prot · G409160 · 1980-12-31 00:00:00 — Inte ens denna kategori av våld är förbjuden i alla fall, utanden är förbjuden endast om spridandet, med hänsyn till framställningens syfteoch sammanhang samt omständigheterna i övrigt, är uppenbart oförsvarligt. Manhar alltså här gått mycket långt för att pricka in det spekulativa, råa ochsadistiska våldet. Jag villockså återge vad utskottet skriver i sin motivering: "Ett förbud får emellertid under inga förhållandenurskillningslöst drabba alla skildringar av grovt våld. Våldet är en del avverkligheten och måste därför få speglas i dokumentära skildringar och i andraallvarligt syftande framställningar. Även skakande våldsskildringar är ur dennasynpunkt försvarliga i åtskilliga fall. Det kan gälla nyhetsförmedling, annanrapportering av förhållandena inom skilda kulturer och politiska system,inslag i samhällsdebatten, dokumentation eller återskapande av historiskahandel- ser,vetenskapliga framställningar m. m. Också i verk som är konstnärligt syftandekan sammanhanget berättiga till bildsekvenser med våld som är grovt. Om ettförbud drabbar också skildringar av nu angivet slag är enligt utskottets meningyttrandefriheten i fara." Jag tycker det är viktigt att notera att det förbud som vihär talar om och som är emot bara handlar om närgången ellerlångvarig skildring av rått eller sadistiskt våld. En annan punkt som också förbises är att de filmer som hargranskats av filmcensuren, dvs. den vanliga biografcensuren, inte faller underdetta förbud. Förbudet gäller alltså enbart sådana filmer som icke hargranskats av filmcensuren. I debatten framställer förhållandet som omcenterpartiet och skulle ha hoppat av ett förslag fråntrepartiregeringen. Det är en otillfredsställande beskrivning. Sanningen är ju,att det lagförslag som trepartiregeringen framlade är inkorporerat i detlagförslag som utskottet framlägger. Vi har inte i något avseende gått ifrånpunkterna i detta lagförslag, men vi har på en punkt byggt ut det. Att kalladetta för ett avhopp tycker jag, herr talman, år en oriktig beskrivning. Slutligen: Jag reagerar när framställer sigsjälva som hjältar i försvaret för yttrandefriheten. accepterar juändå spridningsförbudet, och de accepterar också begränsning av filinutbudetför vuxna. De har såvitt jag vet inte lagt fram förslag om avskaffande av denvanliga filmcensuren. Vad det här handlar om är att få ett mått av kontroll,avsevärt mer begränsat, över den växande volym av filmer som icke förekommersom spelfilmer på biograferna, utan som genom ny teknik sprids in i hemmen.Det är därför principiellt inte något nytt eller någonting som skiljer sig frånde principer som har varit vedertagna, utan det är ett försök att mötaden tekniska utvecklingen och värna om de principer som vi i alla partier harvarit överens om. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan. Åtgärder mot videogram ined våldsinslag, m. m. AnL 38ANDERS () replik: är ledsen över att jag användeuttrycket "hoppa av" när det gäller folkpartisternas agerande iutskottet. är det väl så, att det hår uttrycket ligger väl i mun när man iolika sammanhang skall beskriva . Jag ber om ursäkt om jag användeuttrycket på ett felaktigt sätt, men jag tycker nog ändå att det ligger en heldel i det. Just det förslag som nu vill påstå att man bara harinkorporerat i det förslag som lade fram diskuterades nämligenuttryckligen i regeringens proposition och avvisades lika uttryckligt. Vad som här sker är att folkpartisterna i utskottetdesavouerar utbildningsminister och de andra liberalastatsråden. Vad som också händer är att desavouerar ordförandeni styrelse, , som bestämt har uttalat sig emotdetta i styrelsen och i det remissyttrande som avgavs. Åtgärder mot videogram med våldsinslag, m. m. dessutomförre partisekreteraren i och representant ivideogramutredningen, som har intagit precis samma ståndpunkt i det avgivnaremissyttrandet. Någonfing måste ju ha hänt som har gjort att folkpartisterna iutskottet nu hoppar av på