prot · G40940 · 1980-12-31 00:00:00 — Sådana förhållanden måste därför också kunna diskuterasi riksdag. Detblir emellertid lätt så att vi bara observerar vissa folks situation ochglömmer - eller försöker att inte låtsas om - andras. Kanske borde vi, herrtalman, i samla denna typ av frågor , dåvi mera systematiskt kunde diskutera de principiella aspekterna på dem. Nubehandlar vi alltså en motion om kurdernas situation. Kurderna är en grupp somhistorien farit illa fram med. De utgör en stor grupp. var utskottet hämtat sina uppgifter om antalet kurder. Vi skriver ibetänkandet att det finns omkring 10 miljoner kurder, och vi anger ramarna fillmellan 6 och 16 miljoner. Uppgiften om att det finns mellan 6 och 16 miljonerär tagen från en tidskrift, , som den kända iLondon har gett ut. Det är vad jag kan säga om denna sifferuppgift. Jag harliksom sett större siffror. Kurderna kan möjligen vara likamånga som antalet invånare i de fem nordiska länderna fillsammans. Det må varahiir som helst med den saken. Under alla förhållanden rör det sig omen storgrupp människor. Kurderna är kulturellt medvetna, men har drabbats av olyckanatt vara splittrade på länder och utgör nu en minoritet i minst fem stater. Definns mitt i en av världens polifiska brännpunkter , vilket gör detsvårare för dem. Detta gör det också svårare för det internationella samfundetatt ställa upp för dem. Det är svårt att engagera sig utan att bli uppfattadsom engagerad på den ena eller den andra sidan i en svår världspolitiskkonflikt. Svårigheterna för kurderna hemma har tvingat många av folkets bästaungdomar att lämna sina bygder. En stor grupp finns i . Det är kanskenaturligt att och jag talar för dem, eftersom vi två har fåttvänner bland de särskilt många som finns i Uppsal, Utskottet slår också fast att kurderna har varitoch är utsatta för övervåld och diskriminering i sina hemländer. Det må varaatt intensiteten växlar från land till land och från fid till tid. Motionen harsitt värde, eftersom det där pekas på situationen, men jag kan inte säga attden i och för sig för frågan vidare. inställning till förföljelse avundertryckta är klar och har också ständigt dokumenterats. Att nu göra ettsärskilt uttalande till regeringen har då ingen mening. Sverigeär inställt på att i internationella sammanhang föra kurdernas liksom andraförtryckta folks talan. Eftersom de mellanstatliga organen företräder stater avvilka många har skönhetsfläckar i detta avseende, är det svårt att få framställningstaganden. Möjligheterna att behandla frågan inom ramen för FN:skonvention om medborgerliga och politiska rätfigheter begränsas också, som viskriver, av att över huvud taget inte har anslutit sig tillkonventionen och av att de andra berörda länderna inte har anslutit sig tilldet fakultativa protokoll som gör det möjligt att påtala brott motkonventionen. Därmed,herr talman, ber jag att få yrka bifall till utskottets hemställan. 36 (vpk) replik; Det är ju inte bara så, att kurderna känner sig hotade. Jag tycker attdetta var en olycklig formulering i anförande. Om det bara hadevarit så, hade det kanske inte varit särskilt farligt. Kurderna är utsatta förinte bara hot utan för förtryck. Det sker varenda dag och har pågått . Detär inte heller i första hand fråga om att ändra gränser. Ingen av dessakurdiska minoriteter har begärt detta. Däremot har de begärt att enklagrundläggande rättigheter skall tillerkännas dem, att de t. ex. skall få tryckaoch ge ut en på sitt eget språk i det land där de bor, vidare att deskall få undervisa på sitt eget språk i sina skolor och att de skall fååtminstone något mått av inflytande på samhällslivet i de byar, städer ochregioner där de utgör den stora majoriteten av befolkningen. Det är enkla ochfolkrättshgt mycket klara principer och ingenting märkvärdigt. Nusäger , och det står också i utskottets betänkande, att förtryckmåste fördömas var det än förekommer. Det är bra. Jag accepterar gärna sådanadiskussioner och deltar också gärna i dem. Men man måste