prot · G40972 · 1980-12-31 00:00:00 — Nuvarande inhemska förbrukning av petrokemiska produkter, t. ex.plaster och drivmedel till fordon, kan därigenom ersättas rnedträkemiska produkter, i sin helhet producerade inom landet. I debatten om kärnkraften vid folkomröstningenrådde en stor enighet om att de s. k. övervinsterna på vattenkraften skulledras in. Vårt parti anser att denna utfästelse bör hållas och att detta bör skegenom att det införs en avgift per kilowatt. Dessa medel bör tilldelas dels encentral fond, dels regionala fonder. Fonderna skall underlätta investeringar iden del av den svenska basindustrin som baseras på de inhemska råvarorna malmoch skog. Investeringarna skall, för atf kunna finansieras via dessa fonder,syfta till att öka vidareförädlingen inom av dessa råvaror. Def skullebetyda att de stora vinster som görs vid kraftverken i skogslänen, och dåfrämst i , återförs till samhällsnytfiga investeringar i dessaregioner, 69 HANS (): Def finns infe en bleking som inte medängslan öppnar en tidning. Vilket företag är det som måste avskeda ettpar hundra rnan? Jag skulle ha velat instämma rned , när han sadeatf vi nog skall arbeta oss upp ur krisen nere i också. Men då måstevi få hjälp av statsmakterna. De har sig själva att skylla dessastatsmakter, när vi blekingar tycker att de i stället för att ge oss hjälpdirekt motarbetar oss. som län har vuxit upp kring ,flottans huvudstation med därtill hörande varv. Den befolkningsmässiga tyngdpunktenligger fortfarande i den östra delen av länet. Det är därför staten sorn bärhuvudansvaret för vad som sker där. Vid utbrott var flottan frän första ögonblicket stridsberedd,och def torde i väsentlig grad vara dess förtjänst att vi dä kunde hålla ossutanför kriget. Även under spelade flottan en avgöranderoll för värt land som neutralitetsvakt och som skydd för lejdbätar 160 och kustsjöfart, För atf följa medi modernisering och underhåll utökade man kraftigt arbetarstammen vid Karlskronavarvef, När sedankriget tog slut tycktes man glömma bort atf vi i fredstid till ärberoende av sjön för vär import och export. Vår flotta minskade, och det blev mindrearbete vid örlogsvarvet. Men man drog sig för att avskeda överflödigarbetskraft då, eftersom yrkesskickligheten och noggrannheten hosKarlskronavarvets arbetare tycks vara någonting alldeles extra, inte sämärkligt med tanke pä de påfrestningar för vilka örlogsfartyg skallkonstrueras. Man försökte dryga uf arbetet med civil produktion, men det blevbara någonfing i stil med konstgjord andning, Def tjänar inte mycket fill atf grubbla över, om det hade varit barmhärtigast att efterkrigsslutet skära ned arbetsstyrkan. Då hade def kanske varit lättare aftplacera om den än , Def är bara atf konstatera aft vad vi upplever ärföljden av flera decenniers socialdemokratiska snålhet mot försvaret, ochskulle den socialdemokratiska partimotionen till årets riksdag gå igenom i vadavser försvaret, kan den definitiva katastrofen drabba , Jag kan naturligtvis inte, allra minst i def nuvarandeekonomiska läget, komma med någon patenfmedicin. Nägon sådan finns nog tyvärr inte.Men nog måste en utväg vara att låta Karlskronavarvef ägna sig ät sinspecialitet, aft bygga de örlogsfaryg som vi så väl behöver för atf kunna visaatf vi menar allvar med vär alliansfrihet och, om olyckan åter skulle drabbaEuropa, vår neutralitetsförklaring. Det behövs inga nya pengar. Jag vägrar atttro att det skall vara omöjligt att placera om anslagen så, aft vi i ställetför att bygga fartyg pä spekulation, fartyg som ingen beställt och som ingenvill köpa, bygger nya fartyg, som i allra högsta grad behövs för vår flotta.Nog måste statsmakterna, och dit räknar jag i defta fall också Svenska Varv-ochvarför inte till statsmakterna räkna även denna fruktansvärt tätt befolkadekammare, alla tre - vid det här laget ha kunnat lära sig atf vårt land i självaverket är en ö. Statsmakterna måste lära sig sitt ansvar - både försjöförsvaret och för den civila sjöfarten. Men även här förefaller det som omman hade glömt bort . Man drar in sjömansförmedlingen med tillhörandesjömanshus i , landefs i storlek sjätte hamn - en åtgärd som innebärdirekta ökade kostnader för statsverket genom de dyrare mönstringsförrättningarna.