prot · G40929 · 1980-12-31 00:00:00 — Varför vill inle diskutera de tvåhuvudfrågorna för svenska människor, nämligen för del förstaarbetslösheten och hotet om en ännu större arbetslöshet när regeringens politikgenomförs och för del andra inflationen, som ständigt berövar löntagarna ochsmåspararna deras förtjänster? Detta är de två stora huvudproblemen. Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) 50ERIC () replik: Jag har ingenting emot alt diskuterahuvudfrågan, nämligen frågan om sysselsättningen. Vi är där överens omhuvudlinjen att vi skall värna sysselsättningen. Det råder inget tvivel om densaken. Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) huvudfrågaär också om man kan klara den uppgiften ulan all på allvar sätta in åtgärderför all komma lill rätta med våra balansproblem. Jag tycker, , atl socialdemokraterna påsätt och vis sätter sig i en omöjlig position som oppositionsparti. Vore delinle rimligt all även ni socialdemokrater erkände atl om vi skulle kunna lösavåra ekonomiska problem - med underskott i budget och bytesbalans - så måste vihålla tillbaka konsumtionen och salsa hårdare på alt bygga ul industrin. Menhur bemöter ni regeringens sparförslag? Ni gör det huvudsakligen genom elloklart resonemang om all ni inle vill sätta in tyngdpunkten i besparingsåtgärdernajust nu under - som ni säger - en begynnande lågkonjunktur. Vad betyder nudetta, ? Vill ni minska budgetunderskottet, som ni i andrasammanhang talar så ofta om? Eller tänker ni er all man redan innevarandebudgetår kan låta detta budgetunderskott växa ytterligare? Det aren huvudfråga,som ni borde besvara i den här debatten. Såvitt jag förstår har jag inte fållnågot svar på den. I mitt förra inlägg hann jag inte närmare svara C.-H.Hermansson. Eftersom era förslag, C.-H. , faktiskt bygger på ettekonomiskt syslem som oundvikligen för med sig ett annat politiskt system, såär del inle särskilt intressant atl diskutera dessa delförslag. Det vikliga äratt klara ul vad era förslag skulle leda lill. En huvudpunkt är ju alt ni inletycker atl delta med budgetunderskottet är något problem. En ganska försiktigberäkning av kostnaderna för vpk:s överbud under förra visar påomkring 25 miljarder i omedelbara budgeteffekter och en helårskoslnad på 65miljarder. har ni tydligen börjat detta på samma sätt. Den långtgående statliga planhushållningen kan iblandytligt sätt förefalla effektiv och lockar kanske människor. , mellan vpk å ena sidan och regeringspartierna ochsocialdemokratin å andra sidan innebär inle bara alt vi avvisar kommunistiskaöverbud. Vi avvisar C.-H. tilltro lill långtgående planhushållningdärför all dess effektivitet är skenbar - om den över huvud laget har någoneffektivitet - och därför all del kommunistiska ekonomiska systemels politiskakonsekvenser ofrånkomligen innebär atl den enskilda individens frihetäventyras. vice talmannen anmälde att all lill protokollet få antecknat all han inte ägde rätt lillytterligare replik. 51LARS (): Som finansutskottets ordförande framhöllfinns det likheter mellan regeringspartiernas och socialdemokraternasuppfattningar om vårt lands ekonomi. Men del finns också skillnader. Deltaframträder tydligt vid en jämförelse mellan regeringens besparingsproposilionoch den socialdemokratiska parlimotionen liksom mellan ulskottsmajorilelensskrivning och reservationen av . Regeringssidan och oppositionen skiljer sig kraftigt vadbeträffar synen på lägel i landet vid regeringsskiftet . Men enighet råderom de problem som följer av dagens grundläggande balansbrister i statsbudgetenoch i utbytetmed andra länder. Vi förefaller också vara eniga om målen atl rätta lill dessa obalanseroch att åter uppnå en välfärdsfrämjande tillväxt i vår ekonomi. Skillnaderna blir däremot stora igen, när man går från mållill medel. Förklaringen är i allt väsentligt ideologisk. Medan exempelvis vimoderater ser det som nödvändigt atl begränsa den offentliga utgiftsökningenför atl skapa utrymme för