prot · G409151 · 1980-12-31 00:00:00 — Vi står alltså inför kravet att bygga upp ett långsiktigtenergisystem som för det första innebär avveckling av kärnkraften, för detandra inte tär på miljön och för det tredje bygger på varaktiga ochförnyelsebara energikällor. Det framtida energisystemet skall fungera utankärnkraft och med liten kol- och oljeanvändning. För detta behövs - som har framförts i flera tillfällenvid dagens debatt -vissa inslag i energipolitiken. Vi behöver bl, a, ett bolag som kan driva det statligaengagemanget i uppbyggnaden av en marknadsorganisation för inhemska bränslen. Vi behöver energiplanering, som påpekat. Detta är oerhört viktigt, eftersom det finns risk att mångatekniker och framför allt industrin inte tar avvecklingen riktigt på allvar.Den politiska styrningen måste bli bestämd på den här punkten. Den kommunalaplaneringen måste vidare samordnas med den centrala. Det betyder att kommunerna behöver energipolitiskaprogram. Kommunerna behöver ett nytt och samlat regelsystem. De kommunala ochkooperativa bostadsföretagen bör kunna spela en väsentlig roll i den kommunalaenergihushållningen. En av de allra vikfigaste frågorna är naturligtvisenergihushållningen. Det kan vara svårt med detta i ett läge där elenergin ärgod, men arbetet med och beredskapen för en energihushållning måste varaomfattande. Vi får inte manövrera oss in i ett läge där vi tvingas till beslutsenare som står i motsatsställning fill awecklingsplanen. När diskussionen om uranbrytning var uppe underfolkomröstningskampanjen sades det ganska tydligt att frågan inte var aktuell,eftersom vi hade avtal eller kunde få avtal om import av uran under hela tidenfram fill . Jag vill att vi står fast vid detta. Det betyder bl, a, ettnej till Pleutajokk, Ingenting har inträffat som skulle tvinga oss tilluranbrytning. Att jag, herr talman, inte vill säga definitivt nej, somcenterpartisterna gör i reservation 12, beror på att det kan uppkomma ensituation då vi tvingas att bryta, t, ex, på grund av avspärrning. Har vibestämt oss för att ha kärnkraft fram , bör vi också hålla denvägen öppen. I annat fall kan vi komma i den situationen att vi fattarett definitivt beslut som sedan inte håller i en svår situation. Jag har, herrtalman, på denna punkt inget annat yrkande än utskottsmajoriteten, men jag harvelat göra denna markering i fråga om uranbrytning. Kolet äroljans ersättning. Det vore emellertid olyckligt om vi skulle råka in i ettstarkt kolberoende, bl. a. av miljöskäl. a. bör-som det sägs i en av 182 reservationerna, nr 5, frånsocialdemokrafiskt håll - importhcenser införas. så att vi får kontrollöver kolanvändningen. Detär mycket som dess bättre, herr talman, talar för att de förnyelsebaraenergikällorna kommer att lämna väsentliga bidrag till energiproduktionen redanunder . Dit hör torven. Dit hör restprodukter av skogsavverkning.Dit hör vattenkraften, som bör byggas ut mer. Och dit hör vindenergin. Densenare är f, n, i ett stadium av forskning och utveckling. Den kan emellertidockså ge väsentliga tillskott till energiprogrammet. Och detfinns andra möjligheter som säkert kommer fram under resans lopp. Detär vikfigt att vi får den kommission som vi begärt i den socialdemokratiskamotionen och som utskottet har förordat. Det är också väsenfligt att den tartag i alla de frågor som är aktuella och driver dem. Och framför allt är dettainte en kommitté som skall göra en ny utredning, utan en kommitté som skallarbeta kontinuerligt och komma med förslag om åtgärder. Detär ändå ganska mycket som talar för att samhället skall klara omställningenfram , Ingenfing är vikfigare - jag vill än en gång understryka detinnan jag slutar mitt anförande - i energi- och kärnkraftsfrågan än attavvecklingsplanen från linje 2 i folkomröstningen omsätts i handling. Det är jupå detta som trovärdigheten hos både politikerna och folkomröstningsinstitutethänger. Då behövs det, menar jag, en stark samhällelig styrning-marknadskrafterna verkar ju ibland i en annan riktning - för att