prot · G40966 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:66 Om fördelningen av statsbidrag till organisationer förhjälp åt alkohol- och narkotikaskadade 1 § Justerades protokollet för den 15 innevarande månad. 2§ Svar på fråga 1980/81:201 om fördelningen avstatsbidrag till organisationer för hjälp åt alkohol- och narkotikaskadade har frågat mig om jag anser atfdet är rikfigt att statsbidragen till en organisation skall minska beroende pägenerösa insatser från enskilda gåvogivares sida. hänvisar till ett beslut som harfattats av om statsbidrag för /81 till för filantropisk verksamhet. beslut haröverklagats hos regeringen, och regeringen kommer att pröva ärendet i vanligordning. Jag är inte beredd atf nu göranågra uttalanden som kan föregripa denna prövning. 2GÖTE (): Jag ber att fä tacka för svaret. Jag respekterar socialministerns besked att hon inte villföregripa beslutet i regeringen när det gäller detta överklagningsärende. Menjag vill ändå lämna några personliga synpunkter på denna fråga och fråganshandläggning. , eller som den idagligt tal kallas, har verkat i ungefär . Under den tiden haruppskattningsvis 4 000 människor vårdats för alkohol- och narkotikaproblem.Defta är en mycket viktig insats som har gjort genom sin ideellaverksamhet. På många punkter har just varit banbrytare när dethar gällt ideella insatser i denna omfattning. Det skall man verkligen ha iåtanke i detta sammanhang. passerar mellan 300 och 400 människor genomLP-stiftelsens verksamhet. Dessa har då fått vård av ena eller andra slaget. Vivet via undersökningar atf återanpassningsprocenten är mycket hög när detgäller människor som har mött just och fått ta del av den vårdden bedriver inom ramen för sin verksamhet. Det finns nu ytterligare sju Om fördelningen av statsbidrag till organisationer förhjälp åt alkohol- och narkotikaskadade församlingarsom väntar pä atf få möjligheter att starta liknande verksamheter pä de olikaorterna. har fått statsbidrag under fre år inom ramenför det anslag som fördelar. fick stiftelsen 120 000kr. har anslaget sänkts till . Det är i detta sammanhang som denkonstiga motiveringen kommer in i bilden. säger atf stiftelsenhar ett överskott. Tydligen syftar på atf gåvogivarna i dettasammanhang har varit alldeles för generösa. Detta skall således ligga sfiftelseni fatet vid fördelningen av statsbidrag. Jag menar att detta är en mycket viktig principiell fråga.Det måste ändå vara vikten av verksamheten från samhällssynpunkt som skall varaavgörande och inte ett eventuellt s. k. överskott det ena eller andra året.Med anledning av detta vill jag mycket starkt understryka att det ligger fara idet beslut som har fattat. Beslutet hämmar det personligaengagemanget och villigheten hos enskilda människor atf engagera sig i justsådan här verksamhet. Det kan också stimulera föreningar till atf infe haordnad ekonomi. Beslutet kan ju tolkas så, atf om en förening har ordnadekonomi, ligger det föreningen i fatet vid dessa bedömningar. Jag tackar än en gäng för svaret och hoppas på en positivbehandling i regeringen. disponerar under innevarandebudgetår fotalt nära 5 milj. kr. som fördelas till kommuner och organisationersom ägnar sig åf rehabiliteringsarbete med missbrukare. Detta bidrag avser denlöpande verksamheten och delvis också försöksverksamhet. En lång radorganisationer har fått defta stöd, så även . Det är på sin plats att jag här deklarerar att denverksamhet som bedriver, och som nämnde, ärmycket värdefull, liksom det arbete över huvud taget är som de kristnaorganisafionerna gör för vård och rehabilitering av alkohol- ochnarkotikamissbrukare. Jag vill också nämna att regeringen har beviljatLP-stiftelsen stöd för t. ex. upprustning av Nalenpalatset. Vidare får sfiftelsen pengar i form av statsbidrag för ettinackorderingshem för alkoholmissbrukare i . I den fördelning av anslag som gjort harde kristna samfunden fått en betydande uppräkning. DKSN:s RIA-verksamhet harfått en uppräkning , vilket visar att det frånsocialstyrelsens sida finns en ambition att stödja den här verksamheten. Som jag sade tidigare kan jag inte gå in på enskilda fall,framför allt inte när det gäller ett ärende som ännu infe är avgjort avregeringen. Men helt generellt vill jag ändå deklarera aft det förhällandet atten organisation är framgångsrik i sitt rehabiliteringsarbete liksom också isitt insamlingsarbete infe kan vara den enda grunden för aft skära ner ettstatsbidrag till organisationens sociala arbete. 