näringslivets utbyggnad och för alt ge individen ökadvalfrihet, vill socialdemokraterna ytterligare utvidga del politiska beslutsområdetoch socialisera än mer av de enskilda människornas inkomster. Del råder också oenighet om takten i insättandet avåtgärder för atl återställa den samhällsekonomiska balansen. Skillnaden är härkanske mindre ideologisk än - förlåt ordleken - just taktisk. Socialdemokraternas ovillighel alt nu i den omfattning somregeringen förespråkar inskrida mol budgetunderskottet ligger helt i linje rnedderas taktiskt betingade motvilja mot alt medverka lill föga populära mennödvändiga ställningstaganden. Allt underordnas strävan alt återvinna makten.När del stod klart all utgången av folkomröstningen om kärnkraft inte skullespräcka den borgerliga regeringen, satsade socialdemokraterna på all utnyttjaarbelskonfliklen i detta syfte. När inte heller detta lyckades, drev de framinkallandet av en urtima riksdag. Och när inte heller den ledde lill avsettresultat, tillgreps del yttersta vapnet: ett förslag om misstroendeförklaringmot regeringen. Sedan även denna attack slagils tillbaka, tvingassocialdemokraterna nu göra vissa preciseringar i sakfrågorna. Men del skermotvilligt. Och fortfarande ger många förslag intrycket av alt inte varaallvarligt menade. Detta var en beskrivning jag under den urtima häri kammaren gav ål uppslaget om importdeposilioner. Det var ju då - - den stora tanke och det revolutionerande förslag som skullerädda ekonomi. har idén-som påpekats tidigare häri dag-pånågot mystiskt sätt försvunnit. Den finns över huvud laget inte nämnd i densocialdemokratiska motionen med anledning av besparingspropositionen.Kjell-Olof prövade en myckel skruvad argumentation för att motiveradetta. Men är förklaringen inle i stället den som framgår av rubriken till enledande artikel i den socialdemokratiska idétidskriften ? Där har helaförslaget med stor uppriktighet betecknats som ett olycksfall i opposition. Samma overkliga karaktär har del nu aktuella förslaget altett allmänt prisstopp skall införas - det får ju sägas varaannonserat i lid -delta ulan någon koppling till ett lönestopp.Koslnadsbelastningen på näringslivet skall tvärtom skärpas ytterligare genom enhöjning av folkpensionsavgiften. Även andra skatter och avgifter skall höjas.Däremot motsätter sig socialdemokraterna som princip alla bidragsminskningartill kommuner och hushåll. Verklig sparvilja demonstreras endast när del gälleranslagen lill ett redan starkt urholkat försvar. För förslaget om en bantningav personalen i statsdepartementen är väl mest tänkt som en politiskplöj? Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) är del naturligtvis från mina utgångspunkter ingentokig tanke atl besparingsarbelel måste gå ul över även statsverksamhetensomfattning. En utrensning av ärenden för administrativ handläggning måsterimligen påverka behovet av personal i statsförvaltningen. Men det är något somdå gäller inle bara för kanslihuset ulan även för statliga myndigheter iövrigt. Inför kommande etapper i besparingsarbelel är del vidareangelägel att man inle kallar skattehöjningar för besparingar. Jag tycker attdet länder till eftertanke att socialdemokraterna med påtaglig förtjusninggodtar förslagen i sparproposilionen om höjda skatter och avgifter. Del liggermyckel väl i linje med deras strävan all öka den andel av våra samlade inkomstersom går till den offentliga sektorn. Men med besparingar menas rimligen ibudgelsammanhang utgiftsminskningar och inget annat. Den kanske viktigaste förutsättningen för alt del avriksdagen uppställda sparmålet - en minskning av budgetunderskottet motsvarande1 % av bruttonationalprodukten framöver - skall uppnås är all vi intenöjer oss med atl skära jämna skivor ur den nuvarande ulgiflsstrukturen. Föratten så omfattande operation skall kunna genomföras blir del nödvändigt med meragenomgripande systemförändringar. Särskilt viktigt är det all fåarbetsmarknaden att fungera