vi skall nådet resultat som avvecklingsplanen i folkomröstningen förutsatte. Jag upprepar vad jag sagt tidigare i mitt inlägg: ärde viktigaste i det här arbetet. Riktlinjerför energipolitiken, m. m. I detta anförandeinstämde (). AnL 70 PER (): Jag måste medge att jag kanske inte är lika övertygad som EvertSvensson om att vägen till framgång i energipolitiken ligger i ett ännu störrepolifiskt inflytande över de energifrågor som har slifits sönder och samman avpolitiska stridigheter . ApropåEvert anförande vill jag också i all stillsamhet påpeka att vadnäringsutskottet har gjort med det socialdemokratiska kravet på enparlamentarisk kommission, som skulle arbeta för evigt, är att i ställetförorda en parlamentarisk kommitté med uppgift att analysera och lägga framförslag till åtgärder som sträcker sig bortom det perspektiv som propositioneni övrigt behandlar. Jagber , herr talman, att få säga några ord fill försvar för den elektriskaströmmen. Det var en uppgift som socialdemokratin tidigare med stor ära tog påsig - att försvara de möjhgheter som den elektriska strömmen ändå har inneburitför vårt land. Få företeelser har ju så revolutionerat det svenska samhälletsom introduktionen av elektriciteten som ett ändamålsenligt sätt fördistribufion av energi, I ett slag möjliggjordes plötsligt överföringar överlånga avstånd till begränsade kostnader. Riktlinjerför ener-gipoliuken, m. m. Energinkunde produceras där det framstod som mest fördelaktigt att göra detta, oavsettvar denna energi till slut skulle komma att förbrukas, står elenergin för av den totala energianvändningen i vårt land,och andelen ökar trots att elektriciteten beskattas hårdare än annan energi.Straffbeskattningen avråder således inte människor från att uppskatta dessvärde och flexibilitet. Förbara föreföll vi alltså vara ense om att el som energiform intevar någonting som borde bekämpas. Tvärtom sades det, när tog sittförra övergripande energibeslut , att även om vi siktade till att plana utökningen av energiförbrukningen i samhället, var det både acceptabelt ochangeläget att tillåta elenergiandelen av vår totala energiförsörjning attfortsätta att öka. Men sedan blev det av någon förunderlig anledninglikhetstecken mellan kärnkraft och elektricitet för somliga. Jagkan, herr talman, förstå och fill stora delar också respektera de motiv som försomliga ligger bakom motståndet mot kärnkraften. Men jag kan inte förstå ochjag kan inte respektera varför tveksamhet till kärnkraften skall leda till enfullständig blockering när det gäller att utnyttja de möjligheter somelektriciteten som energiform - fakfiskt kärnkraften alldeles förutan-fortfarande erbjuder. Dennegativism mot elenergin som enligt min mening saknar allt förnuft förefallervara drivfjädern bakom idéerna om förbud mot direktverkande elvärme.Resonemanget bakom dessa förbudsidéer förefaller vara att avvecklar vi intebehovet av den elektriska strömmen, så klarar vi aldrig att avvecklakärnkraften. Eller annorlunda uttryckt: Skulle vi behöva offra barnet för attbli kvitt badvattnet, kan väl detta inte hjälpas. Bakomönskemålet att förbjuda elvärme och de bevekelsegrunder som ligger bakom dettaframgår indirekt och i förbigående ett medvetande om elens i allmänhet ochkärnkraftselens i synnerhet konkurrenskraft. Så fördelakfig befarar man alltsåatt elen skall bli för uppvärmningsändamål att särskilda restriktioner kännspåkallade. Enligt min mening borde vi ägna mindre fid åt att införa förbudgentemot sådant som är ekonomiskt fördelaktigt till förmån för alternativ sominte i sig själva framstår som konkurrenskraftiga. Mentanken, herr talman, på förbud mot direktverkande elvärme som ett naturligtutflöde av resultatet av folkomröstningen om kärnkraften bygger på flertankefel än så. Folkomröstningen gällde kärnkraften, inteelektriciteten. Det är visserhgen så att avvecklar man den elektriska strömmen,så ökar naturligtvis förutsättningarna för att man också lyckas medavvecklingen av kärnkraften. Men frågan är bara till vilket