prot · G409158 · 1980-12-31 00:00:00 — Det gäller att öka industriproduktionen.Frågan om den ekonomiska politiken tillhör egentligen finansutskottetsberedningsområde, framhåller utskottet. Detta är förvisso sant, liksom att denekonomiska politiken skall ägnas en särskild debatt under sista tvådagar . Men den ekonomiska politiken har en grundläggandebetydelse för storleken av behovet av arbetsmarknadspolitik och olikaarbetsmarknadspolitiska åtgärder och inte minst för kravet på enormamiljardbelopp. Det här motiverar några mer övergripande synpunkter.Därtill kommer att socialdemokraterna i sin partimotion kommit med ettpåstående som är plumpt och oförskämt. Jag hoppas med tanke på politikernasgoda anseende att det har inträffat ett olycksfall i arbetet.Socialdemokraterna påstår faktiskt att regeringen och de borgerliga partiernamed öppna ögon fört en arbetslöshetsskapande politik. Jag förutsätter attAnna-Greta som företrädare för den socialdemokratiska riksdagsgruppen iden här debatten beklagar övertrampet. Ni kan och ni skall kritisera oss förden förda politiken. Men att påstå att vi avsiktligt utformar vår politik såatt antalet arbetslösa skall öka är destruktivt, och sådana debattmetodergagnar inte saken. Efter denna parentes måste jag få göra en annan reflexion.Regeringsförslagen om den långsiktiga sysselsättningspolitiken borde välgrunda sig pä det arbete som utfördes av den sysselsättningsutredning somtillsattes av den socialdemokratiska regeringen . Utredningen arbetade inära . Enligt uppgift var 300personer sysselsatta, helt eller delvis, av utredningen. Vad blev resultatet?Majoritetsförslaget hade två huvudinriktningar - dels en kraftig expansion avden offentliga sektorn, dels ökad planering, ökad planhushållning och ökadstatlig styrning av näringslivet. Det var med andra ord förslag som ytterstgällde, liksom nu frågan om s. k. löntagarfonder, vilket slag av samhällssystemvi vill ha. Arbetsmarknadsministern berör i sin propositionsysselsättningsutredningen mera i förbigående. Jag förstår honom! Jag harockså noterat att regeringens arbetsmarknadspolitiska riktlinjer och förslaghar större likhet med innehållet i och StenSvenssons reservation, som var fogad till sysselsättningsutredningensslutbetänkande. Jag har också gjort den iakttagelsen attarbetsmarknadspolitikerna i den socialdemokratiska riksdagsgruppen inte hämtatsärskilt mycket inspiration i sysselsättningsutredningens majoritetsförslag. Om vi skall kunna skapa nya arbetstillfällen måste vi föraen ekonomisk politik och en näringspolitik som skapar förutsättningar förlönsamhet i det svenska näringslivet. Detta torde framstå som en självklarhet.Lika självklart är att skall vi få människor och företag att investera kapitali en utbyggnad av en verksamhet, på ett nytt projekt eller på en ny produktmåste bedömningarna om god lönsamhet och räntabilitet vara ganska säkra. I dagär kostnadsläget för högt. Vi har fortfarande svårt att tävla med konkurrerandeföretag ute på världsmarknaden. Visst blev avtalet mellan SAF och LO måttfullt. Visst bleväven övriga avtal måttfulla. Och visst lyckades man undvika en uppslitande ochdyr storkonflikt. Men parterna på arbetsmarknaden måste nu i sina analyser ochavvägningar prioritera anställningstryggheten. Vad har vi löntagare för utbyteav nominella lönehöjningar som indirekt försämrar tryggheten? Fråga den arbetslöse! Hon eller han som alltmer börjar förstå vadde fackliga organisationernas lönepolitik eller vad den s. k. solidariskalönepolitiken på lång sikt egentligen innebär, blir ännu mer orolig överframtiden. När därtill läggs att det blir allt kärvare att låna pengarutomlands till de miljardbelopp som vår arbetsmarknadspolitik kostar och kankomma att kosta, då har varje enskild svensk verkligen anledning att känna sigoroad. Jag har stor respekt för engagemang ochintresse när det gäller arbetsmarknadspolitik. Men av det sätt att döma påvilket hon resonerar och det sätt på vilket hon faktiskt försöker så splittringmellan