prot · G409109 · 1980-12-31 00:00:00 — Men ingen harhittills kunnat specificera vad som i detta sammanhang menas med.andra ändamål.För mig framstår det mera som en formulering som innebär att man formellthänger upp en önskan eller ett krav på yrkandet att skjuta hela denna fråga påen obestämd framfid. Jag kan inte undgå att säga att om det i detta läge krävsytterligare utredning i en fråga som redan är så noggrant utredd får dettaanses vara ett uttryck för civerambition och en åtgärd som inte är ägnad attspara på samhällets ekonomiska resurser. Jag ber att få yrka bifall till utskottets hemställan. I dettaanförande instämde (). 119 (): säger att det är t. ex. för att rädda värdefullegendom som utskottet framlagt sitt förslag till lagändring. Jag har också sagtatt jag mycket väl förstår de kulturpolitiska synpunkterna ochnaturvårdssynpunkterna. Men om det bara gäller fast egendom finns det redanklara regler för hur sådan egendom kan räddas. kan förklara enfastighet för byggnadsminne enligt lagen om byggnadsminnen, och om någon harfast egendom som är av intresse ur naturvårdssynpunkt kan egendomen förklarassom naturvårdsobjekt enligt naturvårdslagen. Detta kan ske oberoende av vem somär ägare, och på det sättet kan fast egendom räddas. säger vidare att de föreslagna undantagsreglerna kommer att ha enytterst marginell betydelse. Hur vet man det? Det är något som påstås, men detvet man ingenfing om. Det är just detta som departementschefen invänder då hananför att den praktiska användningen inte har dokumenterats. Det är det som viinte vet någonting om. Det kan ju bh så att myndigheter och institutionersätter full fart och säger: "Vi vill ha den egendomen, och den kommunenfick då, och då skall den här kommunen ha ." Vi har ingen aning om vaddetta kan innebära. Regelnom begränsningen fill . finns redan i nuvarande lagstiftning, och detvar alltså inte något som utskottet föreslog. Jagkan alltså inte förstå den brådska som visas. Det är här fråga om viktigakulturhänsyn och naturvårdssynpunkter, men det är också mycket viktigt att vi idagens ekonomiska situation slår vakt om arvsfondens syfte att främja barnsvård och fostran och omsorgen om de handikappade. Det är helt självklart attfondens medel kommer att minska till följd av det förslag utskottet framlagt. Anf.120 (): Jag tycker att man måste göra klart för sig att allmänna arvsfondenomfattar mycket ansenliga belopp. Om det från arvsfonden skulle tasbort ett par tre och det därigenom skulle bli möjligt atträdda någon kulturhistoriskt värdefull byggnad eller något annat som ärvärdefullt i de avseenden vi har nämnt, anser jag att det är fullt motiveratatt göra det. Allmänna arvsfonden är så stor, att jag påstår att det får mycketmycket marginell inverkan om 200 000 ä . eller något i denstorleksordningen används för andra ändamål än de gängse. IngerLindquist säger att det finns annan lagstiftning som kan användas för att räddaexempelvis kulturhistoriskt värdefulla byggnader. Ja, men det finns behov avatt genomföra även den lagstiftning som vi nu föreslår. De institutioner som viföreslår skall vara mottagare har i dagens ekonomiska situation intemöjligheter att förvärva några kulturhistoriskt värdefulla byggnader, utandessa skulle säljas fill andra intressenter, som har gott om pengar, och detvore en förlust för samhället i dess helhet. Vadsom nu föreslås av utskottet är ett utomordentligt fint komplement till redangällande lagstiftning. Dödsbodelägaresansvar för den dödes skulder m. m. Dödsbodelägaresansvar för den dödes skulder m. m. 121 (): Jag tänker inte gå in ytterligare på detta, för jag har sagt vad jag villsäga, och jag tycker verkligen att jag står på ytterst fast mark i de häravseendena. Jag vill bara tillägga att hade vi fått litet tid på oss så hade vikunnat diskutera och se hur det skulle bH om man ändrade försäljningsförordningen.Då hade man kunnat komma fram till att institutioner och andra mottagare ändåbetalade något till allmänna arvsfonden - ett rimligt pris. Jagtycker alltså att det är allvarligt att på så här lösa boliner urholka fondensmedel. 