prot · G40954 · 1980-12-31 00:00:00 — Ja, de är fastslagna av denna riksdag och finns alltså på pränt i detdokument som då upprättades, men det finns många möjligheter att så att sägaförändra inriktningen. Visstär det riktigt att önskar krediter. Vi säger också i vår motion ochi vår reservation, att om man inom landramarna för biståndet vill förändra endel av gåvobiståndet till en kredit, så skall det vara möjligt, men det har viinte sett så mycket av. IngridSundberg säger att det finns en kommersiell bevekelsegrund. Det ärsammanblandningen av bistånd och exportfrämjande åtgärder som vi alltså tyckerär fel i detta sammanhang. Eftersom jag ser att kommit in i kammaren, ber jag att fåupprepa den fråga som jag ställde i mitt inledningsanförande. Jag kundekonstatera att det dokument folkparfiet i går presenterade för svenska folket,eller i varje fall för sin parfistyrelse, barett avsnitt med nya förslag närdet gäller riktade krediter. Där säger man, liksom också utskottet, att detfinns motiv ur exportfrämjande synpunkt. Man talar också om enprocentsmåletsom ett etappmål. Man säger att strävan är att man skall öka det under kommandeår, och sedan tillägger man att det är denna ökande del -den av BNP-som skall stå för de nya inslagen i biståndspolitiken. frågar jag; Kommerden folkpartistiske utrikesministern och övriga folkparfister i regeringen attkunna driva igenom att vi återgår till beräkningsgrunden BNP i stället för BNIsom riksdagsmajoriteten genomdrev här för någon vecka sedan? 62 (); Jag tycker att är litet ologisk när hon i ena falletär beredd att verka för att ett gåvobistånd skall kunna användas iprogramländerna till krediter av olika slag och kreditsubventioner, men i andrafallet ställer sig helt negativ fill sammanblandningen av dessa två former. Jagtycker det är viktigt att säga att inte är ensamt i det här fallet.Samtliga har gått samman och diskuterat möjligheterna att med olikastadiga subvenfioner på kreditsidan kunna bistå . Man har också dens. k. consensus-överenskommelsen inom för sädanakreditsubvenfioner som inte är sammanblandade med bistånd. Härär det emellerfid från svensk sida en nödvändighet att vi inte ställer ossutanför den kombination av bistånd och förmånliga krediter av många olika slagsom andra i-länder redan fidigare har kommit fram med. OswaldSöderqvists uppfattning kan jag inte göra någonting åt. Jag kan bara erinra omde tecken som finns på att förhållandena i har förändrats, delvistack vare biståndet. Jag syftar på t. ex, och , där vårt direktabistånd har upphört, beroende på att förhållandena i länderna har förändrats såkraftigt. Jagkanske också skall säga, att om man nu inte vill se det som riktigt att blandaihop bistånd med frågan om kreditgivning till , kan man ändå erinrasig att det för dessa länder kan vara viktigt att kunna utnyttja .somleverantör, därför att de då lättare känner sig stå fria från gamlakolonialmakfer och andra ekonomiska stormakter. Vi har i olika internationellasammanhang från sida upplevt en vilja att använda sig av neutralastater och gärna som leverantörer. GertrudSigurdsen tog upp frågan om pris och kvalitet. Men hon nämnde inte att vi justpå kreditvillkorssidan inte har kunnat konkurrera. Då trots allt har enganska avsevärd export, som svarar för av vad vi direkt tillverkar,måste den exporten konkurrera också prismässigt. Men när det gäller u-ländernahar andra länder infört subvenfioner av krediterna. Det är vad vi också harvelat göra. 63 (vpk) replik; Det gläder mig självfallet att tycker att utvecklingenpå är positiv. Detsamma gäller hennes uttalande om , även om jag idet fallet är något mer skeptisk. Men det finns andra exempel, där vi sett rakamotsatsen. Ettsådant land som har fått mycket stora bisfåndspengar, infe bara avoss utan också från annat håll. Enligt vad vi nu vet har dessa pengar -detbekräftas också av SIDA:s utvärderingar - fill mycket ringa del kommit ner tillde stora massor bland folket som verkligen skulle behöva