prot · G409122 · 1980-12-31 00:00:00 — besked om.En fråga är varför industriverket först när det gått q åtsärder för sade nej till köpet avPukeberg, Det var först när de anställda förhandlat om ff förhindraned-avtal och produktionen på nytt var i gång som de fick besked. Trots lässnins av glas-uppvaktning på industriverket har de anställda inte fått vetaanledningen till fjful att köparna inte godkändes. De anställda har också undersökt möjligheten att själva taöver driften av bruket, men fick inget stöd av konkursförvaltningen. Enlånegaranti från någon bank var det naturligtvis omöjligt att erhålla. Bankernalånar ju numera ut sina pengar på den grå penningmarknaden, där de kan få enobegränsad ranta. De anställda försökte också genom kontakter med andraföretag att få någon intressent att ta över, men misslyckades. Men så hände det saker. På fickFabriks ombudsman beskedet att konkursförvaltningen sålt inte brukslokalernamen inventarier, glaslager och tillverkningsrätten till de köpare somindustriverket tidigare inte godkänt. Självfallet frågar sig nu de anställdavad som kommer att hända med dem och hur alla beslut kan fattas över huvudet påde anställda, en fråga som vidarebefordras till industriministern. Den mera allmänna debatt som upp borde väl med fördel kunna anstå till dess att behandlarpropositionen om glasindustrin. I det här speciella fallet, som alltså gäller PukebergsGlasbruk, finns det f n. inte mycket att tillägga. Konkursförvaltaren haransvaret för konkursboet. De dispositioner som vederbörande konkursförvaltarevidtar har jag således ingen anledning att hår kommentera. Jag har heller ingenanledning att närmare gå in på de bevekelsegrunder som statens industriverk harhaft för sitt ställningstagande i frågan. 27 (vpk): Det är många frågor de anställda ställer. Ochdet cirkulerar många' spekulationer när det gäller industriverkets agerande ifallet Pukeberg. Var det så att industriverket i egenskap av fordringsägareinte ansåg sig kunna godkänna köparna av bruket, att de inte var nöjda med sindel av uppgörelsen kring konkursen? Eller är det så att industriverket är uteefter att sanera glasbranschen och därför nu utnyttjar detta tillfälle till attlägga ned Pukeberg? De anställda har naturligtvis rätt att kräva beskedbeträffande industriverkets plötsliga agerande. Vad de inte kan förstå ochinte heller kan accepteraär att ytterligare 35 personer ställs utan arbete på grund av att 13 företaget hade . i garantilån och 186 000 kr.i avskrivningslån. Om en utredning rörande vissa fartygsbyggen vidSölvesborgs varv ö. arbetslösa i samband med konkursen, och av dessa har bara enperson fått ny anställning. När Pukeberg startade på nytt efter köpet i februari i åroch de kvarvarande anställda återigen började arbeta, så var det medförhoppningen om en framtid för Pukebergs Glasbruk samt om en stabilverksamhet med trygghet för de anställda. Det blev emellertid inte så. I dagfrågar sig de anställda om de är både rättslösa och värdelösa. Vad har då statsrådet att säga beträffande derassituation? I sitt svar säger industriministern att industriverketsställningstagande inte innebär ett ovillkorligt avslag till en lösning avföretagets kris. Men på den punkten vill de anställda ha ett mera konkretbesked. 7 § Svar på fråga 1980/81:380 om en utredning rörande vissa fartygsbyggen vid varv har frågat mig om jag ärberedd att särskilt låta utreda frågan rörande vissa fartygsbyggen vidSölvesborgs varv. Jag har tidigare här i kammaren,och , redogjort för min inställning i dennafråga. Jag kan nu bara upprepa de svar jag då gav, bl. a. att tvisten behandlasi den ordning som är avtalad mellan parterna. Enligt vad jag erfarit frånSvenska pågår skiljedomsförfaranden rörande de aktuella fartygen. Jagfinner det inte påkallat att låta göra en särskild utredning i frågan. 