prot · G409139 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:139 Förhandlingarna leddes till en början av förste vicefalmannen. 1980/81:34om mellankommunala skatterätten (prop. 1980/81:143) Utskottets hemställan bifölls. 2 § Skadeståndsansvaret för omhänderhavd egendom Föredrogs lagutskottets betänkande 1980/81:13 omskadeståndsansvaret för omhänderhavd egendom. 98LENNART (): När den nya skadeståndslagen trädde i kraftden innebar detta att arbetstagarnas skadeståndsansvar kraftigtbegränsades. Den nya lagen var ur flera synpunkter mycket välmotiverad, inteminst med hänsyn till sociala skäl och ur riskfördelningssynpunkt. Tidigaregällde i princip fullt skadeståndsansvar för arbetstagare som genom fel ellerförsummelse i sin tjänst vållade arbetsgivaren eller tredje man skada. Medarbetstagare likställs enligt skadeståndslagen värnplikfiga och andra somfullgör i lag föreskriven tjänstgöring. Därmed är vi inne på den mofion som behandlas ilagutskottets betänkande nr 13. Motionären framhåller att krigsmakten åriigen tillfogashögst betydande förluster på grund av atf de värnpliktiga inte förmåråterställa den materiel som de har fått sig anförtrodd. Enligt motionärensuppfattning är skadeståndslagens nuvarande formulering delvis orsak härtill.För aft komma till rätta med de problem som materielförlusterna innebärföreslås i motionen att skadeståndslagens 4 kap. 1 § skall skärpas i sinformulering, så att ett större skadeståndsansvar läggs på den värnpliktige. Skadeståndsansvaret för omhänderhavd egendom Vi reservanter anser att detta är ett alltför långtgåendeförslag. Vi hävdar att det bör vara de militära myndigheternas sak att rättatill problemen i det här avseendet. Jag vill särskilt framhålla aftöverbefälhavaren har förordat vissa åtgärder i skrivelse . Där fasupp frågor om märkning av materiel, statistik och redovisning avseende maferielförlusfer,försök med försäljning av viss begärlig materiel, utbildning i maferielfjänstför yrkesofficerare och även regler för maferielkonfroll. Atf sådana och liknande åtgärder vidtas av de militäramyndigheterna anser vi reservanter vara den rätta vägen för att komma tillrätta med de problem som uppstår när materiel försvinner. Den uppfattning vihävdar förstärks av den sammanställning över maferielförlusfer som finns fogadtill försvarsutskottets yttrande fill lagutskottet. Sammanställningen visar atfmaterielförlusterna infe längre ökar, utan snarare har stabiliserats på en vissnivå. Deffa är ytterligare ett belägg för att det är de militära myndigheternassak att klara upp de problem som man har atf brottas med när viss materielförsvinner. Att ta till en översyn av skadeståndslagen eller ändra i den anservi icke vara en rekommendabel väg att gå. Jag yrkar bifall fill reservafionen. 99OLLE (): har refererat den motion avAllan , , som vi behandlat i lagutskottets betänkande nr 13.Motionären menar atf erfarenheterna av skadeståndslagens tillämpning inom detmilitära området är sådana att det bör ske en översyn av gällande bestämmelser. hänvisar i sin motion fill en rapport frånRRV. Enligt denna rapport uppskattas de årligakostnaderna för förlorad materiel fill mellan 25 och 30 milj. kr. Det är enoacceptabelt hög nivå. säger atf def nu har stabiliserat sigoch att föriusterna infe längre stiger såsom de har gjort fidigare. Men omkostnaderna har stabiliserat sig, så är det ändå på en så hög nivå att del intekan tolereras, utan man måste vidta åtgärder. Den materiel som försvinner är "särskiltbegärlig" materiel, t. ex. vindrockar, mössor, skjortor, sovsäckar,bajonetter, kompasser och kikare. Maferielen anmäls ofta saknad under de sistaveckorna av de värnpliktigas tjänstgöring. gäller enligt skadeståndslagens 4kap. 1 § att arbetstagare är ansvarig för skada, som han vållar genom fel ellerförsummelse, endast i den mån synnerliga skäl föreligger med hänsyn tillhandlingens beskaffenhet, arbetstagarens ställning, den skadelidandes intresseoch övriga omständigheter. Som sade likställs värnpliktig somfullgör