mittenpartierna och oss moderater, så frestas man att tro att hon skallskaffa svensken jobb i första hand genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder.Menar att det inte spelar någon roll vilken ekonomisk politiksom bedrivs? Det skulle vara väldigt bra om hon ville svara på frågan:Instämmer inte i tesen, att det bästa sättet att skapa nyajobb är att företagen går med vinst och att vi kan sälja varor ute påvärldsmarknaden? Vidare sade i en passus i sitt inledandeinlägg att den höga räntenivån hade skapat särskilda och stora problem för endel företag. Ja, visst kan det vara så. men snälla nån, vi måste ju ocksåbeakta inkomstsidan. får större ränteinkomstergenom den höga räntan. Men det kanske inte år det viktigaste argumentet. Detviktigaste argumentet - och det tycker jag att också skall vägain i sitt resonemang - är hur stor del av ett företags kostnader somräntekostnaderna utgör i förhållande till arbetskraftskostnaderna. Mitt resonemang är inte minst realistiskt när det gälleralla de företag som står inför krissituationer. I ett företag som år efter århar gått allt sämre och där minskande vinster utbytts mot ökande förlusterkänns behovet av radikala, okonventionella lösningar allt starkare. A rbetsmarknads-politiken, m. m. Arbetsmarknadspolitiken, rn. anställda man och man emellan exempelvis diskuterattillfälliga lönesänkningar som en av många lösningar för att radikalt sänkakostnaderna, helt enkelt för att överleva. 1 motion 2111 av m.fl. framförs sådana tankar. Där anförs också exempel på företag, i vilka sådanalösningar prövats eller diskuterats. Utskottets majoritet säger visserligen att "det ärett gemensamt intresse för företag och anställda att bevaraanställningstryggheten och hålla sysselsättningen uppe, särskilt i tider avnedgång i näringslivet". Vi moderater vill med det särskilda yttrandet nr1 i anslutning till arbetsmarknadsutskottets betänkande 21 markera att vimåste gä i närkamp med denna "heliga ko", I den socialdemokratiska reservationen nr 2 värjer man sigför detta nytänkande. Stelbent och nästan reaktionärt - utan förmåga att mötaförändringar och svårigheter med nödvändig flexibilitet - missförstår man istället motionärerna. Man påstår att de föreslagna åtgärderna ensidigt belastarde anställda. När ett företag går dåligt drabbas också ägarna. Det vetkammarens ledamöter. I många aktiebolag, som gått dåligt , harutdelningar exempelvis uteblivit. Det känner ni också till. Socialdemokraternaföredrar vidare att tala om kravet på en vidareutveckling av denarbetsrättsliga lagstiftningen. Medbestämmandelagen ger storamöjligheter till stort inflytande och stort ansvar för företags skötsel. Detgäller att utnyttja dessa möjligheter. Vidare vill socialdemokraterna ha ökatekonomiskt inflytande för de anställda genom anordningar av typ löntagarfonder.Menar verkligen ni socialdemokrater att jobben i ett icke lönsamt företag elleri ett företag som befinner sig i akut kris skall räddas med kollektivalöntagarfonder? Hur skall det gå till? Kom inte med argumentet att vi måste ha löntagarfonder föratt täcka kapitalbristen. Det finns kapital, men det finns inte investeringsvilja.Vem vill satsa kapital i ett projekt som inte ens ger bankränta? Det har helt enkelt blivit så att företag tjänar mer påräntor än på själva rörelsen. Det har gjorts en studie av 47 börsbolagsårsredovisningar , och denna studie visar att ränteinkomsterna igenomsnitt motsvarade av dessa företags sammanlagda vinster. De totalavinsterna för dessa företag var . Därav utgjorderänteinkomsterna nära 3 miljarder. Här saknades minsann inte kapital. Men detsaknades lönsamma projekt. Och skapas dess värre inga nyasysselsättningstillfällen. Arbetsmarknadspolitik ocharbetsmarknadspolitiska riktlinjer och principer hör intimt ihop med denekonomiska politiken. Jag har här berört en del av de övergripande frågorna. Avslutningsvis vill jag understryka den politiskaenigheten om varje människas rätt till ett arbete. Detta kräver inte bara enekonomisk