prot · G4099 · 1980-12-31 00:00:00 — Motiverar inte enbart detta konstaterande en översyn även av detmateriella innehållet i ledighetslagstiftningen? Har inte fundera över att vi här i kanske har beviljat oss förmåner somvi inte har råd ^rned? Jag sade i mittanförande att jag gärna ser att parterna själva tar initiativ i den här riktningen, och jag tillade: Uteblirinitiativen, måste lagstiftaren agera. Jag har också sagt att man skall undantahandikappade och andra behövande grupper. Skall inte vi övriga medborgare varaberedda att ^solidariskl medverka till lägre ^samhällkostnader på detta område?På det sättet kan vi skapa ytterligare ekonomiska resurser för insatser på t.ex. det sociala området, där sådana insatser är mer angelägna. Jag tror att LennartNilsson borde mera lyssna på medlemmarna i sina egna led - han är ju ändockordförande i . Jag är övertygad om att man ute påmänga arbetsplatser hyser oro över utvecklingen och börjar fundera överom vi inte får en alltför stor sektor på arbetsmarknaden som är vikarier. Vadär enligt innebörden av solidariteten med dessa grupper? Jag kan citerapersonalchefen vid ^Skinnberederi, som i ett uttalande harsagt följande: "Min uppfattning är att ^LO-folket ute på arbetsplatsernabörjar reagera mot hela det här ^studieledighetsraseriet. Det är nog mestcentralt som man alltjämt kör med skygglappar och vägrar fatta det här ^.^ ^.^^." Jag skall inte direktinstämma i den beskrivningen - den får stå för den som har uttalat de orden -men jag tror att blotta förekomsten av uttalandet återspeglar den oro som deberörda anställda själva hyser över utvecklingens gång. 52 Arbetsmarknadsministern ^ELIASSON: Får^jagför klarhets vinnande säga till och till alla andra att detinte bara är jag som har gett till känna denna syn på hur regeringen bör agerainför avtalsrörelsen. Statsministern har på hela regeringens vägnar sagt att enavtalsrörelse sköts bäst om regeringen lägger grunden genom besked beträffandeden ekonomiska politiken och skattepolitiken och parterna därefter självaunder eget ansvar sköter förhandlingarna och lönepolitiken. Hur vill hasamhället får de naturligtvis själva beskriva; det skall jag inte yttra mig om.Men låt mig säga några saker om den översyn av ledighetslagarna som LennartNilsson berörde. Den är ju aviserad i regeringensdokument. Den kommer att delas upp i tre olika delar: dels en lagteknisköversyn, som rättssekretariatet i har hand om,dels en ekonomisk och organisatorisk granskning av konsekvenserna, somriksrevisionsverket kommer att få i uppdrag att göra, och dels en kartläggningav hur lagarna fungerar på olika typer av arbetsplatser och hur arbetsdagenegentligen ser ut numera - ett uppdrag som vi har gett ^SNS. Men ingen avinstanserna har fått till uppgift att pröva det materiella innehållet i den härlagstiftningen. Det är en politisk bedömning, och den bedömningen lägger viinte ut på entreprenad till några experter. Vi har möjlighet att göra denprövningen när detta kartläggningsarbete är avrapporterat. De rättigheter som många av de härlagarna ger människorna är så självklara att det aldrig kan komma i fråga attrubba dem. Dessutom är det så att det parti jag företräder efter mångårigtarbete på många av dessa punkter varit med om att driva fram dennalagstiftning. Det strider därför mot våra värderingar att tumma på sådana sakersom exempelvis föräldraledigheten. Vi vet emellertid att det på en delarbetsplatser kan uppkomma kollisioner när rättigheter enligt olika lagar skallutnyttjas. Det kan behövas ledning och upplysning om hur man rent praktisktskall bära sig åt om arbetet riskerar att lamslås eller arbetskamrater kommer ikläm. Vilken typ av ledighet kommer i sådana fall i första hand och vilken typav ledighet får stå tillbaka? Det är den sortens värderingar vi får göra närdenna kartläggning väl är klar. 53 ^(s) replik; Jag tycker att det ärvälgörande att arbetsmarknadsministern tar avstånd från den syn som moderaternahar i dessa frågor. Det gör det än mer