prot · G40952 · 1980-12-31 00:00:00 — En del dylika förslag har redan lagts fram av regeringen,och en del kommer att läggas fram i samband med budgetpropositionen ochsärskilda propositioner framöver. Vi har delat upp reservationerna i detta betänkande.Herrar Hovhammar och kommer att tala för vissa reservationer, och jagskall beröra en del. använde sin vana trogen en hel delmarkanta uttryck. Han sade att regeringspartierna bedriver ett bedrövligtskådespel och att vi bedriver partitaktik. Jag vänder mig mot det resonemanget.Ju längre man driver ett sådant resonemang, desto svårare är det att åstadkommaåtgärder som är verkningsfulla. Jag tror att sådana påståenden i hög gradvilseleder allmänheten. Det ligger ingen partitaktik bakom regeringens sparplan- man tar där upp åtgärder för att försöka komma till rätta med förhållandena. Det är inte några genomgripande eller stora förslag somsocialdemokratin framför i reservationerna i det här ärendet. De uttalanden somgörs innebär i regel att man slår in öppna dörrar. Det man kräver är redangjort eller redan på gäng - det gäller saker som redan har beaktats ellerkommer att beaktas. Därför är de socialdemokratiska reservationerna onödiga. Deär inte grundade pä verkligheten. Det är ett spel för gallerierna. Reservation 1 behandlar DIS-systemet. Socialdemokraternaarmed på att man lägger ned informationssystemet företag-samhälle, men de villändå uttala att de vill ha någonting annat i stället. Det är precis vadregeringen säger också. Man har konstaterat att det här systemet på olika sätthar blivit för tungrott, och även kommunerna och andra remissinstanser har sagtatt det inte är bra och att de vill ha någonting annat i stället, och det sägerockså departementschefen. Det bör ersättas med ett effektivare system. Dettycker jag vi skulle kunna vara överens om. Ofta sköts informationen mellanföretag och samhälle i praktiken på ett informellt och effektivt sätt, som vikanske har anledning att utveckla vidare. I reservation 2 säger socialdemokraterna att vi senare engäng till skall ta ställning till de riktlinjer som anges i propositionen. Ja,visst skall vi det. Majoriteten har uttalat att det här får betraktas somriktlinjer efter vilka regeringen kan arbeta vidare. När förslagen framläggsför får vi givetvis diskutera dem i detalj och ta ställning till dem.- Det är alltså ingen större skillnad i tänkesättet på de här båda punkterna. Jag hoppar sedan fill reservation 9, som gäller tekniskupphandling från privata beställare. Det är en fråga som vi har diskuterat isamband med en motion om att slå vakt om den utrustningstillverkande industrinhär i landet. uttalade så sent som att det inte varlämpligt med statliga åtgärder för att styra basindustriernas köp av nymaskinutrustning till svenska leverantörer. Utskottet förklarade att dettagivetvis var ett viktigt industripolitiskt spörsmål, men man utgick ifrån attregeringen skulle ha uppmärksamheten riktad på den här frågan. Utskottsmajoriteten förutsätter att regeringen följer denhär frågan med uppmärksamhet och att den tar de initiativ som erfordras. Det är självklart att det är meningslöst att riksdagenvidtar åtgärder för att få till stånd kontakter mellan t. ex. dem somtillverkar verktygsmaskiner och dem som köper dem. Sådana kontakter tasnaturligtvis av producenterna i deras marknadsföring, och de kontakterna fårutvecklas. Det stora problemet är - det gäller också för den industrisom behandlas i nästa reservation, verktygsmaskinindustrin - att vi i viss månhar blivit utkonkurrerade. Vi har haft för högt kostnadsläge, vi har blivit fördyra, vi har inte haft tillräcklig effektivitet i vår industri, och därför harde som behöver verktygsmaskiner i större utsträckning vänt sig till utlandet.Det är en utveckling som vi verkligen får beklaga och som inte minst socialdemokraternahar bidragit till när man har vänt sig emot de krav på ett effektivarenäringsliv och en effektivare industripolitik som vi från vårt håll mångagånger rest. Jag skall också beröra