prot · G4097 · 1980-12-31 00:00:00 — Det hade verkligen förött våra möjligheter att som gå in och offerera ett frikostigt regionalpolitiskt stöd för de projekt somär 94 möjliga att åstadkomma iNorrbotten. Det hade över huvud tagel varit en enorm belastning samhällsekonomiskt, och därför menar jagatt den kursomläggning som skedde är av stor betydelseför våra möjligheter att satsa framåtsyftande i fortsättningen i . Får jagsedan beträffande fraktavtalet säga. att minuppfattning är alt detta avtal mellan SJ och får gälla på de grunder somett avtal giiller. Men del är klart otillfredsställande . och vi måstedå fä till stånd ett annat arrangemang när det gäller att bedömafraktkostnaderna på . 31 (vpk) replik: uttrycker sig avsevärt meraförsiktigt nu än inför TV-karnerorna i går. är det inte fråga om att"80 har ersatts med" utan om en "kursomläggning somhade tagit sig uttryck i". Och det är klart att ord kan alltid döljaganska mycket. Sedan anför att det blir 80 nya jobb inomScania-Vabis i . Det är riktigt att det är jobb som iir på väg att komma,men inte iir det väl sä mycket tack vare regeringen. Jag har fått informationom att det iir krav som facket har drivit, att det är projekt som facket påplatsen har tagit fram. Och hur som helst. så sade härtidigare i ett replikskifte med att det gäller att ingripa nuoch på rätt sätt. Giiller det inte också de jobb som vi talar om och t. ex. detsom handlar om svårigheterna inom . som verkligen är akuta? Och detmetallurgiska center som skulle komma i stället för 80. var finns del? jag är medveten om att del förekommerolika historieskrivningar beträffande utbyggnaden av i såg häromsistens en rubrik i om att det varkenvar facket eller regeringen som var ansvarig för detta utan all del varWallenberg som skulle tackas. Det finns ingen anledning atttvista om det här. och facket har gjort en behjärtansvärd insats, Faktum äremellertid att vi i etableringsdelegationens regi hardrivit förhandlingar med Scania-Vabis. Ännu sa länge ligger beslutanderättennär det gäller de regionalpoliliska stödformerna för sådana större projekt hosregeringen. Sedan kan det vara av underordnad betydelse vem som anser sig haförstfödsloriilten här. Det viktiga är att det görs en investering. Det allraviktigaste iir dock att svensk industri känner sitt ansvar och följer iScania-Vabis fotspår. Lyckas vi inte åstadkomma en bättre regional balans ochökad sysselsättning i Norrbollen, då blir vi tvungna att trappa upp denregionalpolitiska instrumenlarsenalen på ett helt annat sätt. 33THAGE (): Den stora bunt papper ni ser bredvid mig iirinte milt talarmanus. utan 15 742 namnunderskrifter från medkrav på regeringen avgång. Det finnsi dag runt om i vårt land en stark oro för vad som är på väg att hända medsvensk industri, med sysselsättningen. Denna oro möter man inte bara hos deanställda - arbetare och tjänstemän, som ser hoten mot jobben och trygghetenrycka allt närmare - utan också hos förelagarna. är i ekonomisk kris men också i en politisk kris.Människorna känner att den borgerliga regeringen inte behärskar landetssituation. Detta gäller inte minst sysselsättningen, där regeringen genom sinpolitik skapar ny arbetslöshet, ja t. o. rn. använder arbetslösheten som ettmedel. En sådan politik är naturligtvis helt främmande för socialdemokratin. går snabbt in i en internationelllågkonjunktur. Industrins möjligheter att sälja pä export försämras.Konjunkturinstitutet rapporterade för någon vecka sedan en katastrofal nedgångi exportorderingången, och det gäller faktiskt i stort sett allaindustribranscher. Företagens möjligheter att kompensera sig genom försäljningpå hemmamarknaden är inte stora, ty också på hemmamarknaden beräknasefterfrågan minska kraftigt. Vad gör då regeringen i den situationen - när det är heltuppenbart att industrins allt överskuggande problem kommer attvara att få sina produkter sålda? man drar medvetet ner efterfrågan ännumer. först genom momshöjning och höjda punktskatter, nu genom ett sparprogramsom