denna punkt. Om det är så självklart och enkelt som framställa det, varför har ni då ett särskilt yttrande vidkonstitutionsutskottets betänkande, där ni hävdar att det här lagförslagetverkligen är mycket provisoriskt och att det inte på något sätt får uppfattassom bindande för yttrandefrihetsutredningen? Nej, herr talman, det är nog ändå på det sättet attfolkpartiet, som ju har haft en liberal inställning i denna typ avfrågor, nu plötsligt har fått kalla fötter. Man är rädd för den opinion som harkommit fram. Jag är medveten om att det är en mycket bestämd opinion som kräveråtgärder -och det skall vi se till att det blir. Men man har inte haft krafteneller modet att se till att lagstiftningen genomförs i konstitutionellt acceptablaformer. Får jag, herr talman, citera vad socialdemokraten säger isin ledare om : "Företrädare för har under årtiondenarbetat på att få en så fullständig yttrandefrihetslag som möjligt. De harförklarat att detta har varit ett av de viktigaste målen för partiets arbete.Men är de villiga att snabbt vidta inskränkningar. Antingen är det fel påderas liberalism eller också agerar de kortsiktigt och opportunistiskt. De kaninte stå emot en aggressiv opinion." AnL 39DANIEL TARSCHYS (fp) replik: Jag noterade att bad om ursäktför att han hade använt uttrycket avhopp. Jag tycker det var ovanligt motiverati detta fall. Det är nämligen inte ett avhopp, utan det är så som jag sade imitt förra yttrande: vi accepterar lagen i alla dess delar, men vi bygger påden på en väsentlig punkt. Hela det här moderata utspelet i frågan verkar vara ettutslag av den nyväckta entusiasm för liberalismen som har brett ut sig inommoderata samlingspartiet, den partiella upptäckt av liberalismen sommoderaterna f. n. ger bevis för. Man tror uppenbarligen att liberalismen är enmycket enkel lära, där man lätt hittar svar på alla möjliga frågor, där det handlarom att försvara principer som är självklara. Men i själva verket, AndersBjörck, är det mycket svårare än så. Ständigt tvingas vi i politiken att göra avvägningarmellan olika intressen och olika principer. Det finns en stark liberaltradition att värna om yttrandefriheten och opinionsfriheten. Det är alldelessjälvklart. Men det finns också en stark liberal tradition att värna ommänniskors psykiska hälsa, att se till att det inte breder ut sig envåldsmentalitet i samhället. Det finns en liberal tradition att förbättra detsociala klimatet. Det finns en mängd motstridiga intressen som man ständigtmåste ta hänsyn till när man försöker finna en rimlig utformning av politiken. Jag menaratt ständigt förenklar när de tror sig ha hittat den enda ochsanna liberala ståndpunkten. Det här är ett bra exempel. Ni säger att ni kännerstark oro för våldstendenserna i samhället. Men frågan är då; Vad gör ni åtdem? Var finns det moderata samlingsparti som kämpade för lag och ordning? Varthar det tagit vägen? Var finns det moderata samlingsparti som tyckte att manskulle värna om samhällsmoralen? Jag har hört många moderater här i kammarentala om sådana frågor. I denna fråga är det uppenbart att ni bara ser den enasidan och att ni vägrar att se den andra. Det är det som utmärker den moderataversionen av liberalismen, dess ensidighet, dess doktrinära hållning, liksom pådetta område dess nyväckta entusiasm för det som kallades för sexliberalismoch våldsliberalism. Åtgärder mot videogram med våldsinslag, m. m. AnL 40ANDERS () replik: tog upp det som jag tänkte börjamed, nämligen sexliberalismen. hela ledande garnityr tillhörde jusexliberalerna . Då var det minsann andra tongångar från DanielTarschys och hans partivänner. Då skulle alla förbud bort, här skulle manverkligen se till att det inte var några begränsningar, det var den enskildesansvar, full fart framåt bara! Det skapades en hel liberal generation mer ellermindre genom att exploatera den typen av frågor. är det emellertid på det sättet att folkpartisterna iutskottet inte har hållit fast vid den proposition som trepartiregeringen