prot · G40998 · 1980-12-31 00:00:00 — Det borde också den svenske utrikesministernkänna till. Jag har svårt att förstå hur ett svenskt medlemskap i denalliansfria rörelsen skulle kunna strida mof vårt lands formuleradeneutralitetspolitik. Jag vill därför avsluta med atf upprepa följande frågor:Om regeringen inte vill delta i den alliansfria rörelsen med fullt medlemskap,varför kan man inte i så fall delta som observatör? Är regeringen beredd aft ifortsättningen delta som observatör i den alliansfria rörelsens arbete? Utrikes- och handelspolitisk debatt föreslår att vi skall ta med hansparti i en gemensam vädjan fill stormakterna om förhandlingar till förmån förnedrustning av kärnvapen och - antar jag - vapen i allmänhet. Den nedrustningspolitik som bedriver, inom FN ochi övrigt, är förankrad hos och utformas sedan vidare av regeringen.Def krav på en europeisk nedrustningskonferens som vi förde fram i fanns-vilket jag påminde om i den utrikespolitiska debatten - också i ensocialdemokrafisk motion. Det är dock varken socialdemokraterna eller densvenska regeringen som har hittat på idén om en europeisk nedrustningskonferens,men vi stöder den tillsammans. Jag tror därför inte atf omvärlden svävar i något somhelst tvivelsmål om att def i finns en genuin polifisk opinion bakomden svenska nedrustningspolitiken. Jag tror inte heller atf det nödvändigtvisskulle gagna vår trovärdighet, om vi gjorde nägon manifestation bara för atttala om att även vänsterparfiet kommunisterna är med i denna enighet. Det gäller allra helst som jag infe blir rikfigt klok pävad def är för sorts utrikespolitik som kommunisterna egentligenvill föra. De bekänner sig till alliansfriheten, men insisterar samfidigt päatf skall gä med i en organisation vars syfte är att de medverkandeländerna skall samordna sin utrikespolifik. Därmed är vänsterpartietkommunisterna berett aft ge avkall på det som i varje fall de övriga parfiernai Utrikes- och handelspolitisk debau menar med alliansfrihet. Att jag gjorde en jämförelse mellan den alliansfriarörelsen och EG har inte någonting aft göra med hur demokrafisk resp.organisafion är. Jämförelsen med EG är uppenbar av just den anledningen ätt manockså inom EG försöker åstadkomma en utrikespolitisk harmonisering. Def skälsom var mest tongivande när avstod från atf ansöka om medlemskap i just att det inte var förenligt med den svenska alliansfriheten aft görasig beroende av andra länder när def gäller utformningen av vår egenutrikespolifik. När def gäller Sydafrikalagen så är denna, vid en internationelljämförelse, långtgående. Den har utarbetats i sarharbete med riksdagspartierna.Utöver denna lag vill , på många områden, införa vittgående sankfionermot . Men vi har sagt atf vi i första hand bör göra det genom attkräva beslut om sanktioner i . Också deffa handlingssätt är ilinje med fastslagen praxis för svensk utrikespolitik. Det vore bra om allapartier i kunde ställa sig bakom denna praxis. vill jag, herr talman, ta upp frågan omregeringens ansvarsområde. Man kan inte undgå att notera att det ämnetbehandlas något olika beroende på om vederbörande nu sitter i regeringen ellerinfe längre gör detta. I sak har jag inget som helst att invända mot defprincipiella resonemang som för. En regering har det politiskaansvaret i landet för de verksamheter som regeringen har inflytande över. Ochdef ansvaret är helt och odelbart. Samfidigt är det självklart aft statsråd som av massmedia,konstitutionsutskott eller oförvitliga utredningsmän, tillsatta av den egnaregeringen, ställs inför frågor om de har sett det ena eller det andra papperetsvarar på dessa frågor. De svarar naturligtvis atf de infe har sett papperet,om de infe har gjorf det och att de har sett det, om de har gjort detta. Denrätfen måste varje människa ha. Men det innebär bara aft man fogar informationfill diskussionen om hur ett ärende har handlagts. Beslutet - i den mån det rörnågot som regeringen har anledning att befatta sig med - har naturligtvisregeringen ansvar