prot · G40971 · 1980-12-31 00:00:00 — Ett av huvudnumren för dessa kampanjer och för regeringenär atf göra den offenfiiga sektorn till huvudorsak till dagens problem. Man harju rikfat särskilda attacker mot kommunerna, som är dendominerande delen av denna sektor. Man har vägrat att finansiera beslutadereformer som berört kommunerna. Man har skurit ner existerande bidrag.Skatteutjämningsreformen har saboterats, och den s. k. sparplanen bestod avytterligare försämringar för kommunernas ekonomi. I årets budget och i de senaste förslagen fortsätter mandenna polifik. Intressant i sammanhanget är kanske aft den person i regeringensom alltid vill framstå som duktigast i klassen nu vill gä i spetsen för attpåskynda den sociala nedrustningen. Sanningen är att regeringen vill avveckla delar av denoffenfiiga sektorn. Den grundtrygghet som löntagarna tillkämpat sig vill manrasera och överlåta till de s. k. fria marknadskrafterna. Arbetarrörelsen ochfackföreningsrörelsen har därför all anledning att slå tillbaka dessa attackermot den offentliga sektorn, aft slå vakt om de för löntagarna sä viktigademokratiska och sociala reformer som de har fillkämpat sig. Samfidigt finns def naturligtvis anledning aft granska denoffenfiiga sektorn. Den kan och mäste förbättras på olika sätt. Barnomsorgenmåste byggas ut. Hälso- och sjukvården, långtidsvården och äldreomsorgen måsteförändras och göras mer mänskliga än vad de är . Skolan och utbildningenmäste också ses över. Det finns också en växande byråkrati som måste brytas,Delar av den offentliga sektorn, t. ex, försvaret, måste radikalt förändras ochges en annan organisation och betydligt mindre pengar. Försvaret är endyr stormakfskopia med en högst tvivelaktig förmåga atf skydda befolkningen ochförsvara svenskt territorium. Def är dessutom uppbyggt utifrån en förlegad synpä det säkerhetspolitiska läget i vår del av . Regeringen tar, avutrikesministerns olika uttalanden atf döma, ingen hänsyn till def nyasäkerhetspolitiska läge som råder i och i efter NATO-beslutet omstationering av s. k, kryssningsrobofar i . Den offentliga sektorn behövs. Den är nämligen nödvändigför att tillförsäkra alla människor, oavsett inkomster och samhällsställning,tillgäng fill sjukvård, utbildning, samhällsservice och social grundtrygghet. Regeringens struptag på kommunerna medför aft dessatvingas atf avbryta alla utbyggnadsplaner. Ni kommer att tvinga kommunerna attförsämra olika delar av den sociala verksamheten. Kommunerna kommer inte atfkunna anställa mer personal, och det är risk för avskedanden. Detta får ocksåtill följd atf arbetslösheten kommer att öka, något som regeringen ocksåmedger. De här attackerna är även i hög grad attacker mot kvinnorna. kommer att drabbas dels som anställda av sämrearbetsförhållanden och av de uteblivna arbetstillfällena, dels blir det ocksåde som drabbas hårdast av tvärstoppet av utbyggnaden av barnomsorgen. De kommeratf hindras att ta eventuella arbeten pä grund av brist på daghemsplafser. Deborgerliga partierna tävlar om att få ta ledningen för en sådan politik. Regeringens attacker mot kommunerna drabbar också dehandikappade särskilt hårt. Kommunernas besparingsåtgärder medger ju bl. a.försämring av färdtjänsten, ökning av avgifterna, försämring av hemhjälpen,nedskärning av stödet till handikapporganisationerna osv. Är det detta som ärregeringens bidrag till def internationella , säger också def rättmycket om den här regeringens politik. I går presenterade regeringen det s. k. steg 2 i densociala nedrustningen. ledamöter, som informeras omregeringens olika förslag i massmedierna, kan i tidningarna - delvis vardef också möjligt i TV - fa del av innehållet i def nya paketet.Den här gängen kallar man det visserligen för ekonomiskt handlingsprogram, somen av partiledarna sä påpassligt och snabbt var framme och sade i går. Men vaddet handlar om är ju ett påskyndande av den sociala nedrustningen, som tydligengär för långsamt för regeringen. Ni sänker mafsubventionerna med en