prot · G409147 · 1980-12-31 00:00:00 — Hur ser då verkligheten ut för dessa undersköterskor om devill erhålla behörighet som sjuksköterska? Ja, de har ofta en bristfälliggrundutbildning - sex-eller sjuårig folkskola -, de kan hänvisa till en lång yrkesverksamhet, de har vanligen familj och barn, och de har svårt att flytta till annan ort för utbildning. Utifrån dessa utgångspunkter upplevs steget att söka till en reguljär sjuksköterskeutbildning som oöverstigligt. Att på egen hand komplettera grundutbildningen är kanske möjligt, men här skulle lands tingen i samverkan med folkhögskola eller KOMVUX kunna ge en riktad kurs för att bereda reella förutsättningar. Möjligheten att genom en individuell studiegång skräddarsy en utbildning torde vara obekant för de flesta, och skolorna har knappast resurser för att tillgodose en individuell planering. Enstaka kurser, som utskottsmajoriteten hänvisar till, fyller utan tvivel ett stort behov även inom vårdområdet och innebär kvalitetsförbätt- ring ochstimulans för personalen men leder ju inte till kompetens som sjuksköterska.Dessutom motsvaras landstingens önskemål inte på långa vågar av tilldeladeresurser för enstaka kurser. Det arbete som pågår under ledning av regionstyrelsernamed att planera för överbryggande utbildning med anknytning till vårdsektornoch med forskningsanknytning av de kortare vårdutbildningarna har visat att detfinns stor kunskapsiver och mycket höga krav på kunskapernas kvalitet hosberörda personalgrupper. Det förslag som framlagts i motion 1980/81:973, yrkande14, innebär ett uppdrag för UHÄ att skyndsamt framlägga förslag till enutbildning som byggs upp enligt principen om återkommande utbildning och lederfram till kompetens som sjuksköterska inom hela vårdområdet. Förslaget börutredas och utarbetas i nära samarbete med och skolöverstyrelsenför att eventuellt behov av en komplettering av grundutbildningen skall kunnadiskuteras. För den som har varit verksam i yrket och somdärefter går in i utbildningen bör det finnas möjlighet att korta av utbildningeni de delar som är kända och där grunden redan finns. Lång yrkesverksamhet inomett område räknas ju till godo i andra utbildningar, t. ex. i den avkortadeläkarutbildningen för sjuksköterskor. En utbildningsmodell liknande den förmodifierad distansutbildning av vårdlärare borde kunna prövas. Den här frågan är ett bra exempel på hur låstblockpolitiken här i är . Handlingssättet visar med vilketintresse riksdagsledmöterna följer sjuksköterskornas verklighet. Det är ingetstort och kostnadskrävande beslut vi skall fatta - det gäller bara ett uppdragtill UHÄ att lägga fram förslag till en utbildning som underlättar förundersköterskorna att gå vidare till sjuksköterskekompetens. Men det betydermycket för dessa människor, som utför ett tungt, slitsamt och behjärtansvärtarbete. Ur samhällets synpunkt innebär ju detta att med minskade kostnader fåut mer för pengarna. Det känns därför närmast hånfullt att de borgerligariksdagsledamöterna, egentligen på grund av ointresse, inte vill tillmötesgå enså rimlig begäran. Det kan väl knappast vara en ideologisk fråga. sade i sitt inlägg här att vi hardiskuterat den här frågan. Det är riktigt att frågan behandlades föregående år.Då avslogs den motion som skilde sig från det förslag som vi har att diskuterai dag så till vida, att man i det hade inriktat sig på en skrivning som vändesig direkt till långtidssjukvården och där frågan om hur man skulle tolkakompetensen och bredden i sjuksköterskeutbildningen inte var riktigt klar. Mendet framgår ju här helt klart att utbildningen skall leda till kompetens inomhela vårdområdet, men att den bygger på en modell där man skall kunnatillgodoräkna sig en lång yrkeserfarenhet. Med hänvisning till det anförda ber jag attfå yrka bifall till den socialdemokratiska reservationen nr 3 i det härbetänkandet. Anslag tid forskning och forskarutbildning, m. m. Anslag tdl forskning och forskarutbildning, m. m. AnL 65JÖRGEN () replik: Jag hade egentligen