Även om regeringen redan fattat defta beslut så får vi väl hoppas aft den infebundit sig hårdare än atf den inför det nya läget kan ompröva beslutet. Men sä, herr talman, till en helt annan sak. Det gångnaåret har visat oss atf vattenkraftsutbyggnaderna engagerat gemene man betydligtmera än . Jag är inte säker på att naturvärdens seriösa företrädare alltidär att lyckönska till sällskapet med diverse yrkesdemonstranter, om det så är iAlfa eller i Sölvbacka. Jag mäste framhålla att jag är väldigt glad ät utgången avSölvbackafrågan och det beslut som dä fattade, men jag röstade emotdet. Jag gjorde det eftersom de principiella betänkligheterna för mig varytterligt stora. För min del har jag kunnat konstatera att de heltsammanfaller med de åsikter som storfingspresident framfört i senastehäftet av Nordisk Kontakt. Den omständigheten atf en tillfällig aktionsgruppskulle 11 protokoll 1980/81:71-72 kunna omprövaoch hindra verkställandet av ett i laga ordning fattat beslut av landefs högstafolkvalda församling eller dess regering kan för hela värt samhällsskick fåytterst allvarliga konsekvenser. Felet ligger enligt min mening inte i åsikterna ornvattendragens okränkbarhet, för dem delar jag, som jag sade, helt ochfullt. Men det är nägot i ärendenas handläggning som jag tror aft man bör selitet närmare pä. För varje vatten som byggs uf sfiger värdet på de kvarvarandevattnen för att fill sist bli oändligt. Eftersom det knappast finns två flodereller tvä sjöar som är varandra helt lika har vi i några fall redan nätt filldet där oändliga värdet. Skadorna av en utbyggnad gär aldrig att gottgöra. Skulleman inte därför-eftersom Sölvbacka alldeles säkert får efterföljare - kunna gesådana företeelser, som hör till det dyrbaraste värt land äger, något av ettgrundlagsskydd? En utbyggnad skulle inte få ske, förrän folket i val fått yttrasig däröver och sätta lämplig press pä kandidaterna. Ja, det här är bara en idé, som jag infe arbetat igenomnärmare, men den är väl inte tokigare än mycket annat som kläcks i deffa hus.Dess realiserande skulle bl. a. ha det goda med sig aft beslutsfattarna stod påen säkrare grund än . Och ett sådant förfaringssätt borde redan nu kunnainföras i fråga om våra nationalparker. Hela idén med dem håller på aftförfuskas. Sä snart naturvården kommer i konflikt med ekonomin - i defta fallvattenkraften -fär naturvärden stå tillbaka under mofiveringen aft det bara rörsig om en liten del av de stora arealer som nationalparkerna utgör. Att det kanröra sig om en värdefull del glömmer n-ian bort. Men jag ber de fä åhörare somfinns här i kammaren att betänka atf huvudet visserligen är en ganska liten delav kroppen, men det är ganska viktigt i alla fall. Vi behöver inte bara nationalparker - jag tror att vikommer att behöva världsparker också. Världen har blivit mindre, den har blivitsårbarare, och def som förr bara fick lokala efterverkningar kan växatill världskatastrofer. Sä banar t, ex, exploateringen av regnskogarna itropikerna väg för en katastrof som kan få oss att bokstavligen tappa andan.Därifrån får vi nämligen en högst väsentlig del av hela jordklotefs syre. Detblir klimatförändringar i avverkningarnas spär, def blir erosion, torka,öknarna breder ut sig, hungersnöden kommer. Domedagsprofeter, sägerexploatörerna. Ja, det är enklast så - då slipper man tänka mera, och man kanvända sig pä andra sidan och sova vidare. Men särskilt ansvarsfull är knappastden polifiken. Våra barn, har inte de ocksä rätt att leva? 70LINNEA HÖRLEN (fp): Man kan infe lagstifta fram rättfärdighet ochrättvisa. Sådant måste växa fram inom ramar som politiken drar upp.Spritmissbruk, ungdomsbrottslighet, oordning i skolan och våld i samhälletkommer man infe fill rätta med bara