prot · G40937 · 1980-12-31 00:00:00 — Har jag inte rätt, arbetsmarknadsministern? Jag tycker i så fall skulle vara ärlig och säga det. Det kanske också skulle lindralitet av politikerföraktet - att vara ärlig. 84BENGT WITTBOM (m); Jag har ingen ambifion att ytterligareförsämra ledamöternas möjligheter att hinna hem . Men närjag fick se interpellafion menade jag ändå att det varviktigt att till protokollet få läsa in en del uppgifter som är väsentliga isammanhanget. Jag tycker är nödvändigt att de som till äventyrs läserprotokollet får klart för sig i vilket perspektiv och vpkställer de här kraven på generellt sänkta arbetstider etc. Man får för sig, när man läser interpellationen och närman hör i talarstolen, att det i det här landet verkligenjobbas mycket övertid Man får uppfattningen att vi verkligen ligger på topp,och att det är ett stort problem. Men är det så, - och det fannsmöjligheter att få detta bekräftat i går, om man följde debatten om ledighetoch annat - att är det land där man kanske tar ut minst övertid, ivarje fall jämfört med våra grannar och våra broderländer i . ärdet land i som totalt sett har den lägsta arbetstiden och det nästan lägstaövertidsuttaget. Det här är siffror och en verklighet som skall begrundasnär man går ut och ställer krav på generellt sett ytterligare sänktaarbetstider. talade om politikerförakt i slutet avsitt inlägg. Men det bästa bidraget för att inte öka polifikerföraktet måste juvara att ställa krav och driva frågor som har förankring i verkligheten. Vårtproblem, , är ju att vi totalt sett har för kort arbetstidoch att vi har för låg produktivitet i landet och att vi därför måste ta allatillfällen i akt för att öka produktiviteten, om vi skall klara att ökaexporten och uppnå ekonomisk balans. Jag tycker det är viktigt, herr talman, att få dettainskrivet i protokollet därför att vpk:s agerande i denna fråga - liksom imånga andra frågor - har en stark tendens att fullständigt frigöra sig från denverklighet vi lever i. Jag vill inte säga att agerandet också har en starktendens att lura människor, men det ger ändå människor anledning att intetillräckligt mycket fundera över de problem vi har i . Jag vill också ta tillfället i akt att till Marie-AnnJohansson ställa den fråga som min kollega i går ställde tillLars-Ove . Jag citerar ur snabbprotokollet från gårdagens debatt, därSten frågade följande: "Kan ha råd atthålla sig med högsta levnadsstandard när vi redovisar den isärklass lägsta arbetstiden? Uppenbarligen kan vi knappast göra det i ensituation där vi tvingas ta allt större utlandslån." Är det vpk:s uppfattning, , att viskall ytterligare höja vår utlandsskuld och även fortsättningsvis låna oss tillhögre standard i det här landet? har frågat, om det ärönskvärt med ett högt övertidsuttag. På den frågan vill jag svara ett entydigtnej; det är inte eftersträvansvärt med ett omfattande övertidsuttag. Justdärför har ju också lagstiftningen kommit till - för att skydda de enskildaarbetstagarna mot ett alltför högt övertidsuttag. Det är arbetstidslagensuppgift att av sociala skäl begränsa vad var och en kan avkrävas iöverfidsarbete. Begreppen "särskilda skäl" och "synnerligaskäl" är de gängse medel som används i lagsfiftnings-sammanhang för skall kunna hålla en trappa mellan olika grader av allvarliga undantag. Får jag också klart och entydigt svara på en annan fråga,nämligen huruvida ett högt övertidsuttag kan vara ett hinder för jämställdhetmellan kvinnor och män. Mitt svar är ja. Ett högt överfidsuttag bland männenleder naturligtvis ofta till att de tar mindre ansvar för hemmet. Vi äralldeles överens om att ett stort överfidsuttag strider mot de värderingar somvi vill främja i jämställdhetsarbetet. När det gäller övertiden inom den offentliga sektorn ärden generella sanningen den som jag har lagt fram i interpellationssvaret, mendet är klart att det finns väldigt stora variationer. Men när man undersökervar överfidsarbete är vanligt och var det förekommer i den offentliga sektorn,inser man att det inte är så enkelt att lösa problemet som att bara säga attövertid inte får förekomma. Den kan t. ex. bero på förseningar i kommunikationer,med buss och tåg och flyg. Då måste man tillgripa överfid - det är ju litetsvårt att t. ex. byta pilot mitt under flygresan. Reparationer