i ett sådant här fallockså vara beredd att ta litet större krafttag än vad utrikesutskottet nu gör isitt betänkande. Det är ett svagt betänkande. Man har först en bra genomgång avden historiska bakgrunden, där mani stort sett säger att allt vad vi har sagt ivår motion är rätt. Men sedan säger man att man inte skall göra någonting. Jagtycker att det är ett svagt och ett mycket dåligt underbyggt ställningstagandei betänkandet. Sedanytterligare något om kurdemas antal. Det kan hända att det finns en uppgifthärom på den nämnda institutionen i . Men det är märkligt attutrikesutskottet söker fram och använder sig av just den uppgift som visar påde lägsta siffrorna för kurdernas antal. Inte med ett enda ord redovisar man de siffror som oftastförekommer i pressen och i den egna turkiska statistiken, enligt vilken detfinns 9 miljoner kurder i . Man kan väl åtminstone redovisa bådauppgifterna och iite bara 3en uppgift som anger det lägsta antalet, som om förringa kurdernas antal. Det tycker jag också är dåligt. Detär klart att man kan stapla mängder av formaliteter på varandra, formella skälför att det inte finns någon möjlighet för att föra frågan vidare. Mendet tycker jag också är svagt. Om verkligen ville engagera sig i denhär frågan, om de svenska partierna var redo att leva upp till sina stoltadeklarationer, skulle det säkert gå att hitta någon formell utväg när detgäller att föra upp frågan i internationella fora - i FN eller i andrasammanhang. Man kan inte bara krypa bakom formaliteter och säga att det intefinns några utvägar. Anf.37 () replik: Jag lämnade ifrån mig utkastet till mitt anförande . Jag är interiktigt säker på om jag kan ha sagt att kurderna bara känner sig hotade -jagtror inte det. Jag gav, tror jag, ganska klart uttryck för min inställning tillhur den här stora folkgruppen i ett utsatt område behandlas. Det torde interåda någon oklarhet på den punkten. Jagtycker inte att det är en central fråga om kurderna är 16 miljoner eller 20miljoner till antalet. Jag hoppas, , att vi är överens om inte skall behandla sådana här folkgrupper efter hur stora de är utan eftergraden av förtryck. Vi är överens om att det gäller en svårt utsatt grupp.Kanske är den det därför att den är stor, men det är jag inte heller säker på. Sedan är det så att i det här landet är detregeringen som har huvudansvaret för utrikespolitiken. harinte haft anledning att uttala att regeringen i den här frågan eller i därmedbesläktade frågor har fört en annan politik än den som vi i utskottet haruppfattat som den riktiga. Att då från utskottets sida göra ett uttalande voreganska orimligt. 38 (vpk) rephk; Jag kan gärna instämma med att kurdernas antal inte ärnågon central fråga. Vad jag vänder mig emot är att man söker fram siffror somär minst vanUga och minst välkända och som pekar på ett betydligt lägre antalän vad som i allmänhet redovisas. Det tycker jag är en dåligargumentationsteknik. I så fall borde man även redovisa de andra siffrorna ochinte bara de här. Detär klart att det är regeringen som bestämmer utrikespolitiken, men riksdagenhar väl också skyldigheter och möjligheter att göra påpekanden och föreslåändringar beträffande regeringens politik. Vid ett sådant här fillfälle bordeföreträdare för många ohka parfier kunna ge uttryck för en mer positiv inställningtill kurdernas problem än vad regeringen har gjort. Här finns alltförmånga uppenbara fakta i botten för att man bara skall nöja sig med att säga attdet av formella skäl inte finns några möjligheter att agera internationellt.Det finns säkert möjligheter att agera, om man verkhgen vill, och det bordealltså den svenska framföra till regeringen. Anf.39 BO (): Jag känner en viss benägenhet att hålla med om attdet här uttalandet av utrikesutskottet är ganska känslolöst. Vi har dock härett folk - hur många de är spelar, som det har sagts, inte någon väsentligroll, det är i varje fall ett ganska stort folk - som har existerat med egenkultur under åtskilliga århundraden. Man serverar