prot · G409100 · 1980-12-31 00:00:00 — Om man har haft en våldsamtkraftig prisexplosion när det gäller villor, exempelvis i ,som lett fill mycket höga taxeringsvärden fasfighetsfaxering, så ärdet ju där man kommer att få högre boendekostnader än vad som är genomsnittligtför landet, och det är också där som man sannolikt kommer att få enprisdämpning. Då skapas det orättvisor mellan olika villaägare. Detta spelrumhar förutsatts när man fastställt villaschablonen. Därför gäller inte riktigtsamma sak vid beskattning av villor och bostadsrättsföreningar, för att ta tvåexempel. När det gäller budgetministerns svar på den sista frågansom jag tog upp -det gällde en detalj, men en viktig detalj - vill jag slåfast, för att vi inte skall missuppfatta varandra, att det väl ändå är så, attmed utgångspunkt i den lag som antagits av och de anvisningar somgäller är det til syvende og sidst inte någon tjänsteman utan den valdataxeringsnämnden som beslutar om fasfighetstaxeringen. Qm def med hänvisningtill speciella omständigheter eller på annat sätt kan motiveras att man börgöra ändringar, dvs. ta en ny tabell eller en ny karta, så har taxeringsnämndenrätt att göra detta. Det har ibland ifrågasatts att man infe skulle ha denrätten. Det är därför viktigt att få ett klarläggande på den punkten. Sedan noterar jag att budgetminisfern egenfiigen inte medett enda ord tog upp den viktigaste frågan av alla, nämligen frågan om attförsöka frikoppla många skatteregler från fastighetstaxeringen för att få dennaförenklad. Det är ändå så att det kostar ett par tre hundra miljoner attgenomföra en allmän fastighetstaxering. Frågan är om samhället infe kan fåsamma intäkter med skatteregler som är uppbyggda utan anknytning fill fastighetstaxeringsvärdet. Om principerna för fastighetstaxering Närdet gäller villaskatten, som har stor betydelse, kan man tänka sig dettabovärde. Det är alltså inte tänkt att det skulle påverka fastighetstaxeringen-där tror jag att budgefministern missuppfattat mig - utan det skulle gällasjälva villaskattesystemef. Däremot skulle det inte påverka bedömningen avvilket förmögenhetsvärde en villa har. Vidare kan man använda sig av detinköpspris som betalades . Def finns alltså många olikamodeller. Det är därför bra att vi får den här frågan utredd, och jag haruppfattat det så att det blir en utredning. Menden sista frågan är också väsentlig: Är man beredd att överväga förändringar ialla de skafteregler som hängs upp på taxeringsvärdet, så att man på det visetkan få en förenklad fastighetstaxering? Vi hade def systemet ,och def finns förutsättningar atf ha det också i framfiden. 6 BudgetministernROLF WIRTEN; När talar om de olika värden som en fasfighet i Stockholmsområdetoch i låt oss säga inland kan ha - här har vi kanske den störstaspännvidden - är det naturligtvis eft riktigt påpekande att det är en storspännvidd. Det vet vi alla. Men vi har här en effekt av den marknadsekonomi somvi tillämpar i landet. Om vill göra starka ingrepp mot denna, såfår vi väl resonera om den saken. Jagtror visst att def finns skäl att hålla fillbaka fastighetsvärdena iStockholmsområdet, och det har vi på olika sätt försökt göra. Men jag tror bör vara försiktig med att göra anpassningar med hjälp av enmillimetermåttstock. Här måste det finnas ett risktagande ochnaturligtvis också en vinstchans, om man satsar på en fastighet. Den villa manskaffat kan få ett ökat värde, men det kan också bli ett fallande värde. Sålänge det håller sig inom rimliga gränser, får vi nog leva med det. Def måstevara en konsekvens av att vi har en någorlunda fri prisbildning påvillamarknaden. Jaghåller med om att samhället, om det skulle bli våldsamma utslag, har ett ansvaraft ingripa. Det gör vi också. Som jag sade har vi försökt stoppa de storaökningarna av fastighetsvärdena, som jag personligen tycker utgör efforoselemenf i vår svenska ekonomi. Men ett visst inslag av marknadsekonomimåste det här ändå finnas. Jag tror fakfiskt inte heller att är uteefter att begränsa det inslaget för hårt. Närdet gäller den taxering som har genomförts och nämndernas möjligheter attgöra förändringar i förhållande till de anvisningar som finns, har det varit enhård uppbindning till reglerna. Jag tror också att det är riktigt aft reglernahar tillämpats, så att vi får en rättvis taxering landet över. Närdet gäller resonemang om de kommande principerna förfastighetstaxering har jag gett några synpunkter på det, men f. ö. vill jagg,ärna hänvisa till den utredning som skall fa upp de här sakerna. Vi fåråterkomma till frågan i det sammanhanget. 