Våra förslag fill ökade insatser för barnen innebärnaturligtvis ingen radikal förändring av deras situation. Men förslagen är ettallvarligt försök att i handling visa vår vilja atf bry sig om. atf i handlingprioritera barnkultur. Sammanlagt föreslår vi ett resurstillskott på 27 milj. kr.Del fördelas med 1 miljon på filmens område, 4,4 milj. kr. till litteratur ochbibliotek, 3,2 milj. kr. till museer och utställningar. 4.5 milj. kr. fill musikområdetoch 7,3 milj. kr. Övriga medel, ca 7 milj. kr., anvisas främstfill organisationslivets insatser för barnens kulturaktiviteter. Lars-lngvar och kommer senare idebatten atf närmare utveckla synpunkter kring några av dessa områden. De insatser vi föreslår skulle skapa bättre kulturellalevnadsvillkor för barnen. Men åtgärderna skulle också aktivt bidra till ökadearbetstillfällen för kulturarbetare. Det är det andra som jag ville betona. Arbetslösheten bland kulturarbetare är redan nu myckethög. Den uppgår till av dem som är anslutna till LO och TCO.Detta är ett oansvarigt slöseri med viktiga skapande resurser i samhället. Vi är alla beroende av ett levande och utvecklandekulturliv. För alt säkerställa ett kulturutbud med hög kvalitet på alla områdenär det viktigt att skapagoda arbetsvillkor förde konstnärliga yrkesutövarna.Kulturarbetarna stimulerar debatten, de tecknar visioner som kan ge framtidstrooch inspiration, de ger oss bestående upplevelser. Kort sagt: De hjälper ossatt leva. Menkulturarbetarnas ekonomiska situation är i många fall miserabel. gjorda undersökningar visar aft deras inkomsterhar sjunkit kraftigt . Detta gäller särskilt bildkonstnärer,tonsättare och författare. Regeringens ekonomiska politik har medfört ytterligarepåfrestningar för kulturarbetarna. Arbetslösheten ökar och ersättningarna förutfört arbete, när sådant erbjuds, går nedåt. Kulturanslagen måste därför hållas på en sådan nivå atfkulturarbetare och folkbildning kan fortsätta att utveckla sin verksamhet. Helasamhället behöver dessa insatser mer nu än kanske . Samhället måste ta ansvar för en bibehållen realnivå påutgående ersättningar till kulturarbetare. Anslagen måste också förknippas medskyldighet att trygga kulturarbetarnas sociala säkerhet. Principen om ersättning för utnyttjande av upphovsmänsverk bör utvidgas genom införande av visningsersättning till bildkonstnärer ochkonsthantverkare. Vi menar att regeringen skyndsamt bör lägga fram förslag omsåväl visnings- som utställningsersättning. Ett bifall till vår reservation nr7 skulle vara av stor betydelse för stora grupper av konstnärligt verksamma,främst då författare, bildkonstnärer och konsthantverkare. Jag har deltagit i ganska mångaoffentliga debatter om den kulturpolitiska situation vi nu befinner oss i. Jaghar därvid gjort den glädjande iakttagelsen att intresset för kulturfrågortycks öka hos allmänheten. Man märker en växande insikt bland människor ombehovet av en skapande och gemenskapsfrämjande kulturverksamhet. Det gällersärskilt barnkulfurområdet. I de partipolitiska debatter jag deltagit i har jag märkten ganska stor åsiktsskillnad mellan de borgerliga företrädarna. Det ärmoderaterna som har stått för den hårda, ibland närmast kulturfientliga linjen,medan folkpartister och centerpartister ofta tävlat om atf visa kulturen sinvälvilja. Med denna erfarenhet som bakgrund är det intressant att semed vilken enighet de borgerliga i kulturutskottet avvisat alla våra förslag.Man har inte ens unnat sig att uttala förståelse för våra krav, Kallt ochmekaniskt har man hänvisat till den ekonomiska situationen. Slutsatsen av detta måste vara att alla tre borgerligapartierna är lika ansvariga för den kallsinniga inställning mot barnkulturensom redovisas. Det yttersta ansvaret bär naturligtvis kulturministern. Jagnoterar aff han inte är här , men det har väl sin förklaring i deomstöpningar av regeringen som pågår. Kulturministern har som sagt det ytterstaansvaret, men det är viktigt aff här notera aft de borgerliga är eniga på varjepunkt. Här har några öppningar till uppgörelser med oss socialdemokrater intestått till buds. Jag vill beklaga atf vi då inte fått något som helst utrymmeför ökade insatser för barnen och för kulturarbetarna. Barnen utsätts därmedalltmer för de kommersiella krafternas förförelser. Jag ber, herr talman, atf med def anförda fä yrka bifalltill samtliga socialdemokratiska reservationer vid kulturutskottets betänkandenr 26. 4 (vpk): Kulturpolitiken är ett oerhört väsentligtområde, infe minst i ekonomiska kristider när reaktionens krafter växer sigallt starkare. 