halvmiljard. Löntagarnas avdrag för faktiska resor angrips, men ni gör ingentingmot avdragen på toppen. Def drabbar andra grupper. Ni tar ifrån kommunernanästan två miljarder, ni försämrar sjukförmänerna och ni säger att ni skall seöver lagen om trygghet i anställningen, men det handlar ju bara om att urholkadefta. Den socialt orättfärdiga profilen förstärks av den nyaskattesänkning för de högavlönade som regeringen utlovar. Def är fortfarande desämst ställda som skall tvingas att dra åt svångremmen, precis som när detgällde det förra sparpaketet. Att öka investeringarna har varit regeringens främstapolifiska mål. Allt har varit underordnat denna målsättning. Man har ocksågenom skattelättnader och olika stöd ställt åtskilliga miljarder tillföretagens förfogande. Företagen har också samlat på sig storakapitaltillgångar, men de många miljarderna till trots uteblir investeringarna.I stället använder man sitt kapital till spekulation. De få investeringar som görs är huvudsakligen ägnade atfrationalisera och minska antalet anställda, infe aft öka sysselsättningen. Dethär verkar inte bekymra regeringen märkbart. Def föreslås ju inga konkretaåtgärder för att tvinga företagen att använda kapitalet för produkfivainvesteringar. Med den här regeringen finns det ingen anledning atf hoppas påen ökning av investeringarna och av sysselsättningen. Därför är detföljdriktigt att arbetet med att återställa statens finanser och bryta denekonomiska stagnationen och föra ut ur krisen måste börja med atf manförsöker få en annan regering. Men det räcker naturligtvis infe med aft barabyta regering. Det behövs framför allt en annan politik, inte olika varianterav borgerlig politik -inte en sådan socialdemokrafisk regeringspolitik somledde fram till valnederlaget . Erfarenheterna av krisen och avborgerligt regeringsufövande ställer, menar vi, hela arbetarrörelsen inför tvåalternativ. Def ena innebär en klassamarbetspolitik i gamla eller nya former.Det andra innebär en radikal arbetarpolitik med socialistisk inriktning. Det fanns då en stark ekonomisk tillväxtmöjliggjorde bäde höga vinster och ekonomiska och sociala standardförbättringarför löntagarna. Det var mof den bakgrunden det långt drivna samarbetet mellansocialdemokrafin i regeringsställning och storfinansen utspelades. Det var den"svenska modellens" fid. De förutsättningarna finns inte . Nutalar i stället en del ledande socialdemokrater om aft en förnyad sådan politikskulle kunna föra landet uf ur krisen. I den politiken skulle det jämfört medtidigare finnas vissa nya inslag, t. ex. pä kapitalbildningens område, meninget principiellt nytt. växer opinionen inom därför att krisen har fått allt fler att genomskåda det kapitalistiskasystemet. Allt fler människor önskar ett ideologiskt alternativ. Det gäller aft pä en rad områden fördjupa den konkreta politik som skall ställas mot borgerlig polifik och mot reformistiska illusioner om aft storfinansens strukturomvandling skall leda landet ut ur krisen. Därför är alla idéer om "samarbete överblockgränserna", "historiska kompromisser" med näringslivet ochallt vad det kallas omöjliga. Def erbjuder nämligen inga lösningar. I ett läge när högerkrafterna känner luft under vingarna,mindre än efter den största konflikten någonsin på svensk arbetsmarknad,utmanande borgerlig svångremspolitik och efter ständiga attackermot löntagarna - att dä börja tala om "samarbete" och"kompromisser", det är aft falla undan, def är atf erkänna sigbesegrad! Vad behöver är en offensiv politik, för fullsysselsättning, ekonomisk rättvisa och sunda finanser. Det behövs eft konkretprogram för aft återställa det som de borgerliga regeringarna har raserat, ettprogram som kan skapa den nödvändiga entusiasmen för att vi på allvar skallkunna fa itu med de problem som den kapitalistiska krisen och den borgerligapolitiken har förvärrat. Vårt parfi har visat en väg uf ur krisen, en väg därmålsättningen är en planhushållning, där landefs tillgångar används för ettbättre liv för folkflertalet. Inte