i lag föreskriven tjänstgöring med arbetstagare. Jag vill erinra om att vid lagens tillkomst ifrågasattesom man skulle använda def mycket starka begreppet "synnerliga skäl", ochom man inte i stället borde använda begreppet "särskilda skäl". I enreservation från moderater, centerpartister och folkpartister i lagutskottetmenade man alt detmjukare begreppet "särskilda skäl" borde användas. Utskottet har inhämtat yttranden över mofionen från olikamyndigheter. Flertalet ställer sig positiva till motionens syfte. , som har yttrat sig över motionen, förordar att reglerna föransvar i fråga om militär utrustning ses över utan dröjsmål. framhåller aff den militära verksamheteni hög grad förutsätter att både anställda och värnpliktiga känner ansvar försina uppgifter och aff brister i utrustningen i krig direkt kan påverkamöjligheterna att lösa uppgifterna och att själv överleva. Enligt lagutskottets mening visar domstolspraxis aft defendast är i mycket speciella fall som skadevällande militär åläggsskadeståndsskyldighef. Def är t. o. m. säatt mani Värnplikts-Nytt medhänvisning till skadeståndslagen har uppmanat de värnpliktiga aft blåneka ochaldrig betala för förlorad materiel. Mot den bakgrund som jag här har redovisat är det enligtlagutskottets mening erforderligt att gällande bestämmelser blir föremål föröversyn. Översynen bör inskränka sig till skadeståndsskyldighefen förvärnpliktiga och annan personal inom försvarsmakten. Majoriteten menar att detförslag som reservanterna lägger fram, att man skall avvakta de åtgärder sominitieras av ÖB. Jag beratt få yrka bifall till utskoffefs hemsfällan. Internationella rättsförhållanden rörande äktenskapsrättsverkningar Utskottets hemställan bifölls med150 röster mot 149 för reservationen av m. fl. 1 ledamotavstod från atf rösta. 3 § Internationella rättsförhållanden rörande äktenskapsrättsverkningar Föredrogs lagutskottefs betänkande 1980/81:18 ominternationella rättsförhållanden rörande äktenskaps rättsverkningar. 100MARGARETA (): Det var väl ganska många av oss som blevupprörda över ett skilsmässofall som vi kunde läsa om i tidningarna för ungefärett halvår sedan. Det var en svensk kvinna som varit gift med enösterrikisk man. Vid skilsmässan fick mannen hela makarnas gemensammafastighet, som hustrun fill största delen betalat, och även alla inventarier,ja, t. o. m. husfruns smycken. Många trodde väl atf något sådant här inte kunde hända ochatt det måste vara juridiskt fel. Men ärendet hade behandlats ända upp i högstadomstolen. Giflermälsbalken var nämligen infe fillämplig, eftersom inte bådamakarna var svenska medborgare. I det här fallet bestämdes i ställetförmögenhetsförhållandena av lagbestämmelser i . Till grund för ettsådant här beslut ligger lagbestämmelser . Om tvåmakar inte har äktenskapsförord eller annat skriftligt avtal är det 8 protokoll 1980/81:136-139 Nr 139 nämligen lagen i mannens hemlandsom gäller. Och i mänga länder gäller en Onsdaeenden äktenskapslagstiftning som inte gerkvinnan några ekonomiska rättigheter. 13 mai1981 Sådana förhållanden i vårt egetland måste vara helt oacceptabla när det gälleräktenskapets rättsverkningar och strider också mot rådande officiella Nvanarnnreeler uppfattningar både i och i FN. Inte heller urjämsfälldhefssynpunkt kan ett sådant här förhållande accepteras. En ändring av lagen bör därför komma till ståndsnarast. Den invandring som vi haft till vårt land gör attdetta problem har blivit alltmer aktuellt. Vi vet nu också utgången av sådanahär tvister vid skilsmässa genom högsta domstolens prejudicerande dom, Familjelagssakkunniga.som varit verksamma ochsom kommit med en rad delbetänkanden, har inte ännu tagit upp den här frågansom jag aktualiserat! Men jag anser del mycket angeläget alt sådanahär könsdiskriminerande rättsverkningar av äktenskap tas upp med'förtur. Till min glädje instämmer också utskottet i alltväsentligt i vad jag och övriga motionärer framhållit i de här aktuellamotionerna. Också utskottet anser det angeläget att de nuvarande reglerna påområdet ersätts med mera tidsenliga bestämmelser. Utskottet har också försökt ta reda på nårfaniiljelagssakkunniga kommer att ta upp de här nämnda rättsförhållandena.Möjligen kommer detta atf ske . Under sådana förhållanden har jaginget aft erinra mot att motionerna och utskottsbetänkandet överlämnas tillfaniiljelagssakkunniga- Och med det, fru talman, ber jag aff få yrka bifall filllagutskottets hemställan i betänkande nr 18. Utskottets hemställan bifölls. 