prot · G409110 · 1980-12-31 00:00:00 — Jag anser att detta är orimligt och ett ansvarslöst sätt att handskasmed statliga medel. Borde det inte finnas andra ochbättre möjligheter att använda de 30 milj. kr. som det här är fråga om? Som jag sade i mitt svar till Anna-GretaSkantz kommer jag att ta ställning till den här frågan först sedan manpresenterat utredningen om .samverkan i branschen. Jag har alltså ingenanledning att närmare kommentera Eisers planer utöver den redogörelse som jaghär gett. När det gäller frågan om flyttning av företag mellankommuner, som talade om, vill jag betona att det självfalletinte är statens uppgift att flytta företag eller att göra de därmedsammankopplade företagsekonomiska övervägandena. Det måste vara företagensjälva som svarar för sådana överväganden. Från statens och regeringens sidahar vi ingen ambition att gå in och dirigera företag. Om ansökan om statsbidrag till Eiserkoncernen 22ANNA-GRETA SKANTZ (s): Jag har inte begärt att staten skall gå inoch dirigera företag. Men jag tycker att det är märkligt och väldigtsvårförklarligt att en ny fabrik skall byggas när det redan finns en fabrik iMalmö som har kapacitet att tillverka 10 miljoner strumpor ochstrumpbyxor och som kan öka sin kapacitet med ytterligare 8 miljoner. den produkfion som behövs i de byggnader man har i . Detär därför märkligt att en ny fabrik skall byggas i . Det måste ju - såvittjag kan förstå - leda till att det blir arbetslöshet i . Det är just detsom jag har velat peka på, och det är bra att jag har fått möjlighet att göradet innan industriministern tar ställning till Eisers framställning. Vidare har industriministern också sagt i intervjun iSvenska att inte ett enda jobb bör försvinna utan att nya kommer istället, och de orden hoppas jag att industriministern vill leva upp till. Får jag bara tillägga att om man inte byggeri , måste det rimligen innebära att en väsentlig del av tillverkningenflyttas från till . Överensstämmer det bättre med de värderingar somAnna-Greta Skantz företräder? Det är faktiskt så att fabriken i f. n. delvis ärinrymd i ett gammalt bilgarage , som knappast fyller rimliga anspråk,i varje fall inte enligt fackföreningsrörelsens uppfattning. Det finns noganledning att se på frågan i ett litet större sammanhang. 24 (): Vad industriministern nu säger bekräftar justdet som jag sade, nämligen att man sätter kommun mot kommun och dem som ärorganiserade i mot varandra. Naturligtvis skallockså de som arbetar i ha hyggliga arbetslokaler. Men i den situation somvi befinner oss i bör hänsyn också tas till det statsfinansiella läget och tillsysselsättningsläget i . Omåtgärder mot centralisering av livsmedelsproduktionen 7 § Svar på fråga1980/81:318 om åtgärder mot centralisering av livsmedelsproduktionen har frågat mig vilka åtgärder regeringen är beredd attvidta för att möta den allt större centraliseringen av livsmedelsproduktionensamt för att avbryta avindustrialiseringen av . Industrielltillverkning av livsmedel bör precis som all annan produktion ske på etteffektivt sätt. I vissa fall kan detta innebära produktion i koncentreradeformer. I andra fall kan en tillverkning utspridd på många små enheter vara denlämpligaste formen. Någon generell regel går inte att ställa upp i dettaavseende. Livsmedelsindustrin arbetar med vitt skilda förutsättningar beroendepå hur nära konsumenten förädlingen sker. Densenaste tidens utveckling inom livsmedelsindustrin mot större enheter ochspecialisering till enstaka produktionsenheter kan innebära stora problem frånförsörjningssynpunkt i en krissituation. Problemen har aktualiserats i olikasårbarhetsstudier som gjorts . Regeringen är medveten om dessaproblem och följer här utvecklingen med särskild uppmärksamhet. Vidareär det angeläget att regionala sysselsättningshänsyn tas med vid en bedömningav livsmedelsindustrins struktur. Sysselsättningssituationen i Stockholmsregionenär i de flesta avseenden mer gynnsam än i andra delar av landet. Det föreliggeremellertid en viss obalans på arbetsmarknaden till följd av tjänstesektornsdominans. Industrisysselsättningen i regionen minskade från slutet av1960-talet till mitten av men var i landet i övrigt i stort settoförändrad. har däremot förändringen avindustrisysselsättningen gått i ungefär samma takt i som iandra delar av landet. Enligt min bedömning har industrin i regionen en sådanutvecklingskraft att den kan medverka till en bättre balans på arbetsmarknaden. 