bara för att bli profiter för eft fåtal. Videklarerar öppet att vi vill bryta storfinansens makt, vi vill stopparovdriften med människor och miljö, vi vill ersätta profitjakten med enplanerad produktion för social nytta. Självfallet görs inte socialistiskt över en natteller . Men den socialisfiska målsättningen menar vi måste varariktningsgivande och prägla polifikens innehåll även på kort sikt. Vi skämsinte för socialismen! Vi försvarar den offentliga sektorn mot de borgerligaparfiernas attacker och vi kämpar för en planmässig utbyggnad av den. Vi anseratf den offentliga sektorn skall användas för aft förändra samhället, fördjupademokrafin. tjäna folkflertalefs intressen och bidra fill en allsidigutveckling av värt land. En planmässig utbyggnad av den offentliga sektorn skallockså, menar vi, medverka till regional utjämning och regional utveckling,och skogslänen, som har utsugifs och utarmats, harhelt svikits av de "fria marknadskrafterna". Hur skall t. ex,enorma sysselsättningsproblem lösas om inte ens staten vill satsapä länet och bygga ut och vidareutveckla de samhällsägda företagen? har en rekordhög arbetslöshet. Förungdomen - speciellt de unga flickorna - i länet är situationen hopplös.Utsikterna för dem aft fä arbete är minimala. Inte blir det bättre avregeringens agerande och de statliga företagens dåliga ansvarstagande. Långsamtstryper regeringen de statliga företagen. Det statliga SJ deltar i utplundringenav det för länet så viktiga , med överpriser pä malmfrakter. a. därförhotas nu de LKAB-ansfällda av permitteringar. Def är de och deras familjer somskall tvingas att bära bördan av den ekonomiska krisen och av den totalaavsaknaden av en samordning av statsföretagens verksamhet. Inte löser ni väl och skogslänens problemgenom atf avveckla den offentliga sektorn och statsföretagen? Nej, vad behöver är en planmässig utbyggnad avden offentliga sektorn och statsföretagen. Nya samhällsägda industrier mästeanläggas i länet, sysselsättningen måste ökas och regionen få fillbaka deresurser som den har bestulits pä . Men vad har regeringen förbesked aft ge de tusentals människorna i och övriga skogslän somtvingas gä utan arbete? Vad har ni för besked att ge ungdomen där uppe?Uppenbarligen inga besked! Genom en planmässig utbyggnad av den offenfiiga sektornkan nya jobb skapas, många eftersatta sociala behov tillgodoses. Vi har påolika sätt visat hur 100 000 nya samhällsnytfiga arbeten kan skapas inom treår. Ett sådant program måste kompletteras med ett samhälleligtindusfrialiseringsprogram. Kollektiv trafik, inhemsk energiproduktion, herrstatsminister, miljö- och arbetsmiljöförbättringar är områden med anknytningtill den offentliga sektorns utbyggnad. Genom ett sådant program kan också 100000 nya industrijobb skapas - en satsning som också fårpositiv inverkan på den industriella utvecklingen i stort i . Def blirett viktigt bidrag fill en offensiv och framfidsinriktad industripolifik, någotsom värt land är i stort behov av. I ett program för ökad sysselsättning spelar naturligtvisbostadsbyggandet en avgörande roll, för alla utom för regeringen. Det gersysselsättning, skapar avsättning och marknad för olika industriprodukter, ochdef fillgodoser också det stora behovet av bosfäder. går byggnadsarbetareutan jobb samfidigt som vi har en akut bostadsbrist pä många håll. Menregeringens ätstramningsätgärder minskar byggandet, ökar arbetslösheten. Därförmenar vi atf bostadsbyggandet mäste ökas kraftigt; byggandet av nya bosfädermäste ökas till omkring 70 000. Sverigekan inte svältas ur krisen - det har sagts . denoffentliga sektorn, atf försämra löntagarnas reallöner och låta arbetslöshetenöka - det löser heller inga problem. Tvärtom skapar det bara nya och värreproblem. Def måste vara och regeringens uppgift att bedriva enpolitik som ökar sysselsättningen, garanterar alla rätfen till arbete ochsocial trygghet. Den ekonomiska politiken skall slå vakt orn löntagarnasreallöner och köpkraft, infe sänka den som den här regeringen