den reservation i vilken det yrkasatt skall ge regeringen till känna att den skall uppdra ät destatliga företagen att de skall lägga fram ett investerings- ochutvecklingsprogram. Det här är ju en uppgift som de statliga företagensjälvfallet har. Ger man en ram för ett av staten ägt företag att arbeta inom,så är det ju alldeles självklart att företaget också måste arbeta med en budgetoch en framtidsbedömning och då inte bara utan gärna ochkanske längre. När företaget finner att man här har en sak som man villdriva igenom, lägger man fram ett förslag för regeringen. Om regeringen tyckeratt förslaget är bra, vilket det ofta finns anledning att tycka, läggerregeringen i sin tur fram förslaget för . Så går det till. Det finnsingen anledning för att hos regeringen begära några treårigainvesteringsplaner. Det är företagen själva som skall komma med dessa planer. Det här är också en onödig reservation, som jag ser det.Det som önskas är redan på gång. Med vpk har jag inte sä mycket att diskutera i den häromgången. Vad gäller motionen om att starta statlig verksamhet i medanledning av den begränsning som ägt rum inom Mekaniska Verkstadvill jag säga att SKF, som är en stor industri, har ett betydande ansvar förverksamheten på orten. Såvitt jag vet är man också medveten om det. Ett samarbete pågår mellan bolaget, kommunen ochutvecklingsfonden som redan har varit i viss män framgångsrikt. Man har skaffatåtskilliga arbetstillfällen, och flera är på gång. Man har också kunnatkonstatera att SKF:s produktion i verkstaden har stabiliserats. Det har t. o.m. talats om någon ökning pä , och vi menar att ett statligtingripande inte är motiverat. Vi tycker heller inte att det finns anledning attstaten skulle gå in med en egen industri. Vi tror inte att det skulle varanågon lösning. Det finns andra exempel pä att Statsföretag nu går in iverktygsmaskinindustrin tillsammans med privata företag, och det tycker vi ärriktigt. Man gör det för att lösa en del av de problem som finns inom dennaindustri, och vi tror Besparingar i statsverksamheten, m. m. Nr 52 att de diskussioner som pågår inom branschen leder till att man hittarde TisHaopn Hp vägarsom är nödvändiga för att rädda den här industrin. 16december 1980 detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillutskottets förslag. Besparingari statsverksamheten, m. rn. 150 () replik; , utskottets värderade vice ordförande, är en förunderligman. Han har den föreställningen att man kan dölja alla motsättningar med attsäga: Ja, men vi är väl i stort sett överens. Hanvispar runt i gröten litet grand och säger: Det skall man titta på, det följerju regeringen, det förutsätter vi att regeringen gör, osv. Vi kan inte instämmai sådan allmän jolmighet. Vi vet ju att regeringen varken ser på saker och tingeller gör någonting. Jagvill peka på vissa saker som säger som är ganska lustiga. Hanförklarar att när det gäller ytterligare besparingar har han varit med om attsäga att detta är riktlinjer för regeringens arbete, och så säger han: Är viinte i stort sett överens, vi har ju sagt att vi skall behandla dem en gångtill? Skillnadenär den, , att vi har sagt att detta är inte några riktlinjer som vihar godkänt i förväg. Vi kommer att pröva regeringens alla förslag framöver,har godkänt riktlinjer i förväg, men vi har inte gjort det. Detandra exemplet som jag tycker är så typiskt gäller de statliga företagen. Ja,men den uppgiften har ju de statliga företagen, säger . Har deverkligen uppgiften att lägga fram ordentliga förslag om vilka investeringar deskulle kunna göra på kort sikt, om regering och riksdag såg till att de fick deresurser som behövs? Har man verkligen en sådan planering inom Statsföretag?Det påstår alltså att de har. Efteratt ha suttit tre eller i näringsutskottet och följt Statsföretagsarbete borde veta att detta är att fara med osanning. Så ser detinte ut. Företagen har inte den planeringen. är rädd för att jag talar så mycket om motsättningar, och han undrar:Går det inte att komma sams? Nej, det