prot · G409132 · 1980-12-31 00:00:00 — Av de indirekta skatterna är momsen på mat den somvärst drabbar människor i normala inkomstlägen. Matmomsen är regressiv, dvs.den slår hårdare mot den som tvingas använda hela sin inkomst för sittuppehälle, jämfört med den som kan avsätta en del av inkomsten fill annat änlivsnödvändig konsumtion. Omdet alltså finns en vilja att utjämna olikheter, vilket inte minst folkpartiethar påstått sig vilja göra - jag beklagar att budget- och ekonomiministern harlämnat salen - kan man konstatera att det inte är möjligt med den skaftepolifiksom de folkpartistiska budgetministrarna fört. Det är heller infe möjligt medden sociala nedrustning som de borgerliga regeringarna har stått för. Indexregleringen,marginalskatteförändringarna, avdragsmöjligheterna och kommunalskatterna är defrämsta orsakerna, när def gäller de direkta skatterna, till atf orättvisornahar ökat kraffigt. Detkan lämpligen illustreras med hur stats- och kommunalskatterna samt de indirekta skatterna har förändrats . utgjorde den statliga inkomstskatten av samhällets skatteinkomster, jämfört med att 123 den , beräknas till endast 17 %.Kommunalskatterna har däremot ökat från att ha utgjort fill att beräknas fill . De indirekta skatterna fill samhället, iförsta hand till staten, har ökat något också. Vad effekterna blir av dessa förhållanden, somnaturligtvis hänför sig fill den förda skattepolitiken, är att deproportionella skatterna, kommunalskatterna, har ökat från att fidigare hautgjort en tredjedel av skatten till atf snart uppgå fill hälften. Det äralltså inte fråga om någon utjämnande utan mer en betungande effekt, som främstde med låga inkomster drabbas av. Den progressiva statsskatten, som skall tjäna detutjämnande syftet, har minskat med nära hälften och är nu inte större än ensjättedel av samhällets samlade skatteinkomster. Så ojämlikt är alltså utfalletav den förda skattepolifiken. Men borgerligheten framhärdar. Den påstår frankt aftmarginalskatterna är det stora problemet och likställer detta med den statligaskatten. Marginalskatterna är det som gör att mer skatt tas från dem med storainkomster och mindre från dem med små. Innebörden är atf borgarna anser aftinkomstskillnaderna är för små i - så har i varje fall den borgerligaskattepolitiken bedrivits. Skattereformerna är alltså i dessa fall till för attöka inkomstskillnaderna och infe för att underiätta beskattningen för vanligainkomsttagare. De verkliga problemen förde vanliga inkomsttagarna, förlönarbetarna, är inte statsskatten utan de höga kommunalskatterna ochmatmomsen. Men den "historiska skattekompromissen" mellande tre mittenparfierna angriper inte de verkliga problemen utan inriktas på affytterligare minska marginalskatterna för den del av befolkningen som tjänar merän . - närmare bestämt upp fill . Den socialdemokrafiskaskattepolifiken har tydligen blivit så borgerlig att den accepteras av tvåav de borgerliga partierna. För vad är det skatfekompromissen egentligen innebär?Visserligen kvarstår tydligen en mängd frågetecken, men profilen framskymtarändå. Den innebär en fortsatt urholkning av progressiviteten, alltså enfortsatt ökning av inkomstklyftorna. Överenskommelsen om begränsningar i avdragssystemet är välbra men långt ifrån fillräcklig. Den innebär inte heller den sanering iavdragsdjungeln som är nödvändig - i nuvarande läge gynnas höginkomsttagarna påbekostnad av låg- och medelinkomsttagarna. 