inom televerketkan det också vara nödvändigt att utföra på övertid, om vi inte skall bli utanradio- och telefonförbindelser. Spaning efter och bekämpning av oljeutsläpp ärett annat exempel. De här dagarna kan vi konstatera att det kan vara nödvändigtatt utföra snöröjning på övertid - det är svårt att få snön att falla påreglerad arbetstid. Posttransporter och postutbäring kan också höra till de härområdena. Detsamma gäller spaningsarbete inom polisen och tullen. Vid frånvarosom uppkommer i schemabunden arbetstid inom exempelvis sjukvården kan man intelåta patienterna bli utan vård när man går av sitt pass, utan man blir tvungenatt fortsätta på överfid. Det finns alltså här liksom på så många andra håll enmångfasetterad sanning, och det är den vi måste rätta oss efter när det gällerlagar, avtal och förordningar. Men lagen finns, och den innehåller dispensmöjligheter,som hanteras av arbetarskyddsstyrelsen i nära kontakt med parterna påarbetsmarknaden. Så tar upp frågan om beskattningen avöverfidsarbete. Det är i och för sig en fråga som det skulle vara lämpligt attframställa i en interpellafion till budgetministern, men låt mig ändå ge någrakorta kommentarer. Det är en skandal om man skulle hitta ett medel som göratt arbetstagare får behålla en större del av sin arbetsinkomst, har det sagts.Jag kan inte dela den värderingen. Men jag är inte så säker på att medlet äratt sänka beskattningen just för överfidsuttag. Jag tror att det här måste blifråga om meragenerella satsningar, nämligen en sänkning av marginalskatten. Då minskarkanske behovet av att jobba på övertid, men de som gör det får, liksom andra,större utbyte av en extra insats. Så fill frågan om sex fimmars arbetsdag. Jag var en tidordförande i , där vi analyserade förutsättningarna från ekonomiskautgångspunkter att genomföra en arbetsfidsförkortning. Den studien varupplysande men inte särskilt upplyftande för den som vill hålla visionen om sextimmars arbetsdag vid liv. Men jag tror att just därför att de ekonomiskaförutsättningarna nu är så dystra, är det nödvändigt att vi håller den visionenlevande, att det skall bli möjHgt för alla att jobba sex fimmar just av deskäl som ligger bakom det kravet, nämligen att man skall kunna ta större del ifamiljens liv och leverne, i samhällsarbetet, i fackligt och politiskt arbeteeller vad det nu kan vara. Men var realist! Det finns inga ekonomiskaförutsättningar att genomföra den reformen. Vi kanmöjligen ta något steg på den vägen, men också det är svårt med de begränsadeekonomiska förutsättningar som föreligger. Jag tycker att man som politiker skall vara ärlig - på denpunkten har vi samma åsikt. Då kan det kanske vara bra att också besvarafrågan: Var skall de pengar tas som är nödvändiga för att genomföra en generellarbetstidsförkortning? Ju större denna förkortning blir, desto större resursermåste tas i anspråk. Vi gjorde som sagt en analys av detta i DELFA. ex. att kravet på rörlighet på arbetsmarknaden kommer att bli mycket stortnär man genomför en arbetstidsförkortning. En förkortning med bara leder till en större efterfrågan av arbetskraft i Stockholmsområdetän som kan täckas med den arbetskraft som finns där. Om man skulle genomföra enarbetsfidsförkortning med - alltså införa - skulle det ökade arbetskraftsbehovet uppgå fill ca 200000 personer utöver dem som redan finns här. Det kan därför vara bra att fåsvar på frågan; Vilka är det - om man skall vara ärlig som polifiker - somskall flytta hit för att göra denna arbetstidsförkortning möjlig? Var bor denu? Jag förstår att en vpk;are inte kan dela åsikten att parterna skall skötafrågan om arbetstidsförkortning, för det kan leda till olika lösningar. Detframgår också av interpellationen. Denna valfrihet är naturligtvis en styggelseför en kommunist. För en liberal är den tvärtom ett värde i sig. Jag menar attdet är den vägen vi skall fortsätta att gå. Låt parterna hantera frågan, om manskall ha en generell förkortning av arbetsfiden. Låt oss polifiker bestämma omnågon grupp skall gå före en annan grupp. Vi har gjort det försmåbarnsföräldrarna och när det gäller deltidspensionen. Den typen av reformerbaseras på värderingen att det finns människor på arbetsmarknaden som bättre änandra behöver en arbetstidsförkortning. Detta leder inte fill en exaktlikformad lösning för varje individ, men så ser det ut i ett liberalt samhälle. 