4GÖTE (): Jag tackar socialministern för den härkompletteringen. Jag tror vi är överens i sak. Regeringen och samtliga partier som ingår i regeringen harju mycket klart tagit ställning för stöd fill ideell verksamhet. Min fråga ärinfe föranledd av att jag vill öka beloppet - jag vet vilken ekonomisksituation vi befinner oss i -utan det är frågan om på vilket sätt man fördelarde tillgängliga resurserna. I redovisning finns t. ex. ingenavskrivning för det stora fastighetsbestånd som man har. Om man bara hade gjorten normal avskrivning, skulle resultatet blivit ett helt annat i förhållandetill vad som är fallet ufifrån bedömning. Det är det som ärså vikfigt ur principiell synpunkt; det är verksamheten och inte det ena ellerandra årets resultat som bör vara avgörande vid bedömningen, om stiftelsenskall komma i fräga för stöd eller inte. Jag tackarän en gäng för beskedet. Om ansvaret för samhällets vård av ungdomar 3§ Svar på interpellation 1980/81:70 om ansvaret för samhällets vård av ungdomar har frågat mig hur ansvaret församhällets vård av ungdom är reglerat och vilken roll har. Ansvaret för samhällets barn- och ungdomsvård regleras ibarnavårdslagen. Där fastslås aft varje kommun skall sörja för sin barnavårdsamt främja en gynnsam utveckling av de unga och goda uppväxtförhållanden iövrigt för dem. När det gäller institutionsvård har landstingskommunerna etthuvudansvar för de barnhem som finns upptagna i de av socialstyrelsenfastställda barnhemsplanerna. Staten har ansvaret för ungdomsvårdsskolorna. har olika uppgifter inom barn- ochungdomsvården. Styrelsen skall följa barnavårdsverksamhefen i riket och verkaför att den ordnas och utvecklas ändamålsenligt. Styrelsen har också tillsynöver barnhemmen. I fråga om ungdomsvårdsskolorna är socialstyrelsencentralmyndighet och beslutar om inskrivning av elever vid skolorna. Om en social centralnämnd finner aft en person som äromhändertagen för samhällsvård bör fas in vid ungdomsvårdsskola skall ansökangöras hos . Även den som omhändertagits för utredning kan ivissa fall tas in vid ungdomsvårdsskola. prövning av en ansökan från socialcentralnämnd innefattar olika moment. Först prövas om formella förutsättningarfinns för ett intagningsbeslut. Därefter bedöms vilken värdform som kan anseslämpligast, dvs. om den omhändertagne bör vårdas i ett fosterhem eller vid enlämplig institution. Som utgångspunkt för bedömningen gäller reglerna ibarnavårdslagen om att den värdform skall väljas som med hänsyn till denomhändertagnes ålder, utveckling och egenskaper får anses bäst främja den Om ansvaret för samhällets vård av ungdomar omhändertagneoch att vård i enskilt hem i första hand bör komma i fråga. Om vid sin prövning finner aft intagning iungdomsvårdsskola är den lämpligaste vårdformen, återstår för styrelsen attbestämma på vilken av de 18 skolorna den omhändertagne skall placeras.Socialstyrelsen har därvid att beakta behandlingsbehov, geografisk närhet, könoch ålder samt utbildningsbehov. Platstillgängen vid de olika skolorna kanockså inverka pä valet av skola. I de fall då finner att annan vårdform änungdomsvårdsskola är lämpligare beslutar styrelsen att den omhändertagne infeskall intagas i ungdomsvårdsskola. Beslutet motiveras, och en rekommendationlämnas om någon annan vårdform. beslut kan överklagas tillkammarrätten i . gör enligt vad jag har inhämtat inte andrabedömningar vid inskrivning och placering av elever påungdomsvårdsskola. Styrelsen har att följa de regler som gäller enligtbarnavårdslagstiftningen. Det