för, eft ansvar som den inte kan skjuta ifrån sig på någonannan. Det finns dock också en annan princip som infe bör glömmasbort i defta sammanhang och som också den är grundläggande för den svenskakonstitutionen. Det är aft det finns bodelning mellan regeringsmakten ochämbetsverken. Ämbetsverkens ledningar utses av regeringen men arbetar i övrigtoberoende av regeringen -och bör så göra. Detsamma gäller i än högre gradstatliga företag. Ledningarna för dessa företag är också utsedda avstatsmakterna. Skall vi ha ett decentraliserat samhällssystem, måste vi medgede statliga företagen stor frihet. måste vi naturligtvis också litapå aft de uppgifter vi får från deras företagsledningar och ämbetsmän iförvaltningen är korrekta. 12 (); Inte kan detta gälla oss! Det tycks fakfisktfinnas många svenskar som resonerar så under den nuvarande ekonomiska krisen.De tror, eller säger sig tro, att den gigantiska omfördelning av jordensrikedomar -den största pä - som pågår mellan oljeproducerande stater ochandra länder infe skulle ha någon betydelse för oss, en av världens mestoljekonsumerande stater. Att världshandelns nivå 1980 enligt var lägre änsedan 1975 betyder intet för exportstafen . Vi bör utan vidare kunnavara kvar i vår materiella välfärd, i den kanske högsta levnadsstandarden ivärlden, med nyttighefers mångfald, en enastående samhällsservice och medförmåner av olika slag, som om intet hade hänt. På liknande sätt är det i fråga om säkerhets- ochförsvarspolitiken. Vår långa fredsperiod kommer att fortsätta, det garanteraross en givmild försyn. Våra grannländer har härfagits - infe vi. I , vårsvårt hemsökta världsdel, har två förödande världskrig rasat med miljoner ioffer. Men icke kan sådant hända oss! När man tar del av vissa inlägg i vår säkerhetsdebatt,undrar man ibland varifrån denna optimism kommer. Infe är den realisfisk. Vårregion av världen är icke mindre utsatt än andra, snarare mer.Kärnvapenupprustningen berör våra landamären. Norr om oss, i , liggervärldens största centrum för kärnvapenrobotar och kärnvapenförsedda ubåtar.Söder om oss står stora konventionella fruppstyrkor mof varandra. Och på ensida. , finns 200 ramper installerade för SS-20, ettförstörelsemedel med en sprängstyrka vida överlägsen . Och denandra sidan, NATO, förbereder liknande terrorvapen, kryssningsrobofar och Pershingrobofar,att installeras , Uppgiften aft verka för en internationellt balanseradkärnvapennedrusf-ning är enligt vårt sätt atf se vår tids största ochallvarligaste fråga, Alla krafter måste sättas in härpå. Den stora förintelsen,, då få överlevande kommer att lyckönska de döda, får infe blialternativet. Målsättningen bör vara, som det heter i regeringsdeklarationen"atf nå fram till reala minskningar av kärnvapenarsenaler i både öst ochväst". Qch är målet aft helt förstöra kärnvapenlagren. Detmålet ligger avlägset. Beklagligt är i det sammanhanget atf supermakternasSALT-process ännu icke kunnat återupptas. Men ansvaret är faktiskt icke barasupermakternas; även några andra stater vill vara med i den allvarsamma kärnvapenleken.Samfidigt är det klart, vilket också framhålles i regeringsdeklarationen, aftvad som händer på kärnvapenområdet icke kan anses isolerat från utvecklingen avde s. k. konventionella vapnen. Svensk opinion är i denna del enig. Oberoende av partifärghar olika regeringar sökt verka för en internationell nedrustning. Tyvärr harvi icke varit framgångsrika. måste redovisas som förloradeår för nedrustningen. För detta har ingen svensk regering något ansvar. Jag instämmer helt i vad som står iregeringsdeklarationen i denna del men även i allt väsentligt i vad uttalade. Möjligen vill jag göra en reservation för optimism ommöjligheterna att Utrikes- och handelspolitisk debatt Utrikes- och handelspolitisk debatt väcka den allmänna opinionen. Man får infe glömma bort atfdef i vissa stater i inte finns utrymme för en allmän opinion. Därråder organisafionsförbud, och där kan den som startar en fredsrörelse räknamed en påhälsning