politik som leder till ett rikt och varierat utbud av jobb. Det krävsockså en effektiv arbetsmarknadspolitik och en ständig förfining ochförbättring av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Jag vill här särskiltpeka på nödvändigheten av rörlighet och flexibilitet. Vi är alladess värre ense om att vi befinner oss i en nedgångskonjunktur. Det kan med andra ord bli kärvare för de redan arbetslösamen också för de många som hotas av varsel och uppsägning. Därmed ökarkravet på att nalkas problemen än mer okonventionellt, att ompröva gamlasanningar och att pröva nya vägar. beskyllde oss moderater för att varadjupt konservativa. Tack för det! Den konservativa metoden, ,betyder bl. a. att man skall ta vara på det allra bästa av det gamla och vägadet samman med det allra bästa av det nya. Den metoden är en bra metod när vistår inför dessa svära problem. Med detta ber jag att få yrka bifall till utskottetshemställan på samtliga punkter. A rbetsmarknads-politiken, m. m. I dettaanförande instämde (). 12 () replik; sade att jag försökte såsplittring mellan mittenpartierna och . Men såvitt jag vet har manlyckats klara det ganska bra själv - om jag inte tar alldeles fel ärmoderaterna inte längre med i regeringen. Jag tror alltså inte att ni behöverden hjälpen. Det är plumpt och oförskämt att skriva som vi gjort imofionen, att treparfiregeringen var den första regering som sedan 1930-taletmed öppna ögon fört en arbetslöshetsskapande politik, säger . Jagtar inte tillbaka ett ord av det, . Det kan också vara ett svarsom jag inte tidigare hann lämna till . Det är inte fråga om destruktivitet från oss. De som ärdestruktiva är de som har ansvaret för arbetsmarknadspolitiken. Låt migbara nämna två siffror och fråga : Varför är det närmare 4 000människor färre i beredskapsarbeten än det var ? Varförär det över 17 500 människor färre i arbetsmarknadsutbildning nu än det var förett år sedan? Var tror att de människorna finns? Ja, inte är dei arbete på öppna arbetsmarknaden. De är arbetslösa. De skulle inte ha behövtvara det. Svaret på frågorna är att politiken är den destruktiva faktorn, ochpåståendet i den socialdemokratiska motionen är tyvärr riktigt. Och precis som har sagt:Arbetsmarknadspolitiken är bara en del av den ekonomiska politiken, och grundenför den nuvarande situationen är brister i den ekonomiska politiken - bl. a.att man i ingången till konjukturnedgångar stramar åt på ett sätt som allabedömare är helt eniga om inte kan leda till något annat än ökade svårigheterpå arbetsmarknaden. talar om svårigheterna för företagen i detborgerligt styrda . Jag minns valrörelsen . Då sades det, att blevdet bara borgerligt styre, då skulle företagsamheten blomstra som aldrig förr idet svenska samhället. eget inlägg är ett bevis på att det inteblev på det sättet. 3 protokod 1980/81:158-159 Arbetsmarknadspolitiken, m. m. Det är inte lättja vi behöver isamhället, det håller jag med om. Det är alla människor i arbete. Men det german dem tyvärr inte chans till med den borgerliga politiken. 13 (vpk) replik: Litet raka och rena besked kommer det i allafall från . Jag skulle vilja börja med att bemöta det som sadesom lättja. Jag tycker att skall vända sig till sina bröder -tilltalsformen är väl sådan på den borgerliga sidan: broder och bröder. Ochdessa bröder kanske företräder. Det är de som dömer ungdomar ochandra till lättja och sätter stämpeln på människor att de är lättjefulla. Justden reaktion som finns ute i vårt samhälle , och som är så farlig, kommerdärifrån. Jag tycker att skall vara mycket försiktig när hantalar om lättja och att han verkligen skall ta itu med sina bröder vad gällerden frågan. Sedan till den ekonomiska politiken, som naturligtvis äravgörande i sammanhanget. Jag förstår att politik går ut på att viskall sänka lönerna och jobba mer övertid. Då blir det högre vinster iföretagen, och därigenom kan det bli ett och annat arbete. Men glömmer att som man får högre vinster görs omfattanderationaliseringar - bortrationaliseringar av personal och rationaliseringargenom ny teknik, arbetstillfällen som inte ersätts. Både och jag har väl erfarenhet avarbetsmarknaden och vet hur det förhåller sig med meningsfullt arbete. i arbetslivet har jag fått vara med om att det meningsfulla i arbetetundan för undan har tunnats ut. Det har varit bröder som ståttför det: Man har styckat upp arbetena, skilt dem från varandra, man har intehaft någon övergripande bild. Yrkeskunskaperna har kommit i andra hand. Det harblivit mer övervakande funktioner, det har blivit monotont och den psykiskapressen har ökat. Att sedan komma och säga - som den moderate - att vi skall ha rätt till arbete, och meningsfullt arbete, somlönerna skall sänkas och övertiden ökas, medan andra får stå utanförarbetsmarknaden, det tycker jag är litet magstarkt. 14 () replik: Får jag bara fråga vilket han väljer- att man bara nominellt höjer lönerna och struntar helt i vad det har förverkningar på anställningstryggheten? Om han väljer en sådan utväg, förespråkarhan en politik som jag inte kan instämma i. Vi måste nu se litet annorlunda pädessa frågor och pröva nya vägar för att säkerställa det viktigaste för varjeanställd löntagare i vårt samhälle, nämligen tryggheten i arbetet. När det sedan gäller svar till mig blirjag verkligen besviken. Hur såg det ut . Då börjadelandet uppleva den kris som vi verkligen befann oss i och som berodde på enfelaktig ekonomisk politik som hade förts av socialdemokraterna. Kostnadslägetvar då så högt att vi icke kunde konkurrera med våra varor ute på världsmark- Vilka minskningar av antalet jobb som detta harmedverkat fill att skapa vet lika väl som jag. Den borgerligaregeringen försökte att successivt rätta till förhållandena genom olikaåtgärder. Den offentliga sektorn hade börjat expandera,och det tar innan vi pä det området kan komma fram till den storleksom är anpassad till landets resurser. Låt mig gå . Jag tror faktiskt inte attnågon borgerlig politiker skulle ha sagt till att ni medavsikt skulle ha fört den här politiken, för att försätta landet i kris. Detskulle vara mig mycket främmande att uttrycka mig på det sättet. Men Anna-GretaLeijon t. o. m. fäster det på papper, i sin partimotion, och upprepar dessutomfrån denna talarstol att hon inte tar tillbaka ett enda ord. Detta är mycketbeklagligt med tanke på politikernas anseende. Arbetsmarknadspolitiken, m. m. 15 (vpk) replik: Till vill jag säga att jagväljer en politik för rättvis fördelning av landets resurser både i vad detgäller inkomster och i vad det gäller de ändamål som de får gå till. De skallinte kunna investeras för spekulation eller på områden där de bara berikar deredan rika. har snedfördelningen faktiskt ökatytterligare, och det kan inte bestrida. De skattediskussionersom för syftar ju till en ännu större snedfördelning än vad som förekommer. Detta är det som väljer. Han väljer dåockså att priset för behållet arbete skall vara sänkta inkomster och ökadarbetstid. Det skall vidare bli rationaliseringar och bantningar av denoffentliga sektorn. Det är vad väljer. Det är det sätt som hansåvitt jag kan förstå vill säkerställa rätten till arbete på. Var detmeningsfulla i arbetet skall ligga, mitt i denna gigantiska snedinriktning närdet gäller fördelningspolifiken, kan jag inte förstå. går ju mängderav resurser som skapas i vårt samhälle till improduktiva ändamål. Jag tycker att borde ha någon skam ikroppen när han säger att vi skall ha rätt till arbete och även till ett merameningsfullt arbete. Det betraktar jag som hyckleri i den politiska debatten. 16 () replik: Jag vill inskränka migtill att fråga varför det nu i är är närmare 4 000 färremänniskor i beredskapsarbete än och varför det är över 17 500människor färre i arbetsmarknadsutbildning än . Varför ärarbetslösheten högre , ? 