pris för land ochfolk. Däremot är det faktiskt inte så att något direktelvärmeförbud ärnödvändigt för att göra kärnkraftsavvecklingen möjlig, när de nuvarandekärnkraftsaggregaten tjänat ut, hur man , apropå början av debatten här iförmiddags, från olika polifiska utgångspunkter väljer att ange denna tidpunkt. Folkomröstningensresultat innebar att tid kommer att ges för de nödvändiga övervägandena om vårtlands framtida energisystem som dagens bristfälligakunskap om nya energikällor faktiskt kräver. Reaktorerna skall inte, såsomlinje 3 i folkomröstningen förespråkade, snabbawecklas. Vi skall använda vad vibeslutat oss för att använda, och tur är nog det. Vad som skall komma efter denuvarande kärnkraftsaggregaten vet vi inte . En del kol lär det emellertidkomma att bli. En del flis blir det säkert och torv dessutom. Kanske kansolenergin till en del komplettera tillsammans med ett och annat vindkraftverk.Mera vattenkraft klarar man sig säkert heller inte utan. Men mera precis än såhär är det nog svårt att vara, om man gör anspråk på att tala med utgångspunkti ett hyggligt faktaunderlag. Men,herr talman, hur man mot den här osäkra bakgrunden kan vara så säker på att enbegränsning av elenergiefterfrågan är nödvändig för att kärnkraften skall kunnaavvecklas när den fiden kommer förstår jag inte, ÅtskilHga av de energislag somkan komma att ersätta kärnkraften en gång kan ju väl så effekfivt ochfördelaktigt användas för att producera elektricitet. En del är t, o, m,isolerade fill att producera just elektricitet och inte värme. Hur kan man vara beredd att hävda att de nya energiförsörjningsmöjligheterna skallanvändas för att producera värme snarare än elektrisk ström? ÅtskilHgtav det som skulle kunna ersätta dagens kärnkraftsaggregat kan alltså komma attproducera just elektricitet. Från denna utgångspunkt förefaller ingrepp motdirektverkande elvärme vara något mindre välbetänkta. Men,herr talman, även om de som anser elanvändningen vara ett hot mot en önskadkärnkraftsavveckling får rätt i sina farhågor, får de fill slut fel i allafall. För även om vi kommer att använda mindre el än , är detfortfarande välmotiverat att använda direktverkande elvärme under 1980-talet.Så konkurrenskraftig är nämligen den elektriska strömmen att den som satsarpå direktelvärme för att måhända byta till någonting annat urekonomisk synvinkel ändå gör en god affär. Varför - frågar man sig då - skallmänniskor förvägras att under dessa omständigheter dra ny tta av deobestridliga fördelar som direktelvärmen ändå medför? Energidebatten såsom den har förts har varitnyttig från många utgångspunkter. Flera människor har lärt sig mera om vårtlands energibekymmer. Men debatten har också kommit att präglas av litet välmånga hastiga uppslag mera ägnade att legifimera politisk-takfiskt intagnaståndpunkter än att föra vårt land ur den orimliga energiförsörj-ningssituafionen,Negafivismen gentemot elen i allmänhet och direktelvärmen i synnerhet ärexempel på ett sådant olyckligt inslag på den engagerade energidebattensskuggsida. Denproposition som nu har att ta ställning fill föreslår gudskelov ingetförbud mot direktverkande elvärme, I stället föreslås särskilda villkor för närdirektelvärme skall få användas. Detta är bättre än förbudet, men det ärfortfarande inte bra. Försvaret för regeringsförslaget skulle kunna vara enförhoppning om att det kommer att stimulera till extra hushållningsinsatser inya bostäder. Isolerar man ordenligt, får man ju Riktlinjerför energipolitiken, m. m. 13 protokod 1980/81:150-151 Rikdinjer för ener-gipoliUken, m. m. faktiskt även i fortsättningen använda sig av vilkenuppvärmningsform man vill. Mot denna inte alldeles logiska konstruktion skulle mankunna hävda att om nu hushållning skall stimuleras, är det fel att göra detgenom att ställa detta som krav för användning av en särskild metod föruppvärmning av våra bostäder. Hushållning behövs, vare sig man använder el,olja, kol eller flis. Får jag, herr talman, till slut beröra densocialdemokratiska