7 BO (); Naturligtvis har jag inga som helst intressen av att försöka minskamarknadsekonomins funktion i . Det är snarare så atf många av våraekonomiska problem totalt sett har kommit att uppstå på grund av atfmarknadsekonomin inte har fått fungera på avsett sätt, utan utsatts för attalltför många regleringar. Mendet finns en skillnad. Självfallet skall vi ha en fri prisbildning påfastighetsmarknaden. Självfallet kan man tycka att det kan vara ett risktagandeoch en vinstchans. tror jag inte att budgetministern i och för sig menar attpermanentboende för en familj skall vara något av ett risktagande och enchansning. Där tror jag inte atf uttrycket stämmer riktigt. Men det jag tagitupp här är inte frågan om prisskillnaden utan frågan om vilken skillnad iboendekostnad man får mellan olika orter. Då konstaterar jag atf den skillnadsom finns redan från början i ett taxeringsvärde uppenbarligen förstärks genomden villaschablon vi har, som är progressivt utformad. Det är alltsågenom statsmakternas ingripanden de skillnader som finns på en marknadförstärks. Qm villaskattesystemet ändras minskar man sannolikt de härskillnaderna, def beror på vilket system man väljer. Man bör åtminstone kunnagöra det som jag ser det. Självfalletskall vi ha en rättvis taxering. Det kräver alltså att vi har enhetliga regleroch anvisningar. Det är jag den förste att hålla med om. Men det får inte gå sålångt att man från myndigheters sida talar om för lokala nämnder, som har s. k.lokalkännedom, att här får ni inte göra någon ändring. Ni skall använda den härkartan, ni skall använda den här tabellen! Det är där jag menar att det ärviktigt att klara ut att även om det skall vara en hård uppbindning, även omanvisningar och tabeller normalt skall följas tror jag ändå atf vi är överensom - jag hoppas att budgetministern vill konfirmera det- att det är den lokalafasfighetsfaxeringsnämnden som taxerar och ingen annan. Sedan får överklagandenfrån enskildas och myndigheters sida tas upp, om någon inte är nöjd med det arbetet.Men det är alltså, mot bakgrund av anvisningar och lagstiftning, den lokalataxeringsnämnden som genomför taxeringen. Jagär inte riktigt nöjd med den framfidsbeskrivning som budgetministern gör.Fasfighetstaxeringskommittén har i uppgift att utreda frågan om en rullandefastighetstaxering, en årlig uppräkning eller nedskrivning av taxeringsvärdenaberoende på prisutvecklingen. Det systemet kan också ha sina problem, t. ex.när det gäller underlagsmaterial och liknande. Det får vi naturiigtvis utreda,och kommittén har också direkfiv att göra detta. Men det finns ingenfing sagtom att man skaH utreda frågan om en annan typ av fastighetstaxering, kanskevart femte år, starkt förenklad därför att man har ett nytt villaskattesystem.Man har kanske kunnat avskaffa den kommunala garantiskatten. När det gällerarv- och gåvoskatten har taxeringsvärdet, om det slår fel litet grand, infe såstor betydelse. Förmögenhetsskatten är en orättvis skatt, därföratt man inte tar hänsyn till latenta skatteskulder och annat. Den borde kanskeförändras på något vis, vad vet jag. Om man gör sådana förändringar iskattereglerna, behöver man inte längre kräva så noggranna uppgifter frånfastighetsägarna. Risken för felaktigheter minskar, man kan kanske t. o. m. tabort standardpoängen och ställa frågan: Har min villa genomsnittsstandard, ärden under genomsnittet eller över genomsnittet? Det förenklar för de enskildaoch förenklar