prot · G40951 · 1980-12-31 00:00:00 — Omvi studerar ett vanligt varaktighetsdiagram för ett värmesystem som i viss månhar anpassats till lägre temperatur, finner vi att ca två tredjedelar avvärmebehovet kan täckas med vattentemperaturer som är lämpliga för eldrivnavärmepumpar med bibehållen god värmefaktor - en värmefaktor på 1:3. Av nämnda70-80 TWh kan med väl känd teknik ersättas med i princip en tredjedelelström och två tredjedelar spillvärme och solenergi - solenergi då i form avluft, havs-, sjö- och grundvatten samt jordvärme och spillvärme, t. ex. frånrenat avloppsvatten och olika typer av 7 protokoll 1980/81:51-52 Stödför åtgärder för att ersätta olja, m. m. Stöd för åtgärder för att ersätta olja, m. m. industriellspillvärme, Omräknat i olja motsvarar detta en förbrukning av 4 å olja. Till detta skall läggas de möjligheter som finns förmotsvarande ersättningar i enskilda, mer glest liggande fastigheter. Framtida handlingsfrihet är ett av våra viktigaste momenti energipolitiken. Större värmepumpar kan alternativt, och ofta med mycket godekonomi, drivas med bränsle- eller gasrnotor samt ångturbin. Därmed bevarar vien stor handlingsfrihet att använda t. ex. torv, flis, metangas ochetanol. Fördelen med denna driftform är att värmepumpens temperaturområde höjsett tiotal grader utan att värmefaktorn försämras. Mycket viktigt är också atti en stor värmepumpsanläggning av detta slag förbrukas bara ca en tredjedel sämycket bränsle som om motsvarande värmemängd skulle produceras i en vanlighetvattencentral. Pä det sättet blir de kvantiteter alternativt bränsle somskall till rimligare. Självklart är att det innebär stora miljömässiga fördelaratt slippa bränna 4 å olja eller motsvarande mängd kol.Luftföroreningarna minskar. Dyra och inte helt riskfria transporterförsvinner. Infrastrukturen för kol behöver inte alls byggas ut i sammaomfattning. Utskottet instämmer här med den socialdemokratiskamotionen att ett kraftigt stöd till introduktion av kol i stor skala inte börges. Utskottet poängterar också på flera ställen att det är inhemskaenergikällor som bör främjas. Tankegångarna när det gäller spillvärme ochsolvärme förenad med värmepumpar ligger alltså i linje med utskottetsställningstagande. Viktigt är också att detta kan innebära ökadsysselsättning. Modernisering och utbyggnad av våra värmesystem kommer att geen betydande sysselsättning. En mycket översiktlig bedömning tyder på att tillverkningoch installation av värmepumpar med en sammanlagd effekt av 1,5 miljoner kWkostar i storleksordningen . Detta motsvarar ca 15 000årsarbeten. Därtill kommer arbetet med komplettering av undercentraler,reglerutrust-ning osv. Målsättningen borde vara att genomföra denna utbyggnadunder . Jag vill sedan göra en personlig fundering i anslutningtill oljeersättningsfonden. Jag har sagt - och det har även utskottetgjort - att detta är ett steg i rätt riktning, ett steg framåt. Men oljeersättningsfondenfår för små resurser. För att effektivt kunna främja den här skisseradeutbyggnaden bör oljeersättningsfonden tillföras ytterligare resurser. Då denföreslagna utökningen av fondens verksamhet i första skedet syftar till attfrämja en effektiv användning av den disponibla elströmmen, borde det varanaturligt att skaffa nödvändiga resurser från den "överlönsamma"befintliga vattenkraften. En avgift på t. ex. /kWh för all elström somproduceras i vattenkraftverk färdigställda eller tidigare skulle ge minst1 miljard i årligt tillskott till oljeersättningsfonden och ändå på intet sättmotivera någon som helst höjning av elpriset hos konsumenterna. Det skulle ävenge elkraftbolagen en fin möjlighet till avsättning av ström under vår, sommaroch höst, något som måste vara mycket angeläget för dem. Jag vill också med skärpa slå fast att ett avde viktigaste argumenten för att är emot hetvattentunneln från Forsmarkär att vi anser att alternativet som redovisas i motion 1980/81:142 är mycketbättre. Det är lönsammare och ger mer oljeersättning per insatt krona. Det