29TORKEL (): Jag tackar industriministern för svaret på min fråga. Den del som gäller tvisten mellan beställare och varvetavgörs, som industriministern framhåller i svaret, genom skiljedomsförfarande,och det tycker jag inte att det finns anledning att nu gå in på. Det finnsemellertid många andra saker i den här affären som icke behandlas vidskiljedomsförfarandet och som jag anser har den omfattningen och denkaraktären att det finns anledning att titta på dem betydligt närmare. Hur har myndigheten, , uppträtt i det härfallet? Det finns anledning att antaga att man har gjort fel. Det kan ocksådiskuteras i vilket skede man har gjort fel. Har man gjort det i det förstastadiet, dvs. när man godkände ritningarna eller byggena? Eller gjorde man deti det andra stadiet, dvs. när man ändrade sig och underkände dem och beladefartygen med nyttjandeförbud? De där två sakerna stämmer inte riktigt överens.Hur har klassningssällskapet, som skall granska och godkänna det hela, uppträtti det här fallet? En del uppgifter som kommit fram är av den karaktären attde borde vara något för en allmän åklagare att titta på. Den här affären har allvarligt skadat förtroendet förSvenska Varv som ett seriöst företag. Jag finner att det borde vara självklartför den som i regeringen är ansvarig för företaget, att sätta i gång enundersökning som kan hjälpa till att rensa luften och återställa förtroendetför Svenska Varv. Så här får det inte fortsätta. Jag vill bara understryka vad jag sade i mittsvar , att det inte finns anledning att göra någon särskild utredning ifrågan. De nya omständigheter eller de nya intressenter som förändrar inte den bilden. Den här frågan hör rimligen inte hemma iriksdagen eller i . 31 (); Jag tycker det är beklagligt attindustriministern tar mycket lätt på myndigheternas uppträdande i det härfallet och på förtroendet för ett statligt företag, där det finns anledningmisstänka att en del konstigheter har hänt. Jag tycker att man bör försökautreda sådant. Att frågan om en myndighets agerande hör hemma i den svenskariksdagen ser i varje fall jag som helt självklart. 8 § Föredrogs och hänvisades 1980/81:186till försvarsutskottet Anslag till , rn. 9 § Anslagtill , m. m. Fortsattes överläggningen om trafikutskottets betänkande1980/81:19. 32 (); Den ovanliga inledningen av debatten om detföreliggande betänkandet har medfört att vi får en likaovanlig behandlingsordning, där reservafionerna kommer att behandlas av utskottetsföreträdare dels i början, dels i slutet av debatten. Min uppgift är att inledadebatten genom att beröra reservation 4. kommer senare idebatten att ta upp de övriga socialdemokratiska reservationerna. I propositionen, som ligger till grund för detutskottsbetänkande som vi nu behandlar, redovisar kommunikafionsministern sinuppfattning om SJ:s verkstäders framtid på sammanlagt tre rader. Det är enligtpropositionen bara på områdena intensifierad rationalisering och ökadkvalitetskontroll som insatser behövs. Visserligen har utskottet ägnatverkstadsrörelsen mer uppmärksamhet, och utskottsmajoriteten slår fast att SJ:sreparations- och serviceberedskap bör utnyttjas i största möjliga utsträckning.Detta är bra, men därutöver är majoritetens skrivning ett tassande ifilttofflorna, vilket har gjort en socialdemokratisk reservation nödvändig. Jag skall på några punkter redovisa anledningen till vårreservation. Som vi pekar på bör den resurs som verkstäderna utgör tas tillvara på ett effektivare Anslag till , m. m. En ökad satsning på verkstadsrörelsenskulle direkt inverka gynnsamt på SJ;s ekonomi och medverka till atttransportarbetet blev säkrare, och bättre överensstämde medtidtabellsläggningen. Men skall man nå upp till dessa effekter går det inte attensidigt inrikta sig på en personalminskning. Jag vågar i stället påstå att enökning av personalresurserna vid verkstäderna och en mer delegeradbeslutsordning är lönsamma för SJ. Låt mig belysa detta med ett par exempel. 