självklart att beklaga att man befinnersig i så dåligt sällskap i den här regeringen. Det är också orsaken till attdet är så svårt att fatta beslut i det här landet. Motsättningar inomregeringen leder till att det uppstår sådana här problem som gör att man intekan koncentrera sig på den viktiga uppgiften att rädda det här landet från desvårigheter man varit med om att skapa. Det har alltid varitfackföreningsrörelsens grundinställning att vi måste lösa problemen. Om det,som arbetsmarknadsministern säger, förekommer vissa kollisioner och attmänniskor kan komma i kläm anser vi i fackföreningsrörelsen att det ärsjälvklart att vi diskuterar dessa problem och försöker lösa dem enligt densvenska modellen, som arbetsmarknadsministern och jag är överens om. Han frågade migom inte medlemmarna inom vårt ^LO-distrikt ger uttryck för någon oro. Demedlemmar jag träffar är inte bara oroliga utan de är också förgrymmade överden politik som bedrivs. och övriga moderaters inställning äratt man skall plocka bort pengar från löntagarna. Våra medlemmar är oroliga försina jobb på grund av den ^polifik som den borgerliga regeringen för. Man ärorolig för hur det skall gå för möbelindustrin i ^Tibro, som ju ligger inomSten hemlän. Att byggnadsverksamheten inte kommer i gäng orsakar enmassa problem på andra områden. Om man satte i gång att bygga bostäder i dethär landet skulle det gynna den kylskåpsindustri som finns i . Den politik man nu bedriver leder steg för steg till att arbetslöshetenökar. frågar om det ändå inte ärså att vi beviljat oss förmåner som vi inte har råd med. Det är väl bättre attSten och använder klartext. Vad de egentligen menar är attsvenska löntagare har för mycket betalt, medan man däremot inte gör någonting föratt komma åt exempelvis den som spekulerar. Det vore bäst om man först rensaderent i de egna leden i stället för att anklaga svenska löntagare för att de harför mycket betalt. Det är ju det säger. Säg rent ut att ni tyckeratt svenska löntagare har för mycket betalt! Då kommer det att bli ytterligarestrid i det här landet. 54 ^(m) replik: Låt mig än engång slå fast att inte heller den här gången kunde ifrågasättaden faktaredovisning som jag gav uttryck för i mitt anförande. Jag upprepar frågan än engång: Är det tillfredsställande med en allt större andel vikarier på densvenska arbetsmarknaden? Jag är förvånad över att visar såringa intresse för deras ställning på arbetsmarknaden - ur trygghets- och^rättvrsesynpunkt och ur samhällsekonomisk synpunkt i övrigt. Är det intebättre, , med ett större antal anställda som har fasta ordinariejobb? Då tror jag att det skulle bli fler nöjda medlemmar i ^LO-kollektivet. Jag skall ta uppytterligare ett exempel på ett område där en sådan här översyn är motiverad. De ekonomiska villkorenför studier med ^fimstudiestöd är mycket förmånliga . Kanske kan reglernage större förtjänst än om den studieledige hade arbetat. Dessutom finns det ilagstiftningen inga gränser för hur många som kan vara frånvarande med dettastöd . Vuxenutbildningsnämnderna, som beviljar medel, kan t.o. förhandsgodkänna kollektiva anslutningar från facket. Jag kan påminna LennartNilsson om ett exempel som refererats i massmedia . Det var ettgrafiskt företag som plötsligen ställdes inför att 40 anställda på arbetstidskulle studera energifrågan i , då nästan halva företaget måste ståstilla. För den förlorade arbetsförtjänsten betalade sjukkassan . pertimme, men för företaget betydde ^stilleståndet en förlust på . Ett annat exempel påvad man beviljat skattemedel till är en kurs i ^pimpelfiske anordnad avTräindustriarbetareförbundet i ^Bjärnum. Jag kan också påminna uppmaning till sina medlemmar attställa upp i så många studiecirklar som möjligt för att, som det hette, räddastatsbidragen åt ABF. Sedan fyllde på med att sända uten kollektiv inbjudan till en konferens som skulle handla om partipolitiskaideologier. Jag frågar ; Är det verkligen nödvändigt att fortsätta på den här utstakade vägen?Finns det inte någonstans på ledighetslagstiftningens område där man kan görabesparingar? 