ytterligare stramar åt efterfrågan. Regeringens politik leder till en rejäl ökning avarbetslösheten. Antalet arbetslösa kan komma att stiga till uppemot 200 000.Det är en fasansfull siffra som t. o. m. borde få ett borgerligt statsråd påandra tankar. Bakom siffran kommer att ligga social utslagning och mänsklig ochsamhällelig tragedi. Jag känner starkt för de människor som på grund av denborgerliga politiken förlorar sina jobb och sin trygghet. De människorna gesinget val. därför att nu driver en medvetenarbetslöshetspolitik. Under en tidigare epok av trepartiregerandet vräktesmiljardbelopp planlöst ut till företagen utan villkor. ställer interegeringen upp med vare sig pengar eller initiativ. släpper intetill några pengar, och företagen skall ensamma få styra och ställa. Men regeringens ovilja till ingripanden och till ledningav näringspolitiken har också lett till att man inte heller ger svensk industriden draghjälp i konkurrensen med andra länder som andra länder ger sinindustri. Den borgeriiga industripolitiken har många inslag där uteblivnainitiativ frän regeringens sida försvårat den svenska industrins läge och konkurrenskraft.Låt mig peka på utarmningen av den svenska utrustningsindustrin. finns det möjligheter för staten att styra basindustrinsbeställningar dit. Det sker på andra håll i världen - varför är det då intemöjligt i ? Låt mig vidare peka på Volvoavtalel med , på ;snya flygplansprojekt som ytterligare exempel på att regeringen inte värnat vårtlands industriella utveckling. Människorna ute i industrin, kommunerna och företagenskräms av att landet har en regering som inte ens bjuder till. Den filosofintycks gälla; Utvecklingen får ha sin gång. Kriserna får komma och gå.marknadskrafterna får råda. det hela är omöjligt att påverka. Detta är ingetannat än uppgivenhet inför problemen och svårigheterna. Undra påatt människorna förlorar framtidstron. Från socialdemokratisk sida har vi handlingslinjen klar;Vi måste arbeta oss ur den kris har hamnat i. Med den utgångspunkten är det helt fel att genomföra dendramatiska åtstramning som regeringen vill. Det skulle inte bara ge enarbetslöshet som vore helt orimlig. Åtstramningen skulle också leda till attnäringslivet skulle få utomordentligt svårt att avsätta varor och tjänster. Ettstort antal företag skulle tvingas slå igen. Vi skulle raseraproduktionskapacitet som vi i så hög grad behöver i vårt land . Jag tror att denna insikt håller på att breda ut sig inteminst i de många mindre och medelstora företagen, som är direkt beroende av attvi haren hög ekonomisk aktivitet i samhället, att hushållen kan konsumera. Dethelt avgörande för företagen är ju att de kan sälja sina produkter. En rimlig avsättningssituation för den svenska industrinär också avgörande för att få i gång investeringarna. Utan avsättningsmöjligheterinvesterar inget företag. Därför hjälper det inte att rned ena handen skapautrymme för investeringar, om man med den andra handen rycker undan självamotivet för investeringen, nämligen efterfrågan. Lika fel är det att drastiskt skära ned den gemensammasektorns verksamhet. Av flera skäl - även industripolitiska - har statens ochkommunernas verksamhet stor betydelse för en stabil efterfrågan. Den offentliga sektorn är en viktig förbrukare avindustrins produkter. En åtstramning av den offentliga verksamheten kan därföri en konjunkturnedgång få allvarliga följder för industrin. Som industriministern känner till från flera debatter häri , har vi hävdat att den offentliga sektorn också kan bli envärdefull motor för industriell utveckling. På några områden har det skett;vattenkraftsutnyttjandet, teletekniken. Där har beställningar från statendrivit fram en utveckling, som blivit helt avgörande för svensk industrisexportframgångar. Men vi kan utnyttja möjligheterna mycket mer - påmiljöområdet, på sjukvårdsområdet, på transportområdet, för att bara nämnanågra exempel. Vad som fordras är att regeringen tar tag i det hela. Regeringenkan t. ex. börja med att