26 TOMMYFRANZÉN (vpk): På ber jag att få tacka industriministern för svaret. På grund av att såstora förseningar i avlämnandet av svaret inträffat har tid somersättare löpt ut, i varje fall för den här gången. Stockholmslän uppvisar en obalans på arbetsmarknaden med arbetslöshet, utslagning ochsociala missförhållanden som följd. Avsaknaden av samhälleliga styrmedel föratt lokalisera arbetsplatser och skapa nya varaktiga arbeten i regionen bidrarnaturligtvis till detta. Utflyttningen av industrier och koncentrationen avallmän och privat administration till främst medför långaarbetsresor, fördyrade levnadsomkostnader och framför allt en snedvridning avnäringsstrukturen. Det medger också industriministern i sitt svar. Stockholmskommun kommer framöver, , inte att ha fler arbetstillfällen att erbjuda industriarbetareän vad man hade . I övriga delar av landet var antaletarbetstillfällen för industriarbetare högre änvid mitten av . Detta är ett bevis på den stora snedvridning somfinns inom . har vart fjärde jobb itillverkningsindustrin försvunnit härifrån. flyttades 40 000industrijobb ut från . är frågan om utflyttningen av till Linköpingaktuell. Det är en av många utflyttningar av industrier från . På UlfSivertuns fråga, vad regeringen är beredd att göra i en eventuellkrissituation, med tanke på den koncentration som finns inomlivsmedelsindustrin, svarar regeringen-industriministern att man följerutvecklingen med särskild uppmärksamhet. Vad gör regeringen utöver att följautvecklingen? Det måste väl ändå sättas in motåtgärder, så att man i eneventuell krissituation inte står där med bara den särskilda uppmärksamheten. Beträffande avindustrialiseringen av länförefaller det av industriministerns svar att döma som om det inte finns någonregionalpolitik för regionen . Någon regionalpolitik för landetsfolktätaste region förekommer tydligen inte från regeringens sida. Jag vill betona att regionalpolitikenomfattar hela landet och självfallet även . Det finns mångaexempel på det. Jag vill också betona att när han talar omen snedvridning av arbetsmarknaden i lämnar en korrektredogörelse. Men det är, om man jämför med landets övriga delar, en snedvridningpå en i stort sett priviligierad arbetsmarknad med en allför stortjänstesektor. Det finns emellertid ett karakteristiskt och intressantutvecklingsdrag i , nämligen att har en störreandel teknikintensiva industrier än landets övriga delar. Det är denteknikintensiva industrin som vi räknar med skall bli den mest expansiva delenav det svenska näringslivet . Jag kan alltså utan vidareförutskicka att i den fortgående industriutvecklingen av egen kraftsannolikt kommer att väsentligt förbättra relationerna mellan industrisektoroch tjänstesektor. Får jag sedan vad gäller de problem förförsörjningsberedskapen med livsmedel som den fortgående koncentrationen inomlivsmedelsindustrin kan innebära hänvisa till att det i första hand ärjordbruksdepartementets ansvarsområde. Enligt vad jag har erfarit kommer chefenför att föreslå regeringen att dessa frågor blirföremål för en särskild utredning. Om åtgärder mot centralisering av livsmedelsproduktionen Anf.28 (vpk): Jag skulle vilja bemöta industriministern på denpunkt som gäller regionalpolitiken för . Om man vill bedrivaregionalpolitik måste man från en regerings och en riksdags sida gå in ochfatta beslut och styra lokalisering av företag. Men av industriministerns svaratt döma har regeringen inte några sådana avsikter beträffande . Industriminis-2Riksdagens protokoll 