går inte att komma sams omatt vi skall dölja de motsättningar som finns. Vi måste nämligen kalla svartför svart och vitt för vitt. Allting är inte grått, . har en helt annan uppfattning än jag i de här frågorna och driver enhelt annan politik. A la bonne heure, godtag det då! Säg inte att vi är överensnär vi inte är det. 151 (vpk) replik: reaktion pä den diskussion som förts mellan mig ochIngvar är avslöjande. Det enda han kan förmå sig till är skadeglädje;Titta så oeniga de är! Mendä har han ju missat någonting som är mycket väsentligt för en folklig rörelse,nämligen att kunna ha en självkritisk diskussion mellan olika riktningar föratt pröva det som har varit och få fram något nytt och bättre. Det är ingen svaghet,, det är en styrka. Detär vidare en svaghet att någon som helst kritisk och öppen diskussion ickeförekommer mellan de tre regeringspartierna. I regeringskoalitionen råder istället det destruktiva förhållandet att parti mer och mer iideologi, i argumentering och i praktisk politik underordnar sig ochföljaktligen mer och mer valpolifiskt äts upp av moderata samlingspartiet. Detvore därför kanske bra med litet kritiska dialoger i regeringskretsen också,gärna inför öppen ridå. Detär litet beklämmande, tycker jag, att se ett parti och en rörelse som så oftaför decentralismens talan nu vara den främsta förespråkaren för att skära nedde medel som skall disponeras för näringspolitik ute i länen. Vart hardecentralismen tagit vägen då? Detär lika beklämmande att höra en representant för upprepa dengamla SAF-myten om att det finns ett köpkraftsöverskott och en överkonsumtionhos de vanliga människorna i landet. Alla människor, inkl. både , vet mycket väl att detta bara är ett politiskt spel. Detär ju inte alls svårt att läsa ut ur den officiella statistiken att de bredalöntagarskiktens köpkraft i verkligheten har minskat. Det hela används ju bäraför att angripa deras positioner. Detär intressant att se hur också upprepar SAF-propagandans ochmoderata samlingspartiets officiella åsikter när han säger att man måste minskakonsumtionen för de breda folklagren för att få mera pengar till industrin. Mendet är ju ingen brist på kapital fill industrin! Man måste bara se till att detkapital som finns icke används för kapitalflykt ur landet, för spekulationeller för parasitisk placeringspolifik. Det är den saken det gäller. Det finnsgott om kapital, men den beundrade marknadsekonomin använder det inte förproduktiva investeringar. Och en anhängare av det privata storkapitaletsfrihet, som nu i det moderata sällskapet har blivit, villnaturligtvis inte göra någonting åt det. Besparingari statsverksamheten, m. m. 152 ()replik: Jag har inte mycket att invända mot replik. Han talarom svart, vitt, grått och sådana saker, men rent konkret måste vi tala om detvä reservationer som är aktuella här. Vihar ju utarbetat riktlinjer för hur de statliga företagen skall arbeta här ilandet. De måste ha fria och vida ramar att arbeta inom. Det är deras uppgiftatt lägga fram förslag om hur de vill bedriva sin verksamhet, även om de skullevilja expandera. Detåligger dem helt enkelt att ställa förslag, och det blir inte bättre om vi frånriksdagen säger att de skall upprätta treårsplaner. Det vore ett ganskameningslöst yttrande från . Vi konstaterar i stället, som vi iriksdagen ofta gör, att om saker och ting är på gång, har man ingen anledningatt på nytt säga till. Dethär gäller saker som åligger Statsföretag. När man kommer med förslag, harregeringen att handla. Vi har inte pä något sätt varit negativa till Besparingar i statsverksamheten, m. m. attStatsföretag lägger fram bra förslag. När det gäller riktlinjer för det fortsatta arbetet på endel områden, som man tagit upp i sparplanen, tycker jag också att reservationenär tämligen onödig. Vi vet ju att det kommer förslag som vi ellerunder våren får diskutera. Jag är överens med om att dä förstfår vi ta sakdebatten. Det är meningslöst att nu diskutera detaljer som vi intevet hur de kommer att utformas. Till vill