ärmiljövänligare och ger mer sysselsättning och framtida handlingsfrihet. Totaltkan det ersätta fem-tio gånger så mycket olja som hetvattentunneln frånForsmark. Kostnaderna är av ungefär samma storleksordning. Det borde inte varasvårt att välja. För är det självklart att arbeta för det bästaalternativet. Att märka är också att hetvattentunneln inte ger några konkretaeffekter förrän . Mofion 142 tar också upp frågan om lägre temperaturer ivåra värmesystem. Utskottet har avstyrkt motionen i den delen, men det harskett med påpekandet att dessa saker redan är väl observerade. Utskottetförutsätter att berörda myndigheter tar tag i dessa frågor. En annan viktig fråga, där utskottet ställt sig bakommofionsförslaget, är rådgivningen till framför allt de mindre företagen. del av förslaget har utskottet inte tagit ställning utan överlämnat det tillden kommande energipropositionen. Det gäller energirådgivning till jordbruketoch trädgårdsnäringen. Men det är helt klart att utskottet bedömer detta somen mycket viktig fråga och förutsätter att den kommer att lösas på ett fullgottsätt i samband med energipropositionen. En annan viktig fråga gäller nedre gränsen för lån frånfonden. Där har utskottet genom ett uttalande föreslagit att gränsen skall vara50 . i stället för de . som föreslagits i propositionen. Dethar visat sig under de överläggningar vi haft i utskottet att det främst är demindre företagen som behöver och värdesätter denna låneform. Det är också i desmå företagen som många nya initiativ tas. Dessa till synes små besparingar kansom idéer bli mycket värdefulla. Därför har utskottet ansett det angeläget meddenna sänkning av den nedre gränsen. Vad gäller organisationen vill jag säga att viinte har varit överens om denna i utskottet. Utskottets majoritet har mot denbakgrund som redovisas i betänkandet tillstyrkt att en särskild kommitté får iuppdrag att handha stödverksamheten på energiområdet. Kommitténs uppgifter ärtidsbegränsade, och syftet med dess tillsättande är att underlätta en framtidahelhetslösning av organisafionen på energiområdet. Utskottet finner detangeläget att den erfarenhet som redan finns företrädd inom statsförvaltningentillvaratas i största möjliga utsträckning. Det är enligt utskottets meningangeläget att oljeersättningsfonden verkligen kan fungera effektivt från början- om detta är vi också helt överens. Utskottet förutsätter vidare att fonden nära samarbetarmed industriverket. Utskottet framhåller också att det är viktigt att fondenkan repliera på de erfarenheter och den kunskap på detta område som finns inomindustriverket. Det är helt klart att utskottet menar att det måste bliett mycket klart samband mellan den verksamhet som bedrivs inomindustriverket och Stöd för åtgärder för att ersätta olja, m. m. Stöd för åtgärder för att ersätta olja, m. m. de resurser som ställs tillkommitténs förfogande. Med detta vill jag yrka bifall tillutskottets hemställan. 78 (); har som vanligt med storsakkunskap och på ett ingående sätt redovisat alla de förväntningar som viställer på oljeersättningsfonden. Av hans redovisning framgår klart att dennafond måste hanteras med största erfarenhet och utan att svårigheter uppstår iinledningsskedet. Därför vore det äventyrligt att överlämna fondenshandhavande till en kommitté i stället för till industriverket, som har de avherr efterlysta resurserna och all kompetens på området. Det är gottargument för reservationen. 79IVAR (); Jag menar ätt utskottsförslaget till alladelar tillgodoser den gemensamma strävan att få en väl fungerandeoljeersättningsfond redan från . Hade inteutskottsmajoriteten trott att den lösningen varit fullt möjlig, skulle vikanske ha övervägt reservanternas förslag. Men vi tror att man med en klaranknytning till industriverket och med utnyttjande av de resurser som finns därbåde skapar en från början fungerande oljeersättningsfond och bibehållerfriheten att lösa frågor som sammanhänger med ett mera omfattandeenergiverk - eller vad den nya organisationen nu skall kallas. 