prot · G40949 · 1980-12-31 00:00:00 — En decentralisering av beslutsfattande har ocksåskett från centrala myndigheter till regionala organ. Även handläggningen av deregionalpolitiska stödformerna har decentraliserats. Enviktig del i regeringens näringspolitik när det gäller att främja endecentralisering är satsningen på nyföretagandet. harredan blivit en klar framgång, och jag tror att vi kommer att nå goda resultatpå sikt. Självklart måste också storföretagen ta ett regionalt ansvar. Viaktualiserar kontinuerligt lokaliseringsfrågorna i industridepartementets samrådmed bl. a. de största industriföretagen. Regeringen avser att följa uppsatsningen på det här området samt när det gäller skattefrågorna ochriskkapitalförsörjningen för mindre och medelstora företag. Jag kommer ocksåatt föreslå att regeringen skall framlägga förslag om att utvidgaförsöksverksamheten med löntagarägda företag och främja bildandet avarbetskooperativ. 169 (): Jag ber att få tacka industriministern för svaren på mina frågor, somjag har ställt med anledning av det planerade bildandet av Investment ABVolvo-Beijer. Volvo-Beijeraffärenär emellertid bara en fusion i en lång rad fusioner i det svenska näringslivet.Under åren 1975-1979 har SPK registrerat mer än 3 200 fusioner. Även under 1980har många uppmärksammade uppköp skett utöver Volvos köp av Beijerinvest. Någrasom det kan vara värt att påminna om är Beijerinvests köp avFelix AB med 1 700 anställda och köpet av av akfierna i . DetBeijerkontrollerade Sonessons har dessutom köpt . harköpt och Huginföretagen, och det ger tillsammans en koncern med närmare100 000 anställda. Därtill kommer ett antal köp av ufiändska företag.Försäkringsbolaget har köpt fastighetsförvaltnings- ochbyggnadsföretaget Vihar Cardos köp av och köp av , sombegränsar konkurrensen inom växtförädlingsområdet. Många andra, ganska storaföretagsköp har också ägt rum . meddelades t.ex. att tar över Datasaab. Av alla de fusioner som har genomförts ärdet bara en som har gått till för att prövas enligtkonkurrensbegränsningslagen, och det är sammanslagningen av Slakteriförbundetoch Sam-fod. Fusionerna har många olika motiv. I vissa fall handlar detom att snabbt öka marknadsandelen och minska konkurrensen genom att köpa uppföretag i samma bransch. Ett annat motiv är att uppnå riskspridning genom attköpa upp företag i andra branscher. I andra fall är det möjligt att det intealls finns några marknads- eller affärsanalyser bakom fusionerna, utan att degrundas på rent finansiella eller skattemässiga fördelar och alltså utgör enanpassning till samhällets skattelagstiftning och kreditpolitik. I vissa fallkan det vara svårt att över huvud taget se några företagsekonomiska fördelar avfusionerandet, och man får närmast intrycket att företagsköp genomförs i bristpå andra spännande händelser i näringslivet. Den trend som kan utläsas av fusionerandet är att destörsta företagen tenderar att bli allt större genom köp av allt fler företag,och därmed ökar maktkoncentrationen i näringslivet. För konsumenterna innebär de allt större koncernernabegränsad konkurrens och därmed risk för minskat urval och högre priser. Detblir svårare att påverka storproducenter, som kanske hellre säljer med hjälp avmassiva marknadsföringsinsatser än genom anpassning till konsumenternasverkliga behov och efterfrågan. För de anställda innebär koncernernasvåröverblick-bara kolosser, där var och en är en mycket liten och lättutbytbar bricka. Inflytandeprocessen blir formaliserad och byråkratisk och lätten fråga som måste överlåtas på helfidsanställda ombudsmän. För oss som samhällsmedborgare innebär i vissa fallbesluten i storföretagens styrelserum kanske mer långtgående förändringar avvårt dagliga liv än de beslut som fattas av de polifiskt valda instanserna. Denpolitiska demokratin hotar därför att urholkas. Det är mot den här bakgrunden väldigt bra att det interåder något tvivel om att industriministern i prakfisk handling är beredd attverka för ett decentraliserat näringsliv. Det