prot · G40942 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:42 1§ Justerades protokollet för . 2§ Svar på fråga 1980/81:140 om vissa ombyggnadsarbeten vidkriminalvårdsanstalten i - med hänvisning till ett åläggande för kriminalvårdsverket frånyrkesinspekfionen i distrikt att vidta vissaombyggnadsarbeten vid kriminalvårdsanstalten i - frågat mig om jag avseratt vidta åtgärder, så att ålagda ombyggnadsarbeten kan utföras vid anstalten. Ystadsanstaltenäri ett dåligt skick. Anstalten, som är ett cellfängelse, fogs i bruk 1878. Denomfattas av den av vid behandlingen av budgetpropositiongodkända principplanen för förändringar i lokalanstalts-organisationen. Enligtplanen skall anstalten ersättas med en ny anstalt. har överklagatyrkesinspektionens beslut hos arbetarskyddsstyrelsen. Arbetarskyddsstyrelsenhar i ett beslut gjort endast den ändringen iyrkesinspektionens beslut att den tidpunkt då ombyggnadsarbetena senast skallha vidtagits bestämts till . Arbetarskyddsstyrelsens beslut harav överklagats hos regeringen. Ärendet bereds f. n.inom . Det handläggs i och kommeratt avgöras . 2 MARGITSANDÉHN (s); Herr talman.' Jag skall be att få tacka för svaret på min fråga. Yrkesinspektionensanvisningar beträffande inspektionsmeddelande från avseråtgärder som bör vidtas vid kriminalvårdsanstalten i angåendepersonalutrymmen, ventilationssystemet samt köksförråd - inalles femåtgärdspunkter. Jag skall bara nämna ett förhållande som jag anser vara sanitär olägenhet: till 30 anställda finns det endast en toalett i närheten av omklädningsrummet. Omvissa ombyggnadsarbeten vid kriminalvårdsanstalten i a. att styrelsen är medveten om föreliggande behov av förbättringoch utökning av ifrågavarande utrymmen och delar Statsanställdas förbundslokalavdelnings bedömning att det krävs en tillbyggnad av befinfliga lokalerför att fillgodose behovet. Med den inställning som harär det förvånansvärt att ombyggnadsarbeten ännu inte är påbörjade. Deanställda inom våra fångvårdsanstalter har en mycket krävande och svårarbetsuppgift. Skall de dessutom ha en så dålig arbetsmiljö som påkriminalvårdsanstalten i , så bhr arbetsförhållandena olidliga. Därför ärdet nödvändigt att särskilda åtgärder vidtas . Dåjag inte är helt nöjd med svaret, ber jag att få ställa en följdfråga: Kommerjustitieministern att se till att erforderliga medel ställs tillkriminalvårdsstyrelsens förfogande, så att ombyggnadsarbeten kan komma tihstånd med det snaraste och vara vidtagna till ? jag är överens om att anstalten i är i ett dåligt skick. Det gällertyvärr inte bara Ystadsanstalten. Vi har nämligen en mängdkriminalvårdsanstalter som är ganska gamla - de togs i bruk under 1800-talet-och behöver en omfattande upprustning. Vi är också i det läget att riksdagenvid behandlingen av budgetproposition godkände en principplan förförändringar i kriminalvårdens lokalanstaltsorganisation. När det gäller Ystadär meningen att det där skall byggas en ny anstalt. Inriktningen är att detskall ske 1987. Men jag vill påpeka att detta är en plan, som kan ändras.Byggandet kan - om det finns sådana möjligheter - t. ex. tidigareläggas. Närdet sedan gäller den kortsiktiga aspekten och de felaktigheter och dåligaförhållanden som råder på Ystadsanstalten, så har de frågorna ännu inteslutiigt prövats. Och innan sista instans, dvs. regeringen, har sagt sitt finnsdet inget lagakraftvunnet föreläggande. Frågan bereds, som jag sade i svaret, iarbetsmarknadsdepartementet, och regeringen prövar då alla föreliggandeförhållanden. När beslutet finns är det självklart att medel skall ställas tillförfogande så att de åtgärder som slutligen krävs kan bli vidtagna. 4 (): I svaret sägerjustitieministern att anstalten skall ersättas med en ny anstalt, och sägerhan att det skall ske . Jag förutsätter att anstalten skall ligga iYstad. Får jag tolka jusfitieministerns svar så att han kommer att följaarbetsmiljölagens 7 kap. 7 §? Lagen gälleräven statliga verk och stathga myndigheter, så det är klart att den skallföljas när ärendet har slutligt prövats. 