pengarna. Det finnsäven andra exempel, som jag inte behöver ta upp här men som vi har nämnt iandra sammanhang. Istort sett har tredje världens länder sackat efter. Klyftan har inte minskatmellan i- och . Det är anledningen till dessa stora diskussioner, till kraven från påmassiva resursöverföringar, till talet om konflikter mellan nord och syd osv.Det har kanske uppstått enstaka öar här och där, men i stort har tredje världennär det gäller handelsutbyte, handelsbalanser etc. kommit i ett sämre läge iförhållande till de industrialiserade länderna och - det är självklart - tillOPEC-sfaferna. Mankan inte säga att det har skett förändringar som motiverar att vi på något sättbörjar binda vårt bistånd mer än vad vi gjorde för exempelvis 10 eller 20 ärsedan. Det föreligger fortfarande ett stort behov av obundna pengar. Omett land får obundet bistånd, kan det användas på det sätt som landet finnervara bäst. Landet bör då rimligen få resurser över, som kan användas för aftköpa nyttigheter eller uppgöra handelskontrakt med andra länder. Biståndet fårpå det sättet alltid en positiv inverkan. Men om vi följer de övrigaindustriländernas recept aft alltid binda upp biståndet till det distribuerandelandet, kommer effekterna att bli sämre. Då får infe länderna friheten attplacera in biståndet i sin egen ekonomiska planering och samhällsplanering. Attbinda biståndet måste alltid vara en sämre väg. Och det vore en försämring avden svenska biståndspolitiken att anta de förslag som den borgerliga regeringenhär har lagt fram. 64 () replik: Nej, jag är inte ologisk, . Om något av våra mottagarländervill byta ut gåvobiståndet mot krediter, får landet göra det. har detmig veterligen inte skett, i varje fall inte i någon större utsträckning. IngridSundberg säger att andra länder tillämpar det nu föreslagna systemet - Sverigeär ensamt om att inte göra det. Ja, är ganska ensamt om att föra entämligen renodlad biståndspolitik sä som kriterierna för bistånd är. ärväl det land i världen som har den lägsta bindningen av biståndet. Därför är vioroade över den förändring som håller på att ske under den borgerligaregeringen. Detär ganska betecknande att nästan hela inlägg rörde sig om densvenska exporten. Det är det exporffrämjande syftet som är huvudmotivet, ävenom man i propositionen och betänkandet talar om de biståndspoHfiska motiven. Jagvill läsa in i protokollet vad vi är helt överens om och som kommer från vårmotion, och det är att "behovet av ett exportpolitiskt motiverat systemför blandade krediter prövas i samband med granskningen av exportkreditsystemeti sin helhet. Bakgrunden är de problem som svensk exportindustri kan möta genomden internationella kreditkonkurrensen på de expansiva u-landsmarknader, sominfe inbegrips i ett biståndspolitiskt motiverat system för förmånligkreditgivning." Därär vi alltså helt överens. Men jag vidhåller fortfarande att detriksdagsmajoriteten förmodligen kommer att besluta om är en samman- blandning av bistånd och handel som inte är förenlig med svenskbiståndspolitik. 65 () replik: Den olikhet i uppfattning när det gällersammanblandningen av bistånd och kommersiella kontakter av olika slag som finnsmellan och mig har funnits tidigare, och som framgår finnsden också här . Men låt mig bara säga, herr talman, att allteftersom årengår och förhållandena förändras i u-världen och samarbete blir allt viktigare-kanske på bekostnad av biståndsåtgärder - så kommer ändå utvecklingen att visaatt vad eftersträvar är möjligheter att mera aktivt delta i handel,industriuppbyggnad och export. För det fordras resurser- resurser som intei-världen ensam skulle klara bara genom ekonomiska biståndsöverföringar. Detmåste också gå till på det sättet att det finns möjligheter att ökaresursöverföringen genom att man får krediter. Det är den typen av åtgärder somi allt högre grad efterfrågas. har inte velat beröra de önskningar somuttryckts från sida om att också när det gäller export från Sverigekomma i åtnjutande av sådana här förmånliga krediter. Är om att de här önskningarna finns och har framförts till bl. a.exportkreditnämnden och regeringen? 