just som en marknad igen. Det får inte upprepas vadsom hände under den senaste konjunkturuppgången, nämligen all en utbyggnad ochen förstärkning av vår industriella kapacitet förhindrades, därför altarbetskraften salt fast i offentlig tjänst eller i statssubven-lioneradeförluslföretag. Här i måste vi ålägga oss ell stort mått avsjälvdisciplin och konsekvens. Del är inte trovärdigt atl predika sparsamhetför kommunalpolitiker och väljare, och åsamka statskassan hundratalsoplanerade miljoner i utgifter för utebliven vattenkraftsulbyggnad eller förindustristöd till nedläggningshotade företag. Socialdemokraterna säger i sin partimotion och ireservationen, atl visst vill vi spara, men inte så mycket just . Deluppgivna motivet är alt vi står inför en konjunkturnedgång. Del går alltid allfinna skäl för alt vänta med att bryta en ovana. Men svensk ekonomi befinnersig i ett läge, där del egentligen inle finns någon handlingsfrihet. Del gårinle all åberopa den gamle Keynes, när vi redan på bakslultningen avhögkonjunkturen har underbalanseral statsbudgeten med över 50 miljarder kronoroch lånar 20 miljarder utomlands för atl läcka en ungefär lika stor brist ibytesbalansen. Att i det lägel vänta med atl sälta in åtgärder kan baraförvärra situationen på . Trogna sina inlerventionistiska idéer föreslår nusocialdemokraterna åtgärder för alt öka byggnadsverksamheten. Men även bortsettfrån de fundamentala obalanserna i vår ekonomi skiljer sig situationen mottidigare. Då rådde trångboddhet. talas del visserligen om bostadsbrist påvissa orter, men det rör sig snarare om en överefterfrågan, som drivits frammed hjälp av frikostiga subventioner från det allmänna. Regeringen förklarar ibesparingspropositionen atl subventioneringen av boendet måste minska. Det kaninte betyda annat än atl den enskilde kommer all få betala en större del avbostadskostnaden direkt, dvs. utan omvägen över skattsedeln. Relativpriset påbostäder stiger. Denna utveckling kommer alt förslärkas av de snabbt stigandekostnaderna för uppvärmning. Under sådana omständigheter blir del knappastaktuellt med någon nämnvärd ökning av lägenhets-ytan per capita de närmasteåren. Och befolkningen växer som bekant inle särskilt snabbi just . I dennasituation går del knappast att tala om ell bostadsbyggande, som ändå måstekomma till stånd. Del finns all anledning all stimulera människorna lill attavsälla en större del av sill konsumtionsutrymme lill boende - bl. a. via ettökat bosladssparande i bostadsrätter och ägarlägenheler likaväl som i småhus.Men vi måste ha klart för oss att en oförändrad eller kanske t. o. m. minskad bostadsstandardnär det gäller ytan också kan komma atl kosta mer än . Att del resonemang jag här för är förankrat i verklighetenframgår bl. a. därav atl socialdemokraterna lill sina förslag för alt stimulerabostadsbyggandet vill koppla en uthyrningsgaranii för de nybyggda lägenhetersom man tydligen räknar med skall bli lomma redan från början. Ett visst antaloulhyrda lägenheter främjar rörligheten och valfriheten på bostadsmarknaden,men på en fungerande marknad skall det inte behövas några statsbidrag förändamålet. Vid sidan av ell ökat bostadsbyggande brukar man ilågkonjunkturer rekommendera uppförandet av offentliga institutioner. Problemetär bara att sådana institutioner drar med sig stora och växande driftkostnader,när de väl står färdiga. Vill vi förebygga fortsatta höjningar av den kommunalautdebiteringen måste vi också hålla igen på del offentliga byggandet. Litetannorlunda ställer del sig med andra anläggningsarbeten, t. ex. vägar ochbroar, där driftkostnaderna inle blir så höga och där arbetet kan varasamhällsekonomiskt försvarbart. Men det bästa vi kan göra är alt öka exportenav byggnadsljänsler; del ger inle bara sysselsättning utan också valutainläkterlill vårt land. Jag har uppehållit mig vid frågan om byggandels omfattningför all belysa de restriktioner som de grundläggande balansbrislerna innebärför