prot · G409133 · 1980-12-31 00:00:00 — Först därefter bör pröva i vilkentakt eventuella förändringar i beskattningsunderlaget bör få återverka påutbetalningarna av kommunalskaftemedel. Det kan i och för sig finnas skäl attlåta förändringar i den kommynala beskattningen få snabbare genomslag än vadsom nu är fallet. En grundläggande princip härvidlag måste dock vara att det ärden skatt som fas ut av skattskyldiga som också skall tillföras kommunerna somkommunalskaft. Löser man upp detta samband, riskerar man att den kommunalabeskattningsrätten egentligen blir en chimär. När det slutligen gäller det moderata motionsyrkandet omkommunalt skattetak anser även vi reservanter att den redovisning somkonstitutions- utskottet har gjort på många sätt är klarläggande i dessafrågor. Grundlagsregleringen av den kommunala självbeskaftningsräffen innebäraft kommunerna ges en reell frihet att bestämma skattens storlek. Eventuellabegränsningar i beskattningen måste göras med försiktighet.Konstitutionsutskottet drar slutsatsen atf ingrepp i kommunernasbeskattningsrätt bör undvikas. Eftersom jag vet att senareunder debatten kommer att närmare beröra dessa frågor, skall jag infe gånärmare in på den problemafiken. Tillåt mig bara aft säga att vi frånsocialdemokratiskt håll i utskottet är litet bekymrade över atf mittenpartiernai sina skrivningar på denna punkt har gått för långt fill mötes.Det som jag tidigare berörde upplever vi som eff hot atf man kan vara bereddatf tillgripa sådana här åtgärder. Vi tycker det är synd atf mittenpartierna -när de nu lyckats frigöra sig ur järngrepp i en annan skattefråga- skall sitta fast i det här sammanhanget. Här finns tydligen risk föråterfall. Begränsningen av den kommunala expansionen bör i ställetske genom att de uppgifter som statsmakterna och statliga myndigheter lägger påkommunerna begränsas. Med eff sådant förfaringssätt minskar behovet avskattehöjningar. Låt mig sedan, herr falman, slå fast att när våralandsfing och kommuner snart tvingas atf höja kommunalskatterna på löpande band- och kommunalskaften drabbar ju i första hand de lägsta inkomsttagarna isamhället - då är def de fre borgerliga partier som har regerat landet undernågra år som bär def fulla ansvaret för den utvecklingen. Jag yrkar bifall till de till finansutskottetsbetänkande fogade reservafionerna. Under detta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 13PER (vpk): I finansutskottets betänkande 31 behandlas jukommunalekonomiska frågor. Där behandlas också vpk:s partimotion 2058.1mofionen yrkar vi på att regeringens proposition 1980/81:116 avslås, utom i vadgäller förslaget atf fullfölja beslut om en skatteutjämningsreform. Pådenna vår mofion och den socialdemokratiska motionen 2055, som i fleraavseenden går i samma riktning, yrkar nu finansutskottets majoritet avslag.Mofiveringen för avslag är det statsfinansiella läget och nödvändigheten attspara också på det kommunala området. Låt oss först konstatera att den service som gesmänniskorna här i landet från primärkommuner och landsting är betydelsefull ochligger de enskilda människorna nära. Den kommunala servicen, bl. a. i form avsjuk- och socialvård, är allra betydelsefullast för de ekonomiskt svaga isamhället, som infe kan köpa sig en sådan service utan är hänvisade till denservice som samhället kan ge. Gjorda undersökningar visar också att just vårdenär det serviceområde på vilket skattebetalarna är mest villiga aft lägga sinaskattepengar. Men vi har två skilda beskattningardär beskattningsrätten ligger på samma ställe som beslutanderätten. Ellerrättare sagt: Def var meningen att det skulle vara så. Den valda församling sombeslutar om en kostnadskrävande verksamhet skall också genom skatteuttagfinansiera den. Så är det tänkt, men förhåller det sig inte på detsättet. Kommuner och landsting har ålagts uppgifter genomstatliga beslut," men staten har bara delvis eller inte alls åtagit sigatt finansiera den verksamhet som man ålagt kommuner och landsting. Det harlett