inte tänkt begära replikpå anförande. Jag lyssnade med stort intresse tillhuvuddelen av det, och jag kan förstå och ha stor respekt för hennes engagemangi de här frågorna. Men jag hajade till i slutet av anförandet, när hon sade attblockpolitiken är låst och att det närmast känns hånfullt - jag vet inte alltvad drog till med. Men är det någonting som har kännetecknat, ochkännetecknar, arbetet i utbildningsutskottet, så är det faktiskt - vill jagpåstå - en strävan från båda sidor att försöka komma överens, om det ärmöjligt. Det har vi gjort i flera frågor under det här året, och det har vigjort i ett stort antal frågor också . Jag vill gärna säga attdet förhållandet till stor del är den socialdemokratiske ordförandens förtjänstmen att vi även från majoritetens sida verkligen har beredvillighet att göraupp. Det är således fullkomligt felaktigt att påstå att något slags låstblockpolitik skulle känneteckna vårt arbete. När det gäller möjligheterna till vidareutbildning villjag helt enkelt hänvisa till vad jag sade i mitt tidigare inlägg. Där har jagargumenterat för majoritetens ståndpunkt. Den är alltså inte så låst som manfick ett intryck av när man hörde inlägg. AnL 66ING-MARIE () replik; Jag kan inte uttala mig om hur man generelltbehandlar frågor och kommer överens i utskottet - det har jag inte helleravsett att beröra i mitt inlägg - men den här frågan anser jag att majoriteteninte har sakdiskuterat. Man har avfärdat den med att möjligheterna till vidareutbildningför undersköterskor kommer att finnas när de har genomgått vårdlinjen och attde då kan söka till den avfolkade sjuksköterskeutbildningen. Men det är ju inte det som är problemet för de ungdomarsom genomgått vårdlinjen och därmed har undersköterskekompetens. Det är riktigtatt det finns möjligheter för dem att gå vidare. Men ute i landet finns det ettstort antal mycket yrkeskunniga människor, som har arbetat ivården, som har praktiskt kunnande, stort människointresse, gedigna kunskaperoch erfarenheter. Dessa borde vi ta till vara och se till att de inte hamnar ien återvändsgränd, där samhället dels inte kan tillgodogöra sig deras kunskaperoch resurser, dels inte kan ge dem den personliga möjligheten att utvecklas ochgå vidare. Där menar jag att man inte ens velat ge UHÄ ett uppdrag attundersöka förutsättningarna för detta. Jag kan inte uppleva det som annat änblockpolitik. Sedan vill jag som komplettering säga att det som ärintressant här är, att om man verkligen gick in positivt och utvecklade detspecifika kunnande som ligger i omvårdnaden, kopplat till en utveckling avomvårdnadsforskningen, skulle man kunna stärka den identitet och den yrkesrollsom sedan i sin tur tillför andra sjukvårdsområden en väldigt väsentligkvalitet. Det skulle alltså vara viktigt att vi löser de svåra problem somfinns inom långvården, inte med några separata åtgärder som leder in iåtervändsgränder utan genom att förstärka kvaliteten ochgöra människorna beredda att jobba med detta, känna fillfredsställelse och fåut resultat av sitt arbete, AnL67 () replik: Först vill jag hänvisa till att jag tidigare pekade på de möjlighetersom finns till vidareutbildning. Jag vill peka på att det finns utmärktamöjligheter och att det kommer att finnas utmärkta möjligheter tillvidareutbildning i det system som vi nu kommer in i. Vi bedriver t, ex, enstakakurser, och jag pekade i övrigt konkret på vilka andra möjligheter som finns.Det är alltså en skillnad i bedömningen här, huruvida det system som vitidigare fattat beslut om är tillräckligt eller inte. Vi anser det, men detanser inte , Tillsist vill jag konstatera att det inte blev så mycket kvar av den här låstablockpolifiken, som talade om . Det blev alltså så /denna fråga, och det är en väsentlig skillnad, det. Anslagtill forskning och forskarutbildning, m. m. AnL68 () replik; Det finns flera reservafioner. härfrågan konstaterar jag att uppehåller sig vid detnya systemet och den nya utbildningsgången, som kommer att lösa problemen förkommande