80 (): Utskottsmajoriteten och ärblåögda, men det är ju svenskt att vara blåögd. Vi skriver den 16december. Det var , och det är snart julhelg. Hurskall denna kommitté kunna fungera till nyåret? Det är något helt orimligt iden tanken. Vi har dock ett fungerande industriverk, som kan dessa frågor ochsom har resurser. 81 (): Vi har upprepade gånger sagt att också viräknar med ett utnyttjande av det kunnande, framför allt av denbakgrundskunskap som finns inom industriverket i de frågor som det gäller. Vimenar att det bör vara fullt möjligt för organisationen att få ett flyt iverksamheten genom den kunskap och den verksamhet som finns inomindustriverket. Utskottets hemställan bifölls. Utskottets hemställan bifölls med 158 röster mot 140 förreservationen av m. fl, 17 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 8 och 9 13§ Besparingar i statsverksamheten, m. m. Besparingari statsverksamheten, Föredrogs trafikutskottets betänkanden /81:6 om besparingar i (Til) statsverksamheten, m. m.(prop. 1980/81:20) och 7 om filläggsbudget I till statsbudgetenför /81 (prop. 1980/81:25). Anf.82 FÖRSTE VICE TALMANNEN; betänkanden 6 och 7 debatteras iett sammanhang, och yrkanden beträffande båda dessa betänkanden får framställasunder den gemensamma överläggningen. 83 (): Regeringens s. k, sparplan har redan vid ett flertal tillfällen varituppe till behandling i kammaren, och har turen kommit till den del av dettadokument som berör kommunikafionsdepartementets verksamhetsområde. Åtskilligaomdömen har fällts om denna proposition, och jag skall inte upprepa alla denegativa synpunkter som framförts i debatten. Jag är medveten om att man i detytterst prekära statsfinansiella läge som landet hamnat i måste undersöka allade möjligheter som står till buds för att spara och därmed medverka fill attreducera det budgetunderskott som i den kommande budgetpropositionen enligtfidningsuppgifter beräknas uppgå till . Men,fru talman, de förslag till besparingar som framförs i den s. k. sparpropositionen utgör till ringa del reella besparingar. Det handlar istället om att övervältra kostnader på kommunerna, höja taxor och avgifter på olika samhälleliga tjänster, och det kan man ju alltid diskutera, men det är svårtatt kalla sådant för besparingar. Ett annat genomgående tema i sparpropositio nen är att man önskar försämra samhällsservicen för landets medborgare och då framför allt för de grupper i samhället som har det sämst och för vilka samhällsservicen i stället borde öka. Kommunikationsministerns bidrag i sparpropositionen är ett slarvigt föratt inte säga hafsigt ihopkommet dokument, som leder fill de negativakonsekvenser som jag redan nämnt. Man har höjt priserna på järnvägen, och manaviserar att man skall fortsätta med detta för att komma till rätta med SJ:sstora underskott, som uppstått under den borgerliga regeringsperioden. Manriskerar därmed allvarligt den lågprissättning som man genomfört. Manvill inskränka servicen för glesbygdens folk och för dem som bor i våraskärgårdsområden genom att göra inskränkningar i färjeservicen. Man önskaravgiftsbelägga vissa färjor, och i propositionen diskuteras en privatisering avdenna verksamhet. Man avser övervältra kostnader på kommunerna genom attreducera anslaget fill statskommunala vägar i nästa budget med 50 milj. kr.Vidare menar kommunikationsminis- Besparingar i statsverksamheten, m. m. tern snabbt skall lägga ner ett 60-tal av våra vägstationer, som svarar förservicen och underhållet av våra vägar. Därigenom åstadkommer man inte bara enförsämrad service, utan de trafiksäkerhetsmässiga mål som tidigarevarit överens om kan inte heller hållas. Genom denna åtgärd och reellt minskadeanslag för drift och underhäll av våra vägar kommer att tvingasfriställa ca 900 L-tjänstemän och ca 1 000 R-tjänstemän, dvs. vågmästare ochvägarbetare, på lokal nivå-sammanlagt nära 2 000 anställda. Riksdagsbeslutet om trafikpolitiken innebar förvägväsendets del bl. a. att fick en grund att stå på för planeringenav