1980/81:19om begränsning av redares skadeståndsansvar Utskottets hemställan bifölls. 5 § Nya namnregler Föredrogs lagutskottets betänkande 1980/81:20 om nyanamnregler. 101 (): Ofta hör vi i debatten att kvinnor och männumera är formellt lika. Det är en vanföreställning som så många andraförestiillningar på jämställdhetens område. En av de formella ojämlikheternafinns i namnlagen. Ojämlikheten i namnlagen är också ett uttryck för enförmyndarmen-talitet och en övernifisk byråkrati, och den ger upphov fillmängder av praktiska problem i det vardagliga livet. Främst är det kvinnor somdrabbas Man kan fråga sig varför vi politiker över huvud tagetmåste lägga oss i vad människor skall heta i förnamn såväl som i efternamn. Detborde finnas väsentligare områden atf använda våra resurser till än atf blandaoss i vad människor skall heta. Likväl har vi nu en namnlag, och så länge del är fallet ärdel vikfigt aft den infe är en belastning för den enskilde och motverkarjämställdhet och valfrihet. Jag vill för kammarens ledamöter redogöra för någraav de bisarrheter som namnlagen innehåller, och det skall jag göramed följande exempel: har på sitt jobb tre kolleger med sammanamn. De finner det ganska opraktiskt - de får varandras telefonsamtal ochpost. skall gifta sig med och vill ta hennesefternamn för att lösa de praktiska problemen. Han vänder sig till pastorsexpeditionenmen blir hänvisad till patentverket i . På patentverket får hanbeskedet att riksdag bestämt aff det t. v. kostar honom . aft byta namn, aft han måste ansöka om detta namnbytesamt att det är möjligt att ta hustruns efternamn bara om det finns synnerligaskäl. Dessutom får den upplysningen atf , om honskall behålla sitt flicknamn, måste anmäla det till pastorsexpeditionen. Enligtlagintentionen skall hon hela . Detta är helt gratis, och AnnaRosengrens namnbyte sker utan aff hon behöver fylla i blanketter. På jobb finns tre . AnnaRosengren behåller sitt namn av praktiska skäl. Men det är infe slut medförmynderiet för det. Om skulle ångra sig efter bröllopet fårhon gärna anta namnet . Men om hon antar namnet får hon sedaninfe återta sitt flicknamn med mindre än att hon måste ga fill patentverket.fylla i blanketter och betala avgiften på . Det här är naturligtvis helt orimligt, och namnlageninnehåller dessutom betydligt fler praktiska problem än just de här. har enutredning arbetat med namnlagen och kommit med ganska bra förslag tillförändringar. Utredningen tillsattes och blev klar . men ingenfing har hänt. Här i kammaren har justitieministern hänvisat fill attetfaär en känslig fråga-och självfallet är def enkänslig fråga för kvinnor aft de inte kan få behålla sina efternamn på likavillkor som männen - och vidare har justitieministern hänvisat till att manmåste avvakta resultatet av de övriga rtordiska ländernas arbete på derasnamnlagar. - Det är bara det aff man i de andra nordiska länderna hänvisar tillsamma skäl. har emellertid utskottet välvilligt behandlat denmotion som jag och några andra folkpartister har väckt, och utskottet har ocksågivit till känna att det bör komma ett förslag till . Därför tänkerjag nöja mig med den utskottsbehandlingen och skall inte yrka bifall tillmotionen. Innan jag slutar mitt anförande vill jag säga att ocksåbehandlingen i utskottet av och motion har varittillfredsställande. Motionärerna har i motionen tagit upp frågan omförnamnsbyte i samband med adoption av utländska barn och påpekat all framförallt Nr 139 frireligiösa grupper kommit i kläm.