från utrikesutskottets sidaett ganska objekfivt eller sfillsamt uttalande om kurdernas situation. Var ärden entusiasm som - som också har undertecknat betänkandet - visarnär det gäller palestiniernas nationella rättigheter? Då uttalar utskottetprecis hur det tycker att man skall handla. Men här är det närmast fråga om deobotfärdigas förhinder. Jagtycker t. ex. att det är litet underligt att utskottet i den historiskaskildringen i reciten inte nämner ett ord om de viktiga delarna av avtalet 1974mellan schahen och , där båda parter sålde kurdernas möjligheter attexistera. Man satte ur spel ett avtal mellan och kurderna - ettavtal som man f. ö. aldrig levde upp till från irakisk sida - om att kurdernaskulle ha nationella rättigheter. Man sålde kurdernas möjligheter att fungeramot att schahen av i stället fick tillgång till vissa öar m.m., som ärså aktuella. Därmedförstörde man de möjligheter som fanns - den hjälp av icke obetydlig kvantitet,som schahen tidigare lämnat till kurderna, och deras möjligheter att haåtminstone en viss kulturell autonomi inom . Detta ganska skamlösaavtalsbrott borde utskottet ha nämnt på ett mera detaljerat sätt än som härförekommer. Närman i reciten också säger att det är avtal som snart kommer att sätta ikraft beträffande kurdernas autonomi inom , tillåter jag mig säga att allade avtal som man från sida under årens gång har träffat med kurderna harman satt ur kraft så fort man kunnat. Man har helt enkelt aldrig effektueratdem, utan så snart det militära trycket från kurderna har släppt har irakiernadragit tillbaka de ufiovade rättigheterna. Detär också riktigt, som påpekar, att kurderna i de olikaländerna inte har kunnat uppträda självständigt. De har i allmänhet förtrycktsav varje land för sig. Det har varit tekniskt nästan omöjligt att skapa dennationella samarbetsanda som man skulle kunna skapa i ett annat läge. Vi måsteväl ändå här i ha möjligheter att uttrycka en stark förståelse förinte bara kulturell autonomi utan även en mera politisk autonomi. Därmed ickesagt att man nödvändigtvis skall sträva efter ett självständigt Kurdistan.Svårigheterna kan då bli för stora. Men utskottet skulle ändå ha kunnat sägalitet mer i betänkandet än att bara konstatera att kurderna har utsatts förstora svårigheter. Visst kan en utrikesledning ha stor glädje av att det finnskrafter i som uttrycker förståelse för ett visst folks situation ochuttalar en uppmaning att i olika sammanhang - och sådana erbjuder sig utanminsta svårighet - ta upp de här problemen. fråganfår hållas levande. Det finns många tillfällen att ta upp den igen i riksdagen.Men nog tycker jag att man i riksdag skulle kunna visa litet merförståelse även för kurdernas situation, när man gör det för så många andrafolk. Utskottets hemställan bifölls med 297 röster mot 19för motion 1979/ 80:1624 av m. fl. 1 ledamot avstod från att rösta. 11§ Den alliansfria rörelsen betänkande 1980/81:12 om den alliansfria rörelsen. 40 (vpk); Vpk har i den motion som skall behandlas på nytt framfört förslagetatt skall begära inträde i de alliansfria rörelsernas organisation. Vihar i vår motion nämnt en rad goda skäl för en sådan anslutning. Vi anser attdet skulle ge möjlighet att på ett mer aktivt sätt än nu driva defrågor som vi i många fall prioriterar i det här landet. Det är frågor som haratt göra med jämlikheten mellan världens olika stater, solidariteten med tredjevärlden, krav på en ny ekonomisk världsordning, industrialisering avutvecklingsländerna för att utveckla teknologi och forskningskapacitet, utanatt de därigenom skulle bli bundna till de olika blocken och stormakterna. Detär ju ett arbete som vi i biståndsdebatter och utrikesdebatter ofta framhållersom väldigt viktigt och som vi säger oss vilja slå vakt om och ställa upp för.Ett medlemskap i den alliansfria rörelsen skulle öka möjligheter attdelta i den här diskussionen och att påverka och driva på utveckhngen. Ettmedlemskap skulle dessutom vara bra för den svenska handeln. Vi vet att vi