ladefram. Jag frågar därför ; Vad har hänt från tidpunkten dåpropositionen framlades tills ni hoppade av i utskottet, vad har motiveratavhoppet? Försök nu inte, , att som vanligt komma undan frågan;Vad har hänt sedan trepartiregeringen lade fram propositionen och ni gjorde uppmed socialdemokraterna i utskottet? Någon saklig händelse måste väl ligga tillgrund för ert ändrade ståndspunktstagande? - Det år den ena frågan. Den andra frågan är; Tar avstånd frånGunnar , , och andra som har ställt sigbakom tanken att vi inte tar det här förslaget nu utan ser till att videogram-och yttrandefrihetsutredningarna hinner slutföra sitt arbete? Också detta ärnågonting som vi nog vill ha besked om. Sedan, herr talman, är det ju alldeles uppåt väggarna attsäga att gör ett utspel. Är det ett utspel att hålla fast vid enproposition som trepartiregeringen lagt fram? Jag trodde snarare att det varDaniel Tarschys som gjorde ett utspel genom sina avhopp, och jag är verkligenberedd att stå för det ordet. Jag bad om ursäkt, inte för att jag använde justdet ordet, utan därför att jag trodde att jag möjligtvis hade sårat DanielTarschys, som kanske år känslig på den här punkten, även om han väl lär bli vanvid beskyllningarna vad det lider; det finns ju mänga befogade sådana attrikta. Vad som har hänt är att folkpartisterna i utskottet - ochkanske också i kammaren - under trycket av en opinion, som förvisso är starkoch i många avseenden är berättigad vad gäller kravet på ingripanden, harfallit ifrån. Däremot tycker jag att folkpartisterna skulle kunna klara av attha så mycket Åtgärder mot videogram med väldsinslag, m. m. moralisktmod - för det krävs det nog för att kunna stå emot en sådan opinion - och attde skulle ha medverkat till, i god liberal anda från Per och andrasdagar, att frågan löstes på ett konstitutionellt tillfredsställande sätt. Mendet arvet från Per och andra - också detta vill jag säga - har jufolkpartisterna numera sprungit ifrån. Det finns väl snart inte mycket mera attspringa ifrån. AnL 41 () replik: Det verkar som om med 15 årsförsening nu har kommit ungliberalism. Vi andra, som harhunnit något längre, får väl hälsa honom välkommen sä långt och hoppas att hankan utvecklas ytterligare något litet grand. Jag har litet svårt att förstå att vi skulletitta på opinioner och att vi skulle vara rädda för dem och svänga med dem. Detviktiga är väl de sakliga problemen, samhällsfrågorna. Vad vi försöker funderaöver här i är inte om det flammar upp några plötsliga opinioner ellerinte, utan vi försöker fundera över de samhällsfrågor som bekymrar opinionerna.Nu har vi ett problem som bekymrar mycket stora grupper i samhället, men dåsäger : Var god vänta! Vi har vid behandlingen av regeringens propositionövervägt en hel del av de invändningar som kommit upp. Det är det, AndersBjörck, som är till för - att fundera över propositionerna, tillföradem nya synpunkter, lyssna på olika röster och beakta olika farhågor samtfundera över hur man bör göra för att klara av de problem som finns inbyggda iregeringens förslag. Jag hoppas att i sin kommanderiksdagsmannagärning skall fortsätta att sakligt granska regeringens förslag. I den granskning som vi har gjort inom kulturutskottet ochkonstitutionsutskottet har vi tagit hänsyn till att det har framförts en heldel kritik och en del konstruktiva synpunkter. Vi har utvecklat ett förslag somär helt nytt-och som regeringen icke har tagit ställning till - men som inomkonstitutionsutskottet har diskuterats fram och som vi konsulterat lagrådetom. Vi har blivit övertygade om att det går att genom en sådan paragrafförbättra den lag som trepartiregeringen föreslog. Vi har också tyckt att vihar kunnat bygga in i lagen tillfredsställande garantier för att legitimayttrandefrihetsintressen inte skall trädas för när. Jag har inget nytt yrkande, utan jag yrkarfortfarande bifall till utskottets förslag. AnL 42ANNIKA (): Rätten att fritt yttra sig i tal, skrift ochbild utgör en omistlig grundläggande