ungdomsgrupper som går in i vården. Jag talar om dagens yrkesverksammamänniskor med lång erfarenhet. De enstaka kurserna är utmärkta somkomplettering, men de ger ingen kompetens. Talmannenanmälde att anhållit att till protokollet få antecknat att haninte ägde rätt till ytterligare replik, AnL69 (): Då jag skrev min motion nr 1285, som bl. innehåller yrkande om attläkarutbildningen i bör göras fullständig och innefatta också de tvåförsta åren, var jag väl medveten om att frågan berörs i minst två aktuellautredningssammanhang. I synnerhet den inom UHÄ pågående utredningen omintegrerad vårdutbildning i berörs av ett eventuellt ställningstagandei denna fråga. Jag har också i motionen mofiverat varför det inte minst som ettstöd för den" nämnda utredningen och för att den skall kunna lägga framett konstruktivt förslag hade varit lämpligt att just nu visat enviljeyttring i ärendet. Såväl beslut om den totala dimensioneringen avläkarutbildningen i landet som om dess geografiska fördelning är polifiskabeslut som ytterst fattas i denna församling. Det finns ingen anledning attgöra till ett lydigt verkställande organ för olika centralamyndigheter. Det vore i stället värdefullt för de myndigheter som skallutarbeta underlaget för slutgiltiga och detaljerade beslut om de genom någonform av uttalande från sida kunde få vägledning om vilka ambitioneroch önskemål som på politisk beslutsnivå finns i ärendet. Utskottethar avstått från varje tyckande i vad det gäller läkarutbildningen i ,Att utskottet inte generellt avstår från tyckanden framgår, om Anslag tdl forskning och forskarutbildning, m. m. man läser igenom de båda betänkandena noga. Utskottettycker t. ex. att en professur i idrottsmedicin vore bra. Utskottet tyckerockså, vilket med full evidens framgått av debatten här, att det vore bra meden professur i italienska i , Det är ju egentligen betydligt merdetaljbetonade frågor än denna om en omfördelning av landetsläkarutbildningsresurser, en omfördelning som lämpligen bör ske just i sambandmed den nödvändiga nedskärning av totalramen som snart måste göras. Läkarutbildningen i måste i samband därmed görasfullständig. Ett beslut i den riktningen skulle verka kvalitetshöjande, och detskulle även vara socialt fillfredsställande för de studenter som då skulleslippa flytta mitt i utbildningen. Dessutom skulle det med prekliniskamedicinska institutioner i vara möjligt att där inrätta denefterlängtade sjukgymnastutbildningen och att fullfölja tanken på denintegrerade vårdutbildningen. Alternativet är att läkarutbildningen i heltläggs ned. Men det är ett beslut som skulle vara olyckligt, såväl för helaLinköpings sjukvårdsregion som för läkarutbildningens mångsidighet ochkvalitet för landet som helhet, föreligger inte underlag för ett definitivt beslut.Jag upprepar, herr talman, att den utredningen som sysslar med frågan hadevarit tacksam för en fingervisning . Men den hjälpen får man inte. Mot ett enigt utskott yrkar man som bekant förgäves. Jaghar därför, herr talman, inget yrkande. AnL 70LARS (); I säger man ibland litet skämtsamtoch självironiskt att alla talar om vädret men ingen gör något åt det.Någonting åt det hållet är det när det gäller den stora bristen på utbildadesjukgymnaster i - ca 600 fattas. Man talar om den här bristen, och manutreder den - det har man gjort i åtminstone . Men man fattar ingabeslut. Man vidtar inga konkreta åtgärder för att komma till rätta medproblemet. Sedan upphör hkheten med det engelska vädret. För det är, sombekant, inte mycket man kan göra för att påverka väderleken. Däremot kan man -om viljan finns -göra mycket för att öka tillgången på sjukgymnaster. Den närmast till hands liggande åtgärden är attutbildningen av sjukgymnaster utökas. Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ)har också -mycket riktigt - utrett möjligheterna till en sådan utökning. Manhar därvid kommit fram till att det i princip finns två olika vägar att gå. Mensamtidigt konstaterar man att den ena vägen inte utesluter den andra - tvärtom.De kompletterar varandra. Den ena vägen är helt enkelt att utbildningskapacitetenutökas på befintliga utbildningsorter. Fördelen därmed skulle vara att detrelativt snabbt blev resultat. Men man kan fråga sig om det verkligen ärnödvändigt att ta upp en sådan åtgärd i en stor utredning. Borde inte den sakenkunna av genom en relativt enkel administrativ process? Den andra vägen är att sjukgymnastutbildningen byggs upppå helt nya orter. Det skulle ta längre fid, men det skulle sannolikt ha denstora fördelen att de regionala olikheterna när det gäller tillgången påsjukgymnaster skulle jämnas ut.UHA beräknar att man med sådana åtgärder skulle kunna öka den totalautbildningskapaciteten med ca 150 nybörjarplatser redan under /86. Tillgången på sjukgymnaster uppvisar, som jag nyssantydde, stora regionala olikheter, vilket med all önskvärd tydlighet framgårbl. a. av den vakanssituation som råder i de olika landstingen. Den senastetillgängliga statistiken på detta område är visserligen , men jag trorändå inte att det finns anledning att anta att den inte skulle stå sig i dag.Ur den statistiken kan man t. ex. utläsa att de sjukvårdsområden som har egenutbildning av sjukgymnaster i allmänhet har mycket få vakanser. Blandlandstingen utan sådan utbildning är däremot vakanssituationen i många fallsynnerligen besvärande. Det är inte ovanligt att av samtliga tjänster inomsjukhusansluten hälso- och sjukvård är vakanta i de landstingen. Det finnsfaktiskt ännu högre procentsiffror inom den öppna vården. UHÄ:s förslag till utökning av utbildningskapacitetenkommer säkert att jämna ut de allra största olikheterna. Det gällersärskilt förslaget om en decentralisering av utbildningen till de nya orternaBoden, och . Men frågan är om detta är fillräckligt. Jag trorinte det. Det måste nog fill andra åtgärder för att helt eliminera orättvisornanär det gäller tillgången på sjukgymnaster. En sådan åtgärd skulle kunna varaatt ytterligare decentralisera utbildningen. En annan åtgärd är att, åtminstoneövergångsvis, införa någon form av etableringskontroll på sjukgymnastområdet -kanske liknande den som redan finns på tandläkarområdet. diskuterar viemellertid utbildningsfrågor. Jag skall därför uppehålla mig något vid denförstnämnda åtgärden - en ytterligare spridning av sjukgymnastutbildningen.UHÄ:s utredning visar, tycker jag, att en sådan spridning är fullt genomförbar.Det kan visserligen bli nödvändigt med ett visst samarbete med befintligautbildningsanstalter. Det kan gälla praktik inom vissa sällsynta specialiteter.Det kan också gälla undervisning inom mindre vanliga ämnesområden. Det bör alltså vara möjligt att sprida utbildningen tillfler orter än som föreslås av UHÄ. Och jag tar mig, herr talman, friheten attnämna mitt eget hemlän, , som ett exempel på ett lämpligtlokaliseringslän för en eventuell ny sjukgymnastutbildning. Där har vi ennärmast katastrofal vakanssituation på sjukgymnastsidan. Vi har emellertidockså allt det som behövs för att praktiskt genomföra en utbildning avsjukgymnaster. Det finns t. ex. en modern vårdskola i , en mångsidigsjukvårdsapparat och - det kanske viktigaste av allt - en sjukvårdshuvudman somhar uttryckt sitt stora intresse för en sådan utbildning. Allt detta har jagtillsammans med några partikamrater påpekat i motion nr 1980/81:740.Utbildningsutskottet förefaller dock vara en smula kallsinnigt till förslagen.Det finns, såvitt jag kan se, inte den minsta lilla antydan till viljeyttring idenna viktiga fråga. Det är i och för sig en smula märkligt, men jag tolkar detinte som ett avslag utan som tveksamhet i avvaktan på förslagfrån UHÄ och regeringen. Anslag till forskning och forskarutbildning, m. m. Anslag tdl forskning och forskarutbildning, m. m. avstårdärför från att yrka bifall till motionen. Men jag förbehåller mig naturligtvisrätten att återkomma, om inte ärendet får en snabb handläggning. AnL 71 (): Jag har tillsammans med väckten motion, 1980/81:970, rörande möjligheterna till vidareutbildning