Även i det fallet har utskottet uttryckt den förhoppningen aft det skall komma ett förslag från regeringen. Onykterhet i trafik till sjöss Jag nöjer mig med detta. Utskottets hemsfällan bifölls. 6 § Onykterhet i trafik till sjöss Föredrogs lagutskottets betänkande1980/81:21 om lagstiftningen rörande onykterhef i trafik till sjöss. 102 (): I föreliggande betänkande behandlas tremofioner med krav på att den trafiknykterhetslagsfiftningsom gäller på landskall utsträckas att gälla även fill sjöss. Deffa innebär att des. k.promillegränserna för rattfylleri och rattonykterhet också skall gällasjöfiirten - både när det gäller den yrkesmässiga sjöfarten och när det gällerförande av fritidsbåt. Den här frågan är inte precis ny. Den har behandlats iriksdagen vid ett flertal olika fillfällen under 1960- och 1970-talen.Utskottets majoritet har med hänvisning till tidigare behandling av frågan ickeansett sig kunna tillstyrka vare sig den socialdemokratiska mofionen. densom väckts av och och i vilken begärs attregeringen skyndsamt skall utreda möjligheterna atf låta motsvarigheten tilltrafiknyk-terhetslagstiffningen gälla också till sjöss, eller de båda mofioner somväckts av för det första folkpartisterna för det andra av m. fl. och i vilka man anhåller om ett direktlagförslag om införande av de s. k. promillegränscrna även till sjöss. fru talman, med bara några ord kommentera någraav de vanligaste argumenten mot införande av de här reglerna även till sjöss.Men lät mig först understryka det allvarliga läge som råder med en ständigtökad onykterhet icke minst bland frilidsbåtförarna. Den här allvarligasituationen är det ju inte heller någon som vill förneka. Och naturligtvis hörproblemen samman med det ständigt ökande antalet fritidsbåtar. Att någontingdärför måste göras tror jag säkerligen att vi alla är överens om. Jag anser attdef infe är nog med atf - som utskottets majoritet gör - sätta sin lifuteslutande fill ökade informationsinsatser. Man kan nämligen inte bortse frånden preventiva betydelse som ett införande av samma promillegränser till sjösssom dem som gäller för vägtrafiken skulle ha. och jag, som ärfolkpartiets representanter i lagutskottet i den här frågan, hat därförreserverat oss. och vi hemställer att med bifall till den socialdemokratiskamotionen och med anledning av de båda folkpartistiska motionerna hos regeringenbegär en översyn av sjölagen med inriktning på aft i sjölagensstraffbestämmelser skärpa kravet på nykterhet efter mönster avtrafikbroftslagen. Motståndarnatill att promillegränserna skulle införas också till sjöss a. fill aff båtlivets speciella villkor är sådana atf det skulle vara Nr 139 svårt aftefterleva en promilleregel. Man hänvisar till aff ett stort antal båtar den användsför övernattning och all bålarna ofta används som bostad. skulle,säger man, kunna vålla gränsdragningsproblem t. ex. om man efter en _ middagmed alkoholförtäring finner det nödvändigt att flytta båten. skullei så fall innebära brott mot bestämmelserna om promillegränserna, /m jqs vilket detalltså inte gör med nuvarande bestämmelser. Def är, fru talman, svårt atfförstå alt en liknande situation inte skulle kunna uppstå t. ex. på en campingplatseller vid en parkeringsplats. Husvagnarna ersätter ju ofta bostadenunder sommaren, och def kan väl också för deras ägare vara angelägetatf flytta på ekipaget efter en liknande middag. chaufförenskyldig till trafikbrott. Är det däremot fråga om atf flytta en båt, skall detvara sfraffritl även om man utsätter sig själv och andra för fara. är svartatt förstå den här logiken. Låt mig för atf klargöra saken ytterligare få hänvisa tillett par rättsfall. Enligt ett rättsfall dömdes en alkoholpåverkad förrattfylleri därför atf han inom garaget fört sin bil. Ett annat rättsfall, frånl966. visar atf en person som varken förde eller avsåg att föra sin bil längresträcka än vid flyttning av bilen från en parkeringsplats annan för att undvika att behöva ändra bilens uppställning,av högsta domstolen dömdes till dagsböter för rattonykterhet. Flyttningen