1 stället för en borgerlig skattepolifik med uppluckringav progressiviteten behövs en skärpning av progressiviteten i framför allt dehögre inkomstskikten för aft i någon mån återställa de relationer som fannsinnan de borgeriiga partierna började sin urholkningspolitik. Indexregleringenbör avskaffas och i stället bör skatteskalorna revideras, och då intetill fördel för de bäst ställda - som indexregleringen innebär - utan fillfördel för den sfora gruppen inkomsttagare i normala inkomstlägen. Skattepolitiken måste vara ett av medlen motklassamhällets orättvisa inkomstfördelning. Det vikfigaste är därför att minskade skatter som slår särskilt hårt mot dem medlåga inkomster. Bort alltså med moms på maten! Nr 132 Minskakommunalskatterna genom aft införa en progressiv sfatskommunal Onsdaeen denenhetsskatt! Det skulle dessutom innebära att en utjämning kom till stånd fj; 1981 mellan fattiga och rikakommuner. Den segregation som finns mellan kommunerna, med störreproblem i de fattiga kommunerna, måste stoppas. Ekonomisk-ooli-Staten måste ta ett avsevärt större ansvar för de stora utgifterna i tiskaåteärder kommunerna, och def låter sig inte göras med en ytterligare sänkningav andelen statsskatt i den totala beskattningen. Budgetministern- budget- och ekonomiministern, skall man ju säga fr. o. m. och i varjefall - sade i en replik till när denne intelängre hade några repliker kvar aft det vore ytterligt bra med en utbyggnad avbarnomsorgen. Men det står också i bjärt kontrast fill den regeringspolitik somförts och som inneburit en social nedrustning som bl. a. medfört att man intekunnat fullfölja de utbyggnadsplaner för barnomsorgen som funnits. Det kommernaturligtvis att bli ännu omöjligare att genomföra när man minskar inkomsternatill staten via statsskaften. Enradikal reformering av skattesystemet måste också innebära attinkomstbeskattningen i huvudsak överförs till beskattning avproduktionen. kommunisterna har i en motion föreslagit utredningav en produktionsbeskattning som grundar sig på företagens omsättning,råvaruanvändning och energikonsumtion och som differentieras i förhållande tillden grad av samhällsnytta produktionen i fråga har. Meninnan en sådan genomgripande reform kan genomföras måste också förändringar idet nuvarande systemet till. Ett område som för borgerligheten är något av enhelig ko är avdragssystemet. Budget- och ekonomiministern talade om det för enstund sedan. Det är så heligt atf kommunisterna inte fillåts attens delta i någon av de olika utredningar på skatteområdet som tillsatts sedanden borgerliga regeringen tillkom. Avdragsdjungelnmåste saneras, men inte på det sätt som regeringen föreslår, nämligen genom rensar ut reseavdragen. är ju i mångafall de enda avdrag som lönarbetarna har. Det förslaget går helt i linje medövrig omfördelningspolitik som regeringen har bedrivit. Istället för att aktivt gripa sig an skatteflykt och skattefusk, angripaavdragsrätten för lyxkonsumtion, slopa avdragsrätt för lyxboende, stoppahöginkomsttagarnas möjligheter till manipulationer för undandragande av skattoch få hejd på den ekonomiska brottsligheten angriper regeringen ett enkeltavdrag som det för resa till och från jobbet. Det är med de parfierna somsocialdemokraterna har ingått sin skafteöverenskommelse. Attdet finns ett sammanhang redan tidigare mellan borgerlig och socialdemokratisk skattepolitik framgår tydligt av utskottsbetänkandet. Där går moderater, folkpartister, centerpartister och socialdemokrater hand i hand att med några korta rader, i avsaknad av all analys, avstyrka vpk:s samtliga förslag, så när som på några punkter där våra och socialdemokra ternas förslag är likvärdiga. I merparten av yrkandena är dock utskottet enigt emot vpk, som för övrigt inte fillåts vara representerat i utskotten. Nr 132 Herr talman! Det skulle kunna sägasavsevärt mer, men ytterligare två p. . kamrater från vpk kommer aft delta i debatten. Jag villsluta med att yrka 1001 bifall till samtliga vpk-yrkanden iskatteutskottets betänkande, bortsett från yrkande 7 i mofion 2038. Det kommer senare att rr, t , mofivera. 