fullfölja beslut om samhällsägdautvecklingsbolag. Vi har redovisat ett konkret program för att öka ochunderiätta industriell utveckling. Låt mig fä peka på några punkter iprogrammet, med hänsyn till att man så ofta frän borgerliga talarstolar hävdaratt socialdemokratin i olika frågor inte har något program. Först och främst måste få en ekonomisk politik somskapar förutsättningar för en satsning på som industrination. Vi måstesätta fart på bostadsbyggandet, äntligen genomföra de energipolitiska beslutenoch bedriva en konjunkturpolitik som motverkar svängningarna i efterfrågan -inte förvärrar problemen. Vi vill ha ökade kontakter mellan samhälle och företag föratt bl. a. öka investeringsviljan, överläggningar mellan samhället och företagen om 7 protokoll 1980/81:7-8 Nr 7 gemensamma utvecklingssatsningar,samarbete kring konkreta induslripro- , , jekl och ökad inhemsk produktion avinsatsvaror. , u 1I1011 tillverkar mer hemma i . Avindustriministerns tal här verkar det som om han nu vore välvilligt ,, .. I-.- , inställdtill sådana förslag. har börjat vika från sitt tidigare envisa Allmänpolitisk - " . , , motstånd mot centrala näringspolitiska initiativ.Men våra förslag grundar sig på att vivill ha en samverkan mellan samhället, de anställda och företagen. Det är någotbetecknande att i sitt anförande helt utelämnade de anställdasintressen, kunskaper och insikter. Vi vill ha investerings- och utvecklingsprogram för destatliga företagen. Detta är en nödvändighet inte minst för , varsredan mycket svära situation kommer att förvärras ännu mer om inte regeringengör något. Basindustrins problem måste angripas med åtgärder somsyftar till vidareförädling och utveckling och som stärker den inhemskaulriistningsin-dustrin. Men regeringen måste också här aktivt ta tag i dennafråga och presentera en utvecklingsplan för hela skogsindustrin. Vi föreslår ett ökat nordiskt industri- ochhandelssamarbete. Regeringen måste äntligen börja arbeta med frågan omindustrisamarbetet med . Ett vidgat internationellt samarbete öppnar ocksåmöjligheter på industriområdet som måste tas till vara. Ökade satsningar måste göras på samhällets tekniskaforskning och utveckling, liksom på det tekniska forsknings- ochutvecklingsarbetet i företagen. Nationella storprojekt bör startas inom vikligateknikerområden. Men även här måste regeringen ta ledningen i arbetet för attplanera och samordna insatserna. Jag har i flera debatter här i tagitupp dessa frågor, men alltid mötts av ointresse från sida. Menäntligen har del tydligen skett en omvärdering, eftersom varvälvilligt inställd till just satsningar och initiativ när det gäller forskningoch utveckling. De här kortfattade punkterna ger naturligtvisbara en skissartad bild av det konkreta innehållet i våra förslag. Men jag trorändå all de visar att socialdemokratin vill ta itu med problemen och hur vivill inrikta vår politik - alt vi tror på svensk industris framlid. Människornamåste få se att det finns vilja och kraft att möta framliden. Den farligastefienden för som industrination är den passivitet och uppgivenhet som vitycker att regeringen står för när det gäller industripolitiken. ex. på gummiindustrin, som underdel hardrabbats av ett antal stora och svåra nedläggningar. Det är oförsvarligt från regeringens sida inte har satt in åtgärder föratt få fart päutvecklingsprojekt i branschen. Ta bilindustrin, där orosmolnen börjar torna upp sig.Innan del är för sent måste initiativ tas för att göra det möjligt för svenskbilindustri att hänga med och utvecklas. Har regeringen några planer förbilindustrin? Tatekoindustrin, där importen har ökat kraftigt . Försörjningsberedskapen är starkt hotad. 