55 ^(s) replik: Den här debatten är betecknande för vadmoderaterna vill inrikta sin politik på, nämligen att klämma åt de svenskalöntagarna. Inte med ett ord har^StenSvensson berört det jag tog fram i mitt inlägg om hur man missar miljardernär man försöker driva in skatter. Inte ett ord har han nämnt om nolltaxerareoch spekulanter i ^lyxbåtar osv. Det han riktar in sig på är derättigheter som den fackliga rörelsen har kämpat sig till, för att slå vakt ommedlemmarnas intressen. Jag sade till arbetsmarknadsministern attdet är mycket viktigt att lösa frågor ute på arbetsplatserna. Jag ärnaturligtvis helt medveten om att det ibland finns problem, saker och ting somkan kollidera med varandra. Men jag sade till arbetsmarknadsministern - det ärmöjligt att inte lyssnade då- att vi ifrån fackföreningsrörelsenssida alltid har varit beredda att diskutera. Men är ute efter att man ilag skall sätta sig över de fria förhandlingar som vi slår vakt om i det här samhället.Det är bevisat genom vad sade om ett införande av tre karensdagarutan betalning. Han sade nämligen ^-^ och det är beviset - att om man intekommer fram till det här med karensdagarna, då får inte lagstiftarna tveka. Vadbetyder det i praktiken? Jo, att riksdag genom lag skulle sätta sigöver den fria förhandlingsrätten, som är så grundläggande i vår svenskatradition. Det är det som och hans reaktionära högerkrafter villsätta sig över. Det är viktigt att det nu kan fastslås att det är denuppfattningen man driver. Dessa krafter blir allt starkare eller ivarje fall allt ^högljuddare. Man väsnas och drömmer sig tillbaka till den tidnär de anställda var i den situationen att de inför direktörerna fick buga ochbe för att få sina krav tillgodosedda. Men något sådant kommer vi aldrig attacceptera inom arbetarrörelsen. Vi slår vakt om det som vi kämpat oss till. Omproblem uppstår måste vi naturligtvis ute på arbetsplatserna diskutera hur viskall klara svårigheterna. Det är det det handlar om, inte om att stifta lagarsom slår ut avtalsrätten. Det är ganska belysande att se vilken inställning sommoderaterna har. vice talmannen meddelade att att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. Den ekonomiska verklighetvi lever i ställer stora krav på trygghetssystemen i samhället.Solidariteten med de svaga måste komma främst när vi fördelar våra gemensammaresurser. måste vi skapa förutsättningar för att kunna finansieravårt ekonomiska trygghetssystem. Många av socialförsäkringssystemen förutsätteratt vi lever i en expansiv ekonomi med ständig tillväxt och en låginflationstakt. De störningar utifrån som vi undersenare år har upplevt, främst genom de kraftigt stigande oljepriserna, hotaratt snabbt äventyra våra ekonomiska trygghetssystem såvida vi inte vidtaråtgärder för att ändra utvecklingen. Som exempel på denna känslighet kannämnas att utbetalningarna av pensioner från ^ATP-systemet under innevarandekalenderår ökar med inte mindre än 26 ^%. Även med en ökad avkastning påfondkapitalet, som nu uppgår till , kommer riksdagenunder att få ta ställning till förslag om höjning av socialförsäkringsavgiftentill ATP. Om vi i dagensekonomiska läge avstår från att vidta förebyggande åtgärder för att klara1980-talets ekonomiska verklighet, kommer svårigheterna snabbt att torna uppsig. Detta kommer i så fall att äventyra vara möjligheter att klarafinansieringen av våra sociala trygghetssystem för bl. a. pensionärer,barnfamiljer och handikappade. Efter att ha lyssnattill oppositionsledaren och andra företrädare för socialdemokraterna igårdagens debatt måste jag konstatera att jag blir djupt oroad av den^låt-gå-filosofi som präglar inläggen. Att skjuta problemen framför sig utanatt lösa dem skapar enbart nya problem. Socialdemokraterna bör samtala medsina danska partivänner ^orn detta. Regeringens ^sparpaketmåste ses som en förebyggande åtgärd, för att vi skall kunna fullfölja vårasocialpolitiska åtaganden . De åtgärder som föreslås har enklar ^fördelningspolitisk profil, som syftar till att skydda de svagastegrupperna. De som har det förhållandevis bra måste avstå en del. Därökningstakten i generella förmåner minskar kombineras åtgärderna medförbättringar för de svagaste. Höjningen av momsenkombinerades ^rned höjda barnbidrag. Förändringen av index i pensionssystemetkombineras med höjda pensionstillskott. Höjningar av priset på läkemedelkombineras med ett högkostnadsskydd för storkonsumenter och barnfamiljer.Förändringar i index i skattesystemet kombineras med förbättringar i devanligaste inkomstlägena. Detta är en politik för enökad grundtrygghet i samhället. Förändringarna på område i^sparpropositionen kännetecknas av strävan till tryggad vård och service åtbarnfamiljer, äldre, sjuka och handikappade, som de präglas av enförenkling av administrationen. De besparingar och avgiftshöjningar som kommeratt ske medverkar till att bromsa utgiftsökningarna, somgrundtryggheten ges en mera markerad ställning i trygghetssystemen. En offensivfamiljepolitik där barnens behov och rättigheter står i centrum är en av deviktigaste delarna i vår socialpolitik. Barnfamiljerna, i synnerhetflerbarnsfamiljerna, är den kanske mest konsumtionssvaga gruppen. Vi hari som utgångspunkt för vårt arbete med åtgärdspaketet haftatt så långt ^sorn möjligt skydda barnfamiljerna. Barnen är framtiden,och det är vi vuxna som måste skapa förutsättningarna för denna framtid. De vägar vi väljer församhällsstödet måste ge möjlighet till ökad kontakt mellan barn och föräldrar,ökad kontakt mellan generationerna, ökad gemenskap och trygghet och ökadjämställdhet mellan kvinnor och män. Både små och stora barnbehöver trygghet och en intensiv och varaktig vuxenkontakt. Därför är detviktigt att föräldrar och barn ges tid att vara tillsammans och bygga upp entrygg gemenskap. Den förkortade arbetstiden för småbarnsföräldrar ochden utökade föräldraförsäkringen var viktiga steg i den riktningen. Det statliga stödettill barnfamiljerna har mer än fördubblats /76. Insatsernaför barnbidragen har ökat från 3 miljarder till drygt 5 miljarder. Statensbidrag till kommunerna för att byggaut barnomsorgen har ökat frän 800 milj. kr. till 4,6 miljarderkronor. En rad förbättringar har gjorts som harstor betydelse för den enskilde. Föräldraförsäkringen har utvidgats i fleraomgångar. Garantinivån har höjts från . Antalet platser idaghem och fritidshem har fördubblats. Barnbidraget har höjtstvå gånger och är nu . per barn och år. Totalt har barnbidragen ökat . Det är nödvändigt att utbyggnaden avbarnomsorgen fortsätter. är det nödvändigt att se över formerna förbarnomsorgen för att finna lösningar som är anpassade till de verkliga behovenoch som garanterar en god kvalitet. Detta måste ske i nära samarbete medkommunerna. Barnomsorgen har byggtsut kraftigt . När 1976 beslutade att 100 000 nyaplatser i daghem skulle tillkomma räknade man dessutommed att antalet familjedaghemsplatser skulle öka. De senast tillgängligaprognoserna från kommunerna visar att antalet platser vid periodens slut kommeratt uppgå till 116 100. Av dessa platser är 33 100 i familjedaghem. utförde undervåren 1980 en undersökning ^orn behovet av barnomsorg i landets kommuner. Avundersökningen framgår att 211 000 förskolebarn har barnomsorg.Ytterligare 137 000 vill ha plats. Kommunernas utbyggnadsplaner, såsom de harredovisats till , innebär att 91 000 platser beräknas tillkommaunder perioden 1980-1984.1 planerna har man också markerat nödvändigheten avatt stödja familjedaghemmen genom t. ex. satsningar på den öppna förskolan.Detta visar enligt min mening att kommunerna har en hög ambitionsnivå när detgäller den fortsatta utbyggnaden av barnomsorgen. ^SCB;s undersökningvisade också att av barnen i den kommunala barnomsorgen har^vårdnadshavare som är ^heltidssysselsatta genom studier eller förvärvsarbete.Andelen föräldrar som deltidsarbetar ökar. liksom andelen föräldrar somefterfrågar barnomsorg på