1980 kostade lok och vagnar som var avställda i väntan påreparation SJ 93 milj. kr. Det är kostnader som till stor del uppstod genom enför låg reparationskapacitet. De hår problemen löser man inte med personalminskningarutan tvärtom; hade resurserna ökats hade avställningstiden varit betydligtkortare som SJ:s kostnader hade varit betydligt lägre. Både i propositionen och i utskottsbetänkandet betonas attSJ skall få ökade resurser till inköp av lok och vagnar. Men i konsekvens meddetta måste man redan nu planera för hur man skall klara servicen av den ökadefordonsparken, och det gör man heller inte genom personalminskning. Låt mig ta ett annat exempel; SJ har enligt den senasteundersökningen, som omfattar , lagt ut verkstadsjobb på entreprenadsom motsvarar 134 årsarbetare. Detta är jobb som SJ mycket väl hade kunnatklara i egen regi. Men - och detta är det allvarliga - för dessa entreprenadarbetenhar SJ fått betala i genomsnitt /tim. SJ;s totala verkstadskostnader påde egna verkstäderna var /tim. -men därav var 80kr./tim. fasta kostnader för lokaler och maskiner. Om SJ hade gjort jobbensjälv hade alltså förtjänsten varit /tim. per man för 134 årsarbetare.Om vi utgår från att SJ hade utökat sin verkstadskapacitet så att man i egenregi kunnat utföra av de jobb som läggs ut på entreprenad, skulledetta medföra en ekonomisk förbättring för SJ på över 10 milj. kr. Om nu ambitionen är att SJ skall gå medvinst, måste man ta sådana här faktorer på allvar. Utöver detta finnsytterligare en rad möjligheter att göra SJ;s verkstadsregion ännu mer effektivoch slagkraftig. Men då går det inte att vifta bort den här verksamheten somman gör i propositionen. Det förhållandet att kommunikationsministern ägnatverkstäderna så litet utrymme kan visserligen bero på att han inte begriperproblematiken, och det kan jag ha en viss förståelse för. Men det ärförvånande, herr talman, inte minst med tanke på den diskussion vi förde iutskottet, att utskottsmajoriteten inte vågar säga ifrån ordentligt, speciellteftersom majoriteten borde känna till den aktuella situationen. Det skulle varaen styrka om , i samband med att organisationsöversynen VO80 pågår, klart redovisade vad jag är övertygad om att det finns enriksdagsmajoritet för, nämligen att SJ:s verkstäder behöver sådana resurser klarar det egna företagets revisions- och servicebehov. Det är ocksåabsolut nödvändigt att den inom många områden speciella yrkeskunskap som krävsför många revisionsobjekt bevaras. Detta har vi också pekat på i reservation 4,som jag härmed yrkar bifall till. 33 (): Mitt inlägg i den här debatten skall också ihuvudsak kretsa kring reservation 4, som berör SJ;s verkstäder. Där kräver vifrån socialdemokratiskt håll en genomgripande omprövning av SJ;s nuvarandeverkstadspolitik. Jag tycker att i inledningen till den härdebatten på ett mycket bra sätt har åskådliggjort behovet av detta. Den nu alltför centraliserade verkstadsorganisationen inomSJ har bl, a, enligt de anställdas mening skapat mycket sämreserviceförutsättningar. Inte heller har sysselsättnings- och regionalpolitiskabehov i tillräcklig grad uppmärksammats, vilket lett till att viktigyrkeskunskap inte kunnat tillvaratas. Det finns en rad exempel på sanningshalteni detta, vilka jag skall återkomma till. Mot den bakgrunden är det ett märkligt aktstycke som denborgerliga utskottsmajoriteten har åstadkommit när det gäller verkstadssidan, Ibetänkandet skriver utskottsmajoriteten: "Den successiva moderniseringen av SJ;s lok- ochvagnpark har också medfört att behovet av underhåll minskat somverksamheten rationaliserats. Viss överkapacitet har till följd härav uppkommiti verkstäderna, vilket i sin tur lett till omfördelning av arbetena mellan deolika verkstäderna samt - genom naturlig avgång - successiv minskning avarbetsstyrkan," Det är märkligt att man vill påstå att det råder vissöverkapacitet inom SJ;s egen verkstadsrörelse som man lägger ut enhel del arbeten på entreprenad till kostnader som vida överstiger de kostnaderSJ har för underhållsarbeten på sina egna verkstäder. Det har också RuneJohansson specificerat. Det är i stället så att man inte på långt närutnyttjar den kapacitet man i realiteten har. Det är därför