genom lagar och politiska beslut. Här krävspersonliga insatser av alla som vill fa ansvar. Detsamma gäller i fider dä denekonomiska situationen i eft land kräver kraftåtgärder som griper in i helafolkets liv. Solidaritet med andra människor kommer som en följd av personligt engagemang i gemensamma arbetsuppgifter. Därför måsteideella insatser i samhällslivet underlättas. Låt mig, herr talman, peka på några områden där det ärviktigt aft de ideella krafterna i samhället fär spelrum vid sidan avsamhälleliga insatser. Vår tids allvarligaste problem är de stora klyftorna mellanrika och fattiga. Majoriteten av världens befolkning lever under oacceptablavillkor, där många inte ens fär mat för dagen. kan en liten del avvärlden njuta en välfärd som är omoralisk i jämförelse med de andras fattigdom.Från socialliberalt håll är vi angelägna om atf vårt land på alla framkomligavägar söker verka för atf klyftorna i världen minskar. Även i tider näropinionen för u-landsinsatser sviktar vill vi slä fast aft enprocentsmålet ifråga om bistånd aldrig får bli ett fak utan eft golv. måste fortsättaatt underlätta handeln mellan u- och i-länder och verka för en ny ekonomiskvärldsordning. Detta förutsätter markerad villighet från svensk sida aft göraväsentliga uppoffringar.. U-landssatsningarna bidrar påtagligt till att minskaspänningarna i världen. Det är värdefullt att kunnat spelaen framträdande roll i det internationella arbetet för nedrustning. Sverigesmöjligheter på detta område markerades ju bl. a. genom att utrikesministernstrax mycket aktivt bidrog till att nedrustningskonferensen i Madridkunde fortsätta sitt arbete. Vär trovärdighet i dessa sammanhang skulle öka, omvåra egna försvarskostnader per person i internationell jämförelse läge pä enlägre nivå. Hos vårt folk - och inte minst bland de unga - finns ett engagemangför u-landsfrågor, som borde uppmuntras. Ett bifall fill det förslag omskattelättnader för gåvor till biståndsändamål som föreligger fränfolkparfihäll vore därför synnerligen välkommet. Ett annat område där ideella insatser behövs för attkomplettera samhällsinsatserna gäller alkoholpolitiken. Det liberala frihetsbegreppet innebär en frihet igemenskap, där alla tar ansvar för varandra. Frihet som innebär likgiltighetför andras undergång kan inte accepteras. Alkoholmissbruket är vär tids största sociala problem.Beroendet av alkohol gör atf den enskilda människan successivt mister förmåganatt själv påverka sin livssituation. Alkoholen är helt enkelt ett i vär kulturständigt närvarande hot mof den enskilda människans frihet och integritet. Desätt på vilka alkoholberoendet upphäver den enskilda människans frihet ochintegritet är välbekanta för oss alla. Def är ocksä ett erkänt faktum att eftersom alkoholen ärvanebildande, så följer missbruket ur bruket, Defta innebär aft vi f, n, befinner oss mitt i enutveckling mot radikalt ökade alkoholskador. Räknade man tidigare med att vartionde vuxen man blev akoholskadad, dvs. av befolkningen, så mäste vi nuräkna med att en bra bit av hela befolkningen med fiden kommer attvara alkoholskadade. De sociala och ekonomiska konsekvenserna för vårt samhälle om utvecklingen tillåts löpa vidare obehindrad tror jag intedet är möjligt aft överskatta. En aktiv alkoholpolitik är nödvändig i ett samhälle somvill skydda sina medborgares möjligheter att själva påverka sin livssituation. alkoholpolitiska beslut innebär inte bara attkampen skall föras mot missbruk av alkohol. En medveten strävan skall ocksävara att inskränka bruket. En väg är atf minska tillgänglighet och utbud avalkohol. Nägon form av konsumfionsminskande restriktioner måste införas.- När det gäller vilka restriktioner vi skall använda ochhur de i detalj skall utformas måste vi föra en nyanserad diskussion. Det kandär ibland bli ganska svåra avvägningsfrågor. Men om behovet av en sädanpolitik fär det inte råda någon tvekan. 