den framtida väghållningen på någorlunda lång sikt. Beslutet innebar attriksdagen tog ställning fill att driftverksamheten skulle drivas till en sådannivå att vägnätet kunde hållas vid nuvarande kvalitetsnivå, dvs. sä att någonkapitalförstöring av vårt vägkapital inte skulle äga rum. Beträffande vägbyggnadsverksamheten innebarriksdagsbeslutet om trafikpolitiken med dess krav på ökad ambitionsnivå förinvesteringsplaneringen enligt vår tolkning att man, dvs. den borgerligamajoriteten, åtminstone var beredd att slå vakt om innehållet i de flerårs- ochfördelningsplaner som, grundade på regeringens direktiv, hade upprättats ochfastställts att gälla 1979-1988.1 dessa planer utgör kravet på förbättradtrafiksäkerhet ett starkt argument. Satsningarna på det medelstora och mindretrafikstarka vägnätet av regionalpolitiska skäl är också markanta. medelstilldelning för , dvs. året efterdet trafikpolitiska beslutet, innebar att de riktlinjer som angivits iriksdagens beslut ej har följts. Beträffande driftverksamheten på det statligavägnätet har medelstilldelning räknats upp med . Eftersom mannu vet att fördyringen blir och eftersom man dessutomunder och 1981 måste disponera ca 40 milj. kr. av driftmedel för den avTjörnbrokatastrofen föranledda färjetrafiken kommer driftanslag att irealiteten understiga anslag med ca 238 milj. kr. Eftersom såväl 1979 som medelstilldelning med ettpar per är understeg det belopp som erfordras för attvägnätet skall vidmakthållas, alltså för att inte någon kapitalförstöring skalläga rum, innebär förslaget att vi avlägsnar oss ytterligare frånmöjligheterna att vidmakthålla vägnätet intakt. Detta är särskilt allvarligtmed hänsyn till trafiksäkerheten och framkomligheten på våra vägar. Innehållet i besparingspropositionen samt i regleringsbrevetinnebär att anslagen fill byggande av såväl statsvägar som statskommunala vägarunder den närmaste femårsperioden kommer att mer än halveras i reala termer.Till detta kommer att en stor del av kostnaden för en ny Tjörnbro och för färjaunder byggnadstiden måste tas från ordinarie investerings- och driftanslag, omregeringsförslagen som vi nu har framför oss vinner gillande. I sparpropositionen och regleringsbrevet harmöjligheterna att utföra vägbyggnadsverksamhet med AMS-anslag ellerkonjunkturstimule-rande medel icke med ett enda ord berörts. efter beslut omdet, en beredskap av färdigprojekterade vägbyggnadsobjekt i landets olika delarför att vid behov kunna ta emot sådana medel. Men,fru talman, nu verkar det trots en tilltagande arbetslöshet ha blivit etttotalstopp när det gäller medel från AMS fill vägbyggandet. Under tidigare århar ca 500 miljoner per är kommit vägväsendet till del via denna kanal. Här harnu arbetsmarknadsministern som sagt satt totalstopp, trots att arbetslöshetenökar från vecka till vecka. Man kan verkligen undra vad som är orsaken tilldet. Senareläggningenav flerårs- och fördelningsplaneobjekten innebär att ca 400 flerpolisrapporterade trafikolyckor beräknas inträffa . Betraktashela planperioden, dvs. t. o. m. 1988, stiger antalet polisrapporteradetrafikolyckor som skulle kunna förhindras med en utbyggnad enligt planerna tillca 1 800. Det är alltså konsekvensen av sparplanen och regleringsbrevet. Vi gårmed öppna ögon att fatta ett beslut som enligt vad man kan beräkna innebär attantalet trafikolyckor kommer att öka med 1800. Ett60-tal förbifarter som har planerats kommer att senareläggas, vilket innebäratt redan hårt prövade tätortsinnevånare får vänta ytterligare påförbättring av boendemiljö och trafiksäkerhet. Av dessa förbifarter kommer ca30 över huvud taget inte att kunna påbörjas , som sträcker sigtill 1988. Kraftiganedskärningar av driftanslagen till vägväsendet har alltså varit nödvändiga vidutformandet av budget. verksamhet måste ytterligarenedskärningar på ca 238 milj. kr. Detta innebär att jämfört med måsteår 1981 bl. a. följande inskränkningar av verksamheten ske: Vimåste minska sändningen av våra vägar , vi måste minskabeläggningsunderhållet , grusvägsunderhållet sjunker , beläggningen av grusvägar måste vi minska och detrafiksäkerhetsförbättrande åtgärderna måste minskas . Detta innebär attt. ex. sändningen, som är viktig på vintervägarna, på det sekundära vägnätet istort sett endast kan utföras punktvis i vägskäl, i kurvor och på backkrön. Detär alltså ett hot mot trafiksäkerheten. Sammanfattningsvis vill jag konstatera att de drastiska sänkningar avmedelsfilldelningen till landets väghållning som aviseras genom 1980 årsregleringsbrev och genom besparingspropositionen kommer att få allvarligakonsekvenser, såväl kortsiktigt som långsiktigt, för väghål-larens möjlighetatt hålla vägnätet i det skick som samhället kräver. Förslagenkommer troligtvis också att nödvändiggöra för att friställa personal,eftersom de stora reduktioner av medelsfilldelningen som det kommer att blifråga om inte kan på annat sätt än genom friställning av personal. Detär omöjligt att klara detta genom naturliga avgängar och omplaceringar. Vägverketspersonalstat, som består av ca 4 700 tjänstemän, fördelade på central,regional och lokal nivå, måste om förslagen går igenom Besparingari statsverksamheten, m. m. Besparingar i statsverksamheten, m. m. minskatill ca 3 800 eller med 900 man. Personalstaten för s. k. R-tjänstemän på lokalnivå - det är huvudsakligen vågmästare och vägarbetare - uppgår fill ca 5400. Denna personalgrupp måste minskas till ca 4 400, dvs. en minskning med 1000 man. De riktpunkter som arbetar med 1983måste drastiskt sänkas. Avslutningsvis, fru talman, vill jag göra några kortakommentarer i anslutning till de reservationer som vi socialdemokrater harfogat till utskottsbetänkandet. I reservation 1 säger vi nej till att gekommunikationsministern en inblankofullmakt att vidta denorganisationsförändring för som är beskriven på ett utomordentligtvagt sätt i propositionen. Om man skall uppnå den besparingseffekt på 10-20 milj. kr.per är som antyds i proposifionen, leder detta enligt uppgift i trafikutskottetav ledningen för fill att uppemot 60 vägstafioner måste plockas bort.Det skulle få kraffiga effekter på möjligheten att klara vägunderhållet och attpå vintern hålla vägarna öppna i våra skogs- och glesbygdsområden, ty det är jufrämst dessa områden som kommer att drabbas. Det leder vidare, som jag redan sagt, tillpersonalinskränkningar, dvs. friställning och omflyttning, vilket inte minstfrån regional- och arbetsmarknadspolitiska synpunkter är katastrofala följderför de här delarna av landet. För oss socialdemokrater är det vidare otänkbart attmedverka fill ytterligare privatisering av denna del av verksamhet.Vi vet att har just kostnaderna för inhyrning av maskineroch fordon ökat . Fortsätter vi den utvecklingen, blir det alltmindre del av de medel som vi ställer till förfogande som går fill reelltvägunderhåll och vägservice i form av grusunderhåll, snöplogning och åtgärderför att minska trafikolycksfallsriskerna. Vad jag nu har sagt innebär givetvis inte attvi socialdemokrater säger nej till att organisation anpassas så kan genomföra en rationell och effektiv driftverksamhet. Detta innebärnaturligtvis att även den lokala driftorganisationen till viss del måsteförändras. Samhällsekonomiska hänsyn liksom berättigade krav på service inomolika delar av vägnätet nödvändiggör emellerfid en omsorgsfull prövning avvarje organisationsförändring. Detta krävde också i samband medbudgetbehandlingen . De nu aviserade förändringarna, utan något egentligtbeslutsunderlag, skulle få förödande konsekvenser för såväl trafiksäkerhet somvägunderhåll. Det är inte heller godtagbart att eftersätta servicen pågrusvägarna och tätortsvägarna. Direkt förödande för trafiksäkerheten ärmajoritetens skrivning om att man i tätortsområdena kan lägga ner vägstationernaoch helt förlita sig pä entreprenadverksamhet. Att avskaffa lokaladriftorganisation inom områden där vi har den högsta trafikintensitetenmotsätter vi oss alldeles bestämt. Med dettavill jag yrka bifall till reservation nr 1. I