jag säga att jag inte gav uttryckför någon skadeglädje över den ideologiska debatten mellan och . Jag bara konstaterade att det var en intressant debatt. Det skall blimycket intressant att se hur ni lägger upp den diskussionen i fortsättningen,när ni skall redogöra inför väljarna för den industripolitik som desocialistiska partierna skall driva i det här landet . Vad gäller utvecklingsfonden, som syftade pånär han sade att vi ville dra ner resurserna ute i länen, har man sagt attnästa budgetår skall det inte utgå ytterligare länemedel till dessa. I ställetvidgar man ramarna för utvecklingsfonderna när det gäller att ge statligagarantilån via de privata bankerna. Därmed behöver det inte bli någonmedelsbrist. Om det blir brist på medel finns också möjligheten att komma medanslagsframställningar till . Det har man gjort tidigare, och denmöjligheten bör man kunna utnyttja om det finns goda förslag som man behöverpengar till. 153INGVAR () replik: Egentligen är denna diskussion meningslös -vi talar förbi varandra, och jag. Han kommer tillbaka till dettamed statliga företag, och låt mig poängtera hur olika vi ser på detta. säger: "Det är väl ingen som har hindratde statliga företagen att planera och lägga fram förslag. Och vi kommertroligtvis inte att gå emot de förslagen." Men det är inte detta sakengäller. Aktieägaren borde säga till Statsföretag: "förväntar vi oss attni verkligen planerar och skapar ny sysselsättning utan att vara låsta av attni just nu inte har några pengar. Gör den här planeringen och kom sedan tillregering och riksdag med den, så skall vi se om vi kan skaffa fram pengar tillinvesteringarna." Då säger : "Ja, men det är väl bra omvi inte går emot när Statsföretag kommer med detta." Det är en underlig inställning. Men den bottnar i hans synpå näringslivet över huvud taget. Näringslivet som sådant är någonting som Gudhar skänkt till det svenska folket och som skall ge det alla goda gåvor. Och viskall inte göra någonting åt detta näringsliv. Nej, vi skall bara vänta på attalla dessa goda gåvor ramlar över oss. Samma sak är det med Statsföretag. Jagföreställer mig att de statliga företagen borde drivas på ett något annorlundasätt. Men i varje fall föreställer jag mig inte att de skall ha en aktieägaresom säger: "Vi skall inte gå emot vad ni föreslår, men vi kräver ingentingav er. Ni behöver inte göra någonting." Det är enbedrövelse att behöva höra ett sådant uttalande. 154 (vpk) replik: Nr 52 Jag vill bara till göra den kommentaren att det Tisdaeen den är mycket som skall bli intressant inför valet . Ett av desärskilt ig intressanta momenten i svensk polifik skall bli att se i vilken grad centerparfiet kommeratt underordna sig de tendenser som råder i det Besoarinear i svenska näringslivet med koncentration, med fusioner, med karteller, med statsverksamheten kapitalflykt och med en ständig benägenhet att spekulera och syssla med (NU) parasitiska verksamheter -ting som är verkligt bärande när det gäller att hindra de produktiva ochutvecklande satsningarna inom industrin. Detskall också bli intressant att se huruvida kommer att ställa upppå den datoriseringsutveckling som är förberedd och planerad i ochsom kommer att få mycket farliga konsekvenser, som kommer att leda till skärptmaktkoncentration och våldsam utrationalisering av arbetare och av arbetetsyrkesinnehåll, eller om ni vill förespråka en annan ideologisk grund. Ni fårbestämma er om ni vill välja folket eller . Anf.155 () replik: Visst skall det, , bh intressant när centerparfietpresenterar sin linje i dessa frågor. Men jag tror inte att situafionen kommeratt bli den som nu föreställer sig. Vi har säkerligen många intressantadebatter att vänta på det ideologiska området. Jaghann inte bemöta påstående att vi inte har någonöverkonsumtion i detta land. Vi kan enligt gå på i ullstrumpornaoch satsa statliga pengar. Det är nog nästan bara som inte inseratt vi i detta land har en överkonsumtion - en konsumtion som är störreän vår produktion. För att fylla det gapet