avbilen ägde rum , då annan trafik över huvud taget infe förekomi närheten och dä förhållandena även i övrigt var sådana att körningen ej varägnad aft framkalla fara för trafiksäkerheten. Man må naturligtvis ha vilken uppfattning man vill om detberätfigade i domarna som sådana. Jag bara konstaterar att vi har strängabestämmelser när del gäller rattonykterhet i trafiken, och ingen har hellerkrävt att vi skall lätta på dessa. Vi menaratt alkolhol och trafik inte hörihop, och om det är vi tydligen mycket ense. Många människoliv har ocksåräddats genom att dessa bestämmelser funnits. Dä är det för mig svårt aftförstå def logiska i att vi stillatigande accepterar atf andra regler gällerfill sjöss - som vi måste konstatera aft stora skador till liv ochegendom åstadkommes därför att alkohol i samband med trafiken på sjön tolereraspä ett sätt som inte är fallet i fråga om vägtrafiken. Någon skillnad ur ansvarssynpunkt mellan bilföraren sommåste flytta sitt fordon och båtägaren som måste flytta'sin bål kan jag inte sei det här sammanhanget. Några bärande skäl atf ur trafiknykterhetssynpunktbehandla de här personerna olika kan jag infe heller finna. På det här sättet kan man säkerligen vederlägga alla olikaargument som framförts i debatten mot införande av en promillegräns också fillsjöss. Andra argument är atf def är svårt atf övervaka efterlevnaden av sådanahär bestämmelser till sjöss. Jag medger detta, men jag vill peka påatt vi inte heller i fråga om övervakningen av vägtrafiken har tillräckligaresurser. Men ingen kommer ända på idén all vi därför skall ta bortpromillegränserna beträffande vägtrafiken. Slutligen,fru talman, förtjänar det att framhållas att uppfattningarna har Nr 139 varit delade vidremissbehandlingarna av de betänkanden där den här frågan Onsdaeen den behandlats. Def är självklart aft man gärna skulle vilja få till stånden bättre 13 mai1981 tingens ordning utan ytteriigarelagstiftningsåtgärder. hopp till ett förnyat krav på information filt båtägarna om riskerna med Onvkterheti trafik alkoholförtäring fill sjöss. Jag ställer naturligtvis upp bakomdetta, och jag till siöss skulle vara myckel glad, om sådanahär välmenande uttalanden kunde få Tyvärr pekar utvecklingen inte på att insikten om alkoholens farlighetökat inom vårt folk. Då man inte kan bortse från den av mig tidigare nämndapreventiva effekt som en skärpt lagstiftning kan få. har vi från folkpartiefssida kommit fram fill atf det är angeläget med sådana åtgärder som krävs såväli den socialdemokratiska som i de båda folkpartistiska motionerna. Jag berdärför, fru talman, med delta bara all få yrka bifall till den reservation somär fogad vid lagutskottets betänkande nr 21. 103 (): Vid lagutskottets betänkande 1980/81:21 om onykterhef fillsjöss har, som sade, fogats en reservation från honom och OlleGrahn med anledning av fre mofioner som inlämnats . I motionerna framförs önskemål om ändring av sjölagensbestämmelser om ansvar vid onykterhet till sjöss. Denna viktiga fråga har, som också sade, vidett flertal fillfällen fidigare varit föremål för prövning.Utskottet har då ständigt framhållit viklen av att bålägarna informeras om derisker som är förknippade med alkoholförläring till sjöss. De gäller för såvälförare som passagerare. har under de år då han har suttit ilagutskottet anslutit sig fill dessa formuleringar, . Beträffande de risker som finns vid onykterhet i trafikfill sjöss råder ingen meningsskiljaktighet mellan utskottet och reservanterna.Det som skiljer oss åt är att reservanterna vill ha förslag till skärptlagstiftning, medan utskottets majoritet däremot anser aft det i första handrör sig om en informationsfråga. Med tanke på att def infe finns någotbåtregister och med tanke på att bevakningsmöjligheterna är begränsade anserutskottet att en förändring f. n. inte är genomförbar. En registrering av fritidsbåtar vore, som jag ser def, ettförsta steg i riktning mot att aktualisera en lagstiftning. Efter regeringensbemyndigande är 1975 tillkallades en särskild sakkunnig för att ytterligarepröva frågan om registrering av fritidsbåtar. 