86MARIE-ANN (vpk): Jag tackar för de kompletterande svaren frånarbetsmarknadsministern. Det är tillfredsställande att kunna notera attarbetsmarknadsministern håller med mig om att ett högt övertid.suttag är etthinder för jämställdheten mellan kvinnor och män. Det finns fakfiskt enutredning som visar att övertidsuttaget är speciellt högt för småbarnsfäder -jag framhöll det i min interpellation. Det är litet alarmerande. Vi har en lagstiftning som skall skydda arbetstagarna frånatt behöva arbeta för mycket på övertid, och det är bra. Min fråga var om manhade planer på att ändra gränserna eller att på något sätt skärpalagstiftningen. Jag vet inte om den utredning som arbetsmarknadsministernhänvisar till möjligen kommer att behandla dessa frågor - jag har inte fåttbesked om det. Sedan kan vi tala om behovet av övertid, och då kommer viin på den offentliga sektorn. Arbetsmarknadsministern gav en rad exempel på närövertid kan behöva tillgripas. Jag kan hålla med om att man i en del fallbehöver tillgripa övertid. Men vi kan inte tillåta att arbetsgivarna faktisktplanerar för en drömsituation. De måste planera för verkligheten. Ofta när manplanerar arbetstiden gör man det ufifrån den förutsättningen att inget hinderkommer i vägen - ingen människa blir sjuk, ingen tar ledigt för studier osv. Omarbetsgivarna planerade för verkligheten skulle antalet sysselsatta öka,eftersom de då måste planera så att de har arbetskraft även om människor tarledigt av olika skäl. Vad jag menar är skandal är om skatten på övertidsarbeteminskas. Vi har olika åsikter om hur vi vill minska skatten. Från vårt partitycker vi att en bra åtgärd skulle vara att ta bort momsen på mat, ocharbetsmarknadsministern nämner sänkta marginalskatter. Det är väl rikfigt attjag egenfligen borde diskutera detta med budgetministern, men jag påstår ändåatt ett sätt att minska skatten är definitivt felakfigt, nämligen att lindraskatten för övertidsarbete. Det blir i högsta grad orättvist. Det kommer ocksåatt innebära att arbetsgivarna i stället för att bättre planera sin verksamhetkommer att i ökad utsträckning fillgripa övertidsarbete. Vi kan då riskera attfå ännu färre jobb och mer övertid. Då jag härefter nu går över till att tala omsextimmarsdagen skall jag börja med att kommentera det sade. Jaghar inget emot att går in i debatten - det är roligt att se någonmer i kammaren. Han frågade mig om jag tyckte det var rimligt att vi har denhögsta levnadsstandarden och den lägsta arbetstiden i världen. Jag kan väl dåbara nämna att jag i min interpellation har visat på att det faktiskt skulle gåatt göra en omfördelning av arbetstiden. Det är inte fråga om en minskning,utan tvärtom skulle man på det här viset komma till rätta med alla de deltidervi nu har. Jag har tagit upp delfidsproblemen i interpellationen menkommenterade dem inte i mitt första inlägg. Jag tänker göra det . Vi har enökning av deltiden. Den har ökat ganska kraftigt . Det är enbekräftelse på att många vill ha en kortare arbetstid, framför allt kvinnor. Från vpkmenar vi att alla kvinnor och män bör ges möjlighet till ett arbete som kan geegen försörjning. Först då skulle vi kunna ta steget mot jämställdhet mellankönen. Sextimmarsdagen ger denna möjlighet. Ett ökat deltidsuttag däremot ärinte främjande för jämställdheten. Men det är rätt naturligt att många kvinnori dag väljer deltid i sina försök att lösa en omöjlig situation, nämligen attbåde kunna arbeta och klara barnomsorg och hemarbete. Det är fortfarandekvinnan som står för i stort sett hela hemarbetet. Jag vill gärna kommentera det arbetsmarknadsministern isitt andra anförande tog upp om sextimmarsdagen. Han visade på alla de problemsom kan uppstå. En nedtrappning av arbetstiden går naturligtvis inte attgenomföra utan att samhället också har en planering, bl. a. av sysselsättningen.Denna planering måste också göras med hänsyn till regionala synpunkter. Behövsdet 200 000 människor i tycker jag att det är ett tecken på attStockholm har en överhettad arbetsmarknad. Det är viktigt att då ha en planeradarbetsmarknadspolitik, för det finns andra områden i landet där det verkligenskulle vara önskvärt med ett behov av arbetskraft, områden där väldigt