till en kosfnadsövervällring från staten till kommunerna, enkosfnadsövervältring som vi från vpk motsatt oss. Vi har motsattoss den därför att de två skilda skattesystemen verkar olika. Staten tar uf en progressiv skaft, som åtminstone äravsedd att fördela skattebördan efter bärkraft. Den kommunala skaften ärproportionell och utgår med viss procent, oberoende av den beskattningsbarainkomstens storlek. Effekten av detta blir att kommunalskatten är en skaft somkänns hårdast för låginkomsttagarna, medan statsskatten känns hårdast för demsom har högre inkomster. Genom senare års justeringar i den statligaskafteskatan har statsskatten för verkliga låginkomsttagare blivit förhållandevislåg. Kommunalskatten däremot ligger kvar med oförändrad tyngd för de sämstställda. har kommunalskatten nått en sådan höjd att def ter sig svårt atthöja den ytterligare. av den beskattningsbara inkomsten går tillkommunalskatt. Det är mot denna bakgrund som vi motsätter oss att statenfortsätter att lägga över kostnader på kommunerna, och det är därför som vifrån vpk aktualiserat slopandet av den nuvarande formen av kommunalskatt ochvelat införa en sfatskommunal enhetsskatt, som fördelar skattebördan efterbärkraft och som fördelar kommunernas finansiering på ett sätt som leder jämn service var man än bor i landet. Så över till de frågor som tas upp i finansutskottetsbelänkande. Rent allmänt anser vi för vår del att det inte går atf spara sig urkrisen. Det är självfallet inte något fel att vara sparsam. Sparsamhetuppfattas fortfarande av många som en dygd - så också av oss. Men det sparandesom vi kan stödja skall vara klokt, och vi anser det inte vara klokt att på detsätt som föreslås i propositionen och i utskottsbetänkandet strama åt denkommunala sektorn. En sådan åtstramning riskerar i stället all medföra ettdåligt utnyttjande av kommunala resurser som redan är uppbyggda, till storakostnader. Att dessa resurser inte kan utnyttjas till fullo leder till vad vivill kalla en social nedrustning. Vi är gärna med och diskuterar ennedrustning, men då skall det gälla det militära området och inte del sociala.Vi är också gärna med om alt begränsa den offentliga sektorn, men då skall dethandla om att minska på onödig byråkrati och på dubbelarbete. Den socialtnyttiga delen av den offentliga sektorn vill vi i stället bygga ut, även om detunder en period som denna kanske måste ske i en lugnare takt än vad vi tidigarevarit vana vid. Detta gäller vår allmänna utgångspunkt. Men kan då ett sådant resonemang vara försvarligt när vihar ett jätteunderskott i statsbudgeten? Jo, det anser vi, trots deltaförhållande. Vi tror inte atf detta problem kan lösas genom oklokt sparande,utan del måste lösas genom en offensiv näringspolitik, där alla som kanarbeta sätts i arbete och där man sparar på ett klokt sätt. Det finnsen massa umbärliga ting och företeelser i samhället som vi skulle kunna sparapå. och vad vi alls inte har råd med är att låta folk gå utan arbete. tillsattes en kommunalekonomiskutredning, som hade till uppgift att se över kostnadsfördelningen mellan statenoch kommunerna. Utredningens förslag uppfattades som positiva av kommunalmännenute i landet. Men den borgerliga regeringen har fördröjt genomförandet. I delnu föreliggande utskotfsbefänkandet är man äntligen beredd atf ta det sistasteget i denna vikfiga utjämningsreform. Detta sista steg beräknas betyda atten miljard överförs från staten fill kommuner och landsting. Men samtidigtföreslås i betänkandet atf staten skall fa fillbaka 2,8 miljarder, varförnettoeffekten för kommunerna blir atf deras ekonomiska handlingsutrymme istället krymps med 1,8 miljarder. Som jag redan utvecklat är detta en som viser det oklok sparlinje, som vi bestämt motsätter oss. I utskottsbetänkandet sägs det att kommunalskatten nu nåtten sådan höjd alt det måste vara utomordentligt svårt all motivera ytterligarehöjningar för kommuninvånarna. Det kan jag instämma i, och just därför är detytterst viktigt att inte staten