66 (): ställde en direkt frågatill mig när det gäller det folkpartisfiska dokument som hon hade läst. Jag ärtyvärr i den situationen att jag på grund av andra engagemang inte haftmöjlighet att läsa det, och därför kan jag inte ge ett svar på den frågan såsom jag skulle önska göra. Däremot kan jag när det gäller utrikesutskottetsbetänkande nr 16 som vi nu behandlar säga att vi från sida stårhelt bakom motiveringen i betänkandet. Vi kan också helt instämma i de synpunktersom har framförts av här under diskussionen. När det gäller fråga kan jag lova henneatt jag skall ta närmare reda på saken för att ge ett besked senare i kväll.Men jag kan inte göra det nu offentligt, när jag infe har läst och studeratdokumentet. 67GERTRUD (): Jag kan instämma i nästan det mesta av vadIngrid sade. Visst är samarbete viktigt, visst har behov avkrediter och visst har de behov av att fä ökade möjligheter aft delta ihandeln. Jag har inte förnekat det. o. m. citerat vad vi är överensom i utskottet, dvs. att det behövs sådana möjligheter till andra åtgärder föru-länderna. Detta framkom också i det folkparfistiska dokumentet, som jag meninte har hunnit läsa. Det är alltså fortfarande så här, , och jagtror inte aft vi vartefter åren går blir mera överens pä den punkten. bistånd, och handel ochexport är någonting annat. De går som jag har sagt att kombinera, men härsammanblandas de. Utskottetshemställan bifölls med 162 röster mot 161 för reservationen av Vissa frågor rörandedricksvatten ''''' m. fl. 1 ledamot avstod från att rösta 9§ Vissa frågor rörande dricksvatten betänkande 1980/81:13 om vissa frågor rörande dricksvatten. 68 PER (vpk): I det nu förevarande betänkandet, nr 13 frän socialutskottet, behandlasett antal mofioner kring kvaliteten på det dricksvatten som alla medborgare häri landet måste konsumera för att kunna leva vidare. Dess bättre är inteproblemen kring dricksvattnet här i landet av samma omfång som de är i en stordel av världen. Vi har fillgång till dricksvatten i erforderlig omfattning, ochvi har en väl utbyggd distribution fram fill konsumenterna. Vad det närmasthandlar om i de här aktuella motionerna är förekomsten av en del icke önskvärdaämnen i vårt dricksvatten. Problemen är som sagt marginella om vi jämför medvad de är för en mycket stor del av världens befolkning, men därför skall viinte negligera problemen. Detproblem som vi tagit upp i motion 856 är eventuell förekomst av asbestfibrer ikonsumenters dricksvatten. Man har ju använt rör avasbestbetong för fransport av dricksvatten fram till konsumenterna. Det harhärvid visat sig att det vid låga pH-värden kan ske en uppluckring av rörensinre yta och,asbestfibrer på så sätt frigöras och följa med det genomströmmandedricksvattnet fram till konsumenterna. Då ju asbest i andra sammanhang ansettsvara ett så vådligt ämne aft det förbjudits där det kan ersättas av alternativamaterial, har vi utgått från att asbest också kunde anses vådligt när det förekomi konsumenternas dricksvatten. Vi har därför yrkat på åtgärder från regeringenssida för att uppnå en kontroll av dricksvattnet i landet. Problemet har avsocialutskottet behandlats tillsammans med några andra motioner, som också tarupp problem kring dricksvattnets kvalitet. Motionerna har varit föremål förremissbehandling. Iremissvaret från sägs det bl. a. att någon kontroll avförekomst av asbest i dricksvatten f. n. inte sker och att det inte hellerfinns utarbetade analysmetoder för en sådan bestämning. Man säger också att detinte heller finns något krav på analys av dricksvattens innehåll av köppar,tungmetaller eller specifika organiska föreningar, men att det kunde vara av intressefrån hälsosynpunkt att införa sådana kontroller. säger ocksåatt det problem som tagits upp i vår motion om förorening av dricksvattnet fränsjälva ledningsnätet