nuensidigt och alltmer som går binds till de västligamarknadsekonomierna. Många anser att det är en bra utveckling. Jag tror inteatt det finns så många ekonomer som verkligen har trängt in i problemen somanser att den utvecklingen är så bra. Vi skulle betydligt mycket mer behöva ökavår handel med tredje världens länder, med utvecklingsländerna. Även härskulle ett medlemskap i den alliansfria rörelsen vara en bra plattform och ettbra utgångsläge. Det skulle öka våra möjligheter att komma i handelskontakt meddessa länder. Detfinns en annan aspekt, som vi också har tagit upp i vår motion. Under desenaste åren av och har debatten om fredoch nedrustning fått en allt större bredd. Hotet om ett stort krig har ocksåblivit alltmer påtagligt - det är alla överens om. Även i det fallet - när detgäller fredsinsatser, nedrustningsinsatser och annat sådant - betyder denorganisatoriska tillhörigheten till en stor internationell organisation som den alliansfriarörelsen oerhört mycket. Man kan visserligen säga att vi har de där kontakternaoch deltar i diskussionen ändå - vi kan tala med tredje världens länder ändå,och vi kan på alla sätt tillgodogöra oss de positiva verkningarna av sådanakontakter utan att organisatoriskt vara involverad i den här rörelsen. Men detstämmer ju inte! Alla som vet vilken betydelse organisationer av olika slag harvet också att tillhörighet till en organisation betyder oändligt mycket mera änom man deltar på grundval av en värderingsgemenskap eller på annat sätt. Självaorganisationsanslutningen är ju mycket viktig. Utskottetsskrivning om vår motion är tveksam, och jag skulle vilja säga att den tyder påen inkrökt attityd. Vid läsningen av utskottets betänkande får man enförnimmelse av att utskottet ger uttryck för tanken att man är sig självnärmast; vi skall akta oss för att ge oss in i någonting som gör att vi kanråka illa ut. Men det kan ju aldrig ha varit meningen med den svenskaneutraliteten att den skulle tolkas på det sättet. Närman läser den historiska beskrivningen i utskottsbetänkandet, med uttalanden avTorsten osv., får man känslan av att utskottet anser attdet är bäst att vi tassar litet försiktigt och inte engagerar oss. Det är, somjag sade förut, en något inkrökt attityd. Mankan ju fråga sig vad neutralitet verkligen innebär. Skall denverkligen utesluta organiserat samarbete med andra neutrala stater? Ja, sägerutskottet, och så gör man en jämförelse med EG-debatten . Detär ju en himmelsvid skillnad. Där var det verkhgen fråga om åtaganden somskulle ha bundit upp på ett helt oacceptabelt sätt. Vi har ändå på gmndav den ekonomiska utvecklingen och våra handelsförbindelser blivit bundna tillEG. Skulle vi ha varit med i organisationen, hade vi kanske haft mycket svårareproblem med vår arbetsmarknad och andra sådana saker, som EG-motståndarna påsin tid framförde som argument mot en anslutning. Detär en väsentlig skillnad mellan å ena sidan att vara med i en ekonomiskorganisation av typ EG, där man är tvungen att göra ekonomiska åtaganden sominverkar på det egna näringslivet och på våra möjligheter att påverkasysselsättningsläget i det egna landet osv. och å andra sidan att vara med i enmera lös organisation som den alliansfria rörelsen, där det visserligen kanställas krav på oss att vi skall sätta oss ned och diskutera olikautrikespolitiska ställningstaganden. Sådana förekommer, som vi har sagt i vårmotion, ständigt inom den alliansfria rörelsen. Det är ju inte alls samma saksom en anslutning till en ekonomisk organisafion, typ EG. Som alla känner fillhar vi inte tidigare känt oss förhindrade att gå med i samarbetet i t. ex.EFTA. har vi strävat mycket efter nordiska tullunioner. Jag tyckeratt det är haltande jämförelser och en svag skrivning som gjorts av utskottet. Vihar, som jag sade tidigare, redan i stor omfattning samarbete med dessaalliansfria stater. Det sägs också i utskottsbetänkandet att detta är positivtoch bra. Därför borde det alltså vara ännu bättre om samarbetet kunde utvecklasytterligare. Om