1 har ju till följd av de borgerliga regeringarnasekonomiska polifik folkomflyttningarna ånyo skjufit fart. Arbetslivet förändrasi ett allt snabbare tempo. Människor berövas sina jobb, sin socialatillhörighet, sin identitet och självkänsla och överlämnas fill värderingar ochlivsstilar som går stick i stäv mot de mål vi satt upp för skola, kulturpolitikoch samhällsutveckling. De överlämnas till den medvetandeindusfri somförutsätter och bevarar förtryck och kulturell fattigdom såväl i arbetet som påfritiden, utlämnas fill den kulturindustri som växer sig allt starkare ochdrabbar inte minst barnen och ungdomen. Därför, herr falman, blir det i kärva tider änväsentligare aff se fill att vår kulfur ges möjlighet att utvecklas ochblomstra. Def blir i kristider än viktigare att ge våra kulturarbetare reellamöjligheter att arbeta. Och det blir än väsentligare att se till aff de mål uppfyllssom säger att kulturpolitiken skall "ge människorna möjlighet till egenskapande aktivitet och främja kontakten mellan människor" och att denskall utformas "med hänsyn fill eftersatta gruppers erfarenheter ochbehov". Jag tvingas konstatera att regeringen går den raktmotsatta vägen. Kulfuren sätts på undantag. Nedskärningarna av anslagen tillkommunerna drabbar kulturen hårt liksom andra inskränkningar på den offentligasektorn. Biblioteken stängs, bokbussar dras in, arbetsplatsutlåningsverk-samhetenskärs ned, museiverksamheten försämras - främst då den öppna utåtriktade delen-, föreningsliv och ungdomsorganisationer får minskade möjligheter att nå utmed sina aktiviteter, teaterverksamheten - och främst då barnteaterverksamheten- skingras, medan den kommersiella kulturindustrin allt starkare befäster sittgrepp över människorna - och vår nationella kultur utarmas fill förmån förangloamerikansk smörja. kommunisterna har väckt ett 15-tal motionerpå kulturpolitikens område vid årets . Dessa spänner över ett vittfält, alltifrån inrättandet av ett bruksgeografiskt museum för atf söka bevaratypograf-konsten fill atf handla om den elektroniska framfid vi står införgenom de nya mediernas genombrott, såsom videoskivor och annat. Jag skall här uppehålla mig vid fem av dem. Hans Peterssoni kommer senare i debatten aff närmare ta upp språket - detskrivna språket och bildspråket. Han kommer därvid aft fa upp vårt krav på enbibliotekslag, höjd biblioteksersättning fill författarna, stöd fill mindrebokförlag och annat. Ett genomgående tema för samtliga våra motioner knyter anfill de av fastställda målen för kulturpolitiken, nämligen aft slåvakt om yttrandefriheten, att motverka kommersialismens negativa verkningar ochatt, som jag framhöll tidigare, söka nå eftersatta grupper och utformakulturpolitiken ufifrån deras erfarenheter och behov. Vi inom kommunisterna söker i vårkulturpolitik - fill skillnad från vad som gäller för den fördakuUurpolifiken - fylla dessa 2 protokoll 1980/81:136-139 vackra målsättningar med en strategi där vi utgår från enideologisk grundsyn präglad av arbetarrörelsens tidigt framförda men avsocialdemokraterna alltför ofta förfuskade målsättningar. Arbetarrörelsens uppgift har varit och måste vara aftverka för solidaritet och gemenskap - att gå i spetsen för en vardag präglad avsocialistiska ideal riktade mot liberal cynism och falsk valfrihet, falskdärför atf den inte är reell. Vad och hans stympade regering erbjuderär tvång, ett tvång som framför allt drabbar barnen. Det är ett tvång beståendei atf man genom att man skär ner de seriösa alternativen sä erbjuder man irealiteten barnen och ungdomen bara ett alternativ - ett alternativ bestående ivåld, falsk idyllisering av verkligen, skenlösningar och fragmentarisk information. Det är mot denna bakgrund vi ånyo för femte året i följdför fram kravet på en parlamentarisk utredning om kommersialismens verkningarpå kulturområdet, en utredning som vi menar skulle kunna arbeta snabbt,eftersom mycket redan finns dokumenterat, och lägga fram konkret målinriktadeförslag, som skulle motverka utarmningen inom kulturlivet såväl genom positivaalternativ fill förändringar som genom restriktioner, som skulle dämpa denkommersiella kulturindustrins expansion. En särskilt utsatt grupp i samhället ocksåvad gäller barnen och ungdomen är invandrarna. är ettflernalionellt land, och alla nationella minoriteter måste tillförsäkras rättenatt bibehålla och utveckla sin egen kultur. 