försummats, och dä ledningsnätet ofta kan varaflera mil långt måste det vara ett problem som bör uppmärksammas i framfiden.Man säger att det kan sägas bero på fre faktorer vilken kvalitet dricksvattnetfår hos konsumenten: rävaftnets kvalitet, behandlingen vid vattenverket ochkvalitetsförsämringar under distributionen, t. ex. genom bakterieväxt ellerutlösning av ämnen från ledningsnätet. Det är det sistnämnda problemet som vitagit upp i mofionen. säger att inget av dessa områdenomfattas av lagstiftningen, varför officiella råd och anvisningar i stort setthelt saknas. Det är ju just sådan lagstiftning och sådana anvisningar som viyrkat på i motionen. säger också att den omgivningshygieniskaavdelningen inom verket håller på att utarbeta en rapport om asbest idricksvatten. remissvar utmynnar i att problemen skall lösasinte genom anvisningar utan genom pågående lagstiftningsarbete. Det stämmer bramed vad vi yrkar i vår motion. Anvisningar är bara rekommenderande, menlagsfiftning är bindande. Socialstyrelsensremissvar går i något annan riktning. Styrelsen kan tänka sig ett gränsvärdeför asbestfibrer i dricksvatten men anser infe att det föreligger behov avlagstiftning. säger i sitt remissvar att förändringar i distribufionsnätetför renvatten, t. ex. utlösning av asbestfibrer, har diskuterats under långfid. Man säger att föreningen håller på att sammanställa en rapport om asbest idricksvatten. Man vill också samla ansvaret för dricksvatten under ettdepartement och under en myndighet. Föreningen ansluter sig tillrekommendationerna i betänkandet LAB 76, innebärande att kontrollen bryts ut urhälsovårdsstadgan och överförs till livsmedelslagen. Utskottetslutligen säger i sin skrivning att det är angeläget att de bedömningsgrunderoch analysmetoder som tillämpas beträffande vattenkontrollen ses över.Enligt vad utskottet inhämtat bereds frågan om vattenkontrollen f. n. iregeringskansliet. Med hänsyn härfill anser utskottet det inte påkallat mednågon åtgärd i här aktuellt ärende, som det heter. Mot bakgrund av denna redovisning är vi t. v. nöjda men återkommer omdet inte händer något i frågan inom rimlig tid. Underdetta anförande övertog andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. 69 (); Det är tre motioner som behandlas i det här utskottsbetänkandet.Mofionerna tar upp olika frågor som berör kontrollen och kvaliteten pådricksvatten. När det gäller nuvarande kontrollsystem och pågåendeutredningsarbete på defta område vill jag helt kort anföra följande. Vissa frågor rörande dricksvatten Hälsovårdsstadgan innehållergrundläggande bestämmelser om vattenförsörjning och vattenundersökning. Däranges krav på kvalitet och ges föreskrifter för den offentliga vaffenkonfrollen.Även livsmedelslagen innehåller bestämmelser om vattenkvalitet. Huvudansvaret för vattenkontrollen enligthälsovårdsstadgan åvilar centralt . Som centraltillsynsmyndighet över den allmänna hälsovården har att följa utvecklingenpå vattenhygienens område och initiera lagstiftningsåtgärder och annanreglering som är erforderlig. Efter samråd med övriga berörda myndigheter skallsocialstyrelsen meddela råd och anvisningar till ledning förhälsovårdsnämnderna. Det åligger hälsovårdsnämnderna aft utförastickprovskontroller och att övervaka efterlevnaden av hälsovårdsstadgan ochandra förordningar inom vatfenkontrollens område. Centrallaboratoriefunktioneninom den offentliga vattenkontrollen utövas i vad gäller bakteriologiskaundersökningar av statens bakteriologiska laboratorium och i vad gällerfysikaliska-kemiska undersökningar av statens miljömedicinska laboratorium SML,som fillkom genom ombildning av omgivningshygieniskaavdelningen vid . har framlagt ett betänkande,som bl. a. behandlat lagstiftningen som gäller kontrollen av konsumtionsvatten.Utredningen har i en rad punkter, som finns redovisade i det här betänkandet,föreslagit hur den framtida kontrollen skall ske. Utredningen 76 tillsattes föratt utreda frågan om den regionala