möjligheterna atl bedriva en traditionell konjunkturpolitik.Utskoltsmajoritelen påpekar alt om vi väntar med att starta den nödvändigalångsiktiga anpassningsprocessen kan vi mycket snabbt hamna i ett läge, där vitvingas bedriva en så hård ålslramningspolilik i syfte atl begränsa budget- ochbytesbalansunderskotten atl arbetslösheten ofrånkomligen kommer all öka myckelkraftigt. I stället för en i och för sig beklaglig men dock kortvarig uppgång iantalet arbetslösa får vi då en långvarig sysselsättnigskris med svårreparablaskador på välfärden. Del förtjänar att i detta sammanhang framhållas altarbetslöshetens omfattning i stor utsträckning bestäms av de fackligaorganisationerna. Lönerna kan inle uteslutande relateras lill pris- ochskatleulvecklingen; de måste i första hand baseras på lönsamheten inäringslivet och företagens betalningsförmåga. Sambandet är enkelt: Lägrelönekrav ger lägre arbetslöshet. Eller omvänt: För höga löneökningardriver arbetskraft ut ur Besparingar i statsverksamheten, m. in. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) marknaden.När budgetunderskollet och behovet av statlig utlandsupplåning redan iutgångsläget är så stort som del är går det inle all förlila sig på att delallmänna alltid rycker in och, som det heter, räddar jobben ellerskapar sysselsättning inom den offentliga sektorn. Det finns formuleringar i den socialdemokratiskaparlimotionen och i reservationen som går ut på alt del är inflafionen som ärorsaken till underskotten i statsbudget och bytesbalans. Enligt min meningförhåller del sig tvärtom. Det är de stora underskotlen som driver påinflationen! Vill man dämpa prisstegringen - och det vill vi alla - måste manbegränsa budgetbrislen och behovet av statlig upplåning. Med nuvarande hårdaskattetryck förutsätter del en nedskärning av utgifterna på den offentligasidan. Jag vill anknyta lill ell resonemang som utskottet förbeträffande räntans roll. Det är ofrånkomligt all de stora underskotten driverupp räntenivån, vilket hämmar produktiva investeringar i byggnader ochmaskiner. Staten tvingas utnyttja sin möjlighet till förtur på kredit- ochkapitalmarknaderna och tränger därmed undan andra låntagare, i första handföretag med dålig likviditet, bland dem många mindre och medelstora företag.Även hushållen får sämre möjligheter atl låna i bankväsendel, men de kan genomsin lägre räntekänslighel tränga ut företagen från den högränleupplåning somerbjuds på andra delar av kreditmarknaden. För atl näringslivelsinvesteringsverksamhet skall komma i gång måste ränteläget sänkas. För all delskall kunna ske måste den offentliga sektorns upplåningsbehov minskas, och delfömtsäller alltså alt dess utgifter begränsas. Del kan låta som en plattityd all säga att vistår inför ell vägskäl i den ekonomiska politiken. Men det förhållandel atlriksdagens borgerliga och socialistiska hälfter, trots en betydande enighet ommålet atl återställa balansen i olika avseenden, är totalt oeniga beträffandemedlen tycker jag ändå ger fog för denna liknelse. Under 1950- och 1960-talenssnabba tillväxt gick del atl förena en utbyggnad av näringslivet och ettväxande utrymme för privat konsumtion med en snabb expansion av den offentligasektorn. Under 1970-talel fortsatte vi länge all driva på de offentligautgifterna, trots all förutsällningarna i övrigt hade undergått en starkförändring. Men , i början av 1980-talel, gardet inte längre. Numåste vi träffa ell val mellan den ökade planekonomiska styrning avnäringslivet som förordas från socialistiskt håll och den ökademarknadsstyrning som vi moderater förordar. Regeringens besparingspropositioninnebär ett betydelsefullt steg i den sistnämnda riktningen. Med del anförda yrkar jag bifall lillutskottets hemställan i finansutskottets betänkande nr 10. 