1980-talets lösningar ser rimligenannorlunda ut än de som kunde införas på 1910- och 1920-talen.Samordningsorganet i alkoholfrågor har i uppdrag att ge oss ett bättre underlagatf besluta i dessa frågor om restriktionssystemets framtid. Hur långt vikommer att behöva gä kommer också atf bero på hur mycket alkoholförbrukningenkan trängas tillbaka med andra medel. Man börjarnu allmänt inse problemets vidd. Att det nusänds TV-program om alkoholskadornas omfattning, som hade varit otänkbara förnågra år sedan, är bara ett av många tecken. Pä många häll i ungdomsgruppernatycks reaktionen mof både alkohol och andra droger vara särskilt stark.Ungdomar ställer nu också krav på sina föräldrar att de skall föregå med gottexempel. Det skadar inte aft kraven på defta sätt ställs i båda riktningarna. Grunden för denna starka förskjutning av opinionen ärnaturligtvis människors insikt i och upplevelser av egna och andra människorsproblem med alkoholen. När vi därför måste pressa tillbaka alkoholkonsumtionenmåste vi ha i minnet atf det handlar om ett samspel mellan opinioner ochvärderingar å ena sidan och en aktiv statlig alkoholpolitik ä andra sidan. När det gäller opinionsbildningen är den stora kampanj moflangning fill ungdomar som genomförts och som skall åtföljas av en fortsattkampanj mot drogkulturen ett mycket gott tecken. Det må väl vara fillåtet aftpåpeka att denna kampanj från början var ett initiafiv från folkpartiregeringen. Men inom opinionsbildningen kan inte staten bära mer än endel av ansvaret. I ett fritt samhälle är def organisationernas, samfundens,tidningarnas och de många enskilda människornas uppgift att driva opinionsbildningsarbetet.Denna uppgift tillhör nu de viktigaste. Opinionsbildningsarbefe bygger också pä kunskap. Detskulle pä mänga sätt underlätta om vär stafisfik om alkoholskadorna var avbättre kvalitet. En bättre, fortlöpande bokföring av alkoholskadorna och derasutveckling skulle vara till stor hjälp i det fortsatta informations- ochopinionsbildningsarbetet. Värdefulla insatser görs pä alkoholvärdens område av enrad ideella organisationer. Deras arbete är värt all uppskattning fränsamhällets sida. Goda resultat har man där uppnått, infe minst genom afterbjuda en vänlig och ansvarsfylld gemenskap för den som annars lätt blir ensamoch utslagen. Därför bör samhället stödja sädana ideella insatser pävårdområdet som Länkrörelsen, och står för. Det hårdnande ekonomiska klimatet i värt landinnebär infe aft vi fått Fattigsverige tillbaka, som man ibland frestas atttro, när man lyssnar fill kritiken rnot regeringen. Vi har fortfarande eft riktland och en välfärd som går långt utöver vad de flesta av jordens länder kankosta pä sig. Men frågan är om vi rätt förstått atf värdesätta def goda som viäger. Vårt eget överflöd har inte förmått atf tillfredsställagrundläggande trygghets- och gemenskapsbehov. De sociala problemen försvanninfe när fattigdomen eliminerades. Förslitningen i arbetslivet existerarfortfarande, familjesplittringen och alkoholberoendet har ökat. Den tilltagandespecialiseringen i samhällslivet och arbetslivet gör atf mänga har svårt attse meningen med sin egen insats. Den snabba materiella fillväxten har inte ökatmänniskors andliga och psykiska styrka. Oroväckande mänga människor -inte minstunga - behöver psykisk värd. Vi måste fa oss an välfärdens kvalitetsproblem. Det andligavacuum som har uppstått i och rned atf gamla normsystem brutits ner rymmer enutmaning till oss politiker. Normer behöver byggas på demokratins grundläggandevärderingar, värderingar som ligger väl i linje med en människosyn. Ur ett sådant normbygge kan respekten för andliga värdenväxa fram och bli en motvikt till en materialism som skadar def sant mänskliga.Det som behövs är en ny idealitet. Mänga av de problem samhället i dagbrottas med bottnar just i att anonym kollektivism och egoistisk individualismfått allt större inflytande över utvecklingen. Dessa båda motsatser förstärkervarandra. När samhällets ansvarsområde ökar utan att ge plats för individuellrörelsefrihet, förstärks tendenser hos enskilda aft vara sig själva nog. Att förenasamhällets omsorg med utrymme för idealitet och personligt ansvarstagande ärdärför en huvudväg till ett rättfärdigare samhälle. I detta anförande instämde , ochBörje (alla fp). 