oavlåtligt görgenom olika åtgärder. träffades ett nytf avtal, ett avtal som inte gerlöntagarna några garanfier för bevarade reallöner. Hur dåligt det blir förlöntagarna det avgörs nu av regeringens politik. Vi menar att det är angelägetatt stoppa inflationen, pris- och hyreshöjningarna. Men den här regeringenvidtar inga konkreta åtgärder på det området. Därför mäste helaarbetarrörelsen, hela fackföreningsrörelsen mobiliseras till kamp för atttvinga regeringen att dra fillbaka sina förslag om nya försämringar förlöntagarna och tvinga den till en politik som säkrar reallönerna. Vårt parti har under mänga år kämpat förslopande av momsen pä maten. Def är ett krav som har starkt stöd blandallmänheten, inte minst efter regeringens nya sparpaket och senastemomshöjningar. Jag vet att jag har ett starkt stöd när jag upprepar detkravet. Ett slopande av momsen pä mat skulle hälsas med tillfredsställelse avlandets barnfamiljer och lågavlönade. Det skulle minska svårigheterna atf fähushållskassan att räcka till och fä ekonomin aft gä ihop. Därför säger vi:Skärp skatten på förmögenheter, för dem som har råd atf betala! Sätt stopp förskaftefusket och angrip konkret den ekonomiska brottsligheten! Det ger er denödvändiga miljarderna för atf slopa momsen på maten! Den här regeringen är - def har vi sagt fidigare - enkampregering mot löntagarna, och def har den också understrukit med den politiksom den har förf. Den grundar sin makt pä ett enda mandats övervikt iriksdagen. Ni för en helt annan politik än den ni gick till val på 1976och 1979. Därför har ni förlorat mycket av det stöd som väljarna dä gav er. Varfemte borgerlig väljare vill också ha ett nyval. Men r-egeringen klamrarsig fast vid sina taburetter. Ni är visserligen inte överens om allt, men ni äruppenbarligen överens om en sak: def är roligt att regera, och ni skall fillvarje pris fortsätta atf regera. Därför är det viktigaste inte vad som sker i det härhuset utan den kamp som stora grupper bedriver utanför - päarbetsplatser, i bostadsområden, pä gator och torg. Det är där den opinionskapas som slutligen kommer att tvinga den här regeringen atf avgå, och det ärdär enighet skapas för en ny politik - en radikal arbetarpolitik - som Sverigeoch löntagarna sä väl behöver . Får jag först mycket kortsäga till LarsWerner, att de åtgärder regeringen vidtar pä energipolitikens område, där vistimulerar övergängen till inhemska energikällor, kommer atf ge många nya jobbi skogslänen -och andra län. Verkstadsindustrin kommer också att fåökad orderbeläggninggenom investeringar i de anläggningar sorn är nödvändiga Nr 71 för denna omläggning. LarsWerners hela tal var ju en lovsäng till det socialisfiska samhället - det 4februari 1981 var detsom skulle ändra situationen sä radikalt och så förmånligt här i Sverige.Därför skulle jag i all stillsamhet vilja säga fill Lar-s : Se er om Allmäniyolitisk Var någonstans där socialismen är genomförd finner vi ett samhälle debatt somerbjuder bättre villkor för människorna än dem vi har här i ? tänker päde ekonomiska villkor som människorna erbjuds, jag tänker på de demokratiskavillkor som människorna erbjuds, pä de sociala villkor sorn människornaerbjuds, och också pä de kulturella villkor som människorna erbjuds.Det är litet för svepande enkelt att hänvisa till att ett socialistiskt samhälleskulle lösa problemen för människorna - när vi ser hur det ser ut där gjorde ett mycket stort nummer av detta att viinför ett 1 000-kronorsavdrag för resa fill och frän arbetet. Vi har aldrigförsökt dölja att det innebär aft man inte fär göra avdrag för de kortareresorna till och frän arbetet - det fungerar ju sä. Men vi har kvaravdragsrätten för de långa resorna. Jag vill bara konstatera aft det uppenbarligen rådermycket delade meningar inom socialdemokratin. Man kan i dagens tidning läsa attJohn-Olle - finansborgarrådet i - säger att det är ett braförslag och att det är skönt att regeringen kan komma med sådana också. Vilkenuppfattning är det nu som gäller inom