vi hyser sympati för den alliansfria rörelsens strävanden - ifråga om jämlikhet mellan folken, frigörelse för den tredje världen,nord-syd-dialogen och andra sådana viktiga ting - skulle man också kunna tänkasig att söka en närmare organisatorisk samverkan. Utskottetnämner i förbigående ett par olika samarbetsformer som redan finns. Man talarom gäststatus. Vi kan bli inbjudna - och har varit inbjudna - fillolika möten, konferenser osv. som de alliansfria staterna haft. Det ärnaturligtvis all right. En annan anslutningsform som man nämner - och sominnebär ett något längre steg - är observatörsstatus. Om man nu tycker att detär omöjligt att bh medlem i den alliansfria rörelsen, är det lika omöjligt atttänka sig en begäran om att få delta i den som observatör? Det är ju ett steglängre än att enbart vara med som gäst i olika sammanhang. Utskottet sägeringenting om möjligheterna fill ett sådant deltagande. Jag tycker att det kundevara intressant att av utskottets talesman få höra mera utvecklade synpunkter iden frågan. Därmed vill jag yrkabifall till vpk:s motion. 41 (): utrikespolitik har ju betecknats som alliansfrihet i fred,syftande till neutralitet i krig. Det mycket viktiga ledet "syftande tillneutralitet i krig" tror jag att motionären inte har observerattillräckligt. Allt vad vi gör i fredstid skall syfta till att bibehållaneutraliteten. Vi kan inte bara driva en sorts politik medan vi inte ärengagerade i några krigshandlingar och säga att om det blir oroligheter skallvi bh neutrala. Till bilden hör ju hela vårt försvar och vår utrikespolitik -som ju bör vara obunden och väcka förtroende för vår vilja och förmåga att ståneutrala. Jag vill alldeles speciellt understryka att det inte alls är utanbetydelse vad vi gör under fredstid. Allt måste ju syfta fill att väckaförtroende för vår hållning - att är ett alliansfritt land som syftartill neutralitet i krig. Nuär ju alliansfriheten i fred en förutsättning - men inte en tillräckligförutsättning - för neutrahteten. Jag tror att motionärerna trycker väl mycketpå definitionens första led, om alliansfrihet. Jag är övertygad om attmotionärerna är på fel spår, om de tror att alliansfriheten bäst gynnas av attvi går med i en s. k. alliansfri rörelse. Ord är ju ord. Vilken organisationsom helst kan bildas och ta vilket namn den önskar. Om den motsvarar namnet-ja, det kan man inte säga, i varje fall inte för framfiden. Nästan de flestadiktaturstater har t. ex. ordet demokrati i sina namn. Det innebär alltså ingengaranti att det heter "alliansfri rörelse". När det gäller enorganisation som har en fastare form, kan man ju t. o. m. säga att man intelängre är alliansfri om man är med i en organisation som har vissa syften. Detligger inte i hnje med vår obundna polifik att gå med i vagt definieradeutrikespolitiska rörelser av det slag som det nu är fråga om. Ett svensktmedlemskap i den alliansfria rörelsen skulle få omvärlden att tro att vi hadelagt om vår utrikespolitiska kurs och engagerat oss i en ny riktning. Det villvi inte att omvärlden skall tänka om . Det vore inte förenligt med denneutralitet i krig som vi syftar till. OswaldSöderqvist nämnde EG. Det är ett utmärkt exempel på att vi inte vill engagera oss. sade att det då handlade om ekonomiskaförphktelser, men det var knappast det frågan gällde. Vi ville ha de ekonomiskaförmånerna av tullfrihet och annat sådant, men det viktiga var att vi inteville engagera oss polifiskt. Man kunde inte definiera EG som en pohfisktneutral organisation. Den har senare utvecklats så att man inte där kan finnanågra politiska tendenser, men i de ursprungliga dokumenten kunde man inte läsaut att EG skulle vara en opolifisk organisation. Handelsförbindelserna harfungerat bra. har alltså fel när han säger att de ekonomiskaförpliktelserna var orsaken fill att vi inte engagerade oss i EG - det var rentpolitiska hänsyn som låg bakom beslutet. Visätter värde på den alliansfria rörelsen. Den har gjort en del nyttiga saker.Vi följer dess