som bl, a,tidtabellhållningen nu praktikst taget har kollapsat. Skall man åka med SJ-tågi dag, är det rena turen om tåget går eller kommer in . Detta är ju också en följd av bl, a, dålig teknik, ökadskadefrekvens, en lavinartad ökning av antalet lokskador och vagnskador ochbrist på lok och vagnar. Detta är i stort sett problemen med den rullandematerielen inom SJ . Enligt uppgift var - det är baranågra månader sedan -125 lok uppställda på grund av lokskador. Antalet skadadepersonvagnar var 140, och antalet skadade och avställda godsvagnar under vecka42 var 4 150, Detta ger, herr talman, en bild av nuvarande behov och de problemsom nu råder med den rullande materielen inom SJ, Därför finns det allanledning för SJ att under nuvarande förhållanden verkligen utnyttja den ledigakapaciteten på vissa verkstäder för just underhållsarbeten. Det är inte frågaom något minskat underhåll utan om behov av ett ökat underhåll. Ett exempel på hur dåligt man utnyttjar denverkstadskapacitet man har är Bollnäsverkstaden, Där reparerar man f, n,ungefär 25 godsvagnar . värmer man upp utrymmen som utanvidare skulle skapa möjligheter att utöka kapaciteten till minst 75 godsvagnari veckan, under 2 protokoll 1980/81:122-123 Anslag till , m. m. Anslagtill , m. m. förutsättningatt man fick anställa erforderlig personal. Men det får man inte. Detär naturligtvis helt otillfredsställande att man i det här läget inte utnyttjarden verkstadskapacitet man har, som man har ca 4 000 godsvagnartrasiga och som vi pumpar in hundratals miljoner av skattemedel föratt hålla SJ flytande. Det är naturligtvis både företagsekonomiskt ochsamhällsekonomiskt vansinne. Motden här bakgrunden är det som vi säger i den socialdemokratiska reservationennaturHgtvis helt riktigt; Tiden är nu mogen för en genomgripande omprövning avSJ;s nuvarande verkstadspolitik. I ett sådant sammanhang vore det naturligt attockså på nytt pröva bl. a. Bollnäsverkstadens möjligheter att bidra tilleffektivare verkstadsfunktioner inom SJ. Det har vi socialdemokrater frånGävleborgs län också krävt i motion 260, och vidare har centerpartisternaGunnel , . och i begärt i motion 1733att verksamheten vid SJ-verkstaden i byggs ut för att få till ståndsnabbare reparationer av SJ-materiel och för bättre utnyttjande av resurserna. Därför,herr talman, vill jag uttrycka den förhoppningen att de borgerliga ledamöternapå Gävleborgsbänken nu stöder den socialdemokratiska reservationen nr 4. Vinnerden reservationen kammarens bifall, kan vi se mycket ljusare påBollnäsverkstadens framtid än vad man gör f. n. Motden här bakgrunden, herr talman, vill jag yrka bifall till reservation nr 4 ochi övrigt till samtliga socialdemokratiska reservationer som är fogade till betänkandet. Tillsist några ord om motion 465, där vi socialdemokrater på Gävleborgsbänkenkräver en översyn av SJ;s taxesättning. Bakgrunden till detta är att manframför allt från Norrlandshamnarnas sida hävdar att SJ har utnyttjat de nyatrafikpolifiska riktlinjerna för att med en hård marginalkostnadsprissättningkonkurrera med sjöfarten om massgods. Det får anses klart dokumenterat att SJnumera arbetar med mycket stora rabatter på gods som annars brukar fraktassjöledes. I motionen lämnar vi en rad exempel på detta förhållande, och jagskall nämna några; Pågåendetransporter av ca 200 000 årston koks från till . FöreliggandeSJ-offert för 300 000-400 000 årston kulsinter via till . Pågåendetransporter av 800 000 årston stålämnen från till . Föreliggande SJ-offert förtransport av olja från till . Detta var några exempel.Jag skulle kunna fortsätta uppräkningen. Meningenmed trafikpolitiska beslut var att ge SJ större möjligheter attkonkurrera med landsvägstransporterna, så att man på så sätt skulle kunna föraöver en del av transporterna från landsväg till järnväg. I stället har vi fåttden utvecklingen att SJ med mycket stora rabatter konkurrerar med sjöfarten omgodset, som SJ:s godstrafik går med hundratals miljoner i förlust. Därför är det, som