3§ Svar på fråga1980/81:142 om kostnaderna vid en delning av harfrågat mig om kostnaderna vid en delning av fingsrätt. Bakgrunden tillfrågan är att regeringen beslöt att avslå en framställningfrån om att göra kommunen fill en egen domkrets genom endelning av fingsrätt. IvarFranzén vill veta om jag anser att det i den ekonomiska redovisning som finnsmed i beslutsunderlaget har beaktats alla tillkommande och avgående kostnaderav betydelse. Han frågar vidare om jag kan redovisa faktiska besparingar somhar gjorts vid sammanläggning av tingsrätter och på det sättet verifiera atfpåstådda kostnadsökningar vid delning är riktiga. Minskade t. ex.personalkostnaderna när fördes till ? Domkretsenför omfattar , och kommuner.Denna domkrets bildades i samband med tingsrättsreformen, dåtvå tidigare domstolar i och gick upp i Varbergstingsrätt. Ett viktigt skäl för tingsrätts-reformen var att man ville undvikade små och bl. a. från effektivitetssynpunkt sårbara enmansdomstolarna.Varbergs tingsrätt, som har fyra ordinarie domare och två tingsfiskaler,utgör enligt min mening en rationell och väl fungerande enhet. Enligten inom upprättad promemoria skulle en utbrytning av Kungsbackamedföra en årlig kostnadsökning om ca . Till detta kommerengångskostnader som skulle uppstå för flyttning tih och utrustning av nyalokaler i på . Regeringensbeslut har naturiigtvis inte bara grundats på kostnadsaspekter. Beslutetinnehåller sålunda en relativt utförlig motivering som jag gärna vill redovisa; "Entingsrätt med området för som domkrets skulle inte gesysselsättning för mer än en ordinarie domare. Avståndet mellan ochKungsbacka är endast omkring . Kommunikationerna är goda. En uppdelningav skulle leda till inte obetydliga merkostnader förstatsverket och till nackdelar för frånsysselsättningspolitiska och regionalpohtiska synpunkter. Varbergstingsrätt har tingsställe i . Genom att lokalisera en tingsrätt tillKungsbacka uppnår man därför endast begränsade fördelar från servicesynpunktför invånarna i denna kommun. Motbakgrund främst av vad som har angetts nu finner regeringen att tillräckligaskäl för en ändrad domkretsindelning i norra delen av inte kananses föreligga." Omkostnaderna vid en delning av Omkostnaderna vid en delning av 7 (): Jag tackar statsrådet för svaret, även om det inte är ettdirekt svar på min fråga. Dettager mig anledning att något kommentera beslutsmotiven och ytterligare preciseramina frågor. Statsrådethävdar att som domkrets endast skulle ge sysselsättning fören ordinarie domare. Detta är ett formellt riktigt konstaterande, men det geren skev och ofullständig bild av verkligheten. Det finns i fyraordinarie domare och två tingsfiskaler. har under åren 1977-1979haft av brottmålen, och fördelningen är sannolikt likartad vad gällertvistemål. När det gäller inskrivningsärenden har intemindre än varit ärenden i . Det är alltså betydligt merän en tredjedel av arbetsbelastningen vid nuvarande fingsrätt somfaller på , och det är helt uppenbart att minst två avVarbergs sex domartjänster behövs för att klara den arbetsbelastningen.Statsrådet kan väl inte mena att en domare skall klara av avarbetsbelastningen, medan återstående fem domare delar pkbOcl Statsrådetpoängterar att avståndet mellan och bara är 5 mil och attkommunikationerna är goda. I en PM som ingår i beslutsunderlaget går man änlängre och påstår att är beläget i kommunens norra del och attavståndet fill från de södra delarna inte är längre än det är tillKungsbacka. Men centralorten ligger inte i kommunens norra del. Merän hälften av kommunens befolkning har längre till än de som bor icentralorten. För dem som bor i , och är avståndet ,och de är ca 20 000 personer. av kommunens befolkning har nämnvärtkortare resväg till än 5 mil. Man kan därför knappast påstå attbeslutsmotiveringen särskilt väl beskriver verkhgheten. Statsrådethävdar att en återflyttning av tingsrätten till skulle innebärabetydande merkostnader för statsverket. I utredning redovisasbl. a. följande: Enförändring av rådmanstjänst till lagmanstjänst beräknas kosta . Manhävdar att det behövs två extra tjänster, nämhgen en biträdestjänst och enexpeditionsvaktstjänst, trots att de lägre talen för normal bemanning av enfyradomarstingsrätt och en tvådomarstingsrätt överensstämmer med det nuvarandeantalet tjänster, som är 15. Det är alltså ytterst tveksamt om dessa två extratjänster är motiverade, men i utredningen tas de upp till en kostnad av 170 000kr. Förändringari tjänstestrukturen beräknas kosta . och traktamenten och resor 5 000kr. Man uppskattar att det skulle bli merkostnader för kopiering med . Ickeen enda avgående kostnad har redovisats. Ändå finns det en rad självklarasådana. Som exempel kan nämnas advokatkostnader som belastar allmännarättshjälpen. Man får räkna med 30-40 resor och en Vi måste vidare räkna med domstolspersonalens resor två fregånger . Det rör sig om två tre personer och en kostnad på ca 20 000kr. Vidare måste lönekostnaderna för restider uppskattas till bortåt 100 000kr. Om tingsrätten återflyttas till bör också åklagarmyndighetenflyttas dit, och man kan för detta räkna med en summarisk besparing med bortåt60 . Om man försöker att opartiskt bedöma tillkommande ochavgående kostnader, så tror jag atf man skall finna att de avgående kostnadernaväger tyngst. Det är anmärkningsvärt att inte alls har beaktatde avgående kostnaderna. Om man foge hänsyn till att mycket välkunde vara kvar i sina nuvarande lokaler, skulle man även där få en positivbalanspost på ca . Om kostnaderna vid en delning av Man måste här följa vissa allmänna principer, och vi harfastställda principer för domstolarnas organisation som har antagit.En av dem är att man skall ha domstolar av sådan storleksordning att de så attsäga kan försörja sig själva. Att ha mycket små domstolar anses från flerasynpunkter ha avsevärda nackdelar. De är sårbara när personalen blir sjuk, isemestertider och i andra sammanhang. Sedan har vi också den bestämmelsen i atttvistemål i huvudsak skall avgöras av tre domare. Det är också ett skäl att hadomstolar av ungefär en sådan storlek att de kan klara sig själva. En annanprincip är att tyngden i dömandet skall så mycket som möjligt ligga i förstainstans. Det gör att vi vill ha ordinarie domare i så stor utsträckning atträtten blir domför. Allt detta är skäl som man beaktar i diskussionen omstorleken av en domstol. Jag hävdar , bortsett från denkostnadsaspekt som finns, att är en rationell enhet just medfyra ordinarie domare. Skulle man ha gjort en uppdelning här, så finns detunderlag för en ordinarie domare och möjligen också en tingsfiskal iKungsbackadelen. En sådan domstol skulle inte klara sig själv utan måste helatiden lita till hjälp ufifrån. Det är den bedömningen regeringen har gjort närvi har vägt samman de olika intressena, och jag menar att det talar klart föratt man behåller den organisation som vi har i . 9IVAR (): T. o. m. har ju sagt att detutöver den ordinarie domartjänsten behövs en fast tingsfiskalstjänst iKungsbacka. Min fråga gällde om man kunde påvisa någrakostnadsminskningar som gjorts vid sammanslagningen. Jag har själv forskatlitet i detta. hävdar att det inte går att över huvud tagetdela upp kostnaderna på mindre enheter än hovrättsområde. Men ser man på dentjänsteförteckning som finns för tiden före resp. efter sammanläggningen, såkan man Omkostnaderna vid en delning av konstatera att det ickehar skett någon förändring. Därför är argumentet att man skulle görapersonalkostnadsbesparingar vid en sammanslagning motsvarande kostnaderna förpersonalökning vid en delning mycket tveksamt. Jagvill också peka på det regionalpolitiska motivet. har väsentligtfärre statligt och landsfingskommunalt anställda än kommun räknat per 1000 invånare. Menlåt mig upprepa mina frågor; Anser statsrådet att alla avgående kostnader ärbeaktade? Anser statsrådet att det fakfiskt gjordes personalbesparingar vidsammanläggningen av de tre tingsrätterna i ? Enligt deuppgifter som jag har fått fanns det när den