förekommer vid enstaka tillfällen att vård vidungdomsvårdsskola visar sig vara direkt olämplig för den elev som tagits in. fall då den unge infe är inskriven som elev måste sociala centralnämnden iden berörda kommunen ombesörja att den unge får annan vård. När det gäller densom är inskriven ankommer det på skolans styrelse att tillse att den unge fårlämplig vård. Nuvarande barnavårdslagsfiftning ersätts den 1 januari1982 av socialtjänstlagen och en lag med särskilda bestämmelser om vård avunga (LVU). När det gäller ungdomsvårdsskolevården skall huvudmannaskapet förungdomsvårdsskolorna-enligt den överenskommelse mellan staten, Landstingsförbundetoch som godkändes av - övertas avberörda kommuner och landsfing . Detta innebär att kommuner ochlandstingskommuner gemensamt skall svara för att behovet av vård eller boende blir tillgodosett. Den nya kommer aftinnebära en ytterligare markering av kommunernas ansvar för vården av barn ochungdom. Anf.6 (): Jag tackar socialministern för det klara och uttömmandesvaret på min första fräga, som gällde hur samhällets värd av ungdomar ärreglerad. Min andra fräga, om roll, är förmodligenmissuppfattad -den är kanske något oklart formulerad av mig. Jag har nämligenfått följande svar: "gör enligt vad jag har inhämtat inteandra bedömningar nu än fidigare vid inskrivning och placering av elever påungdomsvärds-skola. Styrelsen har att följa de regler som gäller enligtbarnavårdslagstiftningen." För att klarlägga min andra fräga vill jag kort relateravad som har inträffat i en kommun, vilket ligger bakom min interpellation. Jagvill påpeka att det inträffade inte är något unikt eller säreget f. n. Barnet i det fall jag kortfattat har beskrivit i interpellationen var När utredningen var klar, fann att barnet inteskulle vara kvar på ungdomsvårdsskolan, och då inträffade detta att barnetsändes till hemkommunen, en kommun som infe har någon möjlighet att ta hand omdet. Vid de samtal jag har haft med socialarbetare med mångårig erfarenhet -det är socialarbetare som sitter i ansvarsställning och som har arbetat inomyrket i 25 är - har de sagt aft de aldrig fidigare har upplevt någontingliknande. Kommunerna har ju i en sådan här situation mycket små möjligheter attfa hand om ett barn och aft ge den vård och hjälp barnet behöver. I liknandefall har det tidigare varit så, att i samband med sådana härbeslut i prakfiken har sett till att kommunen fått stöd intill dess att nyplacering har kunnat ske. Det är detta som är bakgrunden till min fråga, omsocialstyrelsens roll i sådana här sammanhang möjligen har förändrats. Jag sade tidigare aft detta inte var något unikt. Denkommun som för knappt fick uppleva detta har haftytterligare ett likarfat fall. Man kan därför fräga sig vilken orsaken är fillsocialstyrelsens förändrade agerande. Socialarbetarna säger aft de numera harmycket stora problem med att finna lämpliga placeringar. Barn har mycketstörre problem, är mer skadade, och vårdmöjligheterna är ringa i förhållandetill behovet. När man läser äskande framgår det också ganskatydligt aft ungdomsvårdsskolorna har problem. I den här situafionen väljer manalltså att agera enligt lag och bestämmelse. Med tanke på den förändrade situation som har inträtt pågrund av statens svagare stöd skulle jag vilja ställa ytterligare en fråga tillsocialministern: socialministern att det agerande som man nu upplever ärrikfigt? Socialministern måste vara medveten om kommunernas svårigheter attfinna vårdmöjligheter. Vad avser socialministern att göra åt situationen? Om ansvaret för samhällets vård av ungdomar Att olika myndigheter kan ha eftförtroendefullt samarbete är givetvis en förutsättning för att vi skall kunnage våra barn och ungdomar en bra vård, när de hamnar i en sådan här situationeller liknande situationer. Av naturliga skäl kan jag inte gä in på dettaenskilda fall, och jag har inte heller haft möjligheter atf ingående inhämtasocialstyrelsens syn på frågan. version är bara ytterligare enversion förutom dem