1 vpk-motionen 959 framhålls särskilt att del kulturellaarvet är den grund på vilken människorna bygger sin personlighet och sinnationella och klassmässiga identitet. Det är därför uppenbart attmöjligheterna för invandrarna att ta del av och utveckla sin kulfur ärnödvändiga för alt stärka deras identitet och självkänsla.Invandrarorganisalionerna måste självfallet här inta en central roll. har för fjärde året i följd krävt särskildaanslag för kulturverksamhet bland språkliga minoriteter, anslag som vi från vpki förhällande till behovet betraktar som alltför blygsamma. Utskottet säger att def är angeläget att fillgodosejämlikhets- och rättevisekrav inom kulturlivet. Utskottet säger också attkulturverksamheten skall främjas inom ramen för de allmänna anslag som utgårtill kulturella ändamål, och man avstyrker vår motion. Men som vi framhåller imofionen är det nödvändigt att komma ihåg att invandrarna i mycket hög gradsaknar möjlighet att tillgodogöra sig samhällets övriga kulturufbud på grund avspråket men framför allt därför aff ett levande kulturliv måste utgå från egnabehov och förutsättningar. Vi anser det därför som angeläget att mer pengarkommer invandrarna fill godo och aft invandrarna själva genom sinaorganisationer får ett avgörande inflytande över pengarnas användning. Vi hardärför föreslagit alt en särskild nämnd inom , där invandrarorganisalionernaär företrädda, skall fördela pengarna. Ett annateftersatt område som vi från vpk gång på gång påtalat just mot bakgrunden av målsättningen atf nå uf till eftersattagrupper av barn och ungdomar är de fria gruppernas verksamhet. Under höstensamlades mer än 30 000 namn in till stöd för de fria teater-, dans- och musikgrupperna. Under de år vi påtalat behovet av ytterligare medel harman hela liden från de borgerliga regeringarnas sida hänvisat till kulturrådefsöversyn. finns denna översyn - den har remissbehandlafs och bemöttspositivt, men trots det är regeringen inte beredd att genomföra något av deförslag som där presenterades. För ett futtigt belopp säljer man alltså ut många av demsom stått för förnyelsen och vitaliseringen av svenskt kullurliv under senareår. Och inte nog med det. Dessutom är utskottet enigt om att i fortsättningenbara de grupper vars verksamhet bedöms vara av stort konstnärligt värde skallfå stöd. Vi frågar oss: Vem skall göra denna bedömning? Och vart har den avJan-Erik så omskrutna mångfalden då tagit vägen? Vi menar att det ärjust bredden i stödet som garanterar den konstnärliga kvaliteten. Def går intealt ta bort basen och enbart satsa på de grupper som för tillfället har storaframgångar. Nära sammanhängande med ett ökat stöd till defria grupperna är ett ökat stöd till jazzmusiken. Jazzen har en bredfolklig förankring, manifesterad bl. a. vid de sfora jazzfestivalerna och genomden ökade publiktillströmningen . De fakta som redovisats av bl.a. är dock entydiga: åtgärder måste skyndsamt vidtas för attförbättra musikernas, inte minst jazzmusikernas situation, deras arbetsvill-,kor och möjligheter aff över huvud taget få jobb. Avslutningsvis, herr talman! Vi står infe längre inför, viär redan inne i en mediaålder där kulfur- och informationsindustrin kan användade nya teknikerna för att förslava människorna, inberäknat barnen och ungdomarna,inte aktivera dem. Def behövs en motkraft. Och där kan den statligakulturpolitiken utgöra en del. Den kan främja en kultur som verkar förgemenskap, inte för nya individualism, en kulfur som verkar föraktivitet, inte för passivitet, och som präglas av lust, glädje och engagemang. Utskottet avvisar samtliga våra krav och åberopar detkärva ekonomiska läget. Men ser vi till vad förslagen kostar finner vi att definfe är särskilt mycket. Låt mig göra en kärv, men nog så reell jämförelse. Entimmes militärutgifter skulle ge författarna deras rättmätiga ersättning. Sexdagars militärutgifter skulle rädda biblioteken - def är nämligen vadgenomförandet av en bibliotekslag skulle kosta. Det är, herr falman, en frågaom prioriteringar. Med detta vill jag yrka bifall fill samtliga vpk-mofionersom behandlas i kulturutskottets betänkande 26. Anf.5 (): Jag kommer i mitt anförande att ge bara några allmännasynpunkter på deffa ärende, i synnerhet på barnkulturen. Utskottets talangentemot reservanterna kommer att föras av , som följer efter migpå talarlistan. årliga debatt ianslutning fill anslag för kulfurändamål måste för en oinvigd te sig någotförvirrande. Här talas om barnkultur, kulturkommersialism och insatser förkulturarbetare. Det är dock väsenfligt aft vi får besked om vad mari på olikahåll lägger in i begreppet kultur. Den fundamentala frågan hur vi här i vårtland skall kunna vårda och bevara den kultur sorn harvuxit fram talar vi mindre om. Dagens kulfur är infe värd namnet, om den intehar sina rötter i ett gemensamt europeiskt arv, en klassisk och humanistiskgrundsyn, där frihet, andlighet och respekt för människan som individ ärframträdande inslag. Socialdemokraterna har, som fidigare redovisats här,föreslagit ökningar i budgeten på drygt 27 miljoner atf i första hand läggas påaktiviteter för barn och ungdom. Självfallet tycker vi alla alt det är viktigt att man haraktiviteter som riktar sig fill barn, verksamheter som fångar deras intresse.Jag kan dela reservanternas uppfattning att aktiviteter riktade till barn ochungdom bör ingå som en självklar del i den reguljära verksamhet som olikainstitutioner bedriver.