härsammanläggningen gjordes 41 anställda i de tre domstolarna. är det totalt43 anställda i fingsrätt. Då skall vi ha klart för oss att det harblivit en väsentlig ökning av antalet ärenden . Jag ärganska övertygad om att det hade fordrats fler anställda, om man hade behållitden här uppdelningen. Mendiskussionen skall ju inte gälla vad som hände , utan omdet är rationellt att med hänsyn till dagens läge ändra organisationen. Det ärden bedömningen som regeringen har gjort och då kommit fram till att det motbakgrund av de allmänna riktlinjer som gäller icke finns fillräckliga skäl fören delning. Jag kan fillägga att både hovrätten för ochfingsrätten själv i anser att domstolen bör behålla den organisationsom den har . Anf.11 (): Jag har precis samma uppfattning, nämligen att det är dagsläget som ärdet viktiga. Låt mig påpeka att fingsrätten i talar med kliiven tunga,eftersom den fill upprepade gånger har sagt att en uppdelningär mycket ändamålsenlig. Detta är en av orsakerna till att kommundrev den här saken. Det finns också i domarkretsar många andra som har sammauppfattning. Här är det i praktiken fråga om en tvådomartingsrätt. Detta borderimligtvis kunna fungera fullt tillfredsställande. Det är alltså med tanke pådagsläget som jag hävdar att de framlagda beslutsmotiveringarna för ett avslagär mycket svaga. Bara en repliktill. För att det inte skall råda något tvivel om vad vi talar om vill jag sägaatt med begreppet endomare avses ordinarie domare. Det finns inte underlag förmer än en ordinarie domare med förstärkning av en icke ordinarie domare. 4 § Meddelande om svarpå interpellation 1980/81:41 Med hänvisning till riksdagsordningens 6 kap. 1 § får jag meddelandeföljande. Minavsikt har varit att besvara en interpellation av BonnieBernström om abortrådgivningen. Jag har emellerfid på grund av officiellt besökinte möjhghet att lämna svaret . Jag har därför med att besvara interpellationen . 5§ Svar på fråga 1980/81:114 om standarden inom omsorgsverksamheten förutvecklingsstörda, m. m. Fredagen den 5 december1980 Omstandarden inom omsorgsverksamheten för utvecklingsstörda, m. m. har frågat mig om det är min uppfattning att pengaravsatta för omsorgsverksamhef för utvecklingsstörda bör överföras till annanverksamhet och om det är min uppfattning att standarden inomomsorgsverksamheten för psykiskt utvecklingsstörda är för hög. På båda frågorna är svaretnej. Iförsta hand ankommer det på landsfingen och berörda kommuner att besluta ifrågor som rör standarden inom omsorgerna om psykiskt utvecklingsstörda.Omsorgerna har byggts ut på ett glädjande sätt . Jag kan intetänka mig att någon huvudman har den uppfattningen att standarden inomomsorgerna bör rustas ner. Handikappade upplever svårigheter, många gångerhinder, att delta i ohka slags verksamhet som för andra är naturliga delar avvardagslivet. Detta kännetecknar på ett påfallande sätt gruppen psykisktutvecklingsstörda, i synnerhet som så många i den gruppen är flerhandikappade. 15 (): Först villjag tacka statsrådet för svaret på min fråga. Orsakenfill att jag ställt den här frågan fill statsrådet är, som jag också harmotiverat i min frågeframställning, tidningsuppgifter om att statsrådet gjortvad jag och många med mig uppfattar som något märkliga uttalanden omomsorgsverksamheten, för psykiskt utvecklingsstörda. Det är mycketanmärkningsvärt att det statsråd som ansvarar för omsorgsfrågorna inomregeringen gör sådana här uttalanden. Tidningsuppgifter som jag hänvisar fillär från moderata . Jag har svårt att tänka mig att man därskulle medvetet gå ut och felcitera sitt eget moderata statsråd. Jag har ocksåtagit del av pressmeddelande från , , som protesterar mot statsrådets uttalande i . FUBpåstår även att ni haft samma uppfattning vid en konferens iNorrköping, då ni också framhålht att det skulle kunna gå att ta pengar frånomsorgsverksamheten. Jag har vidare varit i 8Riksdagens protokoll 1980/81:41-42 Omstandarden inom omsorgsverksamheten för utvecklingsstörda, m. m. kontakt med personer