som vi har tillgäng till, men principiellt måste samarbetetfungera väl för att barnen skall fä den adekvata vården. Jag tror att en av anledningarna till aft den härsituationen har uppkommit är att efterfrågan på värd på institution harvarierat väldigt mycket frän fid till annan. under 1970-taletutnyttjades institutionsvården mycket litet. Därför minskade antalet platservid ungdomsvårdsskolor med ungefär 500 . Även antaletplatser på barnhemmen minskade. Men har vi ånyo fått en ökning avefterfrågan på institutionsvård. När det gäller den äldre åldersgruppen kan enav anledningarna vara att slopandet av ungdomsfängelserna har medfört attungdomar med stora problem nu i viss utsträckning finns pä ungdomsvårds- Om ansvaret för samhällets vård av ungdomar skolorna.Men även ändringen av attityderna till institutionsvård har medfört aftefterfrågan ökat. Det far ju fid, innan man anpassar sig till den här nyasituafionen. Därför har jag också i årets budgetproposition föreslagit att detanslås ytterligare medel till personal vid ungdomsvårdsskolorna, för atf manskall kunna uppfylla kraven. Sedan kan man ju också säga atf det är viktigt att barneti fräga - för här gäller det såvitt jag förstår ett barn - fär en adekvat vård.Då en ungdomsvårdsskola uppenbarligen är direkt olämplig - och jag tror att detvar så i det här fallet - skall ju infe barnet vara kvar pä skolan. Det är dåviktigt att barnet får en annan och mera adekvat värd. Enligt de uppgifter somvi har inhämtat är nu aktiviteter i gäng för atf man skall kunna ge den härmera adekvata vården. Jag förutsätter att man i sädana fall pä alla nivåer harett nära samarbete med de vårdande myndigheterna. Annars utnyttjar vi våraresurser dåligt. Framför allt kan ju barnen komma till skada. 8 (); Jag tackar för det senaste svaret. En annan, adekvat vårdnär ungdomsvårdsskola befanns olämplig var i detta fall aft vederbörande skullegå hemma, vara dagdrivare. Det är det man reagerar mot. har jag som sagt hängt upp det här på eft enskiltärende. Men orsaken till att jag tog upp saken var inte ett enskilt ärende,utan orsaken var att man ute i kommunerna upplever sin situation som mycketsvår. Man har ett ansvar som man icke kan klara. Utöver vad jag sagt kan jag relatera ett samtalsom jag hade i går med en socialkonsulent i ett län i . Hon sägeratf situationen är skrämmande när det gäller tillgången på vårdmöjligheter -den tillgängen saknas sä gott som helt. Tvä kommuner i hennes län har gjortutredningar för omhändertagande och vård av barn. Men de fattar inga beslut,eftersom de inte kan verkställa sådana beslut. Det är alltså den allmännasituationen när det gäller tillgäng på vårdmöjligheter som betecknas somskrämmande. Hela samhället har ju ett särskilt ansvar för just de här barnen. Jag vill ändå frägasocialministern: socialministern mera klart uttala att hon är beredd atfstödja kommunerna i deras svåra situation då detta ansvar ännuinte är förändrat? Det är faktiskt så, enligt den lagstiftningsom vi nu har-och det kommer ju atf bli en förstärkning i socialtjänstlagen närdet gäller kommunernas ansvar-att för den som av social centralnämnd tagits omhand för utredning har kommunen ett huvudansvar. Det kan gälla intagning påbarnhem, BUP-klinik eller specialavdelning vid ungdomsvårdsskola. Möjlighetenatt inta en omhändertagen i ungdomsvårdsskola är främst avsedd för sådana falldär man inte kan ge tillfredsställande vård i kommunen eller ordna förvederbörande på annat sätt. Den sociala centralnämnden måste därför i ansökanmotivera att den omhändertagne för slutförandet av utredningen är i behov av intagning i sluten ansfaltsavdelning. socialstyrelsendå beslutar att intagning pä ungdomsvårdsskola infe skall ske, har socialacentralnämnden att ansvara för att den unge omplaceras till annan värdform. Defta är alltså de regler som gäller . Men jag villunderstryka vad jag sade fidigare - atf det är mycket väsenfiigt attomplaceringen sker i nära kontakt mellan de olika myndigheterna, så aft