från KGB ganska snabbt - kanske rent av sankfioner i form avnågra år i fängelse eller arbetsläger. Def är med andra ord infe möjligt attjämföra den allmänna opinionen i väst och öst. Den senare saknar möjlighet attkomma fill uttryck, och det försvårar vad förväntar och hoppas. Vid den nu pågående säkerhetskonferensen i harsvenska förslag tilldragit sig en berätfigad uppmärksamhet, och förslagen frånvår sida om utvidgade, förtroendeskapande åtgärder mellan kan t.o. m. bli framgångsrika efter senaste uttalande. Därmed vore ettringa, mycket ringa, men dock sfeg taget mot en europeisk nedrustningskonferensmed defta som viktigaste ämne. Flera stater, däribland , har som bekanterbjudit sig att stå som värd för en sådan konferens. Tålmodigt och uthålligtmåste vi fortsätta våra strävanden, även om resultaten dröjer. Def får aldrig glömmas bort aft svenskt konventionelltförsvar - något annat finns ju inte - icke är avsett för angrepp. Det råder, som försvarskommitté framhåller i sitt senastebetänkande, inget motsatsförhållande mellan våra åtgärder i internafionellasammanhang för att undanröja krigsrisker och minska rustningarna och våra egnaåtgärder för atf trygga vår egen säkerhet och trygga stabiliteten i vårtnärområde. Av den debatt som förs framgår aft icke alla anser detta utanförmenar att arbetet för nedrustning, internafionellt sett, också kräverreduktion av vårt eget försvar. Vårt försvar är fredsbevarande,och en reduktion skulle i stället skapa ett tomrum, som kunde vara åtråvärt föromgivningen, och därmed skulle skapas nya krigsrisker i ett alldeles stabiltområde. Målet för vår utrikespolitik är dock aft bevara Sverigesoch det svenska folkets självständighet och nationens oberoende. Detta anser vibäst kunna ske genom en alliansfri politik som kan trygga vår neutralitet ikrig. Och denna vår polifik skall stödjas av eff efter våra förhållanden starktförsvar. Men vi är samfidigt medvetna om vårt ömsesidiga beroende folk ochnationer emellan, vilket i sin tur medför ett starkt engagemang och ett behovav att redovisa våra synpunkter i viktiga internafionella frågor. Även därmedvill vi markera vår oberoende ställning. Emellertid har vår debatt på hemmaplan i ringautsträckning ställt händelser och utveckling ute i världen i relation tillsvensk säkerhetspolitik. Inläggen i tal och massmedia har oftare avsett attstimulera fill ställningstaganden än till att analysera eller belysaeventuella återverkningar i värt eget näromräde. Tonvikten i debatten har iSverige, som en forskare framhöll, mest legat på icke-europeiskafrågor, tredje världen och nord-sydfrågan. Våra egna problem har kommit iskymundan, i den mån de över huvud taget behandlats. har def rent avtyckts som om engagemanget, lusten att engagera sig, vuxit med avståndet. Försiktigheteninför våra nordiska och europeiska problem har varit märkbar. att tala om än om . Just nu äger emellertid i vår omedelbara närhet enutveckling rum, som nära berör oss som Östersjöstat. I har sedan förrahösten en frihetsrörelse gentemot såväl sovjetsystemet som bundenheten fill uppstått genom en ny och oberoende fackföreningsrörelse.Den har mötts av misstro och rädsla av stats- och partiledningar, som iförändringen ser eff hot mot sin egen maktsfällning. Hotelserna har blandatsmed erinringar om tidigare invasioner i grannstaterna 1956 och 1968. Militärhar marscherat upp, och nya manövrar sägs just nu pågå med deltagande avpakfanslufna trupper, däribland östtyska. Men många skäl talar ur sovjetisk synpunkt emot nyainvasioner, icke minst förnuftsskäl. Nog borde eftertanken säga att stabilitetoch lugn i detta fall aldrig kan säkras på lång sikt med pansarvagnar eller andramilitära maktmedel - i lika litet som i . Även det polskafolket borde få forma sin egen framtid, fritt från yttre inblandning eller inreförtryck. Konsekvenserna för stabiliteten i för framfiden kan eljestknappast överblickas, ej heller de omedelbara följderna. För gäller, om def värsta skulle inträffa, atf viär det