71SVEN ASPLING (s): När åtskildes nägra dagar före julefter aft under några forcerade veckor ha behandlat regeringens s. k. sparplanstod det klart atf vi kunde registrera en vändpunkt i den svenskafrygghefspolitikens historia. De beslut som fattades grundade sig pä ett exempellöstknapphändigt och bristfälligt underlag. Med utslagsröstens övervikt drevsbesluten igenom här i kammaren. Det finns anledning minnas detta nu och förframtiden. Med den ekonomiska krisen som argument och förevändninggav sig den borgerliga regeringen pä en rad viktiga sociala reformer för atfåstadkomma s. k. besparingar. Besparingarnas slutsumma är alltjämt omgiven medmånga frågetecken, dock med eft undantag - ATP, som steg för sfeg kommer attundergrävas. Det var inte tal om att i stället för att angripa de sociala reformerna söka uppnå besparingar genom andraåtgärder, exempelvis avskaffandet av den orättfärdiga indexregleringen avskatteskalorna, -Nej, i stället riktade sig sparaktionen mof grundläggandesociala reformer, och på närmare 50 är fick vi uppleva attsocialdepartementet begärde fullmakt för att påbörja en metodisksocial nedrustning i värt land. Jag såg i dagstidningarna för en fid sedan atfförsäkringskassorna på sedvanligt sätt annonserade om nyheter frän den 1januari . förelåg en väsentlig förändring mof fidigare liknandeannonser. värdet fråga om en information om de försämringar somkommer atf drabba allmänheten vid läkarbesök, vid sjukresor, vid inköp avmedicin och vid tandvård. Dessutom meddelades atf delpensionen väsenfiigtförsämras genom att inkomstbortfallet kommer atf ersättas och inte somtidigare . måste man nu informera om konsekvensernaav en social nedrustning i stället för som fidigare om nya reformer. I den s. k. sparplanen hörde förändringen avbasbeloppsberäkningarna till det mest uppseendeväckande. Dess omfattandeföljdverkningar sfär vi bara vid inledningen till. Det är här fråga om ettgrundskott mof hela ATP-systemet. Man påstod att ett motiv för atf ändrabasbeloppsberäkningarna var oljeprishöjningarna. Regeringens konstruktioninnebär emellerfid aft även oljeprishöjningar som är lägre än höjningar på andravaror medför en standardsänkning för dem med basbeloppsanknutna förmåner. Mangjorde gällande atf förslaget i första hand skulle påverka folkpensioner,ATP-pensioner, delpensioner, studiemedel och bidragsförskott. Därutöver skulleenligt regeringen bara begränsade utgiftsområden beröras, Defta höllnaturligtvis inte. Enbart under och försäkringskassornafaller ett fyrtiotal författningar som har betydelse vid fastställande ellerberäkning av sociala trygghetsförmåner. Utöver dessa författningar berördes enlång rad bestämmelser i annan central lagstiftning. Man angav över huvud tagetinte atf basbeloppet utanför lagsfiffningsområdet fått en vidsträckt användning- bl. a. i avtal mellan arbetsmarknadens parter om tilläggsförmåner till denallmänna försäkringen och i andra försäkringsavtal. Nog kan man tala om enupprörande nonchalans och en inkompetent handläggning av en fräga med dennautomordenfiigt omfattande räckvidd. Först sedan vi socialdemokrater och andra slagit larm lärett kartläggningsarbete ha påbörjats i för aft undersökai vilka fall det kan vara motiverat aft inte använda def nya basbeloppet. Detskulle f. ö. vara intressant aft veta hur långt detta kartläggningsarbefefortskridit. Och hur avser man agera inför den rättsosäkerhet som kommer aftuppstå pä hela det vidsträckta område det här är frågan om då det gällerupprivna avtal, tolkningstvister m. m.? När det gällde aft motivera förslaget fill förändringarnaav basbeloppsberäkningarna fick vi uppleva en märklig men också avslöjandeargumentation. Utöver att man sökte spela uf industriarbetare mot pensionärersökte rnan ocksä göra gällande