ståndpunkten när det gäller just kol och flis. Det är inte svårt att hålla med om att en starkt ökadflisanvändning kan komma att utgöra ett hot mot en redan hårt ansträngdskogsindustri. Skogsindustrins farhågor i dessa hänseenden kan man inte tillåtasig att vifta bort på det litet väl lättsinniga sätt som statsministerntidigare försökte. är det naturligtvis riktigt att det finns skogsrestersom det vore värdefullt att ta fill vara. Det viktiga är nu att finnadistribufionsformer som gör att dessa rester verkligen kan kommaenergiförsörjningen till godo på ett ekonomiskt konkurrenskraftigt sätt. Om viinte lyckats i dessa hänseenden, måste rimligen skogsindustrins virkesbehovtillåtas få företräde. En viss skepsis i fråga om hur snabbt dessa nya kvantiterflis kan framskapas är det alltså välmotiverat att hysa. Destoangelägnare blir det då att skapa förutsättningar för den nödvändigaintroduktionen av kol, dvs, det andra ben på vilket regeringens förslag omintroduktion av fasta bränslen vilar. För är det knappt om flis, är det barakolet som under en överblickbar framtid kan medverka till att bryta detoacceptabelt stora oberoendet av olja. Den välmotiverade socialdemokratiska tveksamheten tillmöjligheterna att snabbt få fram så mycket flis som man behöver liksominstämmandet i proposifionens förslag om oljeersättningsambitionerna hade käntsmera logiskt och konsekvent om det förenats med en beredvillighet att accepteraden nödvändiga slutsatsen av ett sådant synsätt. Vill vi ersätta kol och är vitveksamma till flis så måste vi acceptera sådana villkor för kolet att deneftersträvade introduktionen faktiskt kommer till stånd. Men socialdemokraternavill inte heller ha kol. Ett annat parti har tidigare bedrivit den typen avenergipolitik. Vi hade då från moderat sida anledning att vara kritiska. ärdet socialdemokraterna som har övertagit den faHna manteln och är emot praktiskttaget allting. Vad säger är ju att vi med regeringens förslagtill kolmiljökrav riskerar att marknadskrafterna kommer att göra kolet såattraktivt att det tränger undan de inhemska energikällorna - vi får alltså merkol än vi egentligen skulle vilja ha. Inom parentes undrar man: Vilka andra inhemskaenergikällor är det som kolet kommer att tränga undan? Flisen skulle man juanvända i skogsindustrin. Vad socialdemokraterna nu gör är att förorda miljökrav,som i realiteten omöjliggör den förändring från olja till kol som åtminstonepropositionen förespråkar.Mot detta påstående invände att det innebär en fruktansvärtpessimisfisk syn på vilket ansvar landets kommuner och företag är beredda attta. Men gå då fillbaka och se vad som har hänt i det största ärendet somregeringen haft att behandla! Det gällde frågan omersättning av olja med kol i , Där ställdes miljökrav som var aningenhårdare än vad som förespråkas i propositionen, eller likartade - man mättepå olika sätt, I kommunen fann man inte detta vara tillräckligt attraktivt föratt genomföra den övergång från olja till kol som från nationell utgångspunktbedömdes angelägen. Ärinte detta om något en fingervisning om hur kommuner och företag kommer attagera när frågan väl ställs på sin spets? må ha förtroende föratt man ute i kommuner och företag kommer att ta sitt ansvar. Men med tanke påkommunernas starka ekonomiska bekymmer har jag en känsla av att fler än enkommunalman kommer att fråga sig hur man lättast skall hålla den kommunalautgiftsexpansionen i schack. Och blir det genom att fortsätta med olja kommerman nog dess värre att göra det. Ingenskall förneka det angelägna i att man förser kol med alla tänkbaramiljörestriktioner för att skydda sådana miljövärden som vi finner väsentliga.Detta är också propositionens och utskottsbetänkandets Hnje, Miljökraven vidkolintroduktionen skärps väsentligt i förhållande till dagens krav när detgäller olja. Men, och det är det viktiga, de skärps inte så långt attkolintroduktionen inte blir av. Föratt sammanfatta vill jag säga att den socialdemokratiska ståndpunkten ireahteten inte bara