mångamänniskor går arbetslösa. Mintaletid är ute - jag ber att få återkomma. Utredningen av vissa arbetstidsfrågor harfill uppgift att samordnai olika bestämmelser i lagstiftningen. Den kan alltsåäven titta på de stadganden som reglerar övertidsarbete. Utredningen kommer medsitt betänkande en bit in , och då får vi se om det finns anledningatt titta på bestämmelserna även i det här avseendet. Får också jag säga ytterligare några ord om förkortningenav arbetstiden. När den än blir aktuell är det klart att den måste varaplanerad. Det är just därför regeringen har ett särskilt organ, delegationenför arbetstidsfrågor, som skall analysera de olika problem som kan uppstå ochsom i viss utsträckning är de samma oavsett när förkortningen blir aktuell.Genom det utredningsarbetet framkommer mycket intressant och värdefullt materialom hur utbildningen och mycket annat måste påverkas för att en arbetstidsförkortningskall vara möjlig att genomföra utan att det blir kaos på arbetsmarknaden. Men, , den största efterfrågan vid enförkortning av arbetstiden uppkommer trots allt där väldigt många människorredan bor, helt enkelt därför att möjligheterna att rationalisera, och därmedminska efterfrågan på arbetskraft, f. n. är mindre inom serviceyrkena och denoffentliga sektorn än inom industrin. En ytterst liten del av den arbetskraftsefterfrågansom uppkommer är därför möjlig att lokalisera på annat håll. Vi kan inte - detmenar väl ändå inte heller - forsla de sjuka eller de småbarnen som befinner sig i barnomsorgen bort från storstadsområdena för att deskall ge upphov till arbetstillfällen på annat håll. Det är i storstadsområdenasom den största efterfrågan uppkommer, och det är därför som detta förstärkerkoncentrationsproblemet. DELFA sammanfattade i sitt senastebetänkande saken så här; "Inget län och ingen av de redovisadetypkommunerna har arbetskraftstillgångar som skulle motsvara en sänkning avarbetstiden till 30 timmars arbetsvecka ." Det visar, när man går baklänges, att det är väldigt fåområden i landet som rent teoretiskt skulle ha de arbetskraftstillgångar somgör detta möjligt. Men det är klart att man kan påbörja den utvecklingen, ochjag ser gärna för egen del att man, när parterna återigen befinner sig i densituationen att man kan välja mellan en arbetstidsförkortning och en höjdreallön, i ökad utsträckning väljer att förkorta arbetstiden, just för att viskall nå de mänskliga värden som ligger it. ex. bättre jämställdhet och mer tidför barnen. Men just nu är det ju så att man, på grund av den ekonomiskasituation som vårt land befinner sig i, slåss för brinnande livet för att räddaden reallön man har. Den realismen tycker jag är nödvändig att visa, om viskall få den respekt för politiker som också vill ha. 88MARIE-ANN (vpk); Låt mig fortsätta där jag slutade sist ochlitet knyta an till det som arbetsmarknadsministern sade om sexfimmarsdagen. Apropå att vara realist så hade jag väl inte räknat medatt få ett svar från arbetsmarknadsministern om att vi skall genomförasextimmarsdagen om ett eller . Men jag tycker att siktet måste varainställt på att trappa ner arbetsfiden . Jagser faktiskt många fördelar med att genomföra sextimmarsdagenlagstiftningsvägen. Mycket av det som arbetsmarknadsministern har sagt tyckerjag också pekar på att lagsfiftningsvägen är den riktiga - att det måste varasamhället som håller i denna arbetstidsförkortning. Den kommer att medföraproblem, men jag tror inte att det är problem som inte går att lösa. Det måsteju vara mycket bättre om man får denna arbetstidsförkortning över hela linjennågot så när rättvist. Det får inte bli så att de som är starka påarbetsmarknaden och de starka fackföreningarna kan genomföra sinarbetstidsförkortning, medan andra som kanske är lågavlönade och måste satsa påatt få höjd reallön, inte kommer att kunna få någon arbetsfidsförkortning. Detvore inte en bra utveckling, och det är därför som vi i vpk tycker att det ärså vikfigt att den här reformen sker lagstiftningsvägen. Om man skall genomföra en arbetstidsförkortning måste manha en planering från samhällets sida. Man måste ha en planerad industripolifikexempelvis. Man måste över huvud taget planera samhället betydligt bättre änvad man gör , då man låter väldigt mycket styras av marknadskrafterna. Även om vi här