17ALF WENNERFORS (m) replik: säger att han står för en rättvisfördelning av landets resurser. Då vill jag fråga honom: Är det en rättvisfördelning när vi i vårt land för en lönepolitik som försätter allt fleraföretag i svårigheter, ja, t. o. m. i konkurs, vilket ytterst drabbar hans ochmina kamrater? Tycker han att det är en rättvis fördelning? Det kan jag inteställa upp bakom. Arbetsmarknadspolitiken, m. m. När det gäller orsakerna till utvecklingenpå arbetsmarknaden, , vet både hon och jag att de borgerligaregeringarna och de borgerliga partierna har försökt att rätta tillden ekonomiska politiken och skapa förutsättningar för att åstadkomma nya jobb. Vi har ännu inte helt lyckats, och det beror på en hel delomständigheter. a. är vi inte ensamma om att ha problem. Vi har ocksåfortfarande svårigheter när det gäller värt stora behov av t. ex. importeradolja. Vi har alltså fortfarande en hel del problem att brottasmed som skapar svårigheter på arbetsmarknaden i form av viss ökad arbetslöshet.Med tanke på alla de svårigheter som vi har bakom oss och de svårigheter som viännu har är ändå arbetslösheten väldigt liten, . Den är intepå något sätt acceptabel, men den är inte katastrofal i jämförelse med mångaandra länders mycket höga arbetslöshetssiffror. Här är vi. såvitt jag förstår,helt överens om att för de människor som blir arbetslösa skall vi ställa upp såmycket vi någonsin kan. Men vill ju främst lösa problemen medarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Jag säger inte nej till dem. men jag vill iförsta hand lösa problemen genom att föra en riktig ekonomisk politik somskapar förutsättningar för nya jobb i näringslivet. Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. 18ARNE (): Rätten till arbete är en av de grundläggandemänskliga rättigheterna. Denna rättighet skall gälla ungdomar såväl som äldre,kvinnor såväl som män. Ett meningsfullt arbete har stor betydelse för denpersonliga utvecklingen för varje människa. När har att ta ställning till 1980-taletsarbetsmarknadspolitik är det viktigt att målet, den fulla sysselsättningen,intar den speciella ställning som den bör göra. Att ha ett arbete innebär enekonomisk trygghet för individen som det skapar självkänsla och socialgemenskap. Att drabbas av arbetslöshet innebär för många människor en personligtragedi. Risken för utslagning är stor. Därför är det nödvändigt att bibehållaen hög ambition när det gäller sysselsättningspolitiken. Utformningen av den ekonomiska politiken är naturiigtvisav avgörande betydelse för våra möjligheter att upprätthålla den fullasysselsättningen. Vi måste föra en ekonomisk politik som leder till att viskapar nya arbetstillfällen inom tillverkningsindustrin och inte minst då inomde mindre och medelstora företagen. Ett decentraliserat näringsliv innebär attarbetstillfällen kan skapas där arbetskraften finns. Satsning på dealternativa energikällorna kommer att ge värdefullasysselsättningsmöjligheter. Vi måste bli mer konkurrenskraftiga gentemot andraländer så att vi kan finna avsättning för våra produkter. En positiv utveckling inom tillverkningsindustrin är denbästa garantin för att vi skall skapa förutsättningar för en fortsatt utbyggnadav den offentliga sektorn, Att utbyggnaden inte kan ligga påsamma höga nivå som torde stå klart för alla, men en vissutbyggnad är nödvändig för att klara av t. ex. sjukvård och barnomsorg. Även inom den offentliga sektorn är besparingsåtgärdernödvändiga med tanke på det kärva ekonomiska läget. Men det är viktigt att nogaanalysera sysselsättningseffekterna av dessa besparingar. Jag vill härframhålla att utskottet kraftigt har understrukit att arbetslösheten icke fåranvändas som en regulator i den ekonomiska politiken. Det finns i svensk politik en bred uppslutning kringmålsättningen arbete åt alla, och trots det stora antalet reservationer frånsocialdemokratiskt håll kan man konstatera att vi ändå i stor utsträckning äröverens om den arbetsmarknadspolitik som regeringen för och avser att föraframöver. Tack vare denna offensiva satsning har vi lyckats att hållaarbetslösheten på den nivå vi har gjort, och jag utgår ifrån att så skall bli falletäven i fortsättningen. Självklart måste ambitionen