frihet, utan vilken vårt samhälle inteskulle förtjäna att kallas demokratiskt. Rätten för alla att yttra sig i allaangelägenheter befrämjar de krafter som möjliggör en statsbyggnad, inom vilkenvitt skilda kulturer, politiska åsikter och smakriktningar i allehandahänseenden kan samlas för en fast och äkta samhällsgemenskap - en statsbyggnaddär intet våld eller tvång kan utgöra statsledningens surrogat för dengemenskap som bygger på solidaritet,lojalitet och inbördes respekt. Inom yttrandefrihetens ram måste var och en respektera atthon eller han kan mötas av uttryck för åsikter och smakriktningar som är justhenne eller honom främmande och som kanske t. o. m. subjektivt sett ter sig mereller mindre avskyvärda. Fostran i tolerans mot och i samverkan med oliktänkandefordrar att uppfattningar får brytas mot varandra i en fri opinionsbildning.Det vill till starka skäl för att man genom straffsanktion eller på annat sättskall göra även den minsta inskränkning i denna yttrandefrihetens innebörd. Yttrandefrihetens värde - det måste poängteras - ligger iatt man kan och får uttrycka åsikter på ett sätt som är gripbart för mottagarenav budskapet och gör det möjligt för denne att penetrera, överväga och iöverlagda former reagera mot. Vi måste som valda att leda detta samhälle våga göra klartför oss att vi med yttrandefrihet menar just denna frihet, och vi måste i öppendebatt främja ett utvecklande åsikts- och åskådningsutbyte. Vi kan inte medöppna ögon hänge oss åt en okritisk dyrkan av ordet yttrandefrihet, utan iförsta hand se vad det egentligen står för i vårt samhälle. Vi kan inte medkorslagda armar åse hur det i yttrandefrihetens namn förekommerframställningar, vars verkan uteslutande har nedbrytande effekter på detsamhälle vi vill skapa. Vi vet genom flera utredningar att media med rörligabilder - och då särskilt TV - har en nästan ofattbart slagkraftig verkan genomsin förmåga att ge allt vad som skildras en prägel av verklighet och sanning.För det okritiska och otränade ögat stannar effekten emellertid inte här, utandet som TV förmedlar blir - med samma verkan och effekter som det vi iblandkallar hjärntvätt - sant, rätt, riktigt och därmed efterföljansvärt. De mest okritiska mottagarna av bildinformation är barnoch ungdom. Amerikanska undersökningar t. ex. har visat att småbarn, i vartfall inte , inte bör tillåtas att regelbundet se på TV. 1åldrarna därefter bör TV-tittandet, för att inte ge en snedvriden information,ske under ledning av äldre med förmåga att tolka, förklara och tillrättaläggamediets budskap. Det är mot denna bakgrund knappast svårt att föreställa sigvilka för samhället nedbrytande krafter en ohämmad, hänsynslös och meningslösframställning av våld ofelbart måste utlösa. Ingående och fasansfulla skildringar av hur människor utanannat motiv än själva våldslustan lemlästar och massakrerar varandra tjänarintet annat syfte än att underbygga en hänsynslös och rå anda, som rimmarmycket illa med våra värderingar. Det spekulativa, råa videovåldet saknar definitivtde positiva drag som yttrandefriheten måste anses i första hand främja. Riskenatt vår ungdom förleds in i idé- och tankebanor där det groteska och förvridnablir förhärskande motiverar utan tvekan ett förbud mot spridning av videogrameller film av angivet slag till barn . Enligt regeringsformen fordras särskilt starka skäl förinskränkningar i yttrandefriheten vad gäller vuxna - med vilket begrepp vi idetta avseende alltså menar alla som just uppnått och äldre. Somskäl för att inte 4 protokoll 1980/81:160 Åtgärder mot videogram med våldsinslag, m. m. Åtgärder mot videogram med väldsinslag, m. m. begränsadet s. k. extremvåldet avseende vuxna har andragits såväl att en sådanbegränsning skulle kunna innebära konsekvenser för konstnärligt och andraallvarligt syftande framställningar, som att de skulle vara svåra attöverblicka, hksom att oförsvarlighetsrekvisitet vid domstolsbedömning skulle geutrymme för inte godtagbara tolkningsmarginaler. Dessa