infebarnet hamnar så att säga mellan olika myndigheters agerande. Det har jag nuunderstrukit , och det kommer jag också atf framhålla i mittfortsatta samarbete med olika myndigheter när det gäller både kommunernasansvar och ansvar. Om åtgärder för att rädda sysselsättningen vidHallstahammars AB, m. m. 4 §Svar på frågorna 1980/81:211 och 212 om åtgärder för att rädda sysselsättningenvid , m. m. har frågat mig dels vilkaåtgärder regeringen kommer atf vidta för att motverka den nu pågående och heltoplanerade utslagningen inom handelsstålsindustrin, dels vilka åtgärder somplaneras för att trygga sysselsättningen på bruksorterna och dä också iHallstahammar. i har frågat mig om jagtänker ta några initiativ för aft rädda sysselsättningen vid . Jagbesvarar båda frågorna i ett sammanhang. Till följd av den rådande konjunkturen står stålindustrininför stora problem. Detta gäller inte bara företagen i utan även i våromvärld. En anpassning av stälutbudet fill efterfrågan pågår. Problemen iSverige förvärras dock av att stålindustrin dessutom står inför strukturellaproblem. Jag har i olika sammanhang framhållit atf strukturförändringar är bådeönskvärda och nödvändiga inom handelsstålsindustrin. Strukturförändringarnakommer oundvikligen att leda till ett sysselsättningsbortfall i stålorterna. Krav på att regeringen skall utarbeta en plan församordning mellan de mindre handelsstålverken sinsemellan och mellan dessa verkoch () har på nytt avvisats av . Detankommer pä de mindre handelsstålverken aft var för sig aktivt bedriva ettstrukturrationaliseringsarbete i syfte aft förbättra sin konkurrensförmåga ochatt ta initiafiv till gemensamma åtgärder som kan visa sig ändamålsenliga i ettframtida perspektiv. Enligt vad jag har erfarit har styrelsen förHallstahammars AB beslutat att inleda MBL-förhandlingar om en avveckling avbolagets stålrörelse. Från eller regeringens sida kan någraingripanden i pågående MBL-förhandlingar inte ske. Först när förhandlingarnaavslutats blir det möjligt att överblicka vilka konsekvenserna kommer att blioch om insatser frän samhället behövs. De sysselsättningsproblemsom kan uppstå till följd av den pågående Om åtgärder för att rädda sysselsättningen vidHallstahammars AB, m. m. strukturomvandlingenav svensk stålindustri fär lösas med de medel för arbetsmarknads- ochregionalpolitiken som har anvisat. 11 (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret. Jag hade närt förhoppningen atf jag skulle kunna fadel av den försenade stålproposition som massmedia i gär konstaterade läg päriksdagens bord. Åtminstone var den inte utdelad. De mellansvenska bruksorterna har drabbats speciellt hårt,i brist på industripolitik. Järnhanteringens strukturproblem är inte bara enkonjunk-furfråga. Problemet har varit känt för oss och vi har varnat för detunder många är. Från arbetarrörelsen har vi pä olika sätt försökt atf fåstatsmakten att agera. Delvis har vi lyckats. fick vi vissautredningar i gång, bl. a. stälbranschrädet. Vi fick också 1977 årsspecialstålsutredning och - för oss mycket värdefullt - . Jag är medveten om att fick uppdraget av statsrådet. Lät mig ändock säga: Hade man tagit hänsyn till utredningsmaterialetstendensproblem och låtit fullfölja sitt arbete, hade dagssituationenvarit annorlunda. Det gäller inte enbart , ochSpännarhyttan, utan totalt hela branschen, såväl handelsstålet som specialståletoch gruvorna. Faktum är att handelsstålet ide små verken har kommit ikläm. De fackliga organisationerna och socialdemokratin har år begärtutarbetande av en plan för samordning. Det är riktigt atf haravslagit denna begäran med en rösts övervikt, men det tycker jag inte har någontyngd. Industriministrarna - i tur och ordning , ochåterigen - har förlitat sig pä atf ägarinfressena skall ha styrka,kraft, mod och intresse att klara samordningen, en uppgift som de helt enkeltinte klarat av, kan vi konstatera konsekvenserna - krissituation ivåra bruksorter. Därför har regeringen ett stort ansvar för den uppkomnasituationen. Företagen och deras ägarintressen har arbetat var för sigoch i konkurrens med varandra, och den önskade samordningen och desamhällsekonomiska perspektiven har fått ge vika. Konsekvensen har vi ocksåsett - industrinedläggningar. Mot den bakgrunden, herr talman, tycker jag att statsrådetskall kunna fördjupa sin filosofi och ange vilka åtgärder han tänker sig föraft motverka den pågående och helt oplanerade utslagningen inomhandelsstålsindustrin. 