innebär att vi blir sittande med mera olja än vad vi harråd att betala för och att de uppsatta oljeersättningsambifionerna inte kommeratt kunna infrias. Därutöver innebär den socialdemokrafiska uppfattningen attvi tvingas fortsätta använda olja som är mera miljöskadlig än det kol som viskuUe kunna sätta i oljans ställe. Såförlorar alltså både ekonomin och miljövården på de socialdemokratiskaförsöken att skära snabba pipor i den politiska vassen. Riktlinjerför energipolitiken, m. m. 71 HÄDAR ()replik: Som Per framhåller har el som energiform många positiva sidor.Det är också ett skäl för att elkraften, inom ramen för en i stort oförändradenergiförbrukning, föreslås fortsätta att växa , Jag villockså gärna hålla med om att den goda fillgången på el har värde för vårenergiförsörjning, I sammanhanget kan jag erinra om att elanvändningskommitténlade fram många förslag om hur man skulle kunna utnyttja denna tillgång på ettriktigt sätt för att ersätta olja. De förslagen har vunnit regeringens ochutskottets stöd, och jag vill gärna säga att detta känns mycketfillfredsställande för mig som ordförande i elanvändningskommittén, El kommerbl, a, att användas för uppvärmning av många mindre - och för den delen ävenstörre - hus. Elanvändningskommitténhade också fill uppgift att lägga fram förslag om förbud mot direktverkande el.Syftet med detta var att underlätta en framtida avveckling av kärnkraften. Nublev kommitténs förslag inte något förbud, Riktlinjer för energipolitiken, m. m. utan den faktiska innebörden var att man krävde attsärskilda villkor för energisnålhet skulle uppfyllas för att direktel skulle fåanvändas i nybebyggelsen. Som bostadsministern har framhållit tidigare i daghar dessa förslag lagts till grund för regeringens proposition, och de harockså vunnit utskottets stöd. Bakom förslagen om villkor för direktverkande el står enenhällig utredning med företrädare för moderata samlingspartiet, en enhälligregering, också med företrädare för moderata samlingspartiet, samtett enhälligt utskott med företrädare för moderata samlingspartiet. Jag måstedärför konstatera att Per med sin uppfattning i denna fråga företräderen utpräglad minoritet. Det är han i sin fulla rätt att göra. Om hansuppfattning är grundad på en tveksam inställning till kärnkraftens avvecklingeller inte får han själv redovisa. För egen del är jag mycket nöjd med både detförslag som regeringen har lagt fram och det som utskottet har kommit fram tiH, AnL 72SVANTE () replik: Per började med att konstatera attstatsministern när det gällde fliseldningen hade gjort ett som han tyckte - ochdet tycker också jag-mycket lättsinnigt uttalande. Han erkände att det finnsproblem på det här området, men han drog inga som helst slutsatser i denriktningen att man borde göra någonting åt problemen. Jag undrar om inte detta hör ihop med den ideologiskautläggning vi fick här från en partivän till , Därförklarades att det finns en ideologisk skillnad som kommer till klart uttrycki detta betänkande, Ä ena sidan har vi de borgerliga, som i högre grad villlåta marknadskrafterna styra, Å andra sidan har vi socialdemokratin, som göranspråk på att samhället skall ta ett ansvar för hur vi skall hushålla mednaturresurserna. Det är precis detta dilemma som gör att Per fåravstå från de åtgärder som borde vidtas för att vi skulle klara problemet medfliseldningen, I valet mellan att låta problemet bestå och förorsaka stora svårigheteri skogsindustrin eller att ta till någonting av den hushållning som blirnödvändig, så väljer Per , av ideologiska skäl, att låta problemet bestå. När det sedan gäller kolintroduktionen går någonfing avsamma anda igen där, Per säger att om vi skall uppmuntra kommunerna tillatt börja introducera kol, så får vi inte ha så stora anspråk på omsorgen ommiljön som socialdemokraterna har. Han vill att vi skall försätta oss i densituationen att vi godtar det som i varje fall vi betraktar som en oacceptabelmålsättning på miljösidan, bara för att vi på ett lättvindigare sätt skall