52TORSTEN (): belänkande nr 10 medanledning av propositionen om besparingar i statsverksamheten förmedlar ingenljus bild av vårt lands ekonomi. Underskottet i statens budget beräknas uppgåtill ca 50miljarder kronor innevarande budgetår. Detta innebär atl vi gemensamt lar ulförmåner, tjänster och service av samhället ulan atl fullt ul betala vad detkostar. Bytesbalansen torde komma atl uppvisa ett underskottpå . Vi kan därmed konstatera all vi upprätthåller enlevnadsstandard som är en av de högsta i världen genom en ständigt ökandeutlandsupplåning. Vår utlandsskuld är i och för sig måhända inte oroväckandestor, men del är ökningstakten som är oroväckande. Den sammanlagda statsskulden har under enlolvmånadersperiod ökat med ca eller med drygt 4,5miljarderper månad. Vi lånar visserligen de största summorna så all säga av"oss själva", men ullands-skulden som f. n. närmar sig ca 40miljarder kronor har mer än fördubblats . Det slår klart alt dennautveckling måste brytas. Vad är då anledningarna till våra nuvarande balansbrisleri ekonomin, och vari består de främst? De flesta av våra ekonomer anser atl vi främst har tvåakuta problem. Vi förbrukar mer än vi producerar, och vi har för högakostnader. Kostnadslägel och en förstärkt internationell konkurrens hardessutom medfört atl vissa delar av vår industrisektor måste omstruktureras.Därvid måste ell av målen vara alt styra över kapital och arbetskraft lillförelag rned bättre framtidsutsikter. Med nuvarande kostnadsläge har viemellertid alltför få förelag som är expansiva och konkurrenskraftiga. a.därför blir denna process ofta både svår och smärtsam. I finansutskottets betänkande behandlas också frågan omden offentliga sektorns kraftiga tillväxt i vårt land. Den offentliga sektornfyller stora och viktiga uppgifter, men ökningstakten i utgifterna måste nudämpas. Summan av privat och offentlig efterfrågan har blivit för stor. Den andel av BNP som går till den offentliga sektorn ivårt land, , svarar mol 40 ä i jämförbara länder. Om man t. ex.inom hade fört en likartad politik som vi, hade givetviskonkurrensläget balanserats. Men har man i stället ute i övriga tagiten högre arbetslöshet - summan 20 miljoner personer nämndes här - sompriset för sin återhållsamhet när del gäller den offentliga sektorn. Vi slår nu inför tvånget all minska ökningstakten för deoffentliga utgifterna. Detta gäller såväl den statliga som den kommunalasektorn. Vi möter emellertid här svåra avvägningsfrågor, som det också står iutskottets belänkande. Målsättningen måste vara alt föra över en stor del avtillväxten i arbetskraften lill den exportinriktade industrisektorn men givelvisockså till den industri som på hemmamarknaden konkurrerar med importen. Dettakräver dels all kostnadsutvecklingen kan dämpas, dels en bättre lönsamhet förnäringslivet. Begreppet vinst måste återta sin plats som drivkraft härvidlag. Vår ekonomi lider fortfarande av lönekostnadsexplosionen1975 och 1976 liksom av den alltjämt ökande oljenolan. En effekt av detta äratl många mindre och medelstora företag slogs ut som underleverantörer. Detta isin tur har medfört alt företagen i myckel större utsträckning än tidigare nu Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) Besparingar i statsverksamheten, in. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) använderimporterade insalsvaror i sin produktion. För vissa sektorer uppges andelenimporterade insatsvaror lill och för en av våra större industrier somsärskilt nämns i de här dagarna, nämligen , talar man om en importandel av70 %. De åtgärder för alt stärka och utveckla de mindre och medelstoraförelagen som regeringen vidtagit är här av största betydelse. Ett nyttsmåförelagarpakel harju också aviserats. Men avgörande för utvecklingen blir ifortsättningen, liksom , all arbetsmarknadens parter betänker sittansvar för kostnadsutvecklingen och därmed för hur sysselsättning ochproduktion kommer alt utvecklas. Den stabiliseringspolilik som måste genomföras börenligt regeringen innehålla särskilt tre moment: Fördel första måste en anpassning av efterfrågan på varoroch tjänster ske till rimlig nivå. Delta gäller såväl den