verksamhet som gäster på dess möten. Man kan naturligtvis frågavarför vi inte går över till att bli observatörer. Internationellt räknas detsom ett steg närmare medlemskap. Jag vet inte om vill påståatt ställningen som observatör skulle ge oss större förmåner. Vi skall ju ändåvara närvarande för att få veta vad som händer där, samtala med människor osv.Det är bra för u-landskretsen att den på detta sätt sluter sig samman och utformarsina positioner i den ständigt pågående dialogen mellan u- och i-länder. OswaldSöderqvist underströk att de handelspohtiska frågorna är viktiga för ettmedlemskap. I det sammanhanget vill jag påpeka att , dåvi tog ställning till ett medlemskap i , var den svenska exporten tillEG-länderna . Om vi bara hade tagit handelspohtiska hänsyn skulle vi alltsåha engagerat oss mycket mer, eftersom vi hade den stora handeln med justEG-området. Men naturligtvis vill vi handla med . Det har vi visatvid många fillfällen, bl. a. när det har upprättats sådana avtal som kaffe- ochkakaoavtalen. Där har visat en mycket posifiv inställning tillu-länderna, även om det, som vi vet, är svårt att handla med eftersomde är utvecklade på ett sådant sätt att det inte alltid går att köpa därifrån. Närvi deltar i dialogerna kan vi inte komma ifrån att vi är ett i-land. Då får vidiskutera från de utgångspunkterna. Jag kan inte se någon som helst anledningför oss att ansluta oss till den alliansfria rörelsen. Den svenskaneutraliteten är bäst betjänt av att vi fortsätter med samma pohtik somtidigare. Den inger förtroende hos världens länder. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan. 42 (vpk); Det är en något virrig framställning som gör, och jagskall försöka få litet ordning på det hela. behöver inteuppträda som någon undervisare - det är självklart vad som menas medalliansfrihet och neutralitet. Man skall inte förutsätta att människor som mandebatterar med inte känner till enkla sakfrågor som t. o. m. elever i årskurs 9i är medvetna om. TorstenBengtson sade att den alliansfria rörelsen har en politik i fred och sedan kanden hux flux ha en annan politik om det skulle bli krig. den aUiansfria rörelsensstater skulle vara mycket intresserade av att litet närmare få preciserat vadTorsten egentligen menar med det. Vilken uppfattning har TorstenBengtson om den alliansfria rörelsens uttalade syften och mål, när den sägeratt den är alliansfri? Som jag förstod det ifrågasatte dettaoch sade att vi kunde riskera att dras in i de mest svårartade förvecklingar omvi skulle gå in som medlem i denna rörelse. Jag tror att den alliansfriarörelsens stater på det högsta skulle opponera sig emot en sådan beskrivning avderas organisation. Sedandetta med EG. Om det är så att vår handel med var så omfattande somöver och vår handel med de alliansfria staterna är ytterstliten, skulle det självfallet vara ett bra argument för oss att söka medlemskapi den alliansfria rörelsen. För medlemskap i talar däremot inget argumentalls. Det var handelspolitiska bindningar i EG som gick över i uttalatpolitiska bindningar om arbetsmarknadspolitik o. d. Sådana bindningar finnsinte i den alliansfria rörelsen. Man lägger sig över huvud taget inte i deenskilda staternas inre angelägenheter - hur de vill utforma sin arbetsmarknad,hur de vill bedriva sin företagsamhet, om den skall vara kooperativ, privatägdeller statlig. Det är stora skillnader mellan EG och den alliansfria rörelsen.Jag tycker att det här är en mycket märkhg sammanblandning av den alliansfriarörelsen och EG, och jag tror inte att de alliansfria staterna skulle varasärskilt glada över den. Sådetta med observatörsstatus, något som tydligen är ointressant enligtutrikesutskottets och uppfattning. Det var ju bra att få ettbesked om den saken. Det finns alltså inget intresse för observatörskap, utanSverige skall tydligen fortsättningsvis inte alls försöka närma sig denalliansfria rörelsen. Det var i så fall ett klarläggande. 43 (): Jag lämnade vissa sakuppgifter, som betecknar somundervisande.