socialdemokratin? Sedan sade ; Tänk om nägon 1976 hade försökt sigpä att beskriva situafionen som den ser ut och säga att vi 1981 skulle haden och den situationen i ! Han skulle inte ha blivit trodd. Fär jag däsäga; Tänk om nägon 1976 hade sagt atf situationen ute i världen skulle seut som den nu gör, t. ex. i ! Vi kan konstatera att det där råderen massarbetslöshet - vi fär gä tillbaka till 1930-talet för att finna enmotsvarande massarbetslöshet. Vi kan vidare konstatera att man i de flestaländerna har en rekordhög inflation. Vi kan också konstatera att det storaflertalet av dessa länder har ett underskott i sina bytesbalanser. Skulle nägonha blivit trodd om han förutspätt detta? När vi diskuterar den svenskasituationen bör vi i all rimlighets namn göra en jämförelse med motsvarande problemrunt om i världen. Det är riktigt att vi har stora underskott i våra affärermed omvärlden. Det är detta-vi måste rätta till. Det är därför vi mäsfe görainvesteringar för att bygga ut vår produktionskapacitet, sä atf vi kanproducera mera varor till ett pris sorn gör att vi kan sälja dem pävärldsmarknaden. Det är ju den inriktningen regeringens polifik har. Det är också för atf rätta till detta som vi mäste vidtaåtgärder för att strama ät den totala konsumtionen i - inte bara denprivata utan ocksä den offentliga - sä att vi inte varje är konsumerar helatillväxten. Vi fär inte detta ökade sparande och dessa nyainvesteringar gratis, utan vi måste samfällt medverka till att dessa resurser ställs till förfogande och samfällt medverka till att man ute i näringslivet - det mä gälla de statliga företagen, de kooperativa eller de privata-blir pä detklara med attdet finns realistiska möjligheter att arbeta i konkurrens med detinternationella näringslivet. Om vi tittar på de socialdemokratiska alternativen genomåren finner vi att det inte finns nägon grund för påstående attsituationen i båda dessa avseenden skulle ha varit bättre om vi haft ensocialdemokratisk regering. Vad ni föreslagit är högrearbetsgivaravgifter eller införande av en proms. Ni har aldrig kunnat svarat pähur värt näringsliv skulle ha kunnat öka sin konkurrenskraft, sälja mer och ökasysselsättningen, om man hade fått ökade pålagor. Det blir ännu omöjligare attdriva det resonemanget om ni säger atf de anställda har fått för lågalöner . Vi kan titta pä de strukfurkriser som liksom andraländer drabbats av. Vad är det regeringarna fått kritik för? Jo, det är för attsamhället inte gjorf ännu större insatser. Ta t. ex. varvsfrågorna! Engranskning av socialdemokraternas alternativ visar aftbudgetunderskottet skulle ha varit större om det hadegenomförts. Vid de överläggningar som vi hade mötte vi ingenförståelse för behovet att strama åt ekonomin. Att kritisera regeringen för attbudgetunderskottet är för stort som man säger nej fill åtgärder somsyftar fill atf minska budgetunderskottet är en orimlighet. Det viktiga nu är att vi anstränger oss för att isamförstånd hitta lösningar som gagnar den utveckling som vi alla eftersträvar.Vi är helt överens om atf vi skall bekämpa inflationen, öka sysselsättningenoch åstadkomma en rättvis fördelning och atf vi infe skall ge uppvälfärdsmålen. Def står också i regeringsprogrammet att i svåra tider mäsfe manfa ett särskilt socialt ansvar. Det är därför vi ökar stödet tillflerbarnsfamiljerna, eftersom de är den mest utsatta gruppen. Det är bättre ju snabbare vi kan få den här processen igäng. Vi mäste vara beredda atf ta vara pä och stärka de positiva tendenserna,dit jag liksom definitivt räknar avtalsuppgörelsen. Här menar jagatt LO har gjort en stor aktiv insats. Men då måste vi politiker också ta varapå den och försöka förstärka den effekt som LO har åstadkommit. Ju förr vilyckas med det, ju förr kan vi minska inflationen. Ju snabbare vi får i gängden processen och ju snabbare vi fär ned budgetunderskottet, desto snabbare kanvi genomföra en räntesänkning. 