måste vi låna pengar både av svenskafolket och i utlandet. Detta är en politik som inte håller i längden. Det är deflesta överens om. Därför måste vi vidta åtgärder för att komma fill rätta meddessa problem. Äventill vill jag säga att det är detta som frågan gäller. Vidiskuterar här småsaker, och grälar ganska intensivt påregeringsparfierna för det aktuella förslaget. Men egentligen är den krifikenmycket uddlös. Ni har med era reservationer i de allra flesta fallen sparkat inöppna dörrar. Vid varje möjligt tillfälle kritiserar niregeringen för att skapa misstämning när det gäller regeringspartierna. Deninställningen är i grunden olycklig. Ni bidrar, som jag inledningsvis sade,till att skapa ett klimat i detta land som gör det svårare att genomföranödvändiga åtgärder, åtgärder som utan tvivel de flesta medborgare vet att vimåste vidta. Jag tror att vi skall föra upp diskussionen pä en något högre nivåi förhållande till det smågräl som här har förekommit om reservationer. 156 (); Innan jag kommenterar några av de reservationer som skrivits avsocialdemokraterna tänkte jag helt kort göra några reflexioner 12Riksdagens protokoll 1980/81:51-52 Besparingar i statsverksamheten, m. m. kringdagens industripolitiska situation. Som alla vet möter svensk industri en utomordentligthård konkurrens från andra länder. Detta gäller såväl för exportindustrin somför hemmaindustrin. Flera faktorer medverkar till detta, men några bör kanskesärskilt framhållas. För det första har den övriga västvärlden i stort setthämtat in vårt teknologiska försprång samt återhämtat sig från andravärldskrigets sviter. För det andra tillkommer det en rad nya industriländer undervarje decennium. Resultatet av den hårdnande konkurrensen kan avläsas istatistiken över industriproduktionen. minskade densvenska industriproduktionen drastiskt, och blir industriproduktioneninte större än vad den var 1975. ökade däremotOECD-länderna sin produktion med i volym. Vid tankeexperimentet att våregen produktion hade ökat lika mycket, hade vi - mätt i dagens penningvärde -tillverkat för mer än vad vi nu gör. Det säger en hel del. Men den svenska industrins situation är också till stordel direkt avhängig det svenska kostnadsläget. Kostnadsexplosionen 1975-1977har ännu inte reparerats. Många företag kommer aldrig att repa sig från denutveckling som då ägde rum. Värdemässigt hade svensk industri 1979 förloratinte av sina marknadsandelar jämfört med . För del är det nu helt nödvändigt att industrinsinvesteringar på nytt tar fart samt att kapaciteten kan utnyttjas fullt ut. Mendet räcker tyvärr inte med att ställa län på goda villkor till förfogande elleratt bara tala om behovet av nyinvesteringar. För att investeringar skall kommatill stånd krävs nämligen lönsamhet. Utan tvivel är det så, att lönsamheten ärden helt avgörande faktorn för att investeringar skall äga rum. För den mycket viktiga verkstadsindustrin blev 1978 detsämsta året . De konjunkturmässigt s. k. goda åren1979 och 1980 blir lönsamheten inte bättre än den var när konjunkturen var somsämst 1967 och 1971.1980 beräknas vart tredje verkstadsföretag gå med förlust.Räknar man om det i antalet sysselsatta betyder det att ca 60 000 arbetar iförlustföretag inom den industrin. Mot denna bakgrund är det, herr talman, också naturligtatt oppositionen känner bekymmer över den situation som vårt land befinner sigi. I det fallet sitter samtliga demokratiska partier i samma båt. En starksvensk industri behövs för att betala vår import samt vår svällande offentligasektor. Men jag tycker inte, om jag skall vara uppriktig, att nyheterna duggarspeciellt tätt från opposifionen och socialdemokraterna. Vad är det man gör?Jo, lönsamhetstänkandet skjuts i bakgrunden till förmån för ökadsamhällsstyr-ning och nya fonder. Tillsammans föreslås inte mindre än sex nyafonder och utvecklingsbolag. Att kalla detta för en näringspolitisk offensivfinner jag litet väl magstarkt. En riktigare beteckning vore att kalla detsysselsättningsfrämjande åtgärder