prot · G40919 · 1980-12-31 00:00:00 — Del är för mig angeläget att i denna debatt framhålla altmånga av de ej behöriga lärarna gör en utomordentlig insats i skolan. Många avdem är lämpliga för sitt yrke. De har tjänstgjort i skolan, de hargoda ämneskunskaper och de är beredda all fortsätta sitt arbete i resp. kommun.Det är en stor grupp av dessa lärare som verkligen är förtjänta att fåmöjlighet till en behörighetsgivande utbildning. Dessutom anser jag för min delalt del är en snabb väg alt avhjälpa bristen på behöriga lärare. Både skolministern och jag är angelägna om attupprätthålla kvaliteten på undervisningen i skolan. Men vi har också kunnatkonstatera att skolan emellanåt i den allmänna debatten fåll negativ kritik pågrund av rådande vikariesituation. Del är tråkigt om den debatten skall behövafortsätta, och del är angelägel alt man sätter in kraftfulla åtgärder för allkunna få än fler behöriga lärare, just med tanke på undervisningens kvalitet. Det är beklagligt att skolministern inte ansett sigkunna lämna ett mer innehållsrikt svar och därmed ge klart besked till en storgrupp befattningshavare i skolan om vilka särskilda utbildningsinsatser somdepartementet kan tänkas sälta in för den här gruppen människor. Om ökad tillgång på utbildade klass-och ämneslärare Jag är medveten om att budgetbehandligen pågår idepartementet. Men för skolans bästa hade det ändå varit utomordentligtvärdefullt om skolministern nu klart och tydligt hade kunnat deklarera attbudgetpropositionen kommer att innehålla konkreta förslag just om fortbildningoch vidareutbildning för ej behöriga lärare, så alt de kan förvärva denformella kompetensen. Ett sådant klart besked anser jag inte på någotsätt bryter mot sekretessen och reglerna kring det budgetarbete som pågår. Ochframför allt skulle både elever och föräldrar och den här gruppen personal fåett klart besked - del besked som de väntar på. 48INGA (vpk): Jag skall först be att få tacka för svaret. Det fallas många lärare i . Lärarbristen ochbristen på behöriga lärare går ut över både elever och lärare och över helaskolan. En undersökning från visar att allt flerlärare arbetar deltid. Nästan tre av tio hade deltidsanställning eller var s.k. partiellt tjänstlediga vårterminen 1979.1 hög grad gällde det klasslärare pålågstadiet. Mest är del kvinnor som väljer deltid, men deltiden gäller ocksåvissa ämnen. Ungefär varannan lärare arbetar deltid i hemkunskap, textil,musik, teckning och barnkunskap. Vissa kommuner är mer drabbade av lärarbristenän andra. Jag har frågat vad regeringen tänker göra föratt trygga tillgången på behöriga lärare för alla elever mot bakgrund just avden rådande situationen. 11, ex. är nästan hälften av lärarna obehöriga.I i kommun är obehöriga. Och just i dessa kommunersskolor är behovet störst av behöriga lärare och av hög lärartäthet över huvudtagel. Det är inte bara bland lärare som deltidstjänster blirallt vanligare. En motsvarande utveckling äger rum på arbetsmarknaden i stort.Men just på skolans område och också på förskolans område får bristen påpersonal svåra följder. Det värsta är otryggheten som eleverna känner när detvingas byta lärare ibland per termin, säger en forskare påområdet. Del visar sig också att läs- och skrivsvårigheter är vanligare blandelever som fått byta lärare ofta på lågstadiet. I har man testatsvenskkunskaperna hos eleverna på ett par yrkesinriktade gymnasier. Det visadesig att det fanns ett klart samband mellan dålig läsförmåga och att en elevbytt lärare . av dem som hade haft samma lärare underlågstadiet hade lässvårigheter på . av dem som hade haft tvålärare på lågstadiet hade lässvårigheter. av dem som hade tre lärare hadeläsproblem. av