atf pensionärernas inkomster ökatmycket kraftigt. Man påstod att medan de totala reallönerna efter skatt förhela löntagarkollektivet ökat hade motsvarande ökning förpensionärskollektivet uppgått till . Man t. o. m. antydde att enurholkning av pensionsförmånerna skulle skapa större rättvisa mellan löntagareoch pensionärer. Regeringens beskrivning var direkt vilseledande.Pensionärskollektivets inkomstökning förklaras till den helt övervägande delenav atf antalet pensionärer ökat mycket kraftigt, bl. a. beroende på sänktpensionsålder och delpensionsreformen. Dessutom har antalet ATP-pensionärer medhögre inkomster blivit fler, vilket helt naturligt drar upp medelinkomsten. Medundantag för de pensionärer som har fått höjda pensionstillskott harstandardökningen uteblivit för den enskilde pensionären. TCO-ekonomerna redovisade i sin hösfrapporf en analys avinflationens omfördelningseffekter. Analysen visade entydigt att inflationengynnar höginkomsttagare och företagare, missgynnar löntagare och drabbar pensionärernahårdast. Den genomsnittliga förlusten för alla pensionärshushåll, genom atfderas besparingar urholkas, uppgick enligt beräkningarna till 5 000kr. Låt mig slutligen tillägga atf antalet pensionärer med , i allmän pension inskränker sig fill av ATP-pensionärerna och attålderspensionen från ATP än så länge i genomsnitt är ca , per är. Jag säger detta som en upplysning fill statsministern ochandra på den borgerliga sidan som försvarat regeringens angrepp påATP-pensionerna genom atf anföra en pensionär med en årsinkomst med 75 000 kr.som exempel på att pensionärerna också borde få känna av åtstramningarna. Som bekant har man från regeringens sida gjorf gällandeatf de höjningar av pensionstillskotten som enligt tidigare riksdagsbeslutskall ske , liksom de beslut som kan komma, skulle vara mofiv föraft urholka värdesäkringen av pensionerna. Även detta var felaktigt. Avsiktenhar varit att pensionärerna - såväl folkpensionärerna som ATP-pensionärerna-genom värdesäkringen skall vara förvissade om att deras reella köpkraftgaranteras även om priserna stiger. Genom pensionstillskotten skall de som harfolkpension eller läg eller ingen ATP-pension få ökad köpkraft. Däremot har detaldrig varit fal om aft pensionstillskotten skulle utgöra kompensation för enurholkad värdebeständighet. Vare sig genom höjningen av pensionstillskotten iår eller om man lägger pä ett nytf pensionsfillskott 1982 blir det någon ökningav grundtryggheten. Tvärtom försämras den. Högtidligt slog regeringen fast aftde mest utsatta grupperna skulle skyddas. "I vissa fall har inga ingreppalls gjorts, t. ex. när det gäller de handikappade", deklareradestafsministern. Och han tillade: "I andra fall, när generella ingreppblivit ofrånkomliga, har de sämst ställda fått kompensation." Även dettavisade sig i grunden vara felaktigt. Sparaktionen drabbade i huvudsak just desvaga grupperna - pensionärer, sjuka, handikappade, arbefsskadade ochvårdbehövande. När def stod klart för regeringen utbröt dentotala förvirringen. I stället för att resolut dra tillbaka förslaget ombasbeloppsför- ändringarna sökte man rädda ansiktet genom att utfärdalöften om att man skulle se över vilka konsekvenser sparaktionen skulle fä förde svaga grupperna och komma med förslag till kompensation. Det var sä dags då.. . Så har denna märkliga sparaktion vad gäller vissa av dessautsatta grupper resulterat i att man nu föreslär att handikappersättningen,barnpensionen och barnfilläggef frän folkpensioneringen samt bidragsförskottenskall höjas med en procentenhet den i är. Förslaget visar med önskvärd tydlighet hur svårt det äraft i efterhand söka återställa förmånernas värde fill den nivå de skulle hahaft med den tidigare basbeloppsberäkningen. Förslaget ger för det förstaendast en temporär kompensation; i förmånligaste fallet för högst tvä är. Fördef andra blir, genom den valda tekniken, kompensationen relativt större förden sorn har en låg förmån än för den som har en hög sädan.