1980/81:110-111 Om åtgärder mot centralisering av livsmedelsproduktionen tern sägeri svaret: "Enligt min bedömning har industrin i regionen en sådanutvecklingskraft att den kan medverka till en bättre balans på arbetsmarknaden." Det är alltså svaret på frågan vad regeringen tänker göraför att bryta den avindustrialiseringsprocess som pågår och har pågått underett tjugotal år i den här regionen. Industriministern kanske inte är medvetenom - men jag är det, och invånare är det - att vi harglesbygdsproblem även här i , och framför allt uppe i norraRoslagen. Men t. o. m. mitt inne i , i kärnan, har vi renaglesbygdsproblem med bl. a. B-skolor. Om man vill ha en region i balans måsteman också bedriva regionalpolitik. Det går inte att hänvisa, somindustriministern gör, till att det i finns en teknikintensivindustri. Det är klart att det kanske finns en viss koncentration avteknikintensiv industri, men den skapar inte speciellt många jobb. Det vetindustriministern också. Jag skulle vilja avsluta den här frågeomgången med attfråga beträffande koncentrationen av livsmedelsproduktionen, som naturligtvisinte bara gäller svenska företag utan framför allt företag med utländskinblandning: Vad anser industriministern om att producenter och konsumenterfjärmas så oerhört från varandra som sker genom den koncentration som finnsinom livsmedelsindustrin? På den senaste frågan från villjag svara att det är beklagligt men självklart med denna koncentration. Den ären följd av den allmänna kostnadsutveckling vi har här i landet, som har drivitfram en i mitt tycke onödigt långtgående koncentrafion och rationalisering inomjust den här sektorn, där kontakten mellan producent och konsument är avspeciellt värde. Det är alltså den allmänna ekonomiska utvecklingen här ilandet som styrt detta förhållande. Låt mig sedan säga beträffanderegionalpolifiken när det gäller att vi med inrättandet avutvecklingsfonden har fått ett i hög grad operativt och verkningsfulltinstrument för att diversifiera näringslivet i . Jag villhänvisa till de reella resultat som har visats från utvecklingsfonden iStockholms län. De talar för sig själva. 30TOMMY (vpk): Det var intressant att konstatera attindustriministern har samma uppfattning som jag beträffande koncentrationen avlivsmedelsindustrin. Vad jag tycker är beklagligt är bara attindustriministerns skriftiiga svar inte tyder på att regeringen har sammauppfattning och är beredd att göra någonting kraftfullt åt detta - annat än attbara följa utvecklingen med särskild uppmärksamhet. Beträffande industriutflyttningen och situationen iStockholmsregionen tror jag att industriministern och jag kan vara överens omatt utvecklingsfondens arbete är långt ifrån fillräckligt för att täcka detbehovet. Det har via utvecklingsfonden skapats en del sysselsättning, men denhar inte på något vis brutit den starkatendens fill avindustrialisering av som har börjat visa sig.Därför är det långt ifrån tillfredsställande att bara hänvisa tillutvecklingsfonden. Det behövs avsevärt kraftfullare åtgärder från regeringensoch sida. 8§ Svar på fråga 1980/81:311 om statsbidrag till s. k. OT-kurser förnarkotikamissbrukare Omstatsbidrag till s. k. OT-kurser för narkotikamissbrukare har frågat mig hur länge det dröjer innan regeringenkan ge besked om statsbidrag fill OT-kurser för narkotikamissbrukare. Socialstyrelsenhar i en skrivelse till begärt att regeringen skall taställning till hur arbetsvärd för narkotikamissbrukare skall finansieras.Arbetsmarknadsstyrelsen har lämnat en likalydande skrivelse fillarbetsmarknadsdepartementet. Iskrivelsen anges att missbrukarna behöver mera utbildning och arbetsträning. IGöteborgs, och kommuner har speciella projekt med dennainriktning utvecklats. Frågan om statsbidrag kan utgå för denna typ avinsatser, och i så fall i vilka former, är av principiell betydelse. Sedanförhandlingarna med de båda kommunförbunden om utformningen av det framtidastatsbidragssystemet för missbrukarvården nu slutförts, räknar jag med attregeringen kommer att kunna fatta beslut i detta ärende under de närmasteveckorna. 