säkert taxeringsarbetet Hksom länsrätternas och överinstansernasarbete i väsentlig mån. Det är det jag vill aft man överväger. Det kan vi intevänta med. Vi måste göra det , antingen genom tilläggsdirektiv tillden sittande utredningen eller genom en ny utredning. Det är den frågan som jaghar ställt till budgetministern och gärna skulle vilja ha svar på. 8 STIGJOSEFSON (c); Jag delarstatsrådets uppfattning atf den nu pågående fastighetstaxeringen måstefullföljas - det är helt givet. Vi måste naturligtvis också avvakta resultatetav fastighetstaxeringen innan vi bestämt kan säga vilka åtgärder som eventuelltmåste vidtas. Deuppgifter som kommer fram är mycket motsägande. Den ena dagen får manhöra uppgifter om att prisnivån på fastigheter gått ned så pass mycket att denligger betydligt års nivå, som ju utgör utgångspunkten vidtaxeringen. Det skapar en ganska stor oro. talas det om ensådan utveckling att man infe behöver känna någon större oro. Jagskulle vilja fråga statsrådet följande: Om det skulle visa sig att prisnivån iverkHgheten kommit att Hgga lågt, betydhgt under den nivå som 1979 årsprisstatistik utvisar, är statsrådet i så fall beredd atf pröva en generellsänkning av taxeringsnivån? Dettaskulle inte vara något unikt. 1977 gjordes ju en justering, därför att manansåg att det års fastighetstaxering trädde i kraft hade skett enbetydligt starkare prisstegring än vad man hade förutsett. Då gjorde man enjustering av schablontaxeringen och höjde procentsatsen. Den gången gjorde manalltså en justering i höjande riktning på grund av atf taxeringsvärdena hadeblivit lägre än man egenthgen önskat. Då menar jag att om det, när denfullständiga statisfiken föreligger, skulle visa sig aft prisnivån påfastigheter ligger betydligt lägre i förhållande till utgångsläget än manräknat med, borde det finnas anledning att pröva frågan om en justering. Detskulle i så fall inte bli fråga om en sänkning i det enskilda fallet utan om engenerell sänkning. Givetvis kan man infe säga något bestämt härom - manmåste se resultatet först. Jag anser att det är angeläget att på den härpunkten få ett uttalande av statsrådet. Närdet gäller jordbruket vet vi att den nya jordförvärvslagen skapade ganska storosäkerhet om utvecklingen i fråga om priserna på jordbruksfastigheter. Detsades redan i utredningen, och del nämndes även i propositionen och iutskottsbefänkandet, att man var ovetande om vilka effekter lantbruksnämndernasfullmakt att granska köpeskilHngen skulle komma att få. Här känner man en vissoro , och det skulle vara värdefullt att få ett besked avstatsrådet på den punkten. Sedan känner jag viss oroöver det uttalande som statsrådet gjorde Det är en fråga som i vissa län har skapaträtt stora problem. Förutsättningen för att taxeringsnämndsledamöterna skallfinna sin uppgift meningsfull är atf de har möjlighet aft påverka besluten.Riktlinjerna bestäms ju av skattechefen ensam, och riktlinjerna är ingalunda såutformade att de fullständigt täcker alla de förhållanden som finns inom resp.taxeringsområde. Jag har tolkat proposifionen på det sättet, atf def där klartuttalas att det är taxeringsnämnden som har ett avgörande inflytande på vilkataxeringsvärden som skall fastställas. Det är helt klart att taxeringsnämndernaskall motivera varför de frångår riktlinjerna, när de gör def. Taxeringsnämndenmed sin lokalkännedom måste väl ändå vara det organ som tar ställning i defenskilda fallet. Riktlinjerna gäller ju ett område där förhållandena inte ärhundraprocentigt likartade. Speciellt på landsbygden är skillnaderna mycketstora, och det måste de vara. Jag hoppas att statsrådet delar min uppfattningatt def är taxeringsnämnderna som har det avgörande inflytandet. Givetvis måstede motivera varför de gjort så och så, men det måste vara de som fattarbesluten. I annat fall hade man infe behövt ha några taxeringsnämnder. Om principerna för fastighetstaxering Vad gäller taxeringsvärdena och derasförhållande till den prisbildning som vi kan förvänta på fasfighetsmarknaden