reservation2 säger vi nej till de föreslagna försämringarna i färjeservicen ochindragningar av färjor. Vi accepterar inte heller en avgiftsbeläggning avfärjorna och anser det helt uteslutet att man skall låta privata intressenterta över vissa statliga färjor. Förvisso finns det områden där man kan diskuterabesparingar, men detta förslag är exeptionellt urbota dumt. Att försämraservicen för människorna i glesbygden och i våra skärgårdsområden, det kan vialdrig vara med om. , som på kommunikationsministerns uppdragundersökt möjligheterna att göra besparingar genom att minska färjeservicen,säger också blankt nej. Men förvisso finns det, fru talman, möjligheter tilllångsiktiga besparingar på detta område, besparingar som också leder tillförbättrad service och som samhällsekonomiskt sett är utomordentligt räntabla.Spara därför, herr kommunikationsminister, långsiktigt! Ersätt färjelederna därså kan ske med broar! inventering visar klart att det är den bästabesparing man kan göra långsiktigt. I rådande konjunkturläge med stigandearbetslöshet och sjunkande aktivitet inom byggsektorn och på anläggningssidanär det den typ av offensiva satsningar som bör komma till stånd. Vi har därförfrän socialdemokratisk sida föreslagit att 50 miljoner skall ställas tillförfogande för brobyggen som omgående kan komma till stånd och som finnsupptagna i flerårsplanerna och i långtidsplanerna. De broprojekt man bör startamed är följande: En bro vidBjursundsström i län. En broöver Liljedalssundet i . En bro vidBrosundet i . Broar mellan och samt mellanHamburgsund och Hamburgö i . En bro mellan och Björksund i samtbroar vid Pitsundet, Anttis, Kuoksu och Killingi i . Dessa krav finns upptagna i reservation 2 och jag yrkaralltså, herr talman, bifall till denna reservafion i alla dess punkter. I reservation 3 säger vi från socialdemokraterna nej reduktion av anslagen på 50 miljoner till statskommunala vägar. Om anslagetför 1982 minskas med 50 milj. kr. i förhållande till anslag leder dettill sådana förskjutningar att de igångsättningar som kommunerna räknat medunder enligt fördelningsplanen kommer i gång först . Till dettakommer att vissa av objekten redan är i gång eller är så långt komna iplanerings- och projekteringsarbetet att man inte kan stoppa dem utan storakostnader för kommunerna. Kommunerna tvingas därför ta över statens kostnaderför att fullfölja projekten. Man kan alltså inte, herr talman, binda sig för enneddragning av väganslagen på det föreslagna sättet utan att först ha låtitvägverket se pä vilka effekter det leder till i gällande flerårsplaner. Fråndetta anslag kommer också bidragen till kollektivtrafiksatsningar, som vi frånvår sida anser mycket angelägna. Jag yrkar alltså bifall till reservation 3. Reservationerna 4 och 5 kommer senare i debatten attbehandlas av och , varför jag nu endast yrkarbifall till Besparingar i statsverksamheten, m. m. Nr 51 desamma. -p- j Slutligen vill jag, herr talman, yrka bifall till denreservation som är fogad 16 dppp hpr lOSfl ''" trafikutskottetsbetänkande nr 7 och som avser tilläggsbudget I till statsbudgeten för /81. n I denna tilläggsbudget tar kommunikationsministern upp anslag till statsverksamheten t)ygg3"dst s" "V °''" T"3örn samt fillfälliga båt- och färjeförbindelser m tTln . De totala kostnaderna för dettaberäknas uppgå till 210miljoner, men statsrådet anvisar endast 135 miljoner för att täcka kostnaderna.Resterande 75 miljoner får inrymmas inom ordinarie anslag till drift ochbyggande av statliga vägar. Av de 75 miljoner som således skall inrymmas inomordinarie medel utgör 40 miljoner driftmedel för bl. a. båt-ochfärjeförbindelserna. Med hänvisning fill vad jag sagt om den orimligtlåga medelstilldelningen när det gäller driftanslagen kan vi socialdemokratericke godta denna uppläggning, som ju innebär att Tjörnkatastrofen skall ledatill ytterligare eftersatt vägunderhåll i andra delar av landet. Vi kräverdärför en uppräkning av anslaget, i förhållande till regeringens förslag, med40 milj. kr.