är också bra attindustriministern slår fast att satsningen på de små och medelstora företagenskall fullföljas bl. a. när det gäller skattefrågorna ochriskkapitalförsörjningen. Satsningen på nyföretagandet är ett annat positivt inslagi näringspolitiken. Frågan är bara hur många av de framgångsrika nyasmåföretagen som hotas av uppköp, om inte konkurrenslagstiftningen skärps ochregeringen skaffar sig bättre möjligheter att ingripa mot maktkoncentrationen inäringslivet. Det är därför viktigt att den nya konkurrenslagstiftningen, sombereds i och som bygger på konkurrensutredningen och denEckerbergska utredningen, blir ett effektivare verktyg i kampen mot Om centraliseringen inom svenskt näringsliv Om centraliseringen inom svenskt näringsliv konkurrensbegränsningoch maktkoncentration än den befintliga lagstiftningen har varit. Jag villfråga industriministern när vi kan fä se en proposition med förslag till nykonkurrenslagstiftning. När det gäller näringspolitiken i allmänhet ligger enligtmin mening ett så stort egenvärde i ett decentraliserat, mångsidigt ochflexibelt näringsliv att samhället har ett intresse av att medvetet främjamindre företag på bekostnad av storföretagen. En sådan åtgärd kan vara attskapa gynnsamma förutsättningar för bildande av arbetskooperativ. Det är därförmycket glädjande att industriministern aviserar en utvidgad försöksverksamhetmed löntagarägda företag. Det är en företagsform som ger mycket godamöjligheter fill en verklig företagsdemokrati. I svaret säger industriministern att de gällande reglernarörande realisationsvinstbeskattningen ger en viss möjlighet att styrautvecklingen. Volvo-Beijer har ansökt hos regeringen om befrielse frånrealisationsvinstbeskattning av aktierna. En överslagsmässig beräkning tyderpå att realisationsvinsterna och därmed beskattningen sannolikt skulle hablivit lägre om man hade valt det omvända förfarandet, dvs. om Beijer hade köptVolvo. Man frågar sig därför om företagen har någon anledning att tro att dekommer att erhålla befrielse från realisationsvinstbeskattningen. Såvitt jagkan förstå uppfyller knappast Volvo-Beijerfusionen de kriterier som gäller försådan befrielse. Låt mig därför avslutningsvis fråga industriministern hur på förutsättningarna för befrielse frän realisationsvinstbeskattning iVolvo-Beijeraffären. 170CARL-HENRIK (vpk): Låt mig först ta upp några frågor som gällerkammarens arbetsordning. I riksdagsordningen 6 kap. heter det: "Fråga börbesvaras vid den frågestund som infaller närmast från det attfrågan lämnades till kammarkansliet." Min fråga inlämnades den 17november, alltså för nära en månad sedan. I en annan paragraf i samma kapitelstår: "Interpellationskall- vara försedd med motivering." Jag kan inte finna att detpapper som här kallas interpellation har någon som helst motivering. Jag ville bara rikta talmannens och kammarensuppmärksamhet på dessa förhållanden. Jag tror att det är angeläget att manefterlever bestämmelserna i riksdagsordningen. Det bör gälla både regering ochledamöter i kammaren. Får jag övergå fill själva sakfrågan. Jag tackarnaturligtvis industriministern för svaret. Jag vill dock i slutet av mittinlägg ställa några ytterligare frågor, som berör regeringens konkretahandläggning av sammanslagningen Volvo-Beijerinvest. Det är litet patetiskt atthöra industriministern deklarera sin beredvillighet att "verka för ettdecentraliserat näringsliv", när största företagsaffärhåller pä att genomföras. Det är ju heller inte så, att sammanslagningenVolvo-Beijerinvest är någon enstaka företeelse. Den ingår tvärtom i och utgören ytterligare tillspetsning av den koncentrations- och centralisationsprocesssom pågår inom den svenska kapitalismen. Det finnsolika mått på denna utveckling som belyser olika sidor och konsekvenser avdensamma. Ett mått som man, trots industriministerns invändningar, absolut intekan gå förbi är utvecklingen av antalet fusioner inom näringslivet och antaletberörda anställda. Om man tittar på den statistik som föreligger