lägger ytterligare bördor på kommuner och landsfing. Man erkänner i betänkandet att man redan lagt på bördor avdet slaget. Man räknar upp utbyggnaden av gymnasieskolan, nyaläroplan, socialtjänstlagen, den samlade skoldagen, arbetstidsförkortning förbrandmän, förbättring av lokal och regional kollektivtrafik m. m. Man säger aftdessa nya uppgifter lett fill nya kostnader för kommunerna på ca 2 miljarderkronor och att det motsvarar av den kommunala konsumtionen. Vi finnerdet som sagt inte välbetänkt att man i det läget tar 1,8 miljarder avkommunerna. I utskotlsbetänkandet hänvisar man till vad föredragandenuttalar i propositionen 116. Där sägs att den kommunala konsumtionen inte börtillåtas öka med . Man förordaren mycket hårdhäntomprioritering när man, nedtill på s. 7 i utskottsbetänkandel, säger:"Sålunda måste även utbyggnaden av de prioriterade områdena barnomsorg ochlångtidssjukvård stoppas såvida inte utrymme kan skapas genom neddragning avannan befintlig verksamhet." Här redogörs i klartext för den socialanedrustningen. Def är för oss självklart atf infe följa en sådan linje. Men höjningen av det kommunala grundavdraget då, är detnågot som vi kan ansluta oss till? Tyvärr måste vi också här säga nej. Enhöjning av det kommunala grundavdraget skulle ha kunnat försvaras om förslagethade presenterats i ett annat sammanhang. Del ger ju en lättnad för låginkomsttagarna.Vi anser också att del är biittre med avdrag direkt från skatten, i form av enskattereduktion, än avdrag från inkomsten. Här minskar man i stället den bättreskattereduktionen och ökar grundavdraget. Det betyder atf pengar förs över frånkommunerna till staten. Det är tvärtemot vår linje, och därför måste vi avvisaockså detta förslag. Med i huvudsak samma mofivering avvisar vi också förslaget om minskat kommunaltskatteuttag från juridiska personer. Iutskotfsbefänkandet säger man på s. 8: "Def är enligt utskottet angeläget all åtgärdervidtas för att bringa ned den kommunala expansionen takt som står i överensstämmelse med vad den samhällsekonomiska balansenkräver." Det ser jag som ett uttryck för ett enbart defensivt tänkande sominte är inriktat på all öka antalet sysselsatta och att därmed geskatteunderlag för en bättre balans. Att kapitalismen som sysfem fungerardåligt är vi inte beredda atf bara helt passivt acceptera. Vi vill ha offensivasatsningar på näringsliv och sysselsättning för att åstadkomma ett bättreunderlag för den kommunala sektorn. Vi tror att det då måste sättas in effåtgärdsprogram som kan komma att gå utanför det kapitalistiska samhälletsvanliga ram. Slutligen några ord om reservationerna tillutskotfsbefänkandet som alla är socialdemokratiska. I reservation 1 framför mankritik mot propositionen för att denna lagts fram utan aft en allmän bedömningav samhällets och kommunernas ekonomi samfidigt presenterats. Man vill skjutapå ett beslut i frågan till dess aft komplefleringspropositionens analysföreligger. Man säger atf beslut ändå hinns med . På den punkten finns delinte några större meningsskiljaktigheter. Längre fram i reservationstexfendäremot, som om den vinner bifall skall ges regeringen till känna,säger man: "Utskottet anser att en neddragning av den kommunalakonsumtions-ökningen till skulle bättre än regeringens påbud göra detmöjligt för kommunerna att fullgöra sina arbetsuppgifter utan atf alldelesrasera deras planering." I reservationens hemsfällan yrkas sedan avslag på vårmotion nr 2058. Vid den kommande voteringen kommer vi i vanlig ordning attförst rösta på vår motion, men när den, som troligt är, har fallit kommer viatt rösta på reservafionen, som då får åtminstone en chans att vinna. Aft avståfrån att rösta kan innebära att vi indirekt stöder enprocentslinjen för denkommunala konsumtionsökningen. Jag vill säga detta och få det fört tillprotokollet för att klargöra att vår röst för reservation 1 inte innebär aft viutan vidare accepterar som en godtagbar nivå i den kommunala konsumtionsutvecklingen. Reservationerna 2 ger oss inte samma problem somreservation 1; det är mer självklart att vi kommer att stödja dem. Med det anförda yrkar jag bifall till vpk:s partimotion2058. 