98 läget vill regeringen nu omprövadet ay fastlagda målet för tekopolitiken.Vad innebär en sådan omprövning? ingenting annat än att Nr 7 man skapar ny utslagning och ny arbetslöshet. Också iden glasindustrin fortsätter nedläggningarna utan att ,c Detta sker trots att det finns ett riksdagsbeslut som säger attregeringen skall behålla glasindustrin på den nivå som industrin låg på när Allmännnlitisk riksdagsbeslutet fattades. Se på skogsindustrin, där utvecklingen rullar på utanaktiv medverkan från statens sida. Många av problemen härrör frän den onödigabrislen på råvara. När företagen gjort sina drag kommer notan. Då får samhälletoch de som har förlorat jobben betala priset för regeringens ovilja att agera.I dag behövs, . först och främst bindande virkesavtal och ensamhälls-kontroll över utvecklingen av priset pä skogsråvara innan vi gårvidare med några subventioner från riksdag. Stålindustrinstår inför ett svårt år. Orderingången har rasat, och företagen är dåligtrustade föratt motstå de påfrestningar som kommer. De långsiktiga problemen ärfortfarande olösta. har ju inte lyckats erövra den svenska hemmamarknadenutan tvärtom förlorat marknadsandelar i Sverige-Specialstålverken försökerlösa sina problem på varandras bekostnad, något som hotar sysselsättningen påmånga orter. Stålindustrins råvaruförsörjning hotas genom den helt oplaneradeövergången till skrotsmältning i stor skala. Spännarhyttan är de anställdas och ASEA:s problem, sägerindustriministern. Hela denna utveckling inom stålindustrin sker rnedregeringens goda minne. kunde vi i går upptäcka att industriministerni TV-rutan andades stor optimism när det gäller stålindustrin. Också situationen för Öresundsvarvet är till väsentligadelaren följd av det bristande intresset att agera. Det gäller först och främstvårens beslut, som fick tas mot bakgrund av ett envist motstånd mot konkretaåtgärder för att skapa industrisysselsättning i . Det gäller alltsåutvecklingen efter beslutet, där koncernledningen har försvårat Öresundsvarvetssituation. Inte ens de 100 milj. kr. för utveckling som anvisade hartillförts varvet. Dessa pengar ligger enligt uppgift fortfarande kvar hosregeringen. Vi menar från socialdemokratiskt håll att Öresundsvarvet inte fickden chans till utveckling och överlevnad som riksdagsmajoriteten avsåg. Förvisso står svensk industri införmånga svåra problem. Men just därför, skulle jag vilja säga, gäller det attinte kapitulera inför problemen. Vad det gäller nu är att ta itu med problemen,ty de måste ju kunna lösas med politisk vilja och med en politik som samlaralla krafter i samhället till en gemensam ansträngning - samhället, företagenoch de anställda. måste återfå framtidstron. Jag har med stort intresse lyssnat på ThagePetersons redogörelse för det socialdemokratiska oppositionsalternativet. Nr 7 Först måste jag dock be ThagePeterson att precisera sig. Han siiger att den , 1 här regeringen använderarbetslösheten som ett instrument - regeringen Onsdagenden t t e, t j- , , , iiion arbetar systematiskt för arbetslöshet. Hörde jag riitt? I så fall är del ett ' .. , ; Att vi begränsar tillväxten inom offentlig sektor är juägnat att styra över Allmänpolitisk " & j & j , , resurserna tillindustriproduktionen, som är det enda område där vi nu kan se nödvändighetav en expansion - med tanke på bytesbalanssituationen och utvecklingen överhuvud i samhället. Det innebär en prioritering av industrisysselsättningen ochminst av allt en satsning på arbetslöshet, som är helt orimlig. Här gäller detju att få en samhällsekonomisk utveckling så att man kan garantera trygghet ijobben och faen tillräckligt gynnsam utveckling av arbetsmarknaden. Jag hoppas verkligen att , som är en seriösoch allvarligt syftande debattör, inte slänger omkring sig så värdslösaattribut i fortsättningen. Sedan säger att förra gången trepartiregeringenhade ansvaret, så vräktes det ut pengar. Får jag fråga : Fannsdet någon industripolitisk satsning för vilken jag hade ansvaret där socialdemokratininte krävde mer, inte bjöd över, inte ställde ökade krav? Finns det över huvudtaget någon industripolitisk insats där intesocialdemokraterna hade ökade krav, precis som när det gällde varvspolitikenhär ? förvånar mig också på en annan punkt, närhan går in i mera konkreta frågeställningar. Han åberopar ;s nyaflygplansprojekt