vi ser det, bådefrån trafikpolitisk och regionalpolitisk synpunkt utomordentligt angeläget attfå en fraktprissättning som ger en samhällsekonomiskt riktig fördelning avgodset mellan olika transportslag. Därför anser vi att en objektiv granskningbör komma till stånd av de principer för taxesättningen som SJ tillämpat ochsom blivit föremål för kritik, bl. a. från hamnarnas sida: Vi anser att ensådan granskning lämpligen kan ske inom ramen för en utredning av kustsjöfartensöm regeringen har filisatt. Utskottet förutsätter nu att vissaav de i motionen aktualiserade frågorna kommer att uppmärksammas i samband meddet utrednings- och beredningsarbete om kustsjöfarten som pågår samt i arbetetmed sjöfartens roll i trafikpolitiken. Även vi motionärer förutsätter att såkommer att ske. I annat fall får vi återkomma i frågan. För ett är klart,nämligen att nuvarande förhållanden är i högsta grad otillfredsställande' -medtanke på SJ:s ekonomiska situation med ständigt ökande underskott iverksamheten. Anslag till , m. m. Jag tänkte kort kommentera några av dereservationer som avgivits till utskottets betänkande. Till att börja med villjag då såga att det naturligtvis är helt omöjligt för mig, även om jag skulle vilja,att följa den linje som företräder, av-dén anledningen att detskulle vara ett direkt brott mot det trafikpolitiska beslutet . sade jag här i kammaren att jagmåste be att få häda, och sedan sade jag att det fakfiskt finns situationer därbuss är billigare än tåg. Då gällde det persontrafik. Jag vill nu öka på medatt häda , , och säga: Det finns också situationer därlastbilar är billigare än tåg. Det är helt enkelt fråga om att i varje lägeanvända den bästa tänkbara transporten. I centerreservationerna talar man om ätt helajärnvägsnätet skall vara riksnät. Men om man skall se något så när ekonomisktpå saken, måste man Också jämföra de olika, korta banstumparna och derasförutsättningar att bära tågtrafik i relation till lastbil eller buss. , som centern-också berör, skiljer sig från deandra på det sättet att den är en sammanhängande enhet, om än med avbrott pånågra mil rnellan och'. På den punkten kan jag i och för sigförstå argumenteringen något bättre än när det gäller att varje banstump mednödvändighet skulle tillhöra riksnätet. Vad beträffar , där jag själv har ettförflutet, vill jag ändå deklarera att under hela den resa jag gjorde, meterför meter på , sade jag att det som kan rädda denna bana år detunga transporterna och inget annat. Persontrafiken på kan aldrigbära upp denna ekonomiskt, utan det är de tunga transporterna som kan göra det- främst transporter av torv och timmer och kanske också en del transporter avmalm eller över huvud taget mineraler. måste alltså enligt min uppfattning rustasupp på de avsnitt där det finns förutsättningar att få sådana tunga transportersom gör den Anslagtill , m. m. Det är därför glädjande att i går biföll propositionen ifråga om flottningen, för det ger på bandelen en förutsättningatt få över stora, tunga frakter - flera hundra tusen ton hoppas vi kunna slutaavtal om. Det är på det sättet jag menar att vi skall försöka räddainlandsbanan. 1vad gäller debatten i övrigt och de reservationer som föreligger höll SvenHenricsson ett längre och, som vanligt, initierat inlägg om situationen ochföreslog en del saker, som jag naturligtvis gärna också skulle vilja ha rådmed. Trotsallt ökar SJ:s budget med i runt tal i ett läge där alla andra får maka åtsig. Jag tycker att ändå borde kunna vara i någon mån nöjd medden behandlingen, i varje fall om man jämför med andra områden. Närdet gäller det speciella område som tog upp, nämligen ett spårmellan och , har jag, om jag inte minns fel, sett en uppgiftom att det skulle kosta 100 milj. kr. I och för sig skulle det vara intressantatt lämna ut det här på entreprenad och se vad en sådan kostnadsberäkningskulle ge; då kanske det skulle gå att pressa det där priset. Men kostar det100 milj. kr., tror jag att vi får svårt att någonsin förränta