deltid. Delvis torde detta varaen effekt av strävandena att tillgodose småbarnsföräldrars behov av en kortarearbetsdag. är daghemmendimensionerade efter ett ^heltidsutnyttjande. Detta gör det nödvändigt att hitta modeller för barnomsorgen som bättremotsvarar barnens och föräldrarnas behov. Enligt min mening ärdet också angeläget att kommunerna inte upplever det statliga stödets villkorsom ett hinder för att finna praktiska lösningar. Åtgärder övervägs därför somskall underlätta för kommunerna att finna mer flexibla modeller förbarnomsorgen, t. ex. genom att anordna ^lägenhetsdag- hem i bostadsområden. En strävan är ocksåatt få ett system med förenklade regler och mindre byråkrati. Jag kommer därföratt lämna förslag i denna riktning till . Herr talman^!^ Det ärett rättvisekrav att tillgängliga resurser utnyttjas på ett sådant sätt attfler barn blir delaktiga. Ett annat rättvisekravär möjligheten att välja den barnomsorgsform som bäst passar familjen. Därförär det viktigt att stödja olika former av barnomsorg, att utvecklafamiljedaghemmen genom fortbildning av dag-barnvårdare, att utvidga den öppnaförskolan och ge föräldrar och ^dagbarnvärdare ökade möjligheter att samverkamed daghem och deltidsförskola. Barnfamiljerna måste gesmöjlighet att fördela sin tid mellan förvärvsarbete och värd av barn på detsätt som bäst passar familjen. För att verklig valmöjlighetskall ges krävs en utbyggnad av barnomsorgen men också förbättrade villkor förde föräldrar som väljer att själva vårda sina barn. Vissa föräldrar som i dagvårdar sina barn i hemmet får ett sämre pensionsskydd än om de haftförvärvsarbete. Jag kommer därför att lägga fram förslag för om att^ATP-rätt införs för vård i hemmet av små barn. Syftet är att den som stannarhemma och själv vårdar sina barn inte skall drabbas ekonomiskt genom att haneller hon inte kan utnyttja ^ATP-systemet. Det finns ett stort behov avatt barnens miljö i vid bemärkelse förbättras. som inrättades skall bl. a. ta initiativ till ochinformera om åtgärder för att förbättra barnens miljö och verka för att barnensintresse tas till vara i utformningen av den totala ^samhällsmiljön. Ambitionen att förbättrabarnens situation i samhället har också tagit sig uttryck i en rad utredningar,t. ex. om ^föräldramedverkan i förskola och skola, om små barn på daghem, omflerbarnsfamiljernas och ensamföräldrarnas ekonomiska situation, om behovet avhemspråksträning bland förskolebarn, om översyn av föräldraförsäkringen och ombarns rättsliga ställning. Vi har och fårytterligare genom dessa utredningar god kunskap om barns och ungdomars behov.För att på bästa sätt kunna använda denna kunskap och utnyttja befintligaresurser är en enhetlig och övergripande syn på barn- och familjepolitikenangelägen. Det är därför nödvändigt med ett helhetsperspektiv i dessa frågor. En särskilt utsattgrupp bland barnfamiljerna är flerbarnsfamiljerna, vilkas situation särskiltmåste uppmärksammas. Så sker också i den utredning jag tidigare nämnde. Derasekonomiska villkor skiljer sig betydligt från andra gruppers i samhället. I ett avseende kommerregeringens aviserade förslag om ett skydd mot höga vård- ochläkemedelskostnader att innebära en klar förbättring för denna grupp. Skyddetkommer att gälla gemensamt för samtliga barn i familjen med ett tak förutläggen för deras vård och medicin. Givetvis innebär förslaget att också andra grupper änbarnfamiljer gynnas. Människor som har olika handikapp och därför stortvårdbehov, människor som ofta är sjuka, oavsett sjukdom, får ett ordentligtskydd. De kroniskt sjuka, som har fria läkemedel, kommer också ifortsättningen att ha detta. Vi som har en bättrehälsa ^fär ta på oss en större kostnad för medicin, medan den som ofta är sjukskyddas. Givetvis kommer detta högkostnadsskydd att få stor betydelse förmänga pensionärer. Omsorgen om de äldrehar varit och kommer att vara utgångspunkten för många viktiga socialpolitiskaåtgärder. Med den ekonomiska tryggheten som grund skall utvecklingen inomsamhällets