14 TREDJE VICE TALMANNEN: Jag vill rikta kammarledamöternasuppmärksamhet på att meddelande om kvällsplenum nu anslagits. Anf.15 (): I finansutskottets betänkande 31 behandlas delsproposition 1980/81:100 vad avser bidrag och ersättning till kommunerna, delsproposition 1980/81:116 om kommunalekonomiska fråcor . Utskottet konstaterar att denkommunala verksamheten har expanderat i en högre takt än vadsom varit samhällsekonomiskt acceptabelt. kommunala konsumtionen ökat med . harantalet anställda i kommuner och landsting ökat med drygt 40 000 personer perår. Detta skall då jämföras med def totala tillskottet av arbetskraft, som ärendast 35 000 . präglades av en mycket kraftigutbyggnad av den offentliga sektorn. Många menar att utbyggnaden kanske gicksnabbare än vad den ekonomiska utvecklingen i övrigt egentligen gav utrymmeför. kan man konstatera aff utbyggnaden till stor del var motiveradav de växande behoven, inte minst på vård- och omsorgsomrädena. Utbyggnadenkom också att bli kraftig på grund av att man i stor utsträckning vägleddes aven övertro pä insfifutionslösningar och stordriffsfänkande. Av den offentliga verksamheten svarar kommuner ochlandsting för . Kommunerna tar i anspråk närmare en fjärdedel avbruttonationalprodukten. Detta, herr talman, är två grundläggande förhållandensom gör def nödvändigt för varje regering och varje polifisk meningsriktningatt ägna den kommunala ekonomin ett betydande intresse. Kommunernas anpassning till den samhällsekonomiskautvecklingen har stor, för att inte säga avgörande, betydelse för strävandenaatt nå ekonomisk balans. Det är därför nödvändigt med ett fungerande samspelmellan staten och regeringen å ena sidan och kommunerna och landstingen å denandra. I princip bör det vara så att en uppgörelse om utrymmet för kommunalexpansion helst skall vara klar och redovisad i den finansplan som regeringenvarje år förelägger . När kommunalekonomiska utredningen i början ochmitten diskuterade dessa frågor var def ett av utredningensviktigaste förslag. Det systemet har till en del utvecklats och förverkligatsunder loppet av . Det är ju fråga om ansvaret både för landetsekonomi och för den kommunala verksamheten, som ju är av stor vikt när detgäller omsorgen om de enskilda människorna. Medvetandet om den totala ekonomiska situationen växer sigallt starkare också inom den kommunala sektorn. Deffa visas inte minst av affkommunerna i betydande utsträckning lyckats bromsa expansionstakten de senasteåren. redovisades och beräknasexpansionstakfen ligga . Men den ligger fortfarande för högt, motbakgrund av den samhällsekonomiska utvecklingen. För är detdärför nödvändigt att dämpa den kommunala expansionstakfen ytterligare. Det ärdock vikfigt att komma ihåg, när man diskuterar dessa frågor, att detfortfarande är fråga om ökad verksamhet. I de allra flesta fallhandlar det om neddragning av ökningstakten. Det är alltså inte fråga omstagnation. bedömning är att I % i kommunalvolymökning är vad vi bör anpassa oss till . Detta behövs föratt industrin skall få utrymme för de investeringar som kan garantera ossvälstånd i Regeringen har anslutit sig till långtidsutredningensbedömningar på denna punkt. Detta är också bakgrunden till de kommunalainslagen i regeringens ekonomiska åtgärdspaket. I proposifion 116 anger föredragande statsråd åtgärder sombegränsar de finansiella ramarna för kommunerna 1982. Det föreslås attutbetalningar av förskottsmedel av kommunalskatt 1982 skall reduceras genom attgrundavdraget höjs med . för fysiska personer och skatteunderlaget förjuridiska personer begränsas . Dessutom föreslås atf vissaspecialdestinerade statsbidrag slopas. Detta innebär, såsom framhållits härtidigare, atf kommunernas inkomster reduceras med . Samfidigt ger sista etappen avskatteutjämningsreformen kommunerna en inkomstförstärkning av 1 miljardkronor. I