i medicinskoch kirurgisk sjukvård för de grundutbildade sjuksköterskor som kommer iskarven mellan två utbildningssystem. Utskottet föreslår att avslåmotionen och anför därvid att det måste finnas möjligheter för dessasjuksköterskor att i någon form erhålla vidareutbildning. Utskottet hänvisarockså fill att UHÄ i skrivelse fill regeringen - alltså hösten 1980-hemställt att en stegvis övergång till den nya studieorganisationen skall skeoch att den nuvarande vidareutbildningen i kirurgisk och medicinsk sjukvårdskall vara avvecklad i och med utgången av . Denna fråga bereds nu inomutbildningsdepartementet. Så långt är allt väl. Utskottet har beaktat de möjlighetersom står till buds. Jag har visserligen inget annat yrkande änutskottets. Men jag vill ändå fästa kammarens uppmärksamhet på det faktum attdenna grupp är stor. Det rör sig om mellan 5 000 och 6 000 personer. Det ärsvårt att få fram det exakta antalet, då den statistik som finns att tillgåbaseras på uppgifter om samtliga grundutbildade utan vidareutbildning, somenligt statisfiska centralbyråns examinationsstatisfik i början på 1980utgjordes av 12 362 stycken. Detta är alltså hela gruppen utanvidareutbildning. har så sent som 1981 fått framsiffran för denna grupp till 16 275. Det är svårt att vara exakt på dennapunkt, och jag utgår från att utskottet i sin behandling av detta ärende harbeaktat att det rör sig om en stor grupp. Jag betonade att dessa siffror är osäkra, men jag harvelat ta med dem, herr talman, för att belysa att det här är ett stort problem.Antag att den här gruppen sjuksköterskor, som önskar vidareutbilda sig inommedicinsk och kirurgisk sjukvård inom den nya studieorganisationen, är 5 000.Det är en låg siffra, men eftersom det är svårt att få det exakta antalet harjag utgått från den. Dessa 5 000 skall då beredas utbildningsplatser ikonkurrens med de övriga studerande. Det kommer att ställas stora krav påplanering och resurser. Jag kommer, herr talman, att följa denna fråga meduppmärksamhet, då det är utomordentligt viktigt att hälso- och sjukvårdenskvalitet upprätthålls. Dessutom är det, som jag har anfört i motionen, djuptotillfredsställande att ej vara färdigutbildad. Jag har, som jag sade, inget annat yrkande änutskottets. Jag yrkar därför bifall fill utskottets hemställan, men jagförbehåller mig rätten att återkomma i det här ärendet. I detta anförande instämde (). AnL 72 (): Låt mig kort beröra reservation 3 i utbildningsutskottets betänkande29. Jag är ganska glad . Jag motionerade i den här frågan för ett årsedan. Då fick jag inget gehör för min motion i utskottet, men har jag fåttalla mina partivänner att ställa upp bakom motionen. Man bör enligt vår meningöverväga att anordna en utbildning som, efter grundutbildning ochyrkeserfarenhet, riktar sig fill yrkesverksamma undersköterskor inomlångtidssjukvården. Utbildningen bör byggas upp enligt principen återkommandeutbildning. För många inom långfidssjukvården och den psykiatriska vårdenskulle säkert en sådan utbildning bli mycket attraktiv, , Jag vet vad jag pratar om. Jag har arbetat inomlångfidssjukvården, Detfinns många anledningar till att det inte är attraktivt att arbeta med gamlaoch sjuka människor. Personalstaben är oftast för liten. Det gäller att gedessa gamla en så god och mänsklig omvårdnad som möjligt. Människor som harslitit hårt måste vi kunna ge en god och mänsklig vård. Det krävs speciellaåtgärder för att personalen skall stanna och trivas med den ofta tunga ochkrävande vården. Vi har en stor resurs människor, som borde utnyttjasmycket bättre. Det är mot denna bakgrund som vi socialdemokrater föreslår enutbildning som riktar sig till yrkesverksamma undersköterskor inomlångtidssjukvården. Personalomsättningenär mycket hög. Av 300 nyutbildade sjuksköterskor i villendast 8 arbeta inom långvården, vilket jag anser mycket skråm,mande. Jag vet,herr talman, att många av mina kamrater skulle söka en specielllångvårdsutbildning. Undersemesterperioden då jag och många av mina kamrater