fåden introdukfion av kol som Per och jag är överens om behövs. Vi vet attom vi är lättsinniga när det gäller miljökraven riskerar vi att förorsaka naturenoreparabla skador. Därför ställer vi kravet att man skall sörja för att intedenna introduktion sker på ett sådant sätt att vi genom att förstöra värden,som inte kan betalas med pengar, förorsakar vårt land stora problem. AnL 73 PERUNCKEL (m) replik: ordförande fast vid att det är angeläget att man minskar elanvändningen för attdärmed skapa goda förutsättningar för avveckling av kärnkraften. Låt mig baraför upprepa vad jag tidigare sade. Om vi inte vet vad som kommer efter de nuvarandekärnkraftsaggregaten men däremot vet, att det inte spelar någon roll vad somkommer efter dessa, Hksom att direktverkande elvärme under alla omständigheterär lönsam, varför i hela friden skall man då införa restriktioner eller, enligtsomliga i denna kammare, t, o, m, förbud mot sådan? säger att Per är isolerad och företräderen Hten minoritet. Jag tröstar mig med att stå på samma sida om denfullständigt förkrossande remissopinion som ledsagade elanvändningskommitténsbetänkande till historiens pappershögar. Jag tror, herr talman, att man fårleta bra grundligt i svensk utredningshistoria, om man skall hitta ettutredningsförslag som mera har skällts ut av de sakkunniga remissinstansernaän elanvändningskommitténs förslag, - Och detta kanske inte är så konstigt,för, handen på hjärtat, förslagen har aldrig motiverats av några sakligabekymmer. De har, som jag sade i mitt tidigare anförande, tillkommit pågrundval av en vilja att ge legitimitet åt en ståndpunkt som avpolitisk-taktiska skäl intagits till användningen av den elektriska strömmen istort. Till vill jag säga att det finns tvåutgångspunkter som det är viktigt att ha klara för sig när man diskuterarkolet. Den första är att det inte är staten som äger landets värme- ellerkraftvärmeanläggningar, kolbaserade och andra, utan kommuner och företag. Vadde statliga rikflinjerna kan leda till är att stimulera kommuner och företagatt göra något eller att avhålla dem från att göra något. Det är inte vi sombeslutar, men det är vi som utfärdar rikflinjerna. Den andra utgångspunkten är att vi inte skall genomföranågra förändringar i vårt energiförsörjningssystem vilka inte innebär att visamtidigt vinner något för miljön, säger nu att vi vill att endastlättvindiga miljökrav skall ställas, för att kolet skall kunna införas. Vad vivill göra, , är att sätta upp sådana krav att det sker en introduktionav kol, så att vi kan bli kvitt den miljöförstörande oljan. Riktlinjer för energipolitiken, m. m. AnL 74HÄDAR () replik: Jag är mycket väl medveten om attElektroindustriförening-en anställde en särskild reklambyrå för att bedriva enkampanj från kommersiella utgångspunkter mot det utredningsresultat somelanvändningskommittén lade fram och hade en del publika framgångar med detta.Men jag vill också gärna peka på att det är mycket få utredningsförslag somblivit förverkligade i samma utsträckning, nästan punkt för punkt, somelanvändningskommitténs förslag förefaller att bli, om nu fattar debeslut som utskottet har ställt sig bakom. Rikdinjerför energipolitiken, m. m. Men huvudsyftet med min replik, herr talman, är attjag vill säga fill Per att det är bra, om allting kommer att flytaprecis så som både han och jag hoppas - det gäller även om jag harmålsättningen att kärnkraften skall avvecklas fill , medan moderatasamlingspartiet, som redogjort för, inte har denna målsättning. Omvi kan utnyttja kärnkraften på det sätt som de som stod bakom linje 1 och linje2 i folkomröstningen föreställde sig vara möjligt, är det alltså utmärkt. Dåkommer vi att ha tillgång till el . Men om någonting händer - omnågonting gör att vi måste gå snabbare fram med den avveckhngen än vad vi nuräknar med - kan det vara väldigt klokt att vi inte har bundit oss till en storelförbrukning på det sätt som skulle bli följden, om man utan begränsning fickanvända direktverkande el i nyproducerade småhus.