12HANS i (vpk): Herr talman! Jag får tackaindustriministern för svaret. Eftersom jag i en tidigare debatt omHallstahammars AB har fått beskedet av regeringen att man inte tänker göranågonting aktivt för att rädda jobben vid de små handelsstålverken, är jag inteöverraskad av svaret - tvärtom. Problemet är bara det, att när ni som äger industriernasviker och vägrar inse behovet av investeringar, är det i stort sett baratill regeringen som man kan vända sig. Man inbillar sig atf regeringen skallkänna eft ansvar för att folk har arbete och att bygderna lever. Atf det skulle gå så här med har deflesta vetat . I och med att företaget i stället för att i tidinvestera i nya produktionsanläggningar började pressa på kommun, länsstyrelseoch för att få driva martinen vidare några årstod det klart: När respitfiden har gått ut är det slut medbruket. Och är det förmodligen också slut. De sista MBL-förhandlingarnainleds , och vi vet vart sädana brukar leda. Och den här nedläggningen är onödig, eftersomHallstahammars AB har kunnat kryssa sig fram genom en vikande konjunktur myckettack vare sin litenhet. Man har kunnat leverera mindre poster som andra intehar kunnat leverera. Man har haft kunder. Men anläggningarna har varit gamla,olönsamma och miljöfarliga. Vad har dä regeringarna sagt om problemen? I ettpressmeddelande sade folkpartiregeringen att de sju medelstorahandelsstäl-verken bör fortsätta verksamheten utan statsägarintresse. Men, sademan, möjligheter öppnas för finansiella insatser från statens sida om så visarsig nödvändigt. Men man ansåg det infe vara nödvändigt. Eft år senare, , hade jag en diskussionrned industriministern om ett eventuellt statligt engagemang i HallstahammarsAB och i de mindre handelsstålverken. Industriministerns svar då var detsammasom det är nu: Bruken fär klara sig själva. Jag förstod att svaret skulle bli detsamma , ochdärför har jag frågat industriministern vad han nu skall göra föratt rädda jobben i . Men svaret blev också det gamlavanliga -industriministern talar om arbetsmarknadspolitik och regionalpolifik. Jagtycker det är på sin plats att fräga: Vilka resurser kommer filldel? I Kolbäcksdalen i kommun har vi redan nedläggningen avSpännarhyttan. Delar av bruket i Sura har lagts ned. har haftstora permitteringar. i planerar att lägga visstillverkning utomlands och har varslat om permittering av ett tusental man. Allt detta betyder atf om ingenting görs måste flera tusenjobb ersättas . Det gör man inte med allmänt tal om regionalpolitikutan man gör det med planering av stålindustrin. Jag måste därför frågaindustriministern: det inte bättre att lägga fram förslag för helastålindustrin om en strukturering i stället för att tala allmänt omarbetsmarknadspolitik? Om åtgärder för att rädda sysselsättningen vidHallstahammars AB, m. tn. tog upp de utredningar som har gjorts pådetta område. Jag vill då erinra om att handelsstålsutredningen, som avgav sittbetänkande , i sitt maximialternafiv räknade med att metallurgin iHallstahammar skulle läggas ned. Otn åtgärder för att rädda sysselsättningen vidHallstahammars AB, m. m. skullehela produktionen i falla, , som åberopade, sade att kallbearbetnings-enheten, den s. k.axelfabriken, skulle bibehållas och ingå i det stängstålbo-lag somGeijerutredningen föreslog, I övrigt förutsattes att stålverket i Hallstahammarskulle falla. Det är bakgrunden. Dessa utredningar måste vara avgörande för enhelhetsbedömning av , dvs. för förutsättningarna för aft genomnågot slags översikfiig planering komma till rätta med problemen.