motion 2055 från socialdemokraterna finns egentligeninget förslag utan socialdemokraterna hänvisar till att de vill avvaktakomplefteringspropositionen innan de tar ställning i sak. Jag har svårt aftförstå den motiveringen, eftersom socialdemokraterna i motionen och sedan äveni reservafionen i finansutskottet pekat på nödvändigheten av aff begränsa defkommunalekonomiska konsumtionsufrymmef. Det finns, enligt finansutskottets majoritet, ingenanledning atf skjuta på ställningstagandet. Vi visste, när utskottet behandladeproposifionen, aft def finansiella utrymmet för kommunerna infe skulleförbättras fram till den tidpunkt då kompletteringspropositionenskulle läggas fram. Detta har vi också fått bekräftat när nukompletferingspropositionen har lagts fram. Vi fär under större delen av1980-falet räkna med en mycket låg tillväxttakt för den kommunala sektorn. Detär lika bra att inse detta och rätta mun efter matsäcken. Def är helt klart aft statsmakterna har ett stort ansvar,och staten är också skyldig till mycket av den kommunala konsumtionen genom aftreformer ålagts kommunerna - kanske utan att staten grundligt analyserat deekonomiska konsekvenserna av beslutade reformer. Utskottet har vid ett flertal tillfällenbetonat atf reformer som kommunerna ålagts att genomföra också måstefinansieras. För att klara begränsningen av det ekonomiska utrymmet blir detnödvändigt atf ompröva redan beslutade reformer. Utskottet anser här att de kalkyler som kommunalekonomiskaarbetsgruppen () räknat fram innebär, att den enda utvägen för alt utankraftiga utdebiteringshöjningar klara också en till sänktkonsumtionstillväxt 1982 är atf stalmakten omprövar flertalet av de reformersom berör den kommunala verksamheten . Genomförandet aven rad av de reformer som beslutats av måste enligtutskottets mening därför skjutas om de angivna målsättningarnaskall kunna uppfyllas. Sedan säger utskottet, och del ärviktigt, aff det närmarefår prövas i vilken omfattning och takt dessa reformer skall genomföras närkommunförbundens synpunkter har inhämtats och när ett fullständigare underlagpresenterats i kompletferingspropositionen beträffande kommunernas ekonomiska situafionde närmaste åren. Def är alltså ingen lösning avdetta kommunalekonomiska problem atf höja skaften. Vi måste helt enkeltbegränsa konsumtionsökningen - både den privata och offentliga. Därföravstyrker utskottet motionerna 2055 och 2058. I tre motioner av moderata ledamöter tas frågorna omkommunalt skattetak och anställningsstopp upp. Utskottet har remitterat motion tillkonstitutionsutskottet för att utröna grundlagsbestämmelserna och debakomliggande övervägandena i samband med förfatlningsförändringarna när detgäller den kommunala självbestämmanderätten. Konstitutionsutskottetkonstaterar att en lagstiftning om kommunalt anställningsstopp infe är förenligmed def uttalande om den kommunala självstyrelsen som gjordes i samband medförfattningsreformen. I likhet med konsfifufionsutskoffet avstyrkerfinansutskottet motion 406. En lag om anställningsstopp skulle - bortsett frände konstitutionella betänkligheter en sådan skulle väcka - fungera som ettmycket trubbigt instrument gentemot kommunerna. Def är också troligt atf ettanställningsstopp skulle verka konserverande pä den kommunala verksamheten ochdärigenom motverka de angelägna omprioriferingarna mellan olika verksamheter. I mofion 1903 av yrkas aft en utredning skalltillsättas med uppgift atf lägga fram förslag till lagstiftning om kommunaltskattefak. Konsfifufionsutskoffet har i sitt betänkande 1980/81:22behandlat motion 1904 av samma motionär. Utskottet framhåller att def infebehövs någon grundlagsändring för ett kommunalt skattefak. anser det klarläggande somkonstitutionsutskottet gjort värdefullt. Men skulle man begränsa den kommunalabeskattningsrätten skulle man också urholka def ansvar som därmed följer förkommunens hela ekonomi. när statsmakterna nu omprövar de uppgifter som senastlagts på kommunerna, skapas ett minskat tryck