äldreomsorg leda fram till att de äldre får en meningsfulllivssituation. I detta begrepp måste inrymmas samhällets behov av att ta tillvara de äldres erfarenheter och kunskaper. Att de äldre inte är en enhetlig gruppstår helt klart. Behoven av insatser frän samhällets sida varierar liksom deförväntningar vi kan ha pä varandra oberoende av ålder. Landets folkpensionärer har under1970-talet fått uppleva en kraftig ^realinkomstutveckling. Detta har varit enväl motiverad och rättvis insats för dem som arbetat för att bygga upp vårtlands välstånd. är det vårt ansvar att ge dem en trygg ålderdom. De justeringar som har föreslagits avregeringen av indexberäkningarna i pensionssystemet motsvaras av justeringar iindexen för de direkta skatteskalorna. Denna kombination innebär attförändringarna bärs av alla och fördelas så att den starke får stödja densvage. För att särskilt värna om de pensionärersom har enbart folkpension med pensionstillskott eller låg ATP kommerregeringen, som meddelades i går och som gjorts tidigare, attföreslå förstärkningar av pensionstillskotten också efter den höjning som sker1981. Det innebär alltså att de pensionärer som har de minsta inkomsternakommer att få en inkomstförstärkning, vilket däremot inte kommer att gälla de^ATP-pensionärer som har en förhållandevis hög inkomst. Också i denregelförändring som föreslås i det kommunala bostadstillägget skyddas depensionärer som har de lägsta pensionerna. För fjärdegången kommer pensionerna att höjas. Den höjning som sker innebärför ensamstående folkpensionär med fullt pensionstillskott , räknat perår. Den äldre delen av vårbefolkning ökar starkt. En av de viktigaste uppgifterna ärdärför arbetet med utformningen av de ^samhällsåtgärder som skall tillgodose deäldres behov av omsorg, service och vård, som så långt möjligt måste anpassasefter den enskildes behov. När vi diskuteraräldrefrågan torde vi kunna vara eniga om att äldreomsorgen i vårt land liggerpå en relativt hög materiell standard. Men hög standard och jämförelsevis godamateriella villkor är inte tillräckligt. Vi måste återskapasynen på äldre som en naturlig resurs i samhället och verka för en människosynsom inte isolerar och skiljer ut gamla utan i stället tar vara på varjeindivids möjligheter. Det gäller inte minst att stimulera till kontakter mellanäldre och barn. För att ^iildrefrågorna skallkunna behandlas i ett nödvändigt helhetsperspektiv kommer jag nu att tillsättaden parlamentariska äldreberedning som beslöt om och varsuppgift i första hand blir att se över åtgärder som hör samman med de äldresbehov av omsorg, service och vård. Det socialatrygghetssystemet, som byggts upp i stor enighet och på solidaritetens grund,omfattar en betydande del av samhällsekonomin. Totalt kommer ^avden totala privatkonsumtionen i från trygghetssystemen i form avpensioner, barnbidrag, föräldraförsäkringen, sjukpenning ^m. Det sociala trygghetssystemetspelar stor roll för de enskilda människorna. Därför måste det vara utformat såatt det verkligen utgör en grundtrygghet, när det behövs. Jag tror att deflesta av oss har upplevt att det nuvarande systemet har blivit komplicerat ochsvåröverskådligt. En del människor känner inte till vilka rättigheter de haroch blir utan stöd trots att de är berättigade till det. finns detdess värre de som får förmåner utöver vad som var avsett, även om de inte är såmånga. Remissbehandlingen avsocialpolitiska samordningsutredningens betänkande är just avslutad.Utredningen visade på att det finns möjligheter till ^samordnirig och rejälförenkling av ett komplicerat system. ^Samordriingen måste bygga påen helhetssyn. Därför bör t. ex. ersättningsrätten mer ^^än ta sikte på behovet och mindrevara beroende av behovets orsak. En sådan inriktning står väl i samklang medandan i den nya socialtjänstlagen. Att reformera socialförsäkringssystemet ärett arbete . Det är nu viktigt att ange den ideologiska inriktningen avförändringen, dvs. att förbättra alla människors grundtrygghet.