somvarit närvarande i , och de har uppfattat statsrådets inlägg på sammasätt. Mendet svar som statsrådet gett mig här är ett entydigt nej på mina frågor. Eruppfattning är att pengar som är avsatta för omsorgsverksamhet förutvecklingsstörda inte skall överföras till annan verksamhet. Ni anser inte attstandarden är för hög. Meddessa klara besked borde jag vara nöjd som jag borde beklaga att denmoderata tidningen felciterat er, att är felaktigt, attpersoner som varit närvarande har lämnat felaktiga uppgifter från ertframträdande. Men,statsrådet , jag är tyvärr ändå inte nöjd med ert svar. När jag läserAftonbladet av ser jag nämligen att där skriver statsrådet framför samma reaktionära åsikter om de utveckhngs-stördas situation somhar refererats att ni framförde i och . Vad är detta ominfe ett inlägg som klart säger att ni vill medverka till nedrustning avomsorgsverksamheten? Ni säger i svaret att ni inte tror att någon avhuvudmännen vill medverka till nedrustning. Nej, jag tror heller inte att någraav landstingshuvudmännen vill medverka till det, och det är inte det som görmig orolig. Det som oroar mig är att det statsråd som inom regeringenhandlägger handikappfrågorna har den här uppfattningen. Jagvill ha ett svar på era påståenden om den höga standarden. Var finns den? Ärdet också er uppfattning att vi nu bör vara nöjda med de mål vi har uppnåttinom omsoTgsverksamheten? Jaganser att ert inlägg i är ett hårt slag mot landetsutvecklingsstörda, deras anhöriga och den personal som arbetar med denna gruppmänniskor. Jag har alldeles klart för mig att det var de här uttalandena iLinköping och som var anledningen till fråga.Det här citatet har väckt en hel del uppståndelse i pressen, och det är sådantsom händer när en mening rycks ur sitt sammanhang. Såhär var det. Jag medverkade vid en konferens i förögonläkare om syncentraler och i på enhandikappkonferens. I tillfrågades jag om hur landstingen i ett kärvtekonomiskt läge skall kunna få pengar fill syncentraler. Jag svarade då, nu bl. a. har hunnit ganska långt i upprustningen av omsorgerna om deutveckhngsstörda och att det då kanske kan bli utrymme för syncentraler när maninte längre behöver lägga ned så mycket pengar på omsorgerna. I tvådagar senare höll jag ett långt anförande med utgångspunkt i mottotför handikappår; Full delaktighet och jämlikhet. Jagtalade mycket om normalisering och integrering, och efter anförandet fick jagfrågan om vad jag avsett i . Mot bakgrund av det mycket långaanförande jag tidigare hade hållit svarade jag förmodligen litet för Jaganser alltså att om man menar allvar med honnörsorden gäller dessa även deutvecklingsstörda. Då skall utvecklingsstörda kunna deha i det allmänna samhällslivet,de skall kunna bada i allmänna simhahar, de skah roa sig tillsammans med andra.Genom att bygga egna simhallar och swimmingpools och egna samlingssalar förutvecklingsstörda isolerar man dem i stället för att öka normaliseringen. Jag skah be att fååterkomma i nästa replik. Anf.17 (); Jag vidhåller ändå min begäran om ett besked i fråga om artikeln iAftonbladet. Jag har ju fått förklaring i fråga om statsrådets uttalanden iLinköping och . Men jag kan ändå inte undgå att notera att ElisabetHolm kom in på att det är fråga om något av standard. Man skall normalisera. Deutvecklingsstörda skah ut och bada. pratar man om swimmingpooler och andrabadanläggningar som finns på institutioner för utvecklingsstörda. Detta är juett led i rehabiliteringen. Det är, statsrådet, infe så lätt för deutvecklingsstörda att komma ut till de kommunalt ägda simanläggningarna. Det ärnödvändigt att det finns tillgång tiU bad på våra institutioner. Jag vill baraunderstryka att detta är ingenting som har med lyx att göra. Påvårdhemmen bor över 10 000 utvecklingsstörda. Det är lika många som detvar när omsorgslagen antogs. I inackorderingshem bor ungefär 2 800. Av dessakommer 1 400 från vårdhem. Detta är vad som har skettpå bostadssidan. Är det en snabb utveckling? Av dem som bor på vårdhem är detendast som