på kommunerna. Utskottet anserdet därför möjligt att komma överens med kommunförbunden genom frivilligauppgörelser. Något skaltetak är det därför inte aktuellt att införa. Utskottetavstyrker därför motionen. Socialdemokraterna har reserverat sig mot de motiveringarsom majoriteten anför. Jag anser det överdrivet av socialdemokraterna att avgeen reservation, när det klart framgår att utskottsmajoriteten avstyrker motionenom införande av ett skattetak. Lika klåfingrigt tycker jag särskildayttrande i samma fråga är. Det är tydligt att man till varje pris villprofilera sig. har i fråga om kommunalt skaftetak haften benägenhet att försöka pä något vis förverkliga en sådan lagregel. Från sida-och i den frågan kan jag tala också förfolkpartiet-har vi starkt betonat sambandet mellan demokrati och egenbeskattningsrätt. Denna inställning står fast, . Ett antal motioner som behandlar skatteutjämningsbidragentill kommunerna har också väckts. Finansutskottethänvisar till att det nya skatteutjämningssystemet verkat Nr 133 sä kort lid atf någon ändring nu inte är påkallad. Dessutompågår en del Torsdaeen den utvärderingaroch utredningar i syfte aft förbättra skatteufjämningssysfemet. -j -. Det gällerinte minst den inomregionala skatteutjämningen inom storstads- Med detta, herr talinan, yrkar jag bifall tillfinansutskottets hemställan på tniska fråeor samtliga punkter och avslag påreservationen. 16 () replik: säger atf alla partier nu måsteinse att den kommunala expansionen inte kan fortsätta som . Jag sadeockså i mitt tidigare anförande att vi är medvetna om att def inte går att haen volymökning på 3, 4 eller som vi har haft under de .senaste åren. Per var inne på den linjen aft åtgärder måste vidtas. Men demåste vidtas på ett sådant sätt att de inte får orimliga sociala konsekvenser. Jag vet inte varifrån har fått den tanken skulle kunna klara en hygglig standard i kommunerna med de åtaganden som deredan har, om den kommunala verksamhetens volym inte får öka med mer än 1 %.När en gång får se facit kommer han atf finna att def inte harlyckats. De ansvariga i landsfing och kommunförbund har sagt atf "får viöka volymen har vi en chans att i någon mån vidmakthålla vår nuvarandestandard". Det blir ingen ökning av standarden, men det blir möjligt attpå ett socialt vettigt sätt upprätthålla den service som finns i kommunerna. Det var synd att inte var närvarande ifinansutskottet , då från budgetdeparfementet var där.Han redogjorde för situationen och kommenterade den nyakompletferingspropositionen. Av vad han sade framgick att han inte själv längretrodde på de tankegångarna. Också han såg framför sig så stora problem att mankunde ifrågasätta om det var möjligt att nå enprocentsmålet. säger att vi måste ägna ett betydandeintresse åt kommunernas ekonomi. Självfallet måste vi göra det. Menstatsmakterna och olika myndigheter, som har lagt på kommunerna så storauppgifter, borde ha bromsat tidigare! De borgerliga har ändå haftregeringsmakten , och under den fiden borde man ha kunnat vidtanågra åtgärder som skulle ha kunnat underlätta för kommunerna all klara sinauppgifter i stället för aft lägga tyngre bördor på dem. Av kompletteringspropositionen framgår att hemkunskapskall införas i kommunerna endast om det går aft klara det med befintligaresurser, att man kan acceptera vuxenutbildning och en rad sådanating. Men kommunerna får inga ökade resurser för att klara uppgifterna. 17 PER (vpk) replik: säger aft det inte är fråga omen stagnation utan om en minskad ökningstakt. Och volymökningen skall enligtbetänkan- det vara högst . Som jag har sagt kan detinnebära att redan uppbyggda resurser i kommuner och landsting inte kanutnyttjas på avsett sätt. Det är heller ingen enkel sak atf utan vidare bromsaupp en expansionsfakt på3eller4 % och få ned den till . Def går inte utanvådor atf göra det på en gång. Däremot är det kanske tänkbart atf def går atthjälpligt hanka sig fram med en volymökning på , som nämnde. Sedan säger en annan intressant sak.