privata som denoffentliga konsumtionen. För det andra måste större resurser avdelas förinvesteringar i näringslivet, så atl man får fart på produktion och export. För del tredje måste vi driva en kraftfull energipolitiksom kan minska vårt oljeberoende. På samtliga dessa områden företas nu åtgärder, och förslagi övrigt kan väntas. För att nödvändiga åtgärder skall las emot med så storförståelse som möjligt, är två förutsättningar grundläggande. Vi måste slå vaktom den fulla sysselsättningen, och vi måste driva en socialt rimligfördelningspolitik. Socialdemokraterna uttrycker i sin partimotion oro för denframtida sysselsättningen. Man säger all vi nu slår vid en skiljeväg. Manifrågasätter den nuvarande regeringens vilja och förmåga att bedriva en aktivnärings-och arbetsmarknadspolitik. Det skall inte förnekas atl svåra avväganden möter oss närdel gäller alt vidta nödvändiga åtstramningsåtgärder i ekonomin ochall fortsätta en framgångsrik politik när del gäller sysselsättningen.Men det kan konstateras all just sysselsättningen står i centrum förregeringens politik på såväl kort som . I själva verket syftar denkursändring i svensk ekonomi som sparplanen innebär just till all skapa enlångsiktigt trygg och väl sammansatt sysselsättning. Målsättningen är all brytaden trend mot avinduslrialisering som påbörjades i millen av , underden dåvarande socialdemokratiska regeringen. Detta skedde långt innan oljekriseroch andra störningar på världsmarknaden försvårade möjligheten lill en sundutveckling. Nuläget är dessutom att det aldrig har varit så mångasysselsatta på den svenska arbetsmarknaden som . Detta framgår avden statistik från som nu kan redovisa. har antalet sysselsatta ökat medca 30 000. Även arbetsmarknadsläget för ungdomar i åldrarna , som ärspeciellt viktigt, har förbättrats. Ca 18 400 fler ungdomar är ute på denvanliga arbetsmarknaden i jämförelse med . Det ärgivet atl en allmän ekonomisk åtstramning medför påfrestningar för sysselsättningen.Del har tidigare framhållits här , och jag vill understryka all ocksåsocialdemokraterna har fåll pröva på delta under sin regeringslid. Det kanerinras om den ekonomiska åtstramningen . Då dengenomfördes hade vi arbetslöshetstal som låg mellan 2,5 och . De högstaarbetslöshetstalen under den dåvarande socialdemokratiska regeringens lid lågalltså åtskilligt högre än nuvarande av arbetskraften. Vi skall naturligtvis aldrig vara nöjda, men det börkonstateras all den nuvarande regeringen väl har förmått att hävdasysselsättningen. Beträffande den sociala fördelningspolitiken hänvisarutskottet till statsministerns anförande i propositionen. Han konstaterar däralt en sådan politik är särskilt viktig i ett ålslramningsläge. Som exempel pådetta anför statsministern atl när inflalionsskyddet i pensionssystemetbegränsas, så aviseras fortsatt särskilt stöd lill dem som bara harfolkpension eller liten ATP. De höjda avgifterna vid läkarbesök ochmedicinullag kombineras med ett högkostnadsskydd. Förslag om höjd ersättningvid arbetslöshet aviseras. Socialdemokraternas försök atl misstänkliggöraregeringens goda vilja i dessa avseenden saknar alltså verklighetsförankring. De angrepp som riktade molstatsministern, där han karakteriserade honom som endera en lögnare eller enmyckel okunnig man, lar jag avstånd från. Jag yrkar bifall lill hemställan ifinansutskottets betänkande nr 10 i alla delar. Besparingar i statsverksamheten, m. m. (omfattningen ochinriktningen av besparingarna) 53KJELL-OLOF () replik: Del hade varit bra om Torslen hadelåtit sill avståndslagande beledsagas av något enda litet argument som gavbesked om huruvida statsministern far med osanning eller är okunnig. Det är avett visst värde alt veta vad som är underlaget för vad som sägs ipropositionen. Del slår nämligen bortom varje tvivel alt slalsminislern därinte återger förhållandena som de är, när han t. ex. säger atl en urholkning avvärdesäkringen av basbeloppet inte påverkar de handikappade.