och somsköts av pris- och kartellnämnden, skall man finna en stark ökning av antaletfusioner och även av antalet berörda anställda, sett på något . Jagskall i det här sammanhanget bara anföra några översiktliga siffror. Under de26 redovisades sammanlagt ca 3 500 sammanslagningar av företag.Omkring 400 000 var anställda i de berörda företagen. Under de i SPK:s statistiksenast redovisade tio åren har förekommit inte mindre än ca 5 200 fusioner.Omkring 525 000 anställda berördes av fusionerna under dessa tio är. Vi haralltså en mycket stark ökning av antalet fusioner och antalet berördaanställda. Sedan kan naturligtvis antalet sammanslagningar variera olika år. Det handlar heller inte om några små affärer. Under detsenaste årtiondet ligger några av de allra största företagssammanslagningarna iSverige. Jag vill erinra om sammanslagningen av och inom bankväsendet och sammanslagningarnaElectrolux-Grängesbergsbolaget och Volvo-Beijerinvest inom industrisektorn. Dei fusionerna deltagande företagen blir väldigare och väldigare. Även mätt efter marknadsandelarna för olika produkter harkoncentrationen historiskt sett starkt tilltagit. De största företagens andelav tillverkningen inom olika varugrupper ökar i allmänhet undan för undan. Ochväljer man ett sådant mått som den sammanlagda omsättningen för de 200 störstaföretagen i landet visar det sig att den exempelvis uppgick till 144miljarder kronor, medan bruttonationalprodukten i var 162miljarder kronor. var omsättningen hos de 200 största företagen störreän BNP eller 383 miljarder jämfört med . Även om dessasiffror mäter olika saker ger jämförelsen en bild av storföretagens växandedominans. Ett ytterligare mått som också är av intresse för attbelysa den totala koncentrationen av kapital och makt inom näringslivet är uppgifterom de största finansgruppernas ställning. Här har ju industriverket nyligenframlagt ett intressant material som kompletterar koncentrationsutredningensundersökningar. har ägarkopcentrationen inom näringslivetytterligare starkt tilltagit. fanns det 445 000 anställda i de företagsom hörde till de 17 största finansgrupperna. 1979 hade antalet anställda iföretag som kunde räknas till de då 17 största grupperna ökat till 590 000eller . skall alltså denna kapital- och maktkoncentrafion ökasytterligare genom sammanslagningen av . Det blir som sagtSveriges största företagsaffär genom tiderna. Flera hundra företag inom olikabranscher förs samman i ett konglomerat med sammanlagt 71 000 anställda och meden beräknad omsättning 1981 på . Så här skrev Dagens Nyheternär affären blev känd: 9 protokoll 1980/81:49-50 Om centraliseringen inom svenskt näringsliv Om centralise- ringen inom svenskt näringsliv "Om affären går igenom - dvs. passerar Volvosbolagsstämma eller en extrastämma och accepterasav Beijerinvests aktieägare - står inför ett energi-, industri- ochfinanskonglomerat som kommer att dominera svenskt och skandinaviskt näringslivårtionden framöver." Det är alltså öga mot öga med denna jättefusion somindustriministern kommer med den fromma sucken, att han att hoppas det inteskall råda något tvivel om hans beredskap att verka för ett decentraliseratnäringsliv. Industriministern är pä denna punkt ungefär lika övertygande som enperson som tror att han kan släcka en skogsbrand med - för att uttrycka migparlamentariskt - en liten vattenkanna. vill jag säga att jag naturligtvis håller NilsÅsling räkning för att han i alla fall deklarerar sin tveksamhet rentprincipiellt inför koncentrationstendenserna i näringslivet. Men det räcker juinte med en sådan principiell tveksamhet. Vad det gäller är beslutsammahandlingar för att söka hindra storföretagen, kartellerna och monopolen attännu mera öka sin makt. Både från konkurrensutredningen och den s. k.Eckerbergska utredningen finns det förslag som innebär kontroll av och i vissafall förbud mot fusioner. vill exempelvis att regeringenskall kunna ingripa mot företagsförvärv med förbud eller åläggande. Jag anser det viktigt att