32 (): Jag vill tacka socialministern för svaret. Tyvärr har jag inte fåttdefinitivt besked om statsbidrag till de OT-kurser som bedrivs iGöteborg, och . Somsocialministern säger i svaret är det här en fråga som hamnat mellan de olikastatsbidragsregler som finns. Denna verksamhet för att rehabiliteranarkofikamissbrukare kan inte betraktas som renodlad utbildning ellerarbetsträning - ett område som svarar för - eller somsådan vård och behandling att det är självklart att kan lämnaekonomiskt bidrag. Det är, kan man säga, en behandHngskedja med inslag av bådedet ena och det andra. Därför har de här revirproblemen uppstått. Verksamheteni , och är i och för sig inte unik, men den harorganiserats på ett väl genomarbetat sätt, med av regeringen godkändvårdcentral för narkotikamissbrukare som anordnare men med arbetsträning ochstudier som den viktigaste resursen för rehabilitering av dessa svåramissbrukare. Det är anledningen till att oklarheten om vem som ekonomiskt skallsvara för verksamheten uppstått. Kommunernahar en hel del kostnader för verksamheten, framför allt för den förberedandedelen med studiegrupper, m. m. Men det gäller också Nr 110 lönen fill vissa anställda ochutbildningsbidrag till eleverna. den " staten normalt svarar för. 2 aoril1981 " socialministern anger isvaret har och i två likalydande brev tillskrivit Om statsbidrae arbetsmarknads- och socialdepartementen för att regeringen skall lösa till s. k. OT-kurser kvisten. förnarkotikamiss- " '" tycka att detta är en i de storasammanhangen ganska liten och brukare enkel fråga. Trots detta har dettydligen varit ett problem för regeringen att ta itu medsaken - ärendet har legat stilla . Ändå har jag intekunnat få ett definitivt besked. Men socialministern anger i svaret att honräknar med att regeringen efter förhandlingar med kommunförbunden kan lämna ettbesked . Jag hoppas att det kan bli ett beskedsnarast möjligt, så att den planerade verksamheten, som blivit åtskilligtförsenad - vilket skapat stora problem både för de anställda och för eleverna-, kan återupptas . Jag vill poängtera att den skrivelse somsocialdepartementet har fått från om hur insatser av arbetsvårdandekaraktär för missbrukare skall finansieras gäller själva principen. Den är intebegränsad fill de verksamheter som bedrivs i , och . Detär just den principiella karaktären av frågan som har gjort att handläggningenhar tagit sin tid. Även om vårdcentralerna inte direkt ingick iförhandlingarna om förändrat huvudmannaskap kan man i det här sammanhanget intebortse från den frågan. Det är av stor principiell räckvidd hur man totalt settanordnar missbrukarvården. Därför har vi avvaktat fills förhandlingarna omhuvudmannaskapet var avslutade. Jag vill gärna tillägga, herr talman, att jag noggranttagit del av de projekt som pågått i dessa tre kommuner. Jag har besökt ett avdem, och jag har -som också nämnts i frågan - haft uppvaktningar från deöveriga. Det är ett mycket intressant arbete. Det är inget tvivel om att insatser som har karaktären avbåde utbildning och arbetsträning är mycket viktiga vid rehabilitering avmissbrukare. De har stora brister i vissa avseenden till följd av ettlångvarigt missbruk. De har svårigheter att anpassa sig till vad vi kallar ennormal dygnsrytm, och de har brister av olika slag när det gäller uthållighetoch självkänsla. Därför måste det till insatser av speciell karaktär för att deskall bli totalt rehabiliterade. Jag meddelade i går, herr talman, attarbetsmarknadsstyrelsen presenterar resultatet från den arbetsgruppsom sysslat med frågan om förbättrat samarbete mellan behandlingshem,arbetsförmedling, arbetsgivare och fackliga organisationer. Jag hoppas attockså det arbetet skall leda till att vi bättre kan ta hand om missbrukarnaoch ge dem en bra Anf.34 (): Det här är ju frågor som har uppmärksammats i regeringspropositionertidigare, bl. a. den om narkotikamissbruket, 