122 (): Bara en kort replik till. Jag tog i mina fidigare inlägg inte uppfrågan om aitt ändra försäljningsförordningen, för jag tyckte att jag skullevara snäll. IngerLindquist säger i sin reservation att man skulle kunna tänka sig en ändring av:försäljningsförordningen så att institutionerna skulle få betala "ettrimligt pris" för byggnader och annat som tillförs dem. Då uppkommerfrågan: Vad är i detta sammanhang "rimligt pris"? Jaghävdar att detta vore att införa ett mycket byråkrafiskt system, vilket IngerLindquist ville varna för att vi skulle införa. Jag är övertygad om att mångainstitutioner inte heller kunde vara med och konkurrera om att förvärvabyggnaderna, utan de skulle gå förlorade. Anf.123 (): Jag tror inte att det skulle bli så stora svårigheter om man införde enbestämmelse som talade om rimligt pris eller skähgt pris. Det är ju enbestämmelse som vi är vana att återfinna i de flesta lagar och andrasammanhang, så det tror jag inte skulle vara särskilt farligt. Hadevi bara haft tid att diskutera detta, skulle vi kanske ha kunnat komma framtill mycket klarare bestämmelser. Genom att tillstyrka motionen utan att detskett en ordentlig utredning har ni gjort det omöjligt att mera klart ange hurdet skall vara.. Jaganser alltså att ni har haft alldeles för bråttom. Vi borde ha haft mera tidför att överväga den här ytterst viktiga frågan. Utskottetshemställan, som ställdes mot reservationen av , bifölls medacklamation. Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande1980/81:20 om föräldraförsäkringen (prop. 1980/81:100). Anf.124 (): Det är främst av två skäl det kändes angeläget att medverka till motion1222, som gäller den s. k. pappaledigheten. Förstoch främst är det naturligtvis något som är fel, när det är så fåpappor som utnyttjar den här möjligheten, liksom det över huvud taget ärotillfredsställande att vi är så dåliga på att dela ansvaret för hem och barn. Dethar utan tvivel hänt väldigt mycket positivt när det gällerjämställdheten mellan kvinnor och män, t. ex. på arbetsmarknaden. Men just pådet här området, mannens ansvar för att allt skall fungera också hemma, verkardet tyvärr gå trögt. flesta unga familjer med små barn arbetar både mamma och pappa utanförhemmet. Ändå är det fortfarande'alldeles för vanligt att kvinnan i stort settensam får sköta städning, matlagning och inköp, köra barnen till och från dagisoch klara andra s. k. vardagssysslor. Vissthar det också här blivit bättre, men det är tydligen påfallande svårt, ocksåför dem som är , att bryta det traditionella mönstret. Detbetyder att det är alldeles för många småbamsmammor som tvingas tapå sig en nästan orimlig arbetsbörda med dubbelarbete. Om inte pappan, också ipraktiken, får möjlighet och skyldighet att dela den bördan, kan jämställdheteni arbetslivet komma att gå ut över barnen. Inte minst av det skälet tycker viatt det finns anledning att överväga en mer individualiseradföräldraförsäkring. Mångasom är kritiska mot en sådan här förändring försöker påskina att det här skullebli ett tvång. Man glömmer lägligt bort att föräldraförsäkringen är enrättighet, inte en skyldighet. Däremot borde det för oss pappor självaegentligen vara en skyldighet både mot barnen och mot mamman att ställa uppmera hemma. Dessutomvågar jag påstå att om jag som pappa får vara mera tillsammans med mina barn,är det så personlighetsutvecklande och nyttigt också för mig själv att jag harstörre chans att klara mitt jobb på ett tillfredsställande saft. Denandra orsaken till att den motionen kändes angelägen är att justpappaledigheten kommit att bli ett slagträ i debatten om den höga frånvaron påvåra arbetsplatser. Många, som nog egentligen av helt andra anledningar varitkritiska mot pappaledigheten, har ensidigt pekat på just den förmånen somorsaken till hög frånvaro. Jagär mycket väl medveten om de problem som de många olika ledighetslagarnasammantagna