dem som hade haft fem eller fler lärare på lågstadiethade läsproblem. Dåliga läskunskaper ger ju ofta ett dåUgt självförtroende förhela livet. Jag sade att vissa kommuner har större lärarbrist änandra. Framför allt yttrar sig bristen i antalet behöriga lärare. Del är defatliga, socialt och kulturellt utarmade kommunerna som har de störstasvårigheterna på delta område.Bor man i skall man bo i , eller för attha den största chansen att bli undervisad av utbildade lärare och därmed hamöjlighet att behålla samma lärare . Vid har man undersökt resultaten avstandardprov i svenska, engelska och matematik. Proven gällde elever i årskurs6 på olika orter. Härvid visade del sig att elever från och Lidingöhade klart bättre betyg än elever i och . I ochLidingö finns ingen nämnvärd lärarbrist, vilket alltså visar sig i elevernasbetyg. Det har sagts fidigare och kansägas på nytt: Skolan är en spegel av samhället runt om. Rika kommuner kan uralla aspekter erbjuda sina elever en bättre skolmiljö än de fattiga kommunerna,där arbetarklassen ofta bor. Del kan bl. a. gälla fillgång på utbildade lärare,kvaliteten på skolmåltiderna samt tillgång på böcker i undervisning och iskolbibliotek. Barn som bor i de faltiga kommunerna går med andra ord i ettannat slags grundskola än barnen i de rika kommunerna. Trots allaorganisatoriska reformer som har skett på skolans område har del inte häntmycket i utjämnande riktning mellan elever som kommer från olika sociala ochekonomiska hemförhållanden och från olika kommuner. Detta är den bistrasanningen. Inte kommer den borgerliga regeringen alt förändra skolan, så blir rättvis och kvalitetsmässigt lika för alla elever, oavsetthembakgrund, bostadsort osv. Orättvisorna i skolan visar sig på många sätt, och de kanockså mätas på många sätt. Man kan jämföra olika sorters klasser. Då visar detsig att det finns betydande skillnader mellan t. ex. olika skolors andel avinvandrarbarnen. De skolor som har en stor andel invandrarbarn har ocksåmycket större flytlningsfrekvens när det gäller eleverna. Lärarnasundervisningser-farenhel varierar också i stor utsträckning med hänsyn tillolika klasser och olika skolor. Skolan och förutsättningarna för den undervisning som gesär alltså inte lika för alla elever i den obligatoriska . Dessaskillnader och orättvisor i skolsystemet följer ofta eleverna livet ut. Densociala snedrekryteringen börjar redan på lågstadiet, den förstärks vidkursval på högstadiet och den fortsätter på gymnasiets olika grenar för alt kulminerai högskolan. Utredningar visar växande sociala skillnader i skolan under1970-lalel. Regeringens sparplan förvärrar förstås ytterligare lägelför de sämst ställda eleverna i de sämst ställda kommunerna och i de sämstställda skolorna. Sparplanen kommer alt urholka skolans resurser. Del kommerfortfarande alt vara brist på t. ex. behöriga lärare. Till följd av de störreklasserna på mellanstadiet - det är egentligen inte en ökning ulan enuppjustering, men effekten blir större klasser - kommer över 1 000 lärare påmellanstadiet att försvinna. Del betyder att lärare måste sägas upp fr. o. m.den 1 juli . Del blir en försämring i skolan, och detta i en lid dåskolan och dess verksamhet tvärtom behöver förbättras och förstärkas.Försämringen kommer att drabba de svaga eleverna hårdast. Nedrustningen går utöver både materiella och personella resurser. Om ökad tillgång på utbildade klass-och ämneslärare Om ökad tillgång på utbildade klass-och ämneslärare ochreformer har tydligen gått regeringen helt förbi, I svaret anför att hon delar min oro översituationen, och det är gott och väl, men det räcker inte att dela en oro. Manmåste göra någonting åt situationen också. Del