det. Omjag jämför vpk-reservationerna med de socialdemokratiska kan jag alltsåkonstatera att vpk ligger ytterligare några hundra miljoner över desocialdemokratiska överbuden. Nuhar regeringen faktiskt lagt fram en femårsplan, så att SJhar en långsiktig plan att rätta sig efter när det gäller investeringarna. Jagkan också konstatera att vad vi har lagt oss på i princip är mellanalternativeti SJ:s förslag, och frän SJ har man sagt att man i huvudsak är ganska nöjd. Detär ju tradition att oppositionen lägger mer pengar på SJ än regeringen; det äringet nytt. Så fungerar det väl i de flesta västerländska demokratier, i varjefall . Möjligen skulle de växande budgetunderskotten, som många länder drasmed och vi i särskilt hög grad, få oss att tänka om något vad det gälleröverbuden, men så har inte skett, utan både vpk och socialdemokraterna framförförslag om ytterligare pengar. Och kanske skulle dessa pengar i och för sigvara värdefulla, om det inte vore så, att vi måste maka åt oss. Inom hela detområde som jag ansvarar för finns det ingen förvaltning som blivit så hyggligttillgodosedd som just . Detta hindrar i och för sig inteöverbuden, men det är en annan sak. Någrakorta kommentarer till reservationerna: När det gäller frågan om Älvsjö-Järnahar trots allt både och sagt attdet finns lösningar som går ut på längre tåg, längre plattformar, extrainsatståg och t. o. m. kompletterande bussar och som klarar situationen framtill 1990. Det finns ingen anledning för mig som ansvarigt statsråd attifrågasätta vad både och det lokala trafikbolaget med ansvarhär har-att. Att i det läget föreslå att vi på bekostnad av hela landetsinvesteringsbehov i övrigt skulle ta fram en miljard eller mer till just dettadubbelspår tycker jag inte vore särskilt klokt. finnsi landet många saker som jag vida hellre skulle satsa på än dubbelspåretÄlvsjö-Järna. ligger i hög grad längre fram. Vissa andrabandelar, där vi kan kapa åt oss stora godsmängder för SJ, ligger längre fram.Jag förstår Älvsjö-Järna-problematiken och att detta projekt i och för sig kankännas angeläget. Men vid en samlad bedömning av behov avjärnvägsinvesteringar kan jag inte finna att man bör lyfta fram just dettaprojekt till en tidigare tidpunkt än vad de två ansvariga trafikföretagen vidsina utredningar kommit frain till. Sedanfår naturligtvis var och en tala för sin by. I detta fall är det fråga om by, och ju större by, desto dyrare blir politiken. Här rör det sig om enmiljard, till skillnad från många andra motioner, där trots allt önskemålen ärmera blygsamma. OlleÖstrands inlägg är rätt fascinerande. får man kritik för att SJ tar förmycket betalt och ibland för att SJ tar för litet betalt. var det frågaom det senare, och han använde ett underiigt marginalkostnadstänkande. ,när riksdagsmännen företräder de kommunala huvudmännen, tycker de i stället attSJ tar för mycket betalt. Just det förhållandet att man ibland beskyller SJ föratt ta för mycket och ibland för litet gör att jag får en känsla av att SJ noghar hamnat ganska rätt, herr talman. Detkan jag också säga om min egen skrivning när det gäller snabbtågen. Vpk tyckeratt vi inte behöver snabbtåg, socialdemokraterna tycker att vi behöver dem. Jaghar för min del sagt att om det finns ekonomi i snabbtåg och de intekonkurrerar ut andra investeringar som vi gjort, t. ex. på flygsidan, då skallvi inte hindra snabbtågen. Men låt oss först se vad SJ kommer fram till. Ävendär tycker jag alltså att jag hamnat rätt, mitt emellan bäggeoppositionspartierna. Fårjag slutligen, herr talman, säga något om den socialdemokratiska reservationenbeträffande samarbete mellan SJ och posten. Jag tycker det ligger mycket iförslaget att samordna, särskilt styckegodstrafiken som är dyrbar. Om man inteunder får konkreta och klara besked om att SJ och posten kansamarbeta, är jag starkt beredd att gå fram med förslag till som helttillgodoser den socialdemokratiska reservafionen. Mén så länge verken självaarbetar med detta skall de få göra det.