innebär på våra arbetsplatser och förstår att det är nödvändigt attgöra en översyn av de möjligheterna. Men i förhållande till t. ex. ledighet förstudier och för fackligt arbete eller jämförd med sjukfrånvaron utgörpappaledigheten i regel ett litet bekymmer. Dessutom får papporna bara haledigt när mammorna är på sitt jobb. Det blir alltså inget bortfall avarbetskraft totalt. Enligtmin uppfattning är pappornas möjlighet att vara mera tillsammans med sina barnoch ta sin del av ansvaret ett betydligt bättre skäl för ledighet än de flestaandra. påpekar ett enigt utskott att det i direktiven till utredningen somskall se över föräldraförsäkringen särskilt framhålls att reglerna bör studerasäven från jämställdhetssynpunkt och att effekterna av en längre gåendeindividualisering kommer att bli föremål för överväganden. Jaghar därför inget annat yrkande än utskottets, utan avvaktar den pågåendeöversynen. 125 MARIE-ANNJOHANSSON (vpk): Frågan om en rättvisare fördelning av föräldraledigheten mellan kvinnoroch män har varit aktuell i debatten alltsedan föräldraledigheten förlängdesoch den särskilda föräldrapenningen infördes. Denna förlängda föräldraledighetgör det möjligt för männen att ta en längre tids föräldraledighet, även omkvinnan vill amma barnet. Det finns också enförsiktig styrning av denna ledighet. Avsikten är att föräldrarna skall dela påden, men som'alla vet kan man med ett enkelt anmälningsförfarande upphävadetta. Statistikenvisar att männen fortfarande i alltför liten utsträckning tar sitt ansvar föromvårdnaden av barnet under dess första levnadsår. Visserligen ökarprocentandelen föräldralediga män, men det är oftast fråga om mycket kortaperioder, ända ned till en enda dag. Också dessa endagsfäder kommer med istatistiken. Enrättvisare fördelning av föräldraledigheten skulle ha mycket stor betydelse förjämställdheten mellan kvinnor och män. Barnen är i alltför storutsträckning enbart kvinnans angelägenhet. Just kontakten med barnet under dessförsta levnadsår har stor betydelse också för den fortsatta kontakten. I defall där kvinnan tar ut hela föräldraledigheten blir det alltför ofta så atthon även i fortsättningen blir den förälder som har den största kontakten medbarnet, som följer barnet till och från dagis och som står förföräldrakontakterna där. Jag säger inte att det alltid måste bH så, menoundgängligen underlättar en längre tids föräldraledighet fortsatta kontaktermed barnen och ett, i verklig mening, delat föräldraskap. Men alltför få mänunnar sig denna djupare kontakt med barnen. Denhär s. k. pappaledigheten har, som också föregående talare nämnde, vidupprepade tillfällen ifrågasatts i debatten . Den hör tillde ledigheter som allt flera - men vad jag kunnat se enbart män -villifrågasätta och inskränka. Vad man skyller på är förstås statsfinanserna. Dettaär, herr talman, en exempellös förolämpning mot alla de kvinnor som ärute i förvärvslivet. Vår arbetsinsats är med dessa herrars resonemang mindrevärd och mera umbärlig än vad männens är. För det är ju pappaledighetenman ifrågasätter, inte föräldraledigheten. Men vi sparar inga pengar på attavskaffa pappaledigheten; det blir kvinnorna som i så fall får ta ut helaföräldraledigheten. Närjag nu i mofionen föreslår en obligatoriskt delad föräldraledighet de sistamånaderna, vill jag vända på detta resonemang. Jag anser att vi alla är lika oumbärligaeller umbärliga i arbetslivet, oavsett om vi är kvinnor eller män. Jag anservidare att arbetslivet och dess företrädare i debatten måste lära sig att detfaktiskt föds barn i det här samhället - f. ö. alldeles för få, enligt vadmånga anser - och att dessa barn kräver en viss omvårdnad av sina föräldrar.Det är ett faktum som arbetslivet nu måste inrätta sig efter. Kanske skulledenna anpassning gå snabbare om männens del av föräldraledigheten ; gjordesobligatorisk. Det skulle dessutom vara ett stöd för alla de män som intetar ut sin föräldraledighet beroende på det tryck som fortfarande finns