ärdef riktigt som säger - jag påpekade ju själv samma sak alldelesnyss - att vi inte har någon säker statistik i det här avseendet. Def har förall del gjorts uttalanden om mer eller mindre dramatiska förhållanden, och vihar hört sådana skildras här, men jag tror att vi för tillfället - som StigJosefson själv gör- skall ta det rätt lugnt och avvakta den säkra statistik somvi inom en infe alltför avlägsen framfid kan studera. Då får vi se hurförhållandena är. Jag har redovisat de grundprinciper som skall gälla. Omdet framöver kommer atf visa sig att det blir en verkligt kraftigprisförändring på fastighetsmarknaden i förhållande till taxeringsvärdena fårman naturligtvis fundera över det. Def finns ju instrument att utnyttja vid ensådan eventuell situation. Det har vi gjort vi nu har bakomoss, och det kan naturligtvis bli fallet också för kommande perioder, omverkligen motiv kommer aft föreligga för sådana förändringar. Men det är intenågot som har aktualitet för dagen. gäller det att fullfölja den härtaxeringen, och det skall ske. Sedan får vi se tiden an och studera hurmarknaden kommer att utveckla sig. Beträffande jordbruksfasfigheter har jag redan sagt - ochdef vet Sfig Josefson väl om - att vi där kommer igen med förslag. Jag villockså påminna om en annan sak, som inte har nämnts här tidigare, nämligen attdet beträffande jordbruket har gjorts en särskild anpassning - man räknar infedär av marknadsvärdena ufan har gått ned till , just för attåstadkomma en viss lättnad. Slutligen, herr talman, är det väldigt vikfigt att än engång få slå fast att det vid taxeringarna finns vissa ingående grundvärden, ochriksdagen har i lag eller i motiv för lag mer eller mindre sagt uf att dessaskall gälla landet över. Om principerna för fastighetstaxering Sedanmåste naturligtvis vissa värden anpassas på eft rimligt och rikfigt sätt fillden lokala situafionen, men de grundvärden som jag pekar på här skall i stortsett tillämpas landet över på ett likartat sätt, om vi skall få rättvisa. Sedanfinns möjlighet att göra lokala anpassningar, och jag hoppas atf vi - närtaxeringen snart är färdig - skall finna att det är den regeln som har tillämpats. 10 BO (); Jag noterade aft budgetministern i sitt svarfill Sfig Josefson sade att kraffiga prisförändringar på marknaden skulle kunnaleda till att man satte sig ned och funderade. Jag antar atf det möjligen ocksåskulle resultera i att man gjorde någon form av förändring. Är det en generellsänkning av prisnivån kan man naturligtvis tänka sig en generell nedsättningockså av fastighetstaxeringsvärdena - det är jag överens med Sfig Josefson om. Men om nu budgetminisfern har förståelse för detta måstehan också ha förståelse för att väsentliga sänkningar för enskilda fastigheteroch enskilda områden - även om det inte är generella sänkningar - skulle kunnamedföra en sådan möjlighet. Def gäller ju här enskilda människor. Man skullealltså kunna sätta sig ned och fundera över möjligheten aft göra reduktionerför enskilda fastigheter. Det är fullt klart att taxeringsvärdena har betydelse förjordbruket - det kommer man inte ifrån - med tanke på den belastning somförmögenhetsskatten kan innebära. Men tyvärr svarar inte budgetministernrikfigt på den fråga som Sfig Josefson nu ställde och som jag tidigare ställtoch där vi begärt ett klart uttalande beträffande de lokala taxeringsnämndernasarbete och beslutsfunktion. Budgetministern svarade inte heller på min merövergripande fråga om man inte redan nu bör fundera över atf försöka förenklafastighetstaxeringsarbetet genom att ompröva anknytningen när det gäller vissaskatteregler - och inte se fiden an, som budgetminisfern sade. Jag kan interakt upp och ned ge något förslag fill lösning, och det kan naturligtvis intebudgetministern heller. Det väntar jag mig inte. Jag kan inte ge svar på fråganhur man skall göra defta, men vad jag anser är att man bör överväga det hela,och budgetministern borde ge svar på om han är beredd att överväga det ellerinfe. Anf.11 (); Def är här fråga om taxeringsnämndernas kompetens. Man kanvarken i riksdagsbeslut eller i andra instanser skriva så, att det kommer atttolkas likartat av alla taxeringsnämndsledamöfer eller ens av allalänsskattechefer. Debatten mellan taxeringsnämnder och länsskattechefer harunder den här taxeringen framför allt stått om tomtvärdena. Det finns exempelpå att man inom eft helt riktvärdesområde har saft exakt samma tomtvärde,oberoende av om fastigheten ligger intill allmän väg, där bussarna går fram ochtillbaka, eller om den ligger därifrån. Skulle inte taxeringsnämndernai dessa konkreta fall ha något inflytande? Jag är angelägen om atf budgefministern inte tarifrån taxeringsnämnderna den uppgift som de absolut har i det prakfiskaarbetet, nämligen att fatta det slutgiltiga beslutet och motivera varför de gårifrån riktvärdena. Om länsskaftechefernas riktlinjer skulle vara till 100 %bindande, vilket vi diskuterade i fastighetstaxeringskommittén i början avvårt arbete - kan vi slopa taxeringsnämnderna. Då har de ingen uppgift attfylla. Och jag tror aft det är oerhört allvarligt om man inte här klarläggertaxeringsnämndernas befogenhet att ta ställning till den situation som finns pådet lokala planet. Det är helt klart att om det finns verkligt mofiverade skäl att gåifrån riktlinjerna, så får taxeringsnämnderna göra def. Den lokala kännedomenfinns ju där, som och här har framhållit. Man får dåange motivet till att man gjort så och så. Men jag vill understryka aft manendast i undantagsfall får gå ifrån de riktlinjer som gäller. Ommöjligheterna att hävda medborgarnas grundlagsskyddande rättigheter 4§ Svar påinterpellation 1980/81:103 om möjligheterna att hävda medborgarnasgrundlagsskyddade rättigheter iVärmdö har frågat mig om jag anser att gällande lagstiftning ger regeringenfillräckliga maktmedel att hävda medborgarnas grundlagsskyddade rättighetergentemot organiserade gruppintressen och, om så inte är fallet, vilka åtgärderfrån regeringens eller sida som jag anser erforderliga. Bakgrundentill frågan är den journaliststrejk som förekom och den konflikt somenligt interpellafionen då uppstod mellan strejkrätten och tryckfriheten. Bådeinterpellafionen och den debatt som har förts om journaliststrejken och omförra årets konflikter på arbetsmarknaden då samma problem aktualiserades germig anledning att redogöra för förhållandet mellan de olika fri- ochrättigheter som grundlagarna tillförsäkrar medborgarna. Reglernaom de grundläggande fri- och rättigheterna i regeringsformens andra kapitel äri det stora flertalet fall utformade sä att det allmänna, dvs. samhällets olikaorgan, inte får göra intrång i medborgarnas yttrandefrihet, informationsfrihet,rörelsefrihet osv. utan stöd i lag. Regeringsformen föreskriver dessutom vissabegränsningar i möjligheter att stifta lagar som inskränker fri- ochrättigheterna. Man mäsfe alltså ha klart för sig atf regeringsformen med fåundantag reglerar endast förhållandet mellan samhällsorganen och den enskilde. Förhållandetmellan medborgarna inbördes har man däremot medvetet valt att reglera i vanliglag. Def har nämligen inte ansetts vara praktiskt möjligt atf i grundlag gerättigheterna eft omfattande skydd gentemot angrepp från enskilda, t. ex. intresseorganisationer.I de flesta fall finns def infe heller något behov av ett sådant grundlagsskydd, eftersom de Ommöjligheterna att hävda medborgarnas grundlagsskyddande rättigheter möjligheter som erbjuds avden vanliga lagstiftningen får anses vara tillräckliga. Iregeringsformen finns dock en rätfighet inskriven som kan sägas gällaförhållandet mellan enskilda, nämligen den rätt till fackliga stridsåtgärdersom regleras i 2 kap. 17 §. Den innebär att en förening av arbetstagare harrätt aft vidta fackliga stridsåtgärder, om inte annat följer av lag elleravtal. En enskild arbetsgivare och en förening av arbetsgivare har samma räft.Som framgår av bestämmelsen säger den i och för sig inte något om hur långt t.ex. strejkrätten sträcker sig. Någon lagstiftning