90 BOLUNDGREN (m): Budget- och ekonomiministern uppehöll sig isitt anförande uteslutande vid den skatteuppgörelse som har träffats mellanfolkpartiet, och socialdemokraterna. Det mest anmärkningsvärda ianförandet var alla reservationer i fråga om den slutliga utformningen avdenna skattereform. använde sådana ord som "om" eller"enligt min uppfattning" och "såvitt jag kan bedöma". Detvisar dels lösligheten i uppgörelsen, dels hur utlämnade mittenpartierna bliråt socialdemokraterna. Man bör självfallet sträva efter samförståndslösningar iflertalet polifiska frågor, men det är ändå det sakliga innehållet i eneventuell uppgörelse som måste vara avgörande för om man skall träffauppgörelsen eller inte. Treparfiregeringen presenterade ett förslagtill skattereform för socialdemokraterna. Låt mig slå fast de viktigastepunkterna där mittenparfiernas senare uppgörelse med socialdemokraterna avvikerfrån detta förslag. För det första innebär regeringens förslag tillmarginalskattereform ett genomförande med början . Detta eventuellagenomförande, som det nu blir tal om, har flyttats fram i tiden. För det andra fanns det i regeringsförslaget en statligskatteskala som inte finns med i uppgörelsen mellan mittenpartierna ochsocialdemokraterna. Där talar man tvärtom om aff detaljerna måste avgörassenare, mot olika förutsättningar. Regeringens förslag innebär att marginalskattespärrenskulle sänkas till . Def är den tredje punkten. I uppgörelsen falasingenfing om en marginalskattespärr. Trepartiregeringens förslag innehöll för det fjärde ettkrav på aft inflafionsskyddet i skatteskalan skulle bibehållas, men man varberedd aft diskutera den exakta utformningen. I uppgörelsen står det;"Indexregleringen i sin nuvarande utformning bör ersättas av en annanform av skydd mot inflation." Formuleringen talar ju klart om atf def rörsig om ganska kraftiga förändringar av det nuvarande inflationsskyddet. Det har framgått av tidigare debatt här i kammaren i dagatf det finns olika tolkningar av hur detta kan ske - åter ett bevis för hurlöslig uppgörelsen egentligen är. En förändring av inflafionsskyddet kannaturligtvis innebära att vi får tillbaka - till en del åtminstone -automafiska skattehöjningar till följd av inflationen. Den femtepunkt där trepartiregeringens förslag av skiljer sig frånuppgörelsen är att regeringsförslaget innebar ett löfte om atf möjlighe- 126 terna aft från inkomståret 1983införa en viss begränsning av avdragsrätten Man presenterade en modell, men manvar inte beredd att binda sig för denna; det framgick klart av deffa förslag.Nu säger man i uppgörelsen mellan mittenparfierna och socialdemokraterna affman skall genomföra en avdragsbegränsning - detta utan att man vet vilkakonsekvenser def får för villaägare, företagare, jordbrukare och andra som kandrabbas. Det skall man i efterhand utreda, sedan man har bundit sig för dennaavdragsbegränsning. Det här är de väsentligaste punkterna, men det finnsytterligare några där trepartiregeringens förslag och uppgörelsen skiljer sigåt. Låt mig också erinra om vad ochcenterpartiets parfiledare sade i de s. k. fribreven till villaägarna i 1979års valrörelse - det är samma ordalydelse i bägge svaren: Rätten tillränteavdrag måste vara kvar i full utsträckning. Det har man alltsågått ifrån i denna uppgörelse med socialdemokraterna, och det tycker jag ärbeklagligt. Jag vill också, för att karakterisera denna s. k. reformnågot, läsa upp vad som finns på en sida i en promemoria frånbudgetdeparfementet, som är daterad och kommenterar defsocialdemokratiska ställningstagandet till det förslag regeringen överlämnade.Där sägs; Socialdemokraternas krav på atf snart sagt alla pågåendeutredningars arbete måste avvaktas innan man kan fatta beslut om att börjasänka marginalskatterna innebär orimlig låsning av handlingskraften. Detta varbudgefdepartementets bedömning av de krav socialdemokraterna ställde på ettsamtidigt genomförande av avdragsförändringar, förändring av inflafionsskyddetoch eventuella marginalskattesänkningar. Därmed karakteriserar budgetdepartementetockså denna uppgörelse mellan mittenpartierna och socialdemokraterna som enorimlig låsning av handlingskraften. Jag kan inte annat, herr falman, äninstämma i detta. ville tona ner debatten om marginalskatten,sade han i sitt anförande. a. ville han ändra på det som han menade kundeuppfattas som slutsatsen av moderata samlingspartiets kritik av de alltför högamarginalskatterna, nämligen att en isolerad