närmaste andningshålet, den närmaste icke paktbundne grannen. Vilkapåfrestningar kan infe vår vakthållning vid gränserna därigenom komma atfutsättas för? Är vi beredda härtill? Och får vi resurser atf för framtidenhävda vår neutralitetspolitik i motsvarande lägen? Våra försvarspolitiker haralla skäl atf fundera häröver. Värdet av en kärnvapenfri zon i , som just nudiskuteras, bör också belysas och analyseras. Förutsättningen för en sådan äratt man är överens om vilka områden en sådan zon skall omfatta och aft berördastater godtar överenskommelsen. är icke kärnvapenfriff, finns sex sovjefiska ubåtar med tillhörande kärnvapenbestyckning. Denordiska staterna är däremot fria från kärnvapen. Men en zon bör omfatta heladet geografiska samt därjämte också - som med all rätt framhålles iregeringsdeklarationen - kärnvapen som är avsedda för mål inom zonen, ärstationerade nära zonen eller har en sådan räckvidd atf de är lämpade attsättas in mot mål inom def nordiska området. I debatten här hemma synes en del missuppfattningar hauppkommit, och några tycks anse att de danska och norska regeringarna ickelängre hävdar dessa förutsättningar. uttalanden ger emellerfid vid handenaft dessa regeringar står fast därvid; lika klara uttalanden föreligger frånSovjetunionen om att sådana förutsättningar aldrig kan accepteras i sambandmed diskussion om en nordisk kärnvapenfri zon. Vidare tillkommer en annan synpunkt. Förespråkarna för enzon tycks utgå från att kärnvapenmakter skulle utfärda en garanti för aft inteangripa med kärnvapen, och till denna garanfi skulle säkerligen ocksåknytas villkor. Därmed skulle dessa stater också få ett legitimt skäl aftbedöma vårt sätt aft uppfylla villkoren, f. ex. om vi är berätfigade tillfortsatt garanti. Därvid skulle eff nytt element införas i vårneutralitetspolitik, vilken vi nu förbehåller oss rätten att definiera själva. Utrikes- och handelspolitisk debatt Utrikes- och handelspolitisk debatt Små stater torde, herr falman, överhuvud taget göra klokt i atf lyssna fill erbjudanden om garantier ellerutfästelser från stormakter med allra största försiktighet. Vi minns från andravärldskrigefs förhistoria hur ickeangrepps-garantier var av noll och intetvärde, och sannerligen icke hindrade militär aggression när def så passadegaranfimakten. har vi fått eff nytf exempel härpå. Kort föreinvasionen i förband sig i ett avtal med Afghanistanatf icke bruka vapen mot grannen. Deffa hindrade icke ockupationen. I förra årets utrikesdebatt konstaterades med visst vemodatt avspänningen - den så länge prisade men delvis illusoriska, någonideologisk avspänning var det ju aldrig fråga om - var i fara, infe minst fillföljd av denna ockupation. 104 FN-stafer fördömde denna, men intet ändrades. står 85 000 sovjetiska soldater i landet, medan en tiondel av befolkningen,1,7 miljoner, har flytt fill och där skapat världens enligt uppgiftstörsta flyktingproblem just . Avståndet från fill Hormuzsundethar förkorfats från 1 . Genom detta sund passerar avregionens olja. söker å sin sida genom nya baser och genommilitär upprustning i denna del av världen skapa en motvikt fill defta latentahot mot västerns oljeförsörjning. Denna misstro mellan supermakterna är naturligtvis denverkliga grunden för kapprustningen. Hur skall den kunna avlägsnas? Jag baraställer frågan. Icke går det genom stridsrop från och icke genomdeklarationer från - dessa är intressanta men svårtolkade. Därför krävsi stället handlingar och verkligt förtroendeskapande åtgärder. Kanske kunde ettväl förberett toppmöte vara en väg härtill, men def är infe vår sak atf yttraoss därom. Lät oss också erkänna aft denna brist på förtroende finnspå många håll i världen, icke bara mellan supermakterna. ocharabvärlden-Israel utgör andra exempel, tyvärr icke ensamma och isolerade. Med anledning av vad yttrade i sitt förstaanförande skulle jag så vilja säga eft par ord om Telubaffären. Mycket kort: Videlar alla förhoppningen att den utredning som skall komma till sfånd och somnu har