vara att alla som kan ta ettarbete också skall ha möjlighet att få ett sådant. I jämförelse med andraeuropeiska länder-det har också omnämnts tidigare i debatten - har vilyckats bra att under rådande lågkonjunktur hålla arbetslösheten på den nivå vihar gjort. Antalet arbetslösa uppgick till 87 000personer, vilket motsvarar av arbetskraften. Detta innebär attarbetslösheten faktiskt har fortsatt att minska något i jämförelse medföregående månader. När man lyssnade till kunde man få enannan uppfattning, och därför har jag sett det som angeläget att återge denverkliga dagssituationen. I den socialdemokratiska partimotionen nr 2106 hävdas -det har också varit uppe här i debatten tidigare - att regeringen för förstagången med öppna ögon för en arbetslöshetsskapande politik.Ett sådant uttalande är naturligtvis inte med verkligheten överensstämmande.Faktauppgifter om sysselsättningens utveckling och arbetslöshetens storlektalar om något annat. Det grundlösa uttalandet i motionen har socialdemokraternaförståndigt nog inte följt upp i någon av sina reservationer. Däremot gjorde juAnna-Greta detta med önskad tydlighet här från talarstolen för en stundsedan. Genom att hävda något sådant bidrar man inte på ett konstruktivt sätttill breda samförståndslösningar om offensiva åtgärder för att skapa arbete åtalla. När arbetslösheten i låg pådrygt 110 000, vilket glömde att nämna i sitt anförande,kritiserade vi från sida inte socialdemokraterna för att medvetet föraen politik som innebar ökad arbetslöshet. Vi var för uppriktiga för att föra ensådan debatt. De riktlinjer för arbetsmarknadspolitiken som regeringenföreslagit har utskottsmajoriteten ställt sig bakom. Utvecklingen på arbetsmarknaden ingeremellertid oro. Därför är det, som regeringen föreslagit, nödvändigt att öka dearbetsmarknadspolitiska insatserna. Antalet kvarstående lediga platser har Arbetsmarknadspolitiken, m. m. Arbetsmarknadspolitiken, m. m. minskat betydligt i förhållande till samma tidpunkt förraåret. Vidare har antalet varsel om personalinskränkningar legat på en hög nivåunder . Regeringens förslag i kompletteringspropositionen innebärtidigareläggning av offentliga byggen, ytterligare medel förarbetsmarknadsutbildning så att den totala volymen kan omfatta ca 130 000elever under kommande budgetår samt ökade möjligheter för beredskapsarbeten ochindustribeställningar. Socialdemokraterna är inte tillfredsställda medregeringens förslag utan har föreslagit ytteriigare insatser.Utskottsmajoriteten har för sin del ställt sig bakom regeringens förslag mennoterat att det längre fram kan bli aktuellt medytterligare insatser. Dessa överväganden fär då göras med beaktande av denrådande situationen på arbetsmarknaden. Tyvärr är det mycket som talar för attdet blir nödvändigt för regering och riksdag att vidta ytterligare åtgärder,men genom finansfullmakten har regeringen möjligheter att snabbt ingripa, ochdärför finns det ingen anledning för att ta ett beslut omytterligare insatser. Låt oss, , inte i förväg döma densittande regeringen för handlingsförlamning! Jag är övertygad om att den kommeratt bli handlingskraftig även på det här området. Jag trodde inte att det varfrämmande för att vi från sida under en läng följdav år drivit decentraliseringsfrågorna, men så tycks vara fallet; det är denenda slutsats jag kan dra efter hennes angrepp på för att vi skulle haställt oss bakom uppfattning om decentralism. Vi anser detnämligen vara riktigt att man i samband med den parlamentariska utredningen omAMS också undersöker möjligheterna att ytterligare decentralisera verksamheten.Det är detta frågan gäller och icke någonting annat. Till betänkandet har vi från fogat en reservationnär det gäller starthjälpen vid flyttning. Vi har godtagit attstarthjälpsbeloppen blir skattefria, men vi har inte accepterat attskattebefrielsen skall utgöra en kraftigt ökad stimulans tillflyttning. Enligt vår mening bör starthjälpen justeras ned med tanke på vadskatteeffekten genomsnittligt kan innebära.