få klarlagt hurindustriministern, som här talar i statsministerns ställe, och därmedcenterpartiet ställer sig till detta förslag om möjlighet för regeringen attingripa mot företagsförvärv. Är beredd att stödja detta förslag isin allmänna kamp för decentralisering? Om han inte är beredd att göra dettycker jag det är svårt att ta hans betänkligheter införkoncentrationstendenserna riktigt på allvar. Regeringen och ställs ju inför enannan mycket viktig konkret fråga, nämligen om ägarna av aktier i befrias från beskattning av den realisationsvinst de gör. För vissaaktieägare kan det här röra sig om mycket stora belopp, eftersom deras vinsterpå affären räknas i . Enligt bestämmelserna i kommunalskattelagen kan regeringenmedge befrielse från reavinstbeskattning under vissa förutsättningar. Dessaanges i lagtexten framför allt vara att det är fråga om enstrukturrationalisering som är önskvärd från allmän synpunkt. Jag har litetsvårt att betrakta affären Volvo-Beijerinvest som en strukturrationalisering iordets vanliga mening. De båda storföretagen har redan en mycket diversifieradproduktion, som efter sammanslagningen blir ännu mera mångsidig. Att, för attuttrycka sig sammanpressat, slå ihop produktionen av bilar och ansjovis kanknappast vara en strukturrationalisering, och det påverkar knappast hellerkonkurrensförhållandena inom dessa båda branscher. Industriministern antyder i sitt interpellationssvar attreglerna rörande reavinstbeskattningen ger en viss möjlighet att styrautvecklingen. Jag hoppas att vill begagna det här tillfället föratt deklarera sin och centerparfiets syn på frågan om reavinstskatten i affärenVolvo-Beijerinvest. Kommer att säga nej till den begäran somfinns om befrielse frånrealisationsvinstskatt eller kommer ni att säga ja? Att frågan enligt uppgiftinte är avgjord i budgetdepartementet, som handlägger den, kan ju inte rimligenvara något hinder för att deklarerar sin politiska inställning pådenna viktiga punkt. 171 (vpk); En diskussion om centraliseringen inomsvenskt näringsliv blir ofullständig om man håller den på ett allmänt plan, omman enbart diskuterar principerna. Jag tänker därför gå in mera konkret på ettav de samgåenden som har föranlett den här interpellationsdebatten. Det gällerVolvos köp av Beijerinvest. Ser man på frågan i den affärens perspektiv, så finner manatt mycket faller av det som industriministern skrivit i sittinterpellationssvar. Industriministern diskuterar koncentrationstendensernafrämst ur konkurrenssynpunkt. Han nämner vilken lagstiftning som finns motkonkurrensbegränsningar. Han säger att han anser att det i vissa fall ärnödvändigt att bilda större enheter för att hålla konkurrenskraften uppe ochatt han anser att man skall se den här processen mot bakgrund av de vid varjetillfälle rådande tekniska och marknadsmässiga villkoren. Enligt min mening håller den här analysen inte streck närdet gäller affären Volvo-Beijerinvest. Det som ligger närmast en analys av just den affären i interpellationssvaret uttrycks väl i den mening där industriministern säger: "Företagssamgåenden kan vara en nödvändighet också för att uppnå riskspridning-- ." Men man måste dä fortsätta analysen. Vilken riskspridningär det man vill uppnå? För vem sprider man riskerna? Är det de anställda vidpersonvagnsfabriken som kommer att löpa mindre risk att förlora sina jobb? Nej, naturligtvis inte. Det är ju det insatta kapitaletsrisker man värnar om. Det är kapitalets möjligheter att expandera som skallskyddas. Och det är ju inte så konstigt, för det är detta som kapitalismen gårut på. Det är detta som är det grundläggande villkoret för affärsverksamhetunder kapitalismen. Det bekräftas så tydligt i den här Volvo-Beijeraffären. Det frågades i den allmänna debatten, strax efter det attaffären blivit känd, vad dessa två företag hade gemensamt förutom att bådakastade lystna blickar på de vinster som kunde hämtas ur den norska oljan. F.