1977/78:105, och det är viktigtatt principfrågan löses. Det måste skapas bidragsregler som täcker exempelvissådana samarbetsmodeller som praktiserats i , och , förde måste ändå framstå som ganska naturliga. Detrör sig, som socialministern också sade, om en grupp ungdomar med mycket svåramissbruk, och det är självklart att det behövs en mängd olika åtgärder -sociala och medicinska, utbildningsinsatser, social träning och arbetsträning -för att de här ungdomarna skall få en chans till en socialt ordnad tillvaro.När då insatserna organiseras såsom har skett, har alltså bidragssystemetbrutit ihop. Denbehandling som ges förekommer på olika behandlingshem för missbrukare.Skillnaden här är att den ges på hemorten med en särskild vårdcentral som basoch att eleverna bor i sina ordinarie bostäder. Det passar bra för vissaungdomar, som man har svårare att få till särskilda behandlingshem. En delungdomar lyckas man bättre med om de får vara kvar i den invanda miljön, ochför andra är det bättre att helt byta miljö. Ändraderegler för beskattning av företag 9 §Föredrogs och hänvisades Proposition 1980/81:179 tillskatteutskottet 10 §Föredrogs och hänvisades Förslagen 1980/81:19 och 20 tillfinansutskottet 11 §Föredrogs och bifölls Interpellationsframställning 1980/81:126 12§ Ändrade regler för beskattning av företag betänkande 1980/81:25 om ändrade regler för den skattemässigabehandlingen av inventarier, fastigheter och pågående arbeten, m. m. (prop.1980/81:68). 35 (): Svensk industris konkurrenskraft är inte bara beroende av denkostnadsutveckling som ägt rum för näringslivet. Den tekniska utvecklingenspelar en minst lika stor roll. kunde , trotsett löneläge som var betydligt högre än våra konkurrenters, hävda sin ställningpå världsmarknaderna. Nyckeln till vårt lands exportframgångar låg däri att vihade produkter som var överlägsna dem som producerades i andra länder, att manständigt kunde förbättra det man tillverkade och att man hittade på nyaprodukter. Ändraderegler för beskattning av företag är läget helt annorlunda. Svenskt näringsliv har svårt att hävda sig på deinternationella marknaderna eller ens klara hemmamarknaden från besvärandeimport. Och detta sker när löneläget i inte är högre än i många andraländer. Den troliga orsaken till vårt lands relativa tillbakagång är att viinte hänger med i den tekniska utvecklingen. Socialdemokraternahar i sin motion 1979/80:1023 uppmärksammat nämnda förhållande och ocksåframlagt ett förslag som skall stimulera till ökad forskning och ökatutvecklingsarbete. Enligt nu gällande regler får företagen ett extra avdrag med10 % på nedlagda forskningskostnader, benämnt basavdrag. Därjämte utgårytterligare ett avdrag om på den del som forskningskostnaderna har ökatjämfört med kostnaderna närmast föregående kalenderår. Imotion 1023 föreslås att basavdraget skall fördubblas till samt att det s.k. ökningsavdraget skall räknas upp från till . Basen skall vara degenomsnittliga kostnaderna under kalenderåren 1978 och 1979. För att göra detmöjligt för företag som inte haft tillräckliga inkomster att göra avdrag ifrånföreslås också, efter mönster från investeringsbidragen, att statligtforskningsbidrag kan utgå med samma värde som forskningsavdragen. Utskottettar tämligen lätt på motionen. Man menar att då ett utredningsförslag omforskningsstöd i form av skattefria bidrag föreligger och prövas av regeringenkan man avstå från de stimulanser som ett bifall till motion 1023 skulleinnebära. Densocialdemokratiska minoriteten har en annan åsikt och har i en reservationframfört denna. Mot bakgrund av vad jag inledningsvis anförde om den svenskarelativa tillbakagången är det anmärkningsvärt att utskottsmajoriteten kan tadenna fråga så lugnt. Detta är ändå en åtgärd som kan genomföras nu att gällaunder 1982, och den kan verka snabbare än det utredningsförslag som majoritetenanvänt som motiv för att avstyrka ifrågavarande motion. Detförtjänar också påpekas att det av reservanterna tillstyrkta