frånomgivningen om det olämpliga i att göra det - ett tryck som sannerligen intehar minskat efter den senaste tidens debatt. Utskottethänvisar i betänkandet fill den utredning som pågår och som syftar till attgöra en översyn av föräldraförsäkringen. Enligt utskottet skall reglernas ochinformationens effekter studeras även från jämställdhetssynpunkt, varvidsamråd bör ske med jämställdhetskommittén. Någotsamråd med jämställdhetskommittén har emellertid ännu inte skett, varför jagutgår ifrån att man inte hunnit speciellt långt med detta arbete. Ett bifalltill vår motion skulle säkerligen påskynda arbetet, och det skulle ocksåvara en klar markering från att denna lag behöver förändras samt attmännens rätt till föräldraledighet ytterligare behöver stärkas. Jag yrkar bifall tillvpk-motionen 1225. Ytterhgare en vpk-motion behandlas i detta betänkande om föräldraförsäkringen.Det gäller vem som skall ha rätt till ledighet för tillfällig vård av barn. gäller att denna ledighet kan tas ut av barnets föräldrar och den somsammanbor med en av barnets föräldrar och är eller har varit gift med dennaförälder eller har eller har haft barn med denne/denna. Om däremot en kvinnaoch en man bor tillsammans och i familjen också finns barn som båda inte ärföräldrar till, så kan enbart föräldern utnyttja möjligheten att stannahemma för att vårda ett sjukt barn. Detta gäller trots att de deklarerar sininkomst som sammanboende och får eventuella bostadsbidrag som sammanboende. Omde däremot gifter sig, har båda makarna rätt till ledighet för att vårdabarnet. Det här är enligt vår mening inte tillfredsställande - speciellt inteom man vill uppmuntra männen att i högre grad ta sitt ansvar för barnomsorgen.De här familjebildningarna blir ju allt vanligare, och än så länge är det ocksåvanligast att det är kvinnan som är förälder i en sådan här konstellation. Ochjag skulle tro att dessa familjer blir mycket förvånade när de stöter på dessabyråkratiska hinder när det gäller att fördela ledigheten för vård av sjuktbarn på ett för familjen mest praktiskt sätt, speciellt som de i mångasammanhang får höra poHfiker tala sig varma för att mannen skall ta på sig ettstörre ansvar för barnomsorgen. Jag har själv mött flera par som har varitmycket förvånade över att det fakfiskt inte går att fördela ledigheten. 10Riksdagens protokoll 1980/81:108-109 Detta kan inte vara en fråga som äromöjlig att lösa. Utskottet håller dock envist fast vid sin uppfattning fråntidigare behandling i . Vi var naturligtvis medvetna om denna tidigarebehandling när vi skrev motionen, men utvecklingen står ju inte stilla, och vårförhoppning var att den riksdag som sitter skulle vara något mer progressivoch mera benägen att lösa denna fråga. Jag beklagar att så inte är fallet,åtminstone inte när det gäller det utskott som har behandlat denna motion.Utskottet vill alltså inte medverka till att dessa familjer får möjlighet attordna omsorgen om sjuka barn på bästa möjliga sätt. Utskottet vill heller intemedverka till att anpassa reglerna så att de blir neutrala till valet avsamlevnadsform. Det finns förstås fortfarande möjlighet för att lösafrågan - genom att rösta på motionen. Den möjligheten skall jag inte ta ifrånriksdagen, och med det, herr talman, ber jag att få yrka bifall också tillmotion 301. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 126NILS CARLSHAMRE (m): har rätt i att frågan omen individualisering av föräldraförsäkringen har diskuterats länge, i självaverket längre än tror. Diskussionen började inte alls närvi införde den särskilda föräldrapenningen och den utbyggda föräldraförsäkringen.Individualiseringen var ett huvudtema i debatten redan när föräldraförsäkringenallra först sattes i sjön. Så frågan har verkligen både utretts ochdiskuterats. har fel, om hon tror att det är avstatsfinansiella skäl som utskottet även avstyrker motionerna. Detanges inte något sådant motiv. Vi gör det av helt andra skäl, och jag skallnämna ett par av dem. Det ena är att