ö.tycktes det inte finnas så mycket gemensamt mellan dessa två företag - det varbilar, sardiner och målarfärg i en salig röra, kunde man tycka. Men detgemensamma fanns där ju, fast det inte var sä synligt. Det gemensamma hettebankkapital, och det personifierades i denna affär av Volvos styrelseordförandeTore Browaldh, tillika vice ordförande i styrelsen för Svenska Handelsbankenoch tillika vice ordförande i styrelsen för . Han lär också -enligt tidningsuppgifter - ha spelat en central roll för att ro den här affäreni hamn. Och vad vinner då bankkapitalet med denna affär. Jo, man får en ökadriskspridning för sitt insatta kapital, och man får en större finansiell basför ytterligare transaktioner för att öka sitt kapital. För bankkapitalet ärdet inte en dålig affär. Det är klart att vore det det hade den Om centraliseringen inom svenskt näringsliv Orn centraliseringen inom svenskt näringsliv häraffären inte ägt rum. Men här i riksdag skall vi kanske främst frågaoss vad det här exemplet på koncentration inom näringslivet betyder för detsvenska samhället, detta sett ur perspektivet att svensk ekonomi befinner sig ikris, att arbetslösheten ökar och att högerattackerna mot det svenska folketssociala välfärd blir allt starkare. Konstigt nog har vissa ansettatt denna affär-Volvos köp av Beijerinvest- är något positivt. Äntligen är detnågon som vågar satsa, har man sagt. Jag tycker att dessa reaktioner är ettbetyg så gott som något på den brist på handlingskraft. Attdet över huvud taget händer något hälsas som positivt i den svenska debatten,oavsett vilka konsekvenser detta får för samhället och för sysselsättningen. Denna sammanslagning skapar ju inte ett enda nytt arbete iSverige. Tvärtom riskerar man att antalet arbeten pä sikt kommer att minska.Under den tid som likt en dammsugare gått över de svenskaindustriföretagen och sugit upp har inte sysselsättningen ökat i de ifrågavarandeföretagen, tvärtom. Räknar man efter visar det sig att ett stort antal arbetenhar försvunnit, även om man inte räknar det nedlagda AB Järnförädling. Avsiktenär inte att skapa jobb utan att formera kapital. är det inte så lönsamtför kapitalet att satsa på nya produkter, att gå in i verksamheter som gerjobb. finns det dock lönsamma sektorer att satsa pengar i:spekulation i råvaror, köp och försäljning i takt med att priserna stiger ochsjunker på världsmarknaden, det är ett sätt. Det skapar inga jobb - men vikommer säkerligen att få exempel på detta i nya Volvo-Beijer. Det kommer intebara att handla om olja, även om , det s.k. guldägget,säkert kommer att få stå modell. Ett annat fortfarande lukrativt område är spekulation ikrediter och valutor. Nya Volvo-Beijer skall ju skapa en speciellfinansavdelning just för sådan här verksamhet. Inte heller detta ger några jobbutom möjligen några tjänstemannajobb på just finansavdelningen i fråga. Nej,det skapas inga jobb - och det var ju inte heller meningen. Enligt min åsikt måste man, herr talman, från samhälletssida ställa sig frågan vad sammanslagningen Volvo-Beijer betyder för densvenska bilindustrin. Vi har i motioner till den här visat vilkenbetydelse bilindustrin har för sysselsättningen i och för den svenska ekonomin.Den här betydelsen minskar ju inte genom affären Volvo-Beijer. Samhället och deanställa kan inte andas ut och säga att man har spridit några risker -det ärbara kapitalet som kan göra det. Det har funnits krav från de anställda på att svenska statenskulle gå in i bilindustrin och ta ett ägaransvar, ta ansvar för att alla dejobb som finns inom bilindustrin kommer att finnas kvar. får man istället ta ställning till denna affär mellan och Beijerinvest. Inte kanman nu andas ut beträffande jobben inom , tvärtom.Bilindustrin befinner sig i kris, och den krisen har ju inte blivit mindretill följd av den här affären. Det finns helt enkelt inte avsättning för alla de bilarsom produceras . Det öppnas inte några nya marknader som kan exploateras,drivmedelskostnaderna ökar, och den allmänna krisen gör också att man köperfärre bilar och kör färre mil. Det ser alltså kärvt ut för svensk