påbörjats blir fyllig, omfattande och klargörande. Vi önskar också aftden omfattar hela den svensk-libyska förbindelsekedjan, alltifrån det avtal somslöts i på den socialdemokratiska regeringens tid till vad somdärefter har inträffat. Man kan icke bortse från def ena i förhållande till detandra - allt hänger samman. Jag skulle också vilja lyckönska fill hansbotanisering i memoarer av en amerikansk officer. Han ville ickedra några slutsatser - det var han försiktig nog aft icke göra - men han lätändå memoarernas bild fogas in i den bild som han själv ville teckna av världslägetjust nu och av staterna nu och då. Jag vill råda atf fortsätta medden botaniseringen. Ämnet är outtömligt; han kommer aft finna memoarer som ärintressanta i alla delar av världen, om han nu är lika intresserad av dem. Sedanskall jag tillåta mig atf gå över till ett helt annat ämne. Utrikesministern började sittanförande med att erinra om händelserna i i slutet av förra månaden.Tillåt mig, herr falman, aft något ytterligare belysa vad som då hände. Tänk er att en viktig votering med namnupprop pågår idenna kammare. Hela regeringen och samfiiga riksdagsmän är på sina platser.Voteringen gäller val av statsminister, sedan den föreslagna regeringsbildarennågra dagar tidigare icke erhållit den föreskrivna absoluta majoriteten. Dennagång krävs endast enkel majoritet, varför den föreslagne kandidaten anses hagoda utsikter. Genom dörren till vänster om podiet rusar då in, herrfalman, ett 40-fal uniformerade män med kulsprutegevär i händerna. Salva eftersalva avlossas, skarpa skott i taket. Genom övriga ingångar strömmar andrauniformerade män in. Kuppens ledare gär upp på falmanspodiet, riktar sitt vapenmof talmannen och meddelar att alla kan vara lugna - kommer enproklamation aft föredras som förklarar vad som sker. Detta ägde rum . Läktarpublikenkan se hur regeringen och riksdagsledamöterna sitter i sina bänkar. Talmannenröker-sin vana trogen - lugnt framför dem. Ett intermezzo, som medför nyasalvor i taket, äger rum, allt påpassligt uppfångat av en dold TV-kamera. Iövrigt är allt lugnt och sfilla . Kuppledaren rapporterar pertelefon fill sina medsammansvurna utanför Cortes på klassiskt sätt: "Intetnytt, general" - en kod som innebär att hans mission lyckligen genomförts.En och annan partiledare plockas ut, några på läktarna får gå. utsätts kungen i sitt residens förpåtryckningar. Men han vägrar att ge upprorsmakarna sitt sföd. "Över mindöda kropp." , kl. 1.30 , talar han i TV;"Kronan som symbol för fosterlandets fortbestånd och enhet kan ej i någonsom helst form tolerera handlingar eller atfityder hos personer som med våldsöker avbryta den demokrafiska process, som folket har godkänt genomden i folkomröstning fastställda konstitutionen." Därmed är faran över.Men skådespelet i parlamentet pågick i 18 fimmar ytterligare, till dagendärpå. Först då släpptes denna nuf idshistoriens mest kvalificerade gisslan: enregering, eft helt parlament. Varför berättar en, som av en tillfällighet råkade varaögonvittne inne i Cortes, defta i den svenska utrikesdebatt? Def ärav två skäl, herr talman: därför att kuppförsöket belyser hur snabbt ochoberäkneligt växlingar kan ske i det utrikespolifiska skeendet - konsekvensernaav en framgångsrik kupp i hade varit enorma under lång fid framåt -dels därför att det i fider av internafionell terrorism och flygkapningar, medeller utan stöd från andra stater, finns skäl att ytterligare tänka på denkonstitutionella beredskapen även i . bör funderahäröver; def har hänt en del sedan grundlagberedningens fid. Hur går det om enhel regering fages som gisslan? Förhållandena är visserligen helt annorlunda i äni . Vi har infe det separatistproblem som enbart i på kort fidmedfört 300 mord 6 protokoll 1980/81:96-98 Utrikes- och handelspolitisk debatt Utrikes- och handelspolitisk debatt eller avrättningar av polis och militär samt tortyr. Vihar inte förutvarande makthavare som är besvikna över att deras fyra decenniersvälde i hägn av diktaturen