föräldraförsäkringen, som , i princip redan är individualiserad. Hälften av förmånen tillkommervardera maken. Från denna regel har vi en generell dispensrätt. Varför har vidå en sådan? Det finns flera skäl till detta. Jag skall nämna två. För det första innebär det ett djupt ingrepp i familjernasintegritet att i detalj föreskriva hur de skall ordna sin barntillsyn. Därförhar man på många håll varit tveksam fill en sådan föreskrift. För det andra -och det är kanske mer tvingande - vet vi att en obligatorisk delning med 50 %till vardera föräldern skulle föranleda ett mycket stort antal dispenser. Dettaär, , ganska grundligt utrett. Det finns fler familjer änman någonsin skulle kunna tro för vilka det faktiskt är omöjligt - jag menar dåverkligen omöjligt - att under sådana omständigheter utnyttja försäkringen. Vivet att det skulle röra sig om tusentals dispensfall . Vi vet också attriksförsäkringsverket och försäkringskassorna bestämt har motsatt sig enobUgatorisk delning och sagt: Vi klarar inte en individuell dispensprövning.Antingen måste vi ha en generell, obligatorisk delning från vilken ingadispenser medges, eller också måste vi nöja oss med ett enkelt anmälnings- Det var den senare vägen man valde. Det är ihuvudsak av dessa två skäl som vi ännu har kvar möjligheten för föräldrarna attsjälva sinsemellan överlåta försäkringsförmåner. Men har vi alltså satt i gång en utvärdering, och detär meningen att även den här delen av reglerna för föräldraförsäkringen skallutvärderas och utredas. Och som sade står tiden ickestilla, ej heller utvecklingen. Det är möjligt att det kommer att visa sig attdessa skäl eller en del av dem är mindre bärkraftiga än de var för några årsedan, men det får vi i så fall se då. Den andra delen av yrkande gälldeproblemet med de s. k. sammanbragta barnen, dvs. familjer som består av tvåvuxna människor med var sin barnkull som de inte har ihop. Det är ett ganskabesvärligt problem tekniskt sett. Vi har kommit fram till ett enhetligtfamilje- och föräldrabegrepp som gäller i skattelagstiftningen och i huvuddelenav sociallagstiftningen, och det har varit viktigt. Det är väl helt enkelt så,att innan vi börjar utbetala ekonomiskt familjestöd till familjer måste detvara en viss stadga i familjeförhållandena, så att de är möjliga att definierapå något sätt. Jag skulle kunna räkna upp väsentligt fler varianter avfamiljeförhållanden som skulle kunna komma under prövning om vi släpper den härtrots allt ganska enkla, i varje fall lättillämpade, regeln som vi har lånatfrån skattelagsfiftningen, där den fanns först. Det är helt enkelt väldigtsvårt att laborera med olika regelsystem i de här fallen. Därför har utskottet funnit att det inte är möjligt attden person som flyttar samman med en förälder skall kunna jämställas med denandra föräldern i ett tvåföräldraförhållande. Detta är väldigt krångligt, ochdet får mycket besvärliga konsekvenser och leder helt säkert fill något somkanske är värre -besvär får vi ibland ta - nämligen orättvisor, om vi inte harregler som kan fillämpas någorlunda rakt och enkelt. Med detta,herr talman, yrkar jag bifall till utskottets hemställan. 127MARIE-ANN (vpk) replik: Att frågan har utretts längre än jag sadetyder bara på att det verkligen behöver komma en lösning . Jag påstod väl inte i mitt anförande att utskottet anförstatsfinansiella skäl för att avstyrka motionerna. Däremot anförs detta av demsom vill ifrågasätta pappaledigheten över huvud taget i samband meddiskussioner om det statsfinansiella läget. talar sedan om att det skulle varaomöjligt för många att utnyttja försäkringen om det blev en obligatoriskdelning av föräldraledigheten. Det är väl tur då att det inte är så omöjligtför kvinnorna att ta ut sin föräldraledighet - annars skulle det ju inte födasnågra barn alls. När det gäller den andra delen av frågan är jag medvetenom att det kan vara tekniskt besvärligt och att det behövs stadga iförhållandena med tanke på reglerna. Men det är orimligt att ha regler