och säger att det skulle vara ett tecken pä regeringensbristande satsningar. Jag upplever det tvärtom som en föredömlig,framåtsyftande industripolitisk satsning. Jag delar uppfattning när det gäller denoffentliga sektorns roll för industrins förnyelse. Jag tar avstånd från dedomedagsprofetior beträffande den offentliga sektorn som ibland kommer tilluttryck också från den här talarstolen. Den offentliga sektorn är en viktigmotor för den industriella utvecklingen. Ta t. ex. energiforskningen! Det ärmot bakgrund av den offentliga sektorns betydelse som den förra trepartiregeringensatsade så hårt på energiforskningen. Det är också därför som vi även nu satsarbåde på nya projekt och på nya metoder inom energiforskningsområdet. Dessasatsningar hänför sig i stor utsträckning till besparingar just inom denoffentliga sektorn. Däremot måste jag säga att jag inte tror päsocialdemokratins ofta upprepade krav på heltäckande utvecklingsprogram eller planer. Erfaren heten av de industripolitiska åtgärderna visar att heltäckande planer bara fördröjer en nödvändig utveckling och att de har en benägenhet att flytta ansvaret från företagen, från direktionsrum och bolagsstämmor, till samhällsorgan, vilket får olyckliga konsekvenser både finansiellt och ansvarsmässigt. Planeringen måste, om den skall vara meningsfull, gä hand i hand med ansvaret för verkställigheten. Det måste till en ansvarsfördelning. 100 så att inte planeringen inäringslivet ligger pä en instans och verksliilligheten på en annan. Det är faktiskt inte möjligt att med utsikttill framgång driva en sådan linje. frågar varför vi inte har satt fart på någrautvecklingsprojekt inom gummiinduslrin. Jag vill till detta säga att sådanahar diskuterats parallellt med övriga frågor i anslutning till krisen inomindustrin, men vi måste ju ha marknadsförutsättningar för utvecklingsprojekten,och vi måste ha företag som är villiga att satsa på dem. Inom bilindustrin har vi konkret satsat påutvecklingsprojekt. ytterst intressanta svänghjulsbuss ärettprojekt där industrifonden gått in. Vi diskuterar nya motorer och andrakomponenter som innebär en vä.sentlig utveckling och en förstärkning av-svenskbilindustri, och där är samhället berett att gå in. Beträffande den glasindustrin, som berörde, vill jag säga att det kommer att läggas fram enproposition om denna. Vi har avvaktat den utredning som statens industriverkhar gjort, och sedan denna nu rernissbehandlats kommer det som sagt att läggasen proposition på bord, så vi kanske får tillfälle att diskuterafrågan då. För skogsindustrin är situationen densamma. Här pågårutredningar och förhandlingar, och en proposition kommer att föreläggasriksdagen . Jag har sagt - och det vill jag gärnareferera till här - att vi kommer att få en bra struktur när det gällerskogsindustrin genom de fortlöpande förhandlingsinsatser som gjorts. Hade vidär haft en heltäckande planering, skulle mycket av vad som sker ha bunditsupp. Många av de beställningar till svensk verkstadsindustri sorn detta i sintur skall generera skulle onödigtvis ha fördröjts. Här måste man ta hänsyn tillutvecklingen i ett fortlöpande skede. När det gäller råvarusituationen är jag litet meroptimistisk än . Jag tror att problemen på det området kommer attlösa sig. anför att en ökad samhällskontroll av prisutvecklingenskulle vara ett medel att garantera skogsindustrins råvaruförsörjning, men dåtror jag att han pä nytt har spelats ett spratt av sin planhushållarfilosofi.Jag tror inte att samhällskontroll av prisutvecklingen i och för sig innebäratt skogen växer snabbare eller att man får bättre lönsamhet i uttageturskogsbruket, utan det vill trots allt till andra åtgärder föratt klara detta,och sådana är vi beredda att vidta om inte skogsindustrin fär den råvara denbehöver. För att gå vidare i fråga om den värdering avindustripolitiken som gör vill jag beträffande säga att mandär visserligen ännu inte härden marknadsandel vi har satt upp som mål, men jagber notera att den största investeringen i svensk industrihittills faktiskt är den som gjorts i tunnplåtverket i Domnarvet. Vi räknar medatt . när detta är klart, kommer att få en väsentlig del avtunnplålsmarknaden här i landet, vilket inte minst med tanke pä bilindustrinsoch hushållsmaskinsindustrins utveckling är av stort intresse. När det dä gäller de aktuella frågorna.