gått förlorad. Men ej heller vi kan vara trygga motvåldshandlingar av fanatiker eller extremister. Dessa våldets och fanatismens förespråkare är alltförmånga. Qch demokratins och moderationens företrädare är alltför få.Extremisferna minskar förutsättningarna för en demokrafisk samhällsutvecklinggenom sin våldsanvändning, sina strikta läror och sin oförsonlighet. Vi andra får icke förfrötfas. Besvikelserna över vad somhänt i många av dessa länder får aldrig leda fill likgiltighet införfolkstyrelsens framtid eller inför det oavvisliga kravet på aft över alljordens yta hävda mänskliga rättigheter. I detta anförande instämde , , och (alla m). 13GERTRUD (); Fred och frihet önskar all världens folk.Fred och frihet är de viktigaste mänskliga rättigheterna. Ändå lever så mångamänniskor i ofred och ofrihet. Ändå lever så många människor under förtryck ochterror. I så gott som alla delar av världen förekommer krig. Det som i särskilthög grad har fångat världens intresse är situationen i ElSalvador i . Vi upplever hur president mänskligarättighets-politikförbyts i hård makfpolitik, där vapenskrammel och anfikommunistisk propagandaär medlen. har även bröd använts som vapen av . EnUSA-leverans av brödsäd fill har stoppats, en liknande leverans fillMogambique har också stoppats. Följden kan bli svält. Det som i helt enkelt är ett klasskrig villUSA göra fill eft öst-väst-krig. Alla, ifrån progressiva kristdemokrater ochsocialdemokrater fill marxist-leninister, betecknas av som kommunistiskaterrorister. Världen måste varnas för kommunismens faror, anserUSA-administratio-nen och skickar uf delegationer till . Mendet är ju där som de kommunistiska staterna finns. Def är ju vi i somlever med kommunismen inpå knutarna, och vi har litet svårt att förstå varförde uppskrämda amerikanerna, som lever så långt från kommunismen, skall kommahit och tala om för oss hur farlig den är. Vi vet vad kommunismen står för, ochvi tar avstånd från dess ideologi, men vi har lifef svårt för att känna ossskrämda av och hans partikamrater i den svenska . Denamerikanska hysterin har tappat sinnet för proportioner. Djupgående orättfärdigheter, rättmätiga anspråk påreformer, på framåtskridande och modernisering och krav på jämlikhet märks ihela den centralamerikanska regionen. Allt defta utlöser eft tryck, krav päförändringar som inte kan hejdas. Människorna gör uppror mot orättvisorna.Redan 1932 blev 30 000 människor - av hela befolkningen -nedmejade i , Vad var deras brott? De hade gjort uppror mot demiserabla förhållandena. Förtrycket av människorna i El har bara fortsatt, 1972 hölls allmänna val ilandet. En union mellan def kristdemokratiska partiet, den socialdemokratiskanafionella revolutionära rörelsen och den nationella demokratiska unionen gickvid valet samman i Nationella opposifionsförbundet och vann valet. Men som vivet lurades de på regeringsinnehavet genom eft exempellöst valbedrägeri, 1977var def ånyo val som opposifionen vann. Även förhindrades man attbilda regering, Mof den bakgrunden är det inte konstigt att man far till andrakampformer, har vi en militärjunta med en civil president som enmarionett, och mot den står en bred oppositionsfront som består avsocialdemokrater, mitt-och vänsfergrupperingar, fackföreningar och progressivakristdemokrater. Den katolska kyrkan ställde på eft tidigt stadium upp påfrontens sida. Den mördade ärkebiskop sade en gång: Om alla fredligamedel har uttömts, accepterar kyrkan rätten till uppror och motstånd, ärde katolska grupperna den dominerande kraften bland dem som kämpar med vapen ihand, I råder ett blodigt inbördeskrig. Sedanhösten 1979 har infe mindre än 12 000 människor dödats. Ytterligare 100 000 harlämnat sina hem och flytt undan våld och terror. Enligt uppgift frånärkebiskopens kansli har inte av de dödade fallit offer förövergrepp från säkerhetsstyrkorna och den extrema högern. Vad är det för krig som förs? Det är en liten minoritetskrig mot majoriteten av den utsugna och förtryckta befolkningen.