vikarierar somsjuksköterskor fungerar det mycket bra. Vad vi saknar är den formellakompetensen. Jag vet också att det finns många långvårdssjukhus som inte kanöppna på grund av bristen på sjuksköterskor. Är detta rimligt? Svaret måste blinej. Mångaåldringar står i kö fill långvården. Vi måste alla hjälpas åt att göraåldringsvården attraktiv och mänsklig, så att personalen stannar och trivs. Detgagnar både våra gamla och personalen. Vivet att behovet av utbildning inom långvården är stort och kommer att öka.Därför är det nödvändigt att allt görs för att få personal till långvården. Ettsteg i den riktningen kunde utskottet ha tagit genom att bifalla densocialdemokratiska motionens yrkande 14. Visocialdemokrater menar att det skulle vara en stor resurs för samhället att tavara på den kapacitet som en lång erfarenhet innebär. Den höga yrkesbenägenhetsom finns bland utbildade undersköterskor bör stimuleras genom möjligheter tillfördjupning och vidareutbildning. Denutbildning som vi begär är en del i arbetet att göra långvården mer attraktiv.Naturligtvis måste många andra åtgärder, som inte ligger på utbildningsområdet,vidtas för att vi skall kunna få behålla personalen inom långvården. Jag yrkar bifall tillreservation 3. Anslagtid forskning och forskarutbildning, m. m. Anslag till forskning och forskarutbildning, m. m. AnL 73 ÅKEPOLSTAM (c): i vår interpellerade jag tillutbildningsministern om hans inställning till utbyggnad ,av den temaorienteradeforskningen i , Utbildningsministern gav ett svar som jag tolkade somsynnerligen positivt. I sitt yttrande över motionerna 557 och 973 har utskottsmajoritetenföreslagit att skall avslå yrkandena om att nu skall geregeringen till känna att den temaorienterade forskningen bör byggas ut ienlighet med . Jag anförde i min interpellation att i nästa budgetår inte behövde något direkt resurstillskott för dentemaorienterade forskningen men att man för sin fortsatta verksamhet underbudgetåren därefter är beroende av vissa bestämda resurstillskott. Jag kanställa mig bakom utskottsmajoritetens uttalande under förutsättning att det -liksom utbildningsministerns svar på min interpellafion - skall tolkas positivtför den temaorienterade forskningen och att anslaget till denna skall prövasvälvilligt under nästkommande och följande budgetår. Mom. 4 (riktlinjer för planering och dimensionering avtandläkarutbildning) Utskottets hemställan bifölls med 158 röster mot 156 förreservation 1 av m. fl. Mom. 13 (anslag till utbildning för vårdyrken) Utskottets hemställan bifölls med 296 röster mot 17 förmotion 2013 av m. fl. i motsvarande del. Mom. 15 (medelsanvisningen under Medicinska fakulteterna) I enförberedande votering biträddes reservation 2 av m, fl, med 149röster mot 17 för motion 2013 av m, fl, i motsvarande del, 147ledamöter avstod från att rösta, Ihuvudvoteringen bifölls utskottets hemställan med 158 röster mot 156 för reservation2 av m, fl. Mom. 21 (vidareutbildning för undersköterskor) Utskottets hemställan bifölls med 158 röster mot 156 förreservation 3 av m, fl. Mom. 22 (tandhygienistutbildning) Utskottets hemställan bifölls med 297 röster mot 17 förmotion 362 av m. fl. Mom. 25 (forskning ochutbildning i arbetsmiljöfrågor) Nr 147 Utskottetshemställan bifölls med 296 röster mot 17 för mofion 1476 av m. fl. Övrigamoment Anslag UU fors k- Utskottets hemställanbifölls, i r i ning och forskarutbildning,m. m. betänkande 1980/81:31 Mom. 2 (inrättande av entjänst som professor i italienska) Utskottets hemställan bifölls med 174 röstermot 140 för reservation 1 av m.fl. Mom.4 (medelsanvisningen under Humanistiska fakulteterna) Utskottets hemställanbifölls med 158 röster mot 156 för reservafion 2 av m.fl. Mom. 7 (medelsanvisningenunder Samhällsvetenskapliga fakulteterna) Utskottets hemställan bifölls med 158röster mot 156 för reservafion 3 av m, fl. Mom.4 (medelsanvisning under Matematisk-naturvetenskapliga fakulteterna) Utskottetshemställan bifölls med 158 röster mot 155 för reservation 4 av m,fl.