bor på enskilda rum. Övriga bor två och två. Det finns ävenstora grupper som bor fyra och fem på rummen. Är det det som statsrådet kallarhög standard? Av dem som bor på vårdhem är det ända upp till 1 200 som saknardagvårdsverksamhet. Är det hög standard? Av de 6 600 som bor i egen bostadeller i föräldrahem är det 1 700 som saknar dagvårdsverksamhet. Är dettanågon måttstock på hög standard? Omman kommer in på utvecklingsstördas rum på institufionerna kanske man iblandtycker att det verkar att vara hög standard när man ser radio- ochTV-apparater. Men jag vill bara säga er, att det är sådant som de äger själva.Det håller inte institutionerna med. Omstandarden inom omsorgsverksamheten för utvecklingsstörda, m. m. Jag vet faktiskt, , att radio- och TV-apparater ägerde utvecklingsstörda alldeles själva, och det är inte det jag syftar på med"hög standard". Det är en hel del andra ting. Ofta är det så att manprioriterar byggnadsstandard och utrustningsstandard i form av gardiner ochmöbler framför den direkta omvårdnanden av dem som bor på dessa institutioner. Jagtycker att kraven på standard för t. ex. inackorderingshemmen skall vararimliga, så att landstingen inte tvingas avstå från omläggning från Stora Omstandarden inom omsorgsverksamheten för utvecklingsstörda, m. m. institutioner till boendei små grupper därför att man ställer för stora krav på standarden. Det får intevara så att det bästa blir det godas fiende. Jag tycker också att den serviceeller omsorg eller vad man nu skall kalla det som ges på dessa institutioneroch i inackorderingshem skah vara måttlig. Det skall inte vara så att man tar ifråndem som bor där möjligheterna att delta i vanhga praktiska sysslor så att deblir fullständigt passiviserade och i stället måste sysselsättas medkonstgjorda medel. Det finns en hel del vi behöver göra. Utvecklingsstörda kan,lika bra som andra människor, hjälpa till med att dammsuga, laga mat ochhknande. Anf,19 (); Jag är mycket intresserad av att få en enda uppgift av statsrådet: de här byggnationerna som är så påkostade? Jag har ägnat av mittpolitiska liv åt att titta på utvecklingsstördas situation. Jag har inteträffat på dem. Jag vet att fill sitt förfogande i departementethar en sakkunnig som heter och som är ordförande i denomsorgsstyrelse jag tillhör. Fråga honom om han i fråga om det län som vikommer ifrån kan visa några exempel på för hög standard. Jag har aldrig settdet. Ni säger också ätt ni inte vill ta bort radio- och TV-apparater frånrummen. Det är jag tacksam för. Jag är övertygad om att skulle vi också ta bortövriga möbler som ägs av utvecklingsstörda eller anhöriga tih dem, skullerummen på våra institufioner se verkligt torftiga ut. Sedansäger ni att det gäller att få ut de här människorna i verksamhet. De flesta avdem som är på våra institutioner, , är icke i den konditionen attde kan delta i det vanliga samhällslivet. Kunde de det behövdes inte vårainstitutioner . När jag talade om passivisering menade jag - och jag tycker att jaguttryckte mig ganska klart - att man skuhe tillåta de här människorna som borpå anstalter att hjälpa till med vanhga dagliga sysslor i stället för attsysselsätta dem med konstgjorda medel. De allra flesta av dem kan sköta endammsugare, hjälpa till i köket eller göra liknande saker. Det skulle varanaturiigare och bättre än en hel mängd konstlad terapi som förekommer. Detär , tycker jag, viktigt att det mellan handikappgrupperna finns enrättvis fördelning av tillgängliga resurser. Prioriteringar måste vi alltidgöra, och det är då självklart att även en del väl motiverade krav för en tidmåste stå tillbaka vid en angelägenhetsgradering av alla ställda anspråk. Deallra flesta anser nu att flerhandikappades frågor bör få särskilt högprioritet. Detta har bl. a. HCK betonat, och jag delar den uppfattningen. Attvissa grupper genom sådana omprioriteringar måste låta andras anspråk gå föresina egna är ett uttryck för solidarisk fördelning, men det betyder inte attstandarden i alla sammanhang är för hög.