laboratorieverksamheten inom bl. a.livsmedelshygien, miljövård och närbelägna områden. LAB 76 föreslår attreglerna om konsumtionsvattenskon-trollen bryts ut ur hälsovårdsstadgan ochöverförs till livsmedelslagen. De här båda nämnda betänkandena är efterremissbehandling nu föremål för beredning i social- och jordbruksdepartementen. När det gäller de tre motioner som utskottet har haft attbehandla i det här betänkandet, har utskottet infordrat remissyttranden frånstatens naturvårdsverk, statens planverk. I motion 1660 erinras om att vatten enligt hälsovårdsstadganbetraktas som tjänligt om inte halfen av vissa kemiska ämnen och föreningaröverskrider gränsvärden som anges i författningen. Med hänsyn till den kemiskaindustrins expansion anser motionären aft det finns ett behov av revideradebedömningsnormer. Motionären anför också att man bör överväga att införa någonform av biotest som kombineras med kemisk-fysikaliska vattenanalyser. I motion 1442 anförs aft den ökade uppmärksamheten påmiljöriskerna medfört aft man även blivit medveten om aft tungmetallerna kan geallvarliga skador pä levande organismer. Vidare att detta lett till att man fören del tungmetaller fastställt bestämda gränsvärden för tillåtna mängder idricksvatten men att så infe skett beträffande koppar. Motionärerna anser detnödvändigt med kontroller och gränsvärden även när det gäller låga kopparhalteri dricksvatten. Med hänvisning till vad som anförts och utförligtredovisats i det här betänkandet när det gäller förslag som föreliggerbeträffande förbättrad vattenkontroll och med hänsyn till att frågan omvattenkontrollen f. n. bereds i anser utskottet det intepåkallat med någon åtgärd och avstyrker mofionerna 1442 och 1660 ide delar dessa avser översyn av bedömningsgrunder och analysmetoder rörandedricksvatten. Vadgäller frågan om införandet av obligatoriska biotester som tas upp i mofion1660 framkommer i remissvaren att utvecklingsarbete med denna typ av testmetodpågår vid båda centrallaboratorierna. Utskottet avstyrker därför mofion 1660även i denna del. Imotion 856 tar mofionärerna upp frågor som berör asbest och då främstasbestbetongrör som används i bl. a. dricksvattenledningar. Asbest är numeraförbjudet. Asbestdamm är mycket skadligt att , men däremot ansermotionärerna det inte lika väl belagt om asbest utgör en hälsorisk också vidnedsväljning. Det har enligt motionärerna visat sig att asbestfibrer vidlägre pH-värden i vatten kan frigöras från rören. Mofionärerna anser detdärför vara nödvändigt att landets kommuner gör en inventering av sina rörnätoch att dricksvattnet kontrolleras. Nuförhåller det sig så att nästan alla landets kommunala vatten- och avloppsverkär anslutna till . Föreningen harmeddelat att man tagit upp den här problematiken med asbestcementrör och avsätter medel för undersökningar. JordbruksministernAnders framhöll vid en interpellationsdebatt atthan anser det nödvändigt att berörda myndigheter nu följer den här frågan meduppmärksamhet. Jordbruksministern framhöll vidare aft han räknar med attlivsmedelsverket, och Svenska vatten- ochavloppsverksföreningen kommer att ta upp frågan om särskilda råd och anvisningarför driften där asbestcementrör används i vattenförsörjningsanläggningar.Arbetarskyddsstyrelsen har också utfärdat anvisningar som gäller nyinstallationav asbestcementrör. Avremissvaren framgår det att problemen med asbestcementrör nu är föremål förundersökningar. Då det gäller asbest i dricksvatten framgår det avnaturvårdsverkets och yttranden aft arbete pågår som syftarfill att klarlägga hälsoeffekterna av asbestfibrer i konsumfionsvatten.Socialstyrelsen uttalar bl, a, att styrelsen med utgångspunkt i det beslutsunderlagsom tas fram av statens miljömedicinska laboratorium kommer att fa ställningtill frågan om fastställande av ett hygieniskt gränsvärde för asbest idricksvatten. Medhänvisning fill det anförda och med beaktande av de överväganden som redovisatsi betänkandet och den beredning som pågår inom rörandedricksvattenskontrollen anser utskottet att någon åtgärd inte nu ärpåkallad med anledning av motion 856, Jag ber härmed att få yrka avslag på mofionerna och bifall fillutskottets hemsfällan på samtliga punkter. Utskottets hemställan bifölls. 