förslaget intekostar statsmakterna någonting, utan bara är en omfördelning av skattebördaninom samma kategori av skattskyldiga. De som bedriver en ökande forskning ochett ökat utvecklingsarbete får skattelindringar, som får betalas av dem somstagnerat på dessa områden. Tekniskt sett möjliggörs detta genom attbolagsskatten höjs från till , och för ekonomiska föreningar ärmotsvarande procentsatser 32 och 36. Det bör påpekas att det är fråga om denstatiiga skatten, medan den kommunala beskattningen inte alls är berörd. Dåjag tror att det är helt nödvändigt för vårt lands industriella utveckling attfå till stånd ett kraftigt ökat forsknings- och utvecklingsarbete ber jag attfå yrka bifall till reservation nr 1. Ireservation nr 2 tas upp frågan om de skattefria avsättningarna till allmäninvesteringsreserv för egenföretagare som genomfördes . Lagen om allmäninvesteringsreserv skulle motsvara aktiebolagens och de ekonomiskaföreningarnas möjligheter till avsättning till allmän investeringsfond. bestämmelserna ärutformade har nog i stället den allmänna investeringsreserven blivit enytterligare konsolideringsmöjlighet och ett instrument för resultatutjämningoch uppskjuten beskattning. efter insättningarna får nämligenföretagaren fritt använda pengarna, oberoende av vilken konjunktur som råder.Enda inskränkningen är att pengarna måste användas till något som liknarinvesteringar, men det kan mycket väl vara reparation eller underhåll. Detsom framför allt gör dessa avsättningar så lämpade för progressionsutjämningär ju det förhållandet att aktiebolagen har en proportionell skatt medanegenföretagaren har en progressiv skatt. Då blir de naturHgtvis oerhört mycketmera värda ur utjämningssynpunkt. Dåvi anser att den allmänna investeringsreserven spelar en obetydlig roll bådeför konjunkturutjämning och för investeringsvilja yrkas att denna form avskattefri avsättning skall upphöra. Urresultatsutjämnings- och konsoHderingssynpunkt är läget annorlunda. Dåemellertid egenföretagaren, liksom andra företagare, även utan den nu aktuellaavsättningsmöjligheten är väl tillgodosedd i fråga om utjämningsmöjligheterfinns det ingen anledning att öka den möjligheten till skatteuppskov. Låtmig erinra om att man kan sätta ned varulagrets värde fill , eller någotmindre om lönereserven används, att maskiner i princip kan avskrivas på fem åroch att man årHgen kan uppskjuta beskattning av vinst som motsvarar av deanställdas löner och av den egna inkomsten. De pengarna återförs givetvisnästa år till beskattning, men då kan man göra nya avdrag, så ett årsavsättningar kan alltid ligga där. Med det anförda, som jag tycker är tillräckligt skäl, yrkar jag ocksåbifall fill reservation nr 2. Ändraderegler för beskattning av företag 36 (): I skatteutskottets betänkande nr 25 behandlas bl. a. förslag tilländrade regler om den skattemässiga behandlingen av inventarier, fastigheteroch pågående arbeten. Förslagen överensstämmer i huvudsak med vad somföreslagits i proposition 1980/81:68. Därjämtebehandlas ett stort antal motioner väckta under den allmänna motionstiden elleri anslutning till propositionen. Propositionenberör ett flertal områden inom företagsbeskattningen. Förslagen bygger påföretagsskatteberedningens slutbetänkande och innebär bl. a. vissa ändringar iredovisningssätt beträffande skatteregler och den skattemässiga behandlingen. Vissaförändringar sker beträffande beskattning av byggnadsrörelse, liksombeträffande försäkringsersättning, och förslagen är avsedda att tillämpasförsta gången vid taxering. Beträffandepropositionen är utskottet enigt i sitt ställningstagande. Propositionen har iprincip antagits, och endast mindre ändringar har vidtagits. Utskottet har ocksåenhälligt tillstyrkt motion 1092 av m. fl. Ändrade regler för beskattning av företag angåendeegenföretagares kostnader för egen hälsovård. Motionärerna yrkar attegenföretagares kostnad för egen hälsovård skall vara avdragsgill i sammaomfattning som gäller i fråga om anställda.