5OLOF () replik: Det utbröt en något egendomlig debatt mellanen kommunist och en jag vet infe vad om den rätta innebörden av socialism ochom de samhällsförhållanden som råder i socialistiska länder. Med en socialdemokratisk politik, byggd på dendemokratiska socialismens värderingar, kunde vi i skapa ett bättre ochtryggare samhälle än förmodligen någon annanstans i världen. avbrötsden samhälls-omdaningen, och har det blivit avsevärt sämre förvanliga människor i värt land. Det är ocksä en utmärkt illustration tillsocialismens och socialdemokratins positiva betydelse för jämlikhet ochrättvisa. När vi nu ser hur det har gått med era löften frånvalrörelsen , skyller pä utvecklingen i världen. Ochvisst har den varit svär. Men skillnaden är den atf hade Sverigeklarat sig bra. och dess finansminister fick guldmedaljför den skickligast skötta ekonomiska politiken under 1970-falets mitt. Sedandess har halkat ner i botten när det gäller utvecklingen. Moderaternaoch deras ledare med sina yviga löften om vad de skulle åstadkomma sitter ijämförelse härmed med misslyckandet risfat i pannan efter fyra och ett halvtårs vanskötsel av ekonomi. Det är det som är skillnaden. Visst är det nödvändigt atf hålla tillbaks konsumtionen.Jag tycker ocksä atf genom löneuppgörelsen har tagit ettstort samhällsansvar, men jag tror att def gensvar som regeringen givit pädeffa kommer aft väcka förbittring ute bland människorna, Def är därför som jaghårt kritiserar regeringens handlande. Ni far inom loppet av ifrån demi mänga fall hela den löneökning de fick och mer därtill. Ni läg i bakhåll. Såsnart avtalet var undertecknat föreslog ni nedskärningar för de enskildamänniskorna. Och dessa nedskärningar riktar sig till ingen del mot devälbeställda, mot företagare, bönder och aktieägare, utan de har hela sin tyngdriktad mot de breda löntagargrupperna. Minskningen av reseavdraget innebär ju att ni vräkerbördan av en reallönesänkning på . över de stora, vanligalöntagargrupperna. Def gäller kontorister, värdbiträden, arbetare ochtjänstemän som har arbetsresor och som har fått den lilla förmånen avreseavdraget. Företagare och andra kategorier kan dra av motsvarande kostnaderpå rörelsen, och de kommer att behålla sin förmän. Era åtgärder drabbar ocksådet dagliga brödet, hyran och kommunalskaften, dvs. just sådant som har storbetydelse för de breda, vanliga löntagargrupperna. Dessa pålagor kommer attupplevas som orättfärdiga eftersom de kommit som man gjort upp omett lågt löneavtal. Dessa åtgärder är ingen grund för samarbete. Ni vill ha överläggningar om marginalskatterna. Vi skallta ställning till en sådan inbjudan när den kommer, men vi har ett program sominnebär en sänkning av marginalskatten från till och en ordentligupprensning i avdragsfloran. Detta skall betalas via en produktionsskatt. Vadhar ni för förslag? Det som jag reagerar mot är atf ni återigen lockar med skattesänkning till människorna - dock inte för de vanliga LO-gruppernautan för de litet bättre ställda. Trots att ni försfört statsfinanserna ochtrots att ni vet att denna skattesänkning blir mycket dyr föreslär ni en sådan,utan att tala om hur den skall betalas. Det är först när man kan finansiera ensådan sänkning av direktskatten och införa sådana fördelningsmässigajusteringar, genom aft röja upp i avdragen, atf den blir acceptabel som ensådan åtgärd blir intressant. Men det sorn jag reagerar mof är alltså att man lockar mednågonfing som måste ge stora belopp fill de bäst ställda. För vad ni än gör motlöntagarna kvarstår frågan hur ni skall sänka bruttolönerna för aktieägare,företagare och jordbrukare. Vill ni alltså ha överläggningar -så gärna för mig: vi har ett program att hänvisa fill. Men vad ni i praktikengör som ni lockar med olika saker, utan att nämna något ombetalningen, är aft ni höjer skaften för de breda löntagargrupperna.Framtidssatsningar är sådant som vi vill göra . I regeringens mun är tydligenframtidssatsningar sådant som man infe kan komma överens om, sådant som maninte orkar med eller sådant som man skjuter pä framtiden. En sådan tolkninginnebär en förtorkning av defta begrepp.