som särskilt begränsarstrejkrätten på massmedieområdet finns inte. Påliknande sätt som regeringsformens bestämmelser om grundläggande fri- ochrätfigheter innebär tryckfrihetsförordningens regler fill skydd förtryckfriheten en inskränkning i det allmännas möjligheter att ingripa mottryckta skrifter. I denna del reglerar alltså inte hellertryckfrihetsförordningen förhållandet mellan enskilda. Sammanfattningsvisinnebär det jag nu har sagt att det vid den aktuella journaliststrejken inteförelåg någon direkt konflikt mellan grundlagsbestämmelser som skyddar olikamedborgerliga rättigheter. Enannan sak är att både fjolårets och årets konflikter på arbetsmarknaden harvisat hur sårbar yttrandefriheten i massmedierna faktiskt är för fackligastridsåtgärder. Frågan är så allvarlig att det i och för sig inte ter sigorimligt att överväga en utvidgning av det legala skyddet för den fria nyhetsförmedlingenoch opinionsbildningen, i grundlag eller i vanlig lag. Omman vill reglera förhållandet mellan en rättighet som tryckfriheten och rättentill fackliga stridsåtgärder, uppstår det problem vare sig regleringen skallske i grundlag eller i vanlig lag. Dessa problem illustreras av förra åretskonflikter på arbetsmarknaden. Ser man enbart till pressens situafion ärtidningarna inte bara beroende av att journalisterna, grafikerna ochfidningsdistributörerna arbetar utan också av aft trycksvärta och tidningspapperlevereras, bensin finns till tidningsbilarna osv. Storasvårigheter möter alltså, om man vill skapa generella rättsliga regler omförhållandet mellan tryckfriheten och strejkrätten. Aft vi i trots allthar varit så pass förskonade som fallet är från konflikter på arbetsmarknadensom har drabbat massmedierna måste tillskrivas def förhållandet att parterna påarbetsmarknaden bl. a. genom fredsavtal själva har tagit sitt ansvar. Jagräknar med att de erfarenheter som de har fått av årets och fjolåretskonflikter ger anledning till eftertanke. EnHgt min mening vore det nämligenlyckligast om man på frivillighetens väg kunde garantera att massmedierna intelamsläs av strejk eller lockout. I det sammanhanget kan jag nämna atf statensarbetsgivarverk har tagit upp förhandlingar med de fackliga organisationernasom syftar till aft förstärka skyddet mot samhällsfarliga konflikter. En averfarenheterna frän var ju att en strejk av en liten grupp anställdapå kan lamslå radio- och TV-sändningarna frän . Avmin redogörelse för gällande rättsläge framgår att har möjlighet att- som en sista utväg - ingripa med lagstiftning mot sådana konflikter på arbetsmarknadensom hotar vitala samhällsintressen. När det gäller massmedieområdet haryttrandefrihetsutredningen, som skall utarbeta förslag till grundlagsreglersom skyddar yttrandefriheten i bl. a. radio, TV, film och videogram, enligtsina direkfiv också till uppgift att behandla frågan om hur man skall se påyttrandefrihetsbegränsande åtgärder som vidtas av enskilda. Iväntan på utredningens överväganden i ämnet saknas enligt min mening anledningtill några särskilda inifiativ från regeringens sida. Anf.14 i (m): Låt mig först tacka jusfitieministern för hans utförliga svar på mininterpellation. Skälentill att jag har velat interpellera justitieministern i anslutning tilljournalistkonflikten är framför allt tre; 1. aft få till stånd en analys av den ifrågasattakonflikten mellan två rättsprinciper; tryckfriheten och strejkrätten; 2. att utreda vem eller vilka det tillkommer att tolkaSveriges grundlagar och att fastslå vad som är gällande rätt samt 3. att undersöka vilka legala medel som står tillriksdagens och/eller regeringens förfogande för att hävda allmänhetens och -som dennas företrädare - "def allmännas" räft gentemot mer ellermindre militanta gruppintressen. Attjag har vänt mig fill justitieministern sammanhänger åtminstone delvis med attkonstitutionsutskottet avböjt att diskutera de problem som aktualiserades avjournalistkonflikten. Att jag utvidgat min frågeställning också förbi ochutöver denna konflikt betingas bl.