8 protokoll1980/81:54-55 Föredrogs socialutskottetsbetänkande /81:6 om regionsjukvården (prop. 1980/81:9). Vägen fram till det beslut nu stårinför har varit lång. Den första utredningen om regionsjukvården tillsattes 1958och ledde till beslut om en indelning av riket i sjusjukvårdsregioner. Intentionerna regionvårdsutredning genomfördesunder en period då nya medicinska specialiteter utvecklades snabbt ochlasareftsvår-den var landstingens dominerande uppgift och kraffigt expanderade.Utvecklingen skedde också mot bakgrund av tätorternas expansion och en snabbutökning av landstingens intäkter. Enligt riksdagsbeslutet borde också samarbetet mellansjukvårdshuvudmännen i fråga om regionsjukvården vila pä frivillig grund. Detskulle alltså ankomma på huvudmännen aft själva besluta i fråga om planeringenoch utbyggnaden av regionsjukvården, och det förutsattes att samarbetet mellansjukvårdshuvudmännen i detta avseende skulle bli föremål för särskildavtalsreglering. Den vård som meddelats enligt regionsjukvårdsavtalen harminskat från ca är 1975 till ca 279 600 år1977. Övrig vård av utomlänspatienter med specialistremiss uppgick under sammaår till ca 250 200 resp. . Även den sistnämnda värden är så gott som uteslutandeförlagd till regionsjukhusen. Ett ömsesidigt beroendeförhållande råder mellan sjukvård åena sidan samt utbildning jämte forsknings- och utvecklingsarbete ä andrasidan. Genom riksdagsbeslut inrättades ett särskilt samordningsorgan,centrala regionsjukvårdsnämnden, där representanter för staten och övrigaregionsjukvårdshuvudmän skulle överlägga om gemensamma regionsjukvårdsproblem.Framför allt avsågs takten för utbyggnaden av regionsspecialiteterna, varvidsjukvårdens och utbildningens behov skulle vägas samman med tillgängen påekonomiska och personella resurser. komemellertid aldrig att spela den roll som man hade väntat sig, och dessuppgifter överfördes 1965 till den då inrättade socialdepartementetssjukvärdsdelegation. Inom sjukvårdsdelegation genomfördesvåren en förberedande utredning om regionsjukvården. Anledningen härtillvar bl. a. en begäran från regionsjukvårdsnämnden i om attytterligare befolkningsunderlag skulle tillföras sjukvårdsregionen. Dess uppdrag var attutreda regionsjukvårdens innehåll och verksamhetsformer, regionindelning samtfrågan om samverkan inom och mellan sjukvårdsregionerna m. m. I sitt betänkandeSOU 1978:70 Regionsjukvården behandlar utredningen frågor som rördefinitioner av begreppet regionsjukvård, regionsjukvårdens innehåll,omfattning och avgränsning gentemot länssjukvården, former förplaneringssamverkan, regionindelning, avtal och kostnader samt forsknings-ochutvecklingsarbete. Regionsjukvårdsbegreppetfår nu en ändrad innebörd. Regionsjukvården skallsålunda omfatta: "detfåtal patienter, som erbjuder speciellt svårbemästrade problem och kräversamverkan mellan ett antal högt utbildade specialister samt eventuellt ocksåsärskild utrustning, som är dyrbar eller svärskött. Hit räknas ocksåsjukdomstillstånd, som uppträder så sällan att man på länsnivå infe fårerfarenhet av hur de bör behandlas." Regionsjukvårdskall i princip finnas inom alla medicinska verksamhetsområden. Kliniker förlångvårdsmedicin samt barn- och ungdomspsykiatri på regionsjukhusen har i regelinfe regionpafienter men bör ha likartade uppgifter som övriga kliniker påregionsjukhuset vad avser utbildning samt forsknings- och utvecklingsarbete. Uppslutningenkring det nya regionsjukvärdsbegreppet har varit stor. Debatten harhuvudsakligen rört antalet sjukvårdsregioner, som föreslås minskade tillsex. Enligtregionsjukvärdsufredningens uppfattning ankommer det pä sjukvårdshuvudmännenatt planera och besluta om dimensionering och lokalisering avregionsjukvården.