sominnebär att man t. ex. skulle kunna gifta sig, skilja sig och sedan bo ihop ochfaktiskt kunna utnyttja rätten att vara hemma ochpassa den andra partens barn. Det kan man däremot inte göra när man enbartsammanbor. Jagtror att det finns lösningar på detta problem. Vad jag är besviken över är attutskottet över huvud taget inte anstränger sig för att försöka hitta lösningareller ens hänföra frågan till en utredning utan bara står fast vid sitttidigare ställningstagande. Jag tror alltså att det säkert går att lösa den härfrågan. Sådana här förhållanden blir mer och mer utbredda, och fler och flerdrabbas av dessa regler. Jag vill än en gång yrkabifall fill de två vpk-mofionerna. 128 () replik: Det här är faktiskt svårt. Jag sade att det behövs en viss stadga i ettförhållande innan man kan börja fillämpa våra regler för familjestöd. Om manskulle följa det förslag som pläderar för när det gällertillfällig vård av barn och samboendeförhållan-dena, är det faktiskt intemöjligt att skilja mellan ett enkelt inneboendeförhållande och det som viåtminstone förr kallade för samboende eller samlevnad under äktenskapsliknandeförhållanden. Därför har vi dragit gränsen just vid det förhållandet att desamboende har barn tillsammans. Det är ju ändå så, , även omvi kanske inte ens vågar räkna med så förfärligt mycket stadga i ettförhållande därför att det finns barn, att det finns en viss intimitet i detförhållandet som gör det litet lättare att bedöma det. Anf.129 (vpk) replik: Men, , det är faktiskt så att när man deklarerar, närman ansöker om bostadsbidrag osv. får man ange om man sammanbor under ungefärsamma former som om man vore gift. Jag tycker därför att det borde gå att pånågot vis lösa problemet också i det här fallet. Vi har i mofionen också angettnågot förslag fill lösning. Man skulle exempelvis kunna ha ettanmälningsförfarande fill . Det är inte säkert att det sättetskulle vara det bästa, men jag tycker nog att problemet inte kan vara olösligt. Vifår väl återkomma motionsvägen och hoppas på att utskottet behandlar det härärendet bättre , om inte mofionen nu skulle bifallas. Anf.130 () replik: Att man kan få bostadstillägg under motsvarande förhållanden som dem Marie-AnnJohansson talade om är inte så märkligt. Det finns nämligen .ett bostadsstödtill barnlösa låginkomsttagare, och då behöver man över huvud taget inte ta uppden här frågan. Men annars försöker vi att över hela fältet tillämpa sammafamiljebegrepp i skattelagstiftningen och i den sociala lagsfiftningen. Anf.131 (): I motion 1221 har jag hemställt om att föräldrar med diabetessjuka barnskall erhålla föräldrapenning när de får undervisning om barnets sjukdom och omhur sjukdomen skall behandlas. Alltfler sjukhus i vårt land har börjat lämna informafion fill dem som drabbas avolika sjukdomar. Det tycker jag är bra. Därigenom får de sjuka en bättreinformation om sin sjukdoms förlopp, och de har då större möjligheter att skötasig på ett lämpligt sätt. Desom erhåller s. k. gruppvis information om en sjukdom får frånförsäkringskassan ersättning för förlorad arbetsförtjänst samt reseersättningför att kunna delta i utbildningen. Föräldrarfill barn som har fått diabetes behöver i högsta grad undervisning om hursjukdomen skall skötas. De skall kontrollera att barnet får rätt sorts mat pårätta tider, hjälpa barnet med insulininjekfioner, som ofta skall ges tvågånger , medverka i och kontrollera den dagliga urinsockerbestämningensamt bokföra resultatet av denna. Vidare skall föräldrar hjälpa barnen medbehandling och förebyggande av s. k. insulinkänningar. Det ankommer också påföräldrarna att fillse att barnen får riktig och väl anpassad daglig motion. Imotsats till de vuxna som får diabetes kan de föräldrar vilkas barn får sammasjukdom icke erhålla ersättning från för att lära sig hurbarnets sjukdom skall behandlas. Det tycker jag är felaktigt. Utskottetutgår från att denna fråga kommer att bli föremål för behandling vid denpågående översynen av föräldraförsäkringen.