1977 avlämnades ett betänkande. Båtliv2 (SOU 1977:25). Betänkandet, som har remissbehandlafs. är jämtefritidsbåtsufred-ningens förslag föremål för överväganden inomregeringskansliet.. I avvaktan pä en proposifion i frågan och med hänvisningtill vad utskottet anfört yrkar jag bifall till utskottets hemställan ochavslag på reservationen. Denjämförelse mellan en husvagn och en båt som gjorde föranledermig nära nog atf säga: Ni som inte förstår skillnaden -åk infe uf till 104BERNT EKINGE (fp) replik: Nr 139 Jag skall gärna medgeatt jag, som säger, 1978 den anslöt mig fillutskottets uttalande den gången. Jag gjorde det givetvis i [3 jgj 198I samma förhoppningsom de övriga, nämligen aff en informationskampanj _ Onykterhet i trafik till sjöss skullekunna få någon effekt. Jag gjorde def också mot bakgrund av atf vi då hade atfförvänta oss något resultat av del betänkande som nämnde. Men defkommer alltid en tidpunkt då man inser att def inte går att vänta , dåolyckorna blir fler och fler. Vi reservanter anser aft vi nätt den tidpunkten,och då tycker jag all del är rimligt att fullfölja denna ståndpunkt med enreservation. Jag beklagar aff utskottets majoritet i den här omgången inte harvelat gå på samma linje. Jag har dock förhoppning om både att de utredningarsom föreligger skall bearbetas ytterligare och att utskottet ett annat årkanske har kommit ytterligare ett steg längre fram. Till def som Sfig Olssonavslutningsvis sade vill jag lägga att jag naturligtvis infe gjorde enjämförelse mellan att åka bil och atf åka båt. Det tror jag infe ens att StigOlsson vill påstå. Men skillnaden är infe stor mellan aff vara alkoholpåverkadi en båt och aff vara det i en bil. Def är det som frågan gäller. Jag skullevilja säga till och fill kammarens övriga ledamöter att den som äralkoholpåverkad inte bör ge sig ut vare sig i båt eller i bil. 105 () replik: Jag delar uppfattning om attregeringen har hållit på väldigt länge med den här frågan. Jag vet infe omdagens läge gör atf det kommer att gå så mycket snabbare. Men vi kan väl hoppasaft vi snart får den här frågan ur världen, fördetta med ett båtregister har juvarit dilemma - . Det finns självfallet mycket attsäga om sjösäkerheten, och visst är det vikfigt aff slå fast att nykterhet påsjön i och för sig är eff måste. Def anser åtminstone jag för min del, och dettror jag atf också majoriteten i utskottet gör. Vi skall komma ihåg aft det ärdyra båtar som finns ute pä sjön. Samtliga försäkringsbolag harbeslutat att om en båt blir skadad och det visar sig att vederbörande båtförareförtärt alkohol går han miste om ersättning. Ansvaret måste läggas på förarenav båten. Det är därför som vi tycker att det är så viktigt med information ochmed ett register. 106BERNT EKINGE (fp) replik: Def är naturligtvis riktigt att det inte harskett någonting, varken under den socialdemokratiska regeringens tid -utredningsförslaget lades ju fram 1975 - eller under de följande regeringarnastid. Jag tror att vi gemensamt beklagar detta. Vi är naturligtvis överens omvikfen av nykterhet till sjöss och till lands. Jag vill inte på något sättifrågasätta aft vi skulle ha olika uppfattning när det gällerangelägenhetsgraden härvidlag, men vi har litet olika uppfattning omnödvändigheten av att nu vidta ytterligare åtgärder. På denna punkt lär vi intekomma längre , men jag hoppas atf vi får kompletteranderegler för att därmed inskärpa vad vi är överens om, nämligen nödvändigheten avnykterhet också till sjöss. Onykterhet i trafik till sjöss 107 (): Som redan poängterats här i debatten är välalla i princip överens om att trafiksektorn skall vara alkoholfri när det gällersåväl trafiken till lands och dll sjöss som i luften. Alla förare i motortrafikhar ansvar inte bara för sig själva och de passagerare som de själva har handom ulan också för sina medtrafikanter. Man bör ha enhetliga regler till lands och fill sjöss närdef gäller trafiknykferhetslagstiftningen.