fått höra att arbetsmarknadsministern harvisioner om en framtid där vi skall kunna genomföra en sådan härarbetstidsförkortning, är jag ändå litet besviken. Vi har fått etttydligt svar att vi får titta väldigt långt in efterarbetstidsförkortningen. Det tycker jag är litet synd. Det finns i regeringensskrivelse ansatser till en från jämställdhetssynpunkt offensiv politik. Men detär än så länge bara ord på ett papper. framläggerman nu förslag om skattelindring för övertid, man tillåter sig att ifrågasättaabortlagen, man bromsar barnomsorgen osv. Då blir resultatetdet motsatta. Vi har en regering som faktiskt motverkar jämställdheten mellankvinnor och män. Det måste jag verkligen beklaga- 13 § Föredrogs och hänvisades 1980/81:171fill socialutskottet 14 § Föredrogs och bifölls Interpellationsframställning1980/81:61 15 § Sammanträdet fredagenden 89 TREDJE VICE TALMANNEN; Med ändring av den preliminära tidsplanen blir kammarenssammanträde ett bordläggningsplenum, som tar sin börjankl. Därvid besvaras ett antal interpellationer och frågor. 16 § Anmäldes och bordlades betänkande 1980/81:14 om avgift vid införsel av vissa bakverk (prop.1980/81:65) 1980/81:6om förbud mot alkoholförtäring på allmän plats, m. m. 1980/81:7 om lagstiftningrörande rasdiskriminering 1980/81:12 om skärpt lagstiftning mot dobbleri (prop.1979/80:179) 1980/81:13 om fortsatt giltighet av lagen med särskildabestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål, m. m. 1980/81:33) 1980/81:4angående ny lagstiftning om handelsbolag m. m. 80:143)och nya redovisningsregler för ekonomiska föreningar (prop. 1979/80:144) 1980/81:6 om ändring ikonsumentförsäkringslagen (prop. 1980/81:47) 1980/81:7 om internordiskakonkurser (prop. 1980/81:35) Utrikesutskottetsbetänkanden /81:10 om avskaffande av dödsstraffet /81:11 om kurdernassituation 1980/81:12 om den alliansfria rörelsen Socialförsäkringsutskottetsbetänkanden /81:10 om handikappersättning 1980/81:11om förfidspension 1980/81:12 om utlandssvenskars ställning inomsocialförsäkringen betänkande 1980/81:12 om det offentligaspråket 1980/81:3om affärsverkens intäkts- och kostnadsutveckling (förs. 81:4) 1980/81:4 om ändring i lagen om felparkeringsavgift(prop. 1980/81:21) 1980/81:5 om godkännande av om sjöfolksutbildning, certifieringoch vakthållning (prop. 1980/81:29) 1980/81:9om prov rörande maskiners och redskaps miljöpåverkan 1980/81:11om intrång i (prop. 1980/81:19) 1980/81:13om översyn av marknadsföringslagen 1980/81:14om varudeklaration av bl. 17 §Meddelande om frågor Meddeladesatt följande frågor framställts 1980/81:150 av (vpk) fill bostadsministern ombostadspolitiken: I riksdagsdebatten den 19-20november om besparingar i statsverksamheten, m. m. deltog bl. a. enföreträdare för ett av regeringspartierna, (), och framfördevissa synpunkter och värderingar angående regeringens bostadspolifik. Beträffande bostadsbyggandet och efterfrågan på bostäderpåstods att det tidigare rådde trångboddhet, men att det rör sig omöverefterfrågan, som drivits fram med hjälp av frikostiga subvenfioner från detallmänna. Vidare anfördes bl. a. att regeringen anser att subvenfioneringen avboendet måste minska. Den enskilde kommer då att få betala en större del avbostadskostnaderna direkt utan omvägen över skattsedeln. Då dessa uppfattningar redovisades som regeringens, och dåde enligt min mening står i motsättning till vad som bl. a. bostadsministerntidigare gett uttryck för, vill jag fråga bostadsministern: Delar bostadsministern uppfattning ombostadsbyggandet, bostadsbristen och boendekostnaderna så som den kom tilluttryck i hans anförande? 1980/81:151 av Axel () till utrikesministern omförbudet mot idrottsutbyte med : För att kunna delta itennisturneringen erhöll sydafrikanskatennisspelare visum efter samråd mellan UD och invandrarverket (IV), sedan IV först sagt nej. Enligt uppgift inbjöds också en avde sydafrikanska idrottsmännen till en lunch hos utrikesministern en av dagarnaunder turneringen. Med anledning av här relaterade händelser ber jag att tillutrikesminister få ställa följande fråga; Vilket motiv har utrikesministern för de nämnda, av honomsjälv och UD vidtagna, åtgärderna, vilka står i strid med det FN-beslut (stöttav ), som förbjuder utbyte av och med idrottsmän från ? 18 §Kammaren åtskildes .