argument har åberopatsmed hänvisningar till de pågående videogram- och yttrandefrihetsutredningarna. Jag vill poängtera att de problem som lagstiftningsärendetavser att komma till rätta med är i behov av en akut, om än i föreliggandeskick något provisorisk lösning, att förbudet för spridning till barn upp fill intekan anses tillräckligt verksamt med hänsyn tagen till det starka intresse somkrasst ekonomiska aspekter förmått skapa för denna vidriga våldsporr samt att den som fyllt inte heller kan anses varamogen att utan att bli menligt påverkad ta del av ett ohämmat våld - bara förvåldets egen skull och ingenting annat. Det är alltså angeläget att vi som i folkets namn handharvården av vårt samhälle vågar stå för ett beslut som söker undanröjavarje risk för vår ungdom att utsättas för extremvåldet. Jag vill i detta sammanhang passa på att något kommenteradet sade om trepartiregeringens proposition. Jag hänvisar tillvad sade om utbyggnad av förslaget, men också till att detfaktiskt var som under den allmänna motionstiden lade frammotioner i detta ärende som var nära likalydande med lagstiftningsförslaget.Dessutom lade vi fram en del motioner i anslutning till propositionen. har också framställt konstitutionsutskottetsbetänkande som om det vore enbart ett socialdemokratiskt förslag. har en centerpartistisk ordförande, och vi ärnaturligtvis mycket tacksamma att socialdemokraterna har anslutit sig helt ochfullt till detta förslag. Jag är fast övertygad om att såväl vi i kammaren somallmänheten klart inser att yttrandefrihetens positiva idé och natur inte kansägas inskränkas i något beaktansvärt avseende genom beslut att skära av denböld som videovisning av ett spekulativt extremvåld utgör i vårt samhälle. Ävenhär vill jag ge en kommentar till som nämnde något om attcenterparfiet och fick kalla fötter med anledning av den hastigaopinionen som blommade upp från allmänheten. Jag vill säga att jag tycker attallmänhetens reaktion är oerhört sund. Den vittnar om att allmänheten följerden här debatten och även om att allmänheten förmår att göra en åtskillnadmellan våld och våld, dvs. mellan det våld som tyvärr omger oss, ochsom vi kanske inte kan befria oss ifrån i vår tillvaro, och det extremvåld somenbart har ett spekulativt syfte. Sedan sade också att framställningen avextremvåldet skulle minska snabbt, att det alltså skulle ha en vikande tendens.Jag har fått andra uppgifter som säger att extremvåldet i stället ligger ochlurar i buskarna.Man är beredd att exploatera detta ytterligare - givetvis för att uppnåkommersiella syften. Jag är fast övertygad om att varje sansadbedömare kan urskilja de konstnärliga bevekelsegrunder som motiverar en delvåldsinslag som förekommer i t. ex. Polanskis filmer, liksom att varje sansadbedömare kan inse att det kan vara av nyhetsvärde - tillika avskräckande - attexempelvis, som skett, under pågående krig skildra dettas natur genom bl. a. debilder som förekommit i TV av en polischef i , brutalt avrättandevärnlösa människor. Jag är också, som jag nämnde, övertygad om attmänniskor i allmänhet klart inser att våld som är av extrem natur uteslutandeframställs för sin egen skull och är helt i avsaknad av de konstnärliga motivsom vår yttrandefrihet vill slå vakt om. Som rekvisiten i 1 § första stycket är utformade finnsvida marginaler för att försvara t. o. m. det allra lägsta konstnärliga värdet,i det att bestämmelsen inriktas på det mycket extrema våldet mot människor ochdet därtill kopplade oförsvarlighetsrekvisitet. Med kännedom om våra domstolarskompetens och grannlaga bedömningar och den preventiva verkan som denföreslagna lagstiftningen väntas medföra hyser jag stor tilltro till deeventuella följdverkningar föreliggande förslag till lagstiftning kan tänkas fåi vad avser såväl ärendenas mängd som art. Med hänsyn till vad jag här har anfört beträffande våraungdomars själsliga hälsa och rätt till en sund utveckling i ett sunt samhällemenar jag att den yttrandefrihet som vårt samhälle är betjänt av intefillnärmelsevis kommer i farozonen genom den föreslagna lagstiftningen. Jag yrkar bifall till hemställan. Åtgärder mot videogram med våldsinslag, m. m. Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. AnL 43ANDERS () replik: Min replik fill kan i stortsett bestå av att jag läser upp en intervju med hennes parfivän författaren -en intervju som presenteras med rubriken . Följande står att läsa i artikeln: "CenterparfistenPer , ordförande i videogramutredningen, är lite stressad ochirriterad över det senaste halvårets debatt om videovåldet. Bättre blev detinte heller när hans partikamrater körde över honom och utredningen med ettförslag om en lag mot videovåldet. Själv är han helt emot en lagstiftning ochavvisar tanken om förbud mot visning av videogram med våldsinslag." Sedan säger P. O. , som ju har sysslat med de härfrågorna under ett stort antal år, följande: "Redan nu verkar det varakärvare tider för spekulanterna i videobranschen. Och vänta skall du se närÅsa-Nissefilmerna, och andra underhållningsfilmer börjar hyrasut, då har de inte en chans." Vidarestår det att läsa i den här artikeln: "Med en parallell från filmens Åtgärder mot videogram med våldsinslag, m. m. barndomförsöker han påvisa att vålds- och porrinslagen bara är en barnsjukdom somkommer att försvinna så fort kvalitetsfilmerna och TV-programmen kommer ut påvideokassetter." Detta kontrasterar alltså väldigt starkt mot vad AnnikaÖhrström sade, nämligen att vi nu står inför en våldsvåg på videogramområdetoch att den här typen av spekulanter lurar i buskarna. Jag skall, herr talman, med tanke på den knappa tiden intefortsätta att citera mera av vad en av vårt lands främsta experter påvideogramfrågor och kulturfrågor över huvud taget säger, men hans inläggkontrasterar totalt mot vad centerparfiets representant här har sagt. AnL 44 () replik; Jag är ledsen att jag har svårt att bemötadet som Per har sagt i den här tidningsartikeln, eftersom jag intesjälv har tagit del av den. Det förefaller mig emellertid som om det Per OlofSundman här har nämnt mera är egna spekulativa gissningar än resultatet avundersökningar eller annat som kan åberopas. Det förefaller alltså mig meravara något som han själv tycker. AnL 45 () replik; Det senaste som sägs är ju verkligenfantastiskt! Det skulle alltså innebära att P. O. i en stor artikelbara lägger fram litet egna tankar och funderingar som är spekulativa och intebygger på någon verklighetsbakgrund. Det är en allvarlig anklagelse, riktad motförre vice ordföranden i kulturutskott, mot en ledamot av Svenskaakademien, mot en person som varit ordförande i videogramutredningen sedan desstillkomst 1977, och mot en utredning som verkligen har sysslat och sysslat meddessa frågor och gjort undersökning efter undersökning och vars hela kansli harvarit involverat i arbetet med att i enlighet med våra direktiv försöka belysajust vad som händer på marknaden. Det är alltså ett oerhört angrepp som här riktas motcenterns förnämste kulturpolitiker, AnL 46 () replik: Jag är givetvis oerhört tacksam för attAnders använder representanter som förebilder i detta avseende. Men när det gäller spridning ochkommersialisering av det s. k. extremvåldet, är det nog så att bl. a.massmediafolk har den uppfattningen att detär allvarligt och oroande för vårtsamhälle, om detta extremvåld vinner terräng och får spridning - inte minst förvår ungdom, för vårt uppväxande släkte och dess utveckling. AnL 47 EVAHJELMSTRÖM (vpk): Låt mig först uttrycka min tillfredsställelseöver det resultat som majoritet kommit fram till vadgäller videovåldet. Detta grundar sig på kulturutskottets yttrande. utbudetockså för vuxna och inte bara för barn . Detta är helt i linje medvad vpk föreslagit. Också om det nuvarande förslaget har sina begränsningar- vikan inte fatta beslut om förhandsgranskning av alla videokassetter, bandoch skivor - så är detta, såvitt jag kan förstå, så långt man kan komma om manvill se snabba resultat.