bilindustri framöver.Det nya bolaget kan enligt min mening innebära att Volvospersonvagnstillverkning går en tidigare död till mötes. I det tilltänktaVolvo-Beijer blir man beroende av personvagnarna till mot f. n. 50 %.Detta beroende kommer säkert att bli mindre allteftersom det nya bolaget fårverka. Och ingen tror väl att det här investmentbolaget kommer att hålla ettförlustföretag under armarna så värst . Det andra alternativet är förstås att Volvo-Beijer köperin sig i den alltmer internationaliserade bilindustrin genom ytterligaresamarbetsavtal och samgåenden och har turen att hamna på vinnarsidan - att höratill dem som kan fortsätta att tjäna pengar på bilindustrin. Men även om detgår så, är det ju inte säkert att arbetsfillfällena är säkrade . Även omsvenskt kapital växer med hjälp av bilindustri, så behöver ju inte det betydaatt sammansättningen av dessa bilar görs i . Man kan alltså tänka sig olika utvecklingsmöjligheter. Detgemensamma är ändå att den här typen av sammanslagningar, som affärenVolvo-Beijer är ett exempel på, inte innebär något positivt ur samhälletssynpunkt. Den skapar inte några nya jobb. I stället är affären ett exempel påhur kapitalet söker sig bort från industrin och annan verksamhet som ger arbetstillfällenoch i stället söker sig till spekulationssfären. Det finns förstås alternafiv till en sådan här utveckling,alternativ där samhället spelar en akfiv roll för att skapa flerarbetsfillfällen och där industripolitik verkligen blir industripolitik ochinte brist på industripolitik. Det gäller alternativ där man exempelvis i frågaom bilindustrin på ett planmässigt sätt minskar beroendet avpersonbilstillverkningen utan att sysselsättningen hotas. Det finns fortfarandetid för detta. Men kommer det att vara . Från vpk har vi i ställt förslag som geralternativ fill den utveckling som pågår . Det är förslag som läggergrunden för en industripolitik som tar till vara våra resurser, ger människorarbete och använder vinsterna till sociala nyttigheter. Det skulle vara dennytändning och optimistiska omprövning som det svenska samhället behöver. Jag antar att industridepartementet har analyserat denaktuella sammanslagningen av , och jag skulle därförvilja fråga industriministern om han har hittat några för samhället positivaeffekter av denna sammanslagning. Att den politiska demokratin urholkas meddenna typ av sammanslagning påpekade interpellanten alldeles , och jag villinstämma i det. Men jag kan inte instämma i hans bedömning att man kan bli lugnav det interpellationssvar vi fått, att det däri finns någonting som motverkarden typ av sammanslagning och fusionering som sker. Slutligen vill jag också knyta an fill de utredningar somnämns i interpellationssvaret, konkurrensutredningen och den s. k. Eckerbergska Om centraliseringen inom svenskt näringsliv Om centraliseringen inom svenskt näringsliv utredningen.Jag tycker inte att de här utredningarna är något att framhålla som svar på eninterpellation. Det signifikanta för dem är ju att de inte har blivit föremålför några förslag från regeringen. aviseras visserligen sådana förslag, Det skall kommapropositioner. Frågan är: när? Beträffande den Eckerbergska utredningen har manfaktiskt haft fid att fundera i . Ochdet är ju ett faktum att i den frågan som i så många andra ärregeringspartierna inte överens. Det är väl därför som propositionen dröjer. Men det som kanske inte dröjer är den tid då detinte längre är den nuvarande regeringen som lägger fram propositioner. Jagantar emellertid att man trots en kaotisk regeringssituation har en vissframförhållning, en viss planering. Därför hoppas jag att vi här får svarfrån industriministern på frågan när dessa förslag kommer att ligga på riksdagensbord. Får jag först säga att Volvo-Beijers ansökanom befrielse från realisationsvinstbeskattning är föremål för beredning i deberörda departementen och att jag inte vill föregripa den behandlingen genomatt här ge mig in i en närmare diskussion eller värdering av den frågan.