saknas i svaret, åtminstone idet närmaste, konkreta förslag till förbättringsåtgärder. Del regeringenföreslår är ytterligare utbildning av obehöriga lärare. Det är i och för sigbra, men det är helt otillräckligt. Dessutom finns det ingen garanti för alt dehär lärarna sedan stannar kvar just på de skolor som bäst behöver dem. Jag hade förväntat mig alt regeringen skulle taallvarligare på den här frågan, som hänger samman med den dåliga skolsituationsom bl. a. söderkommunerna befinner sig i. Och det gäller att kompensera denegativt segregerade skolorna och i förlängningen också motverka en ytterligareutslagning av arbetarklassens barn. Jag hade alltså förväntat mig litet merkonkreta åtgärder och att regeringen skulle ta den här situationen - som är ettuttryck för den kris skolan befinner sig i - med litet mera allvar. Det är inget tvivel om alt vi har ett väldigtallvarligt läge beträffande lärartillgången i våra skolor. Jag har redan sagtatt jag delar och oro. vet hur det går till i delta sammanhang,bl. a. all man inte brukar - eller helt enkelt inte kan -avslöja konkreta åtgärder som skall föreslås i budgetpropositionen. Inga Lantzhar däremot ännu inte lärt sig detta. Jag avser, som jag sade, att behandla fråganom tillgången på behöriga lärare i budgetpropositionen 1981. Diskussionen om det här problemet och hur det skall lösasmåste grundas på en noggrann kartläggning av lägel. Det är verkligen mångaobestyrkta påståenden som cirkulerar. Den karlläggning som statistiskacentralbyrån har utfört åt och som jag berör i mittsvar, åskådliggör vilken andel av undervisningen i som utförs avobehöriga lärare. Redovisningen är nedbruten ända till rektorsområdesnivå ochibland ännu längre än så. Den kartläggningen är en del av det arbetsmaterialsom departementet kommer att presentera i budgetpropositionen som bakgrundtill förslag om åtgärder. Vi kommer också att närmare ta upp de obehörigalärarna, vilken utbildningsbakgrund de har och hur de fördelas över landetsohka rektorsområden. Del material vi har fått visar, vilket kanske kanvara av intresse för , all de enkla samband som harförutsatts mellan t. ex. skolor med problem och hög andel obehöriga lärare inteär riktiga. Jag har tidigare här i kammaren varnat för alt vi drar alltförenkla och snabba slutsatser av förhållanden som kan förefalla att höra ihop.Jag tror alt vi skall anstränga oss att försöka analysera problemen och gålitet djupare. Och jag tror att den analys och det material som jag kommer altpresentera i budgetpropositionen kommer alt bidra till en mer nyanserad debatt.Den här frågan är nämhgen dess värre betydligt mer komplicerad och problemenmer svårförklarliga än vi har trott. UHÄ har i sitt redovisade förslag till temporärautbildningsåtgärder för obehöriga lärare redovisat ett flertal lärarkategoriersom skulle kunna bli föremål för avkortade utbildningsinsatser. Åtgärdernariktar sig i första hand till sådana obehöriga lärare som har tjänstgjort enlängre tid i skolväsendet. UHÄ har lämnat förslag för följande lärargrupper:hemspråkslärare, industri- och hantverkslärare, lågstadielärare,mellanstadielärare, musiklärare, slöjdlärare, leckningslärare, textillärareoch vårdlärare. Vilka av de här lärargrupperna som slutgiltigt kan komma attomfattas av särskilda utbildningsåtgärder är ännu för tidigt att uttala sig om.Eventuella åtgärder som föreslås måste också vägas mot andra, mindrekostnadskrävande åtgärder som kan vidtas och mot de planerade förändringarna ilärarutbildningen, både i budgetpropositionen och i den kommande lärarutbildningen. Som jag tidigare nämnde ämnar jag återkomma till denna frågai budgetpropositionen 1981. Åtgärder kommer att föreslås, det kan