Öresundsvarvet och Spännarhyttan. vill jag först beträffande Spännarhyttan sägaföljande. skullevilja varna socialdemokratin för att exploatera oron pä det liittfärdiga sättsom sker i fallet Spännarhyttan. Vi har genomförtregelrätta undersökningar och förhandlingar beträffande en annan konstellationmed avseende på Spännarhyttan. Det har inte funnits förutsättningar fördetta.Skall man nu där ta pä sitt ansvar att konservera någonting som inte harframtiden för sig. vilar ansvaret tungt på politikerna. Här borde det göras enkraftsamling för att se till att ägarna skapar alternativ sysselsättning.Socialdemokratin borde verkligen inte. som nu sker. exploatera oron bland deanställda utan samla sig till framåtriktade insatser för att skapa tryggaarbeten i bygden. Likadant förhåller det sig egentligen med Öresundsvarvet.Jag tycker inte att det är riktigt korrekt av en framstående politiker somThage alt på detta sätt skylla på Svenska Varvs koncernledningbeträffande del olyckliga riksdagsbeslutet . Koncernledningen varnadeför det beslut som riksdagsmajoriteten träffade, varnade för den löslighet somfanns i den långtidsplan som majoriteten hade som underlag för sitt beslut,varnade för den betydande överskattning av marknaden som låg i detta. Trotsallt detta gick riksdagsmajoriteten med öppna ögon mot ett olyckligt beslut medallt vad det innebär av oro för varvsanställda, försenade satsningar påalternativ sysselsättning, försenade insatser för att diversifiera det ensidiganäringslivet i osv. Här gäller det faktiskt att i samförstånd över parti- ochblockgränser försöka hitta en konstruktiv lösning, och här är jag också öppenför diskussioner om en realistisk framtid för Öresundsvarvels anställda. 35THAGE () replik: Jag menar vad jag sade. nämligen attregeringen rned sin ekonomiska politik ger vårt land en betydande ökning avarbetslösheten. Det sker genom att man vid tröskeln till en konjunkturnedgångger en åtstramning i ekonomin. Vi har räknat fram effekterna av regeringens momshöjning,punktskattehöjningar och sparplan. Resultatet blir tiotusentals nyaarbetslösa. liksom också bankfolk har gjort liknandebedömningar. Alla spår en mycket hög arbetslöshet. Många har nämnt siffran 2000()0. Till denna mycket höga arbetslöshet är inte regeringen oskyldig. Vi kritiserar inte regeringen och för att delgjordes satsningar inom stålbranschen. De var säkerligen nödvändiga. Däremotkritiserade vi att satsningarna skedde oplanerat och att det gjordesöverbetalningar, i några fall t. o. m. dubbelbetalningar. Vi menade att rnanborde ha gått till väga på ett annat sätt och låtit även de anställda delta idenna strukturomdaning. När det gäller skogsråvaran är att märka at( vi harfått mycket stora prisökningar. Inom Södra Skogsägarnas område harprisökningarna varit så kraftiga att man har fog att säga att de statligapengarna formligen rinner ur företaget för betalning till de privataskogsägarna för virket. Det kan inte vara rimligt. Arbetarrörelsen exploaterar verkligen inte oron i Spännar- hyttan.Oron finns ju därhos människorna, den finns hemma hos de anställda Nr 7 Den oron ökas av att landets industriminister säger att det Onsdaeen den är ASEA;suppgift all klara detta, att det är ASEA;s problem och de Finns det inte något lugnande besked all lämna till Jag är medveten om att vi redan har diskuteratvarvssituationen och att vi kanske också möts igen till nya diskussioner. Jagtog upp varvsfrågan utifrån den utgångspunkten att jag hävdar attriksdagsbeslutet om Öresundsvarvet följdes upp av fortsatt motstånd mot varvetsexistens. Jag hävdar att den kampanj som varvet varit utsatt för är ett nederlagför hela parlamentet.