för dem som anställs i de föreslagna fondernaoch bolagen. Det är också att märka att statens industriverk under de senasteav har gått ut och sagt att vi inte behöver några fler sädana här Omjag helt kort skall kommentera reservationerna, så vill jag säga att i nr 3föreslås stadiga överläggningar med näringslivet - det har tidigare i dagkommenterats av bl. a. - om hur de expansionsmöjligheter somfinns inom industrin praktiskt skall tas till vara. I och för sig kan man slåfast att den här tanken är god, men det finns en hel del organ somknyter an just till industridepartementet - för löpande samråd ochöverläggningar mellan företrädare för regering, näringsliv, olika branscher ochfackliga organisationer. Vi har exempelvis det ,småföretagardelegationen och ganska mänga branschråd. Samrådet torde knappastbli bättre om man inrättar ytterligare institutioner. Inte heller torde statenfä andra rekommendationer av näringslivet än de som ges . Derekommendationer som näringslivet vill ge är bl. a. följande två: för detförsta är det nödvändigt att vi försöker sänka de svenska företagenskostnadsläge och stärka deras konkurrenskraft, och för det andra måste vitillåta en ökad lönsamhet. Näringslivetvill , herr talman, inget hellre än att i möjligaste mån rå sig självt ochutveckla sina idéer. Vad som fattas är en sådan lönsamhet att de här idéernakan realiseras. Ireservafion nr 4 återkommer en gammal socialdemokratisk tanke, nämligen ominrättandet av en struktur- och utvecklingsfond. Fonden föreslås bl. a. tjänasom källa för särskilda utvecklingssatsningar och finansiering avinvesteringsprojekt med hög företagsekonomisk risknivå. Men även här, liksom iden föregående reservationen, gör socialdemokraterna enligt mitt sätt att sedet grundfelet att man tror att ytterligare en insfitution är medlet för att fåfart på industrins investeringar. Det råder ingen brist på pengar - det kan jag helt hålla med JörnSvensson om. Det fattas inte kapital - vad som saknas är lönsamma projekt. Omdet skulle vara så att antalet institutioner vore avgörande för ett landsindustriella framgång borde vara ett verkligt lyckorike för industriinvesterare.Tyvärr förhåller det sig inte rikfigt på det sättet. Därför är de förslag somlagts fram från oppositionens sida ganska torftiga - för att använda IngvarSvanbergs eget ord. Beträffandereservafion nr 7 vill jag anföra att 1979 uttalat sig för inrättandetav tre samhällsägda nationella utvecklingsbolag inom områdena energi, miljövårdoch transportsystem. Frågorna kring dessa utvecklingsbolag kommer att behandlasunder - det vet synnerligen väl. Socialdemokraternavill nu gå vidare i texten och etablera ytterligare två utvecklingsbolag.Utskottsmajoriteten avvisar förslaget, och vi hänvisar till det omfattandeutvecklingsarbete som redan bedrivs inom ifrågavarande områden. Såhar vi den sista reservationen, som behandlar frågan om underleverantörernasställning, och den reservafionen är betecknad nr 13. Där krävs en översyn avunderleverantörernas ställning gentemot enskilda köpare. Vi vill stärkaunderleverantörernas ekonomiska och juridiska ställning, konstateradenäringsutskottets ordförande i sitt inlägg alldeles . Besparingari statsverksamheten, m. m. Besparingari statsverksamheten, m. m. underleverantörernassituation svår, men deras ställning beror ju till stor del på hurköparna lyckas att sälja sina varor. Sist och slutligen måste detta bliavgörande. Underleverantörerna är buffertar i samhällsekonomin, buffertar somofta har en förvånansvärd flexibilitet när det gäller att ställa om sig. Detvisade sig bl. a. i , när varven hade en svår krissituation.Småföretagen, underleverantörerna, ställde om sig mycket snabbt. De fann nyaprodukter och klarade krisen ganska bra. De kunde verkligen ställa om sig tilldet som så populärt kallas för alternafiv produktion. Menvad dessa företag verkligen behöver är ytterligare aktivitet från pohtikernassida. Småföretagarpropositionen var bra, för den hade ett reelltinnehåll. Men vi behöver gå vidare.