sänkning av dem skulle kunna lösaSveriges ekonomiska problem. Självfallet är def inte på det viset, men enmarginalskattesänkning som gör att den helt dominerande delen av dehelfidsarbetande i får behålla hälften av en löneökning efter skatt ären av de mera väsentliga ingredienserna i en polifik som syftar till atf skapasamhällsekonomisk balans. Därför är det också så viktigt att diskutera fråganutförligt. Vi löser alltså inte hela landets ekonomiska problem, menför att få bukt med svartjobberi och öka arbetsutbudet - för att ta ett parexempel - måste vi få marginalskattesänkningar, och varje års dröjsmål är dånegativt för vår samhällsekonomi. krävde att en sådan här reform skall varafullständigt finansierad. Det är helt klart att moderata samlingsparfiet i sinvilja att nå ett brett samförstånd medgav detta i den uppgörelse som träffadesinom regeringen och som presenterades för socialdemokraterna . Jagvill ändå konstatera, eftersom menar atf en finansiering infe Nr 132 får drabba lägre inkomsttagare, att en höjning av arbetsgivaravgifternaeller Onsdaeen den *införande av produktionsfaktorsskatt innebär antingen att inflationen 6 mai 1981 °''' priserna stegras, vilket främst drabbar de lägsta inkomsttagarna, eller, omdet blir en avräkning mot eventuellt kommande löneökningar, att Ekonomisk-Doli- '' behålla mest av en löneökning efter skatt, dvs. de lägsta tiska åteärder inkomsttagarna, i första hand drabbas avarbetsgivaravgiftshöjningen eller Vidaresade att en marginalskatfesänkning inte får komma till stånd utanen avdragsreform. Han menade också aff man borde ändrarealisationsvinstbeskattningen. Dettasenare finns infe ett ord om i den uppgörelse som träffats mellansocialdemokraterna och mittenparfierna. Jagskulle vilja fråga : Om ni inom socialdemokratin inte kan kommaöverens med mittenparfierna om detaljerna när det gäller avdragsbegränsningar,inflationsskydd, realisationsvinstbeskattning och annat, kommer ni då atfacceptera att man genomför en marginalskattesänkning? ErikWärnberg tog sedan upp det framgångsrika skatfesparande och skaftefondssparandesom den borgerliga treparfiregeringen genomfört. Han kritiserade det från olikautgångspunkter. Vibehöver, herr talman, i ett ökat långsikfigf sparande, ett sparande somockså bidrar fill näringslivets kapitalförsörjning. Det finns emellerfid engrundläggande skillnad i denna fråga mellan och mig, som påverkarvårt ställningstagande i den konkreta frågan om skaftefondssparande ochskattesparande. parti vill nämligen ha ett kollektivt sparande inågon form av löntagarfond. Det har man klart uttalat. Jag för min del vill haett individuellt, frivilligt sparande, som innebär en spridning av ägandet fillallt fler medborgare i . Då menar jag att vi måste slå vakt om dessasparformer. Då behövs heller inga löntagarfonder. Ireservafion 5 föreslår socialdemokraterna att man skall införa en speciell sparskattereduktionpå av avkastningen på sparat belopp. sade i sitt anförandeatt han menade att man borde ha sparstimulanser som är lika för allamedborgare. Jagkonstaterar att den teknik socialdemokraterna har valt för stimulans av sparandegenom skattereduktion innebär följande. Den som tjänar . ibeskattningsbar inkomst och har en inkomst av kapital på säg , får iframtiden betala . i skatt på dessa . - med de marginalskattsom gäller i det inkomstlaget. Han får en skattereduktion pål , och görsåledes en vinst på , förutom räntan. blir nettot för deninkomsttagaren. En inkomsttagare med . i beskattningsbar inkomst och marginalskaft får betalaskatt med . Han får en skafferedukfion på och han fåralltså behålla . Def innebärinte en likhet i stimulans, såvitt jag förstår. 128 Socialdemokraterna har ytterligare 4 reservafionersom har fogats fill En av dem gäller avdraget för resor fill och från arbetet.Reservationen innebär att man går emot trepartiregeringens förslag om aft deförsta inte skulle få dras av och att man alltså bara skulle fågöra avdrag från . Denna konstruktion är ganska rimlig fråntvå utgångspunkter. Först och främst drabbar den infe människor som bor iglesbygd med långa resor fill och från arbetet. Det är alltså dem man i förstahand slår vakt om. Def har tidigare funnits tankegångar om att man skulle kunnareducera krontalsbeloppef per mil för detta avdrag. Men en sådan begränsningskulle definitivt drabba den som verkligen har långa avstånd att resa till ochfrån arbetet. Vidare är det så att i de allra flesta fall ryms inomdessa första . priset för de subventionerade kollektivtrafikkort sommånga kommuner och landsfing har. innebär reglerna att man först får subventionering iform av 70-kort och annat och därefter får göra avdrag för detta belopp. Det ärenligt mitt sätt att se en smula orimligt, men problemet undanröjs genom atf deförsta inte blir avdragsgilla. Socialdemokraterna vill inte stimulera skogsavverkningarnapå det sätt regeringen föreslår, genom ett skatteavdrag på 5 resp. . Den .stimulansen är vikfig, därför att en av deväsenfligaste orsakerna till att skogsavverkningarna inte har den nivå som voreönskvärd ur samhällsekonomisk synpunkt är att man inte får tillfredsställandeekonomiskt resultat efter avverkningarna. En stimulans av avverkningarna kommersåledes att leda till en ökad avverkningsbenägenhet hos skogsägarna, och det ärnågot posifivt. För att finansiera detta har regeringen föreslagit attskogsvårdsavgiffen skall vara , och inte som tanken fidigare var. reservation vill socialdemokraterna ha en ytterligare höjning avskogsvårdsavgiften. Den höjningen skulle, kombinerad med de höjningar avtaxeringsvärdena som vi har fått i samband med fasfighetstaxering,innebära atf skogsvårdsavgiften skulle ungefär trettiotredubblas. Jag medgeratt regeringens förslag innebär en kraftig skärpning av skogsvårdsavgiften somi och för sig kan diskuteras. Regeringens förslag medför en tjugodubbling avavgiften, men regeringens politik innebär också att man stimulerarskogsavverkningen genom detta skatteavdrag på 5 resp. beroende på om det äravverkningsuppdrag eller rotpostförsäljning resp. leveransvirke. I reservation 4 vill socialdemokraterna ha en skärpning avförmögenhetsskatten. En sådan skärpning hade naturligtvis skapatbesvärligheter, inte minst för de företagare och jordbrukare som harmarginalskatteproblem och svårigheter att betala förmögenhetsskatten medbeskattade pengar. De förslag regeringen har lagt fram och som harantagits av kammaren innebär en anpassning av förmögenhetsskatten, liksom arvs-och gåvoskatten, fill inflafionen och därmed också till effekterna av 1981 årsfastighetstaxering. 9 protokoll 1980/81:131-132 Med det anförda villjag yrka bifall till skatteutskottets hemsfällan i dess helhet. 91 () replik: Låt mig göra ett försök att avliva en mytfill som moderata samlingsparfiet gärna sprider omkring sig när def gällermarginalskatterna. De frågar; Är def inte rimligt atf huvudparten avmänniskorna får behålla åtminstone hälften av den löneökning som de kan kommaatt få? Jovisst är det rimligt. Men glömmer dä att tala om att detinte bara är löneökningen man sänker marginalskaften för. Den största delen avde pengar människorna får hade de redan förut i lön. Man kommer alltså attsänka skatten för mycket mer än själva löneökningen. Men deffa talar man frånmoderaternas sida aldrig om, utan de återkommer till atf det bara ärlöneökningen som skall ha denna marginalskatfesänkning. Men det blir ju infeså, utan människorna får en marginalskattesänkning på de inkomster de har haftfidigare också. Jag skall bemöta vad sade i fråga om dentofalfinansiering som vi kräver. Om vi kräver den i form av enarbetsgivaravgift eller i form av en produktionsfaktorsskatt, så menar att def blir de små inkomsttagarna som i alla fall får betala ungefärlika mycket som de stora inkomsttagarna. Så behöver det inte alls bli.Visserligen minskar löneutrymmet om man inför en produkfionsfaktorsskatt, mendet är löntagarrepresentanterna som tillsammans med arbetsgivaren har attbestämma vem det är som skall få löneökningen resp. löneminskningen. Det äralltså inte fråga om atf det minskade löneutrymmet skall slå lika för alla. Förman en solidarisk lönepolitik, kommer de som har höga inkomster aft få betaladet mesta. Jag fick en direkt fråga av ; Om det nu inteblir någon överenskommelse med de två mittenpartierna om avdragsreformen, blirdet då ingen marginalskattesänkning? Nej, det gör def förmodligen infe för vårdel. Vi har nämligen sammanknutit avdragsreformen med marginalskattesänkningen.Vi är beredda atf ge ganska stora skattesänkningar åt dem som har högamarginalskatter, men dessa sänkningar skall fördelas inom denna grupp avhöginkomsttagare. De som inom höginkomsftagarledef har de sfora avdragen skallnämligen få avstå till förmån för dem som inte har några avdrag alls. Det är pådet sättet som vi skall få en utjämning inom gruppen. Och vill intemittenpartierna gå med på detta, får de fundera om. Vi har nämligensammanknufit dessa två reformer. Låt mig nämna ytterligare en sak. När def gälleraktievinsferna accepterar att svenskt näringsliv för atf fåriskvilligt kapital inte bara skall få skattefrihet för avkastningen utandessutom en subvention på för att sätta in sina pengar i aktier. Det ärdetta som är orimligt. 92 BOLUNDGREN (m) replik: sade sig vilja avlivaytterligare en myt. Han sade att marginalskaftesänkningar ju inte bara ledertill att man får behålla mer av en löneökning eller inkomstökning efter skattutan också sänker skattenpåredanbefintligainkomster.Självfallet är det så. Def är en effekt av Nr 132 marginalskattesänkningensom vi inte på något vis har ifrågasatt. Effekterna Onsdapen denavdetfaharvi ju sett vid de skatteomläggningar som gjordes under1970-talet .qoi ochtidigare, där effekterna i och för sig var mycket tveksamma och negativa _ Men man får ta detta. Vi har fått ett orimligt Fknnomskn ti skaftesystem, och def är det som måste rättas till genom att vi sänker ,,vi. å, yAp marginalskatternaså atf huvuddelen av de helfidsarbetande inkomsttagarna får behålla minsthälften av en löneökning eller inkomstökning efter skatt. Därmed stimulerar manfill eff ökat utbud av arbete, och det är positivt för hela landets ekonomi.Det finns många andra aspekter på detta. Men, , när def gäller fotalfinansieringen aven marginalskattereform är det väl så, att om vid en fördelning avlöneutrymmet de lägsta inkomsttagarna skall ha mest vid en avräkning avarbetsgivaravgifter eller produkfionsfaktorsskatf, så är det ändå de som kommeratt få känna mest av denna avräkning. Någon form av avräkning måste det vara.Man kan inte helt snedfördela resultatet vid en avtalsförhandling, såvitt jagförstår. Det är ganska omöjligt. Sedan har det också visat sig att denna avräkning aldrigkan mätas. Om man försöker avräkna mot befintligt löneutrymme eller detlöneutrymme som man bedömer finns, finner man att det oftast infe sker helavräkning. En del kommer att drabba oss alla som konsumenter i form av ökadepriser. Det kan inte bestridas att det i detta fall naturligtvis blir eninflation som kommer att drabba låginkomsttagarna mest. Def måste rimligen varapå det sättet att det betyder mest för dem. Det är dessutom så, herr talman, aft i det nuvarandesamhällsekonomiska läget med ganska litet löneutrymme, är det svårt att avräknaarbetsgivaravgiftshöjningar eller produktionsfaktorsskaft och de nivåer defrör sig om. Då rör det sig nämligen om reallönesänkningar i större omfattningän de som varit aktuella . Det blir alltså svårt att över huvud tagetgenomföra en avräkning. säger sedan att om det infe blir någraavdragsreformer blir det förmodligen infe heller marginalskaftesänkningar. Defär ganska viktigt, därför atf den lösliga uppgörelse som har träffats bygger jupå denna samtidighet. Men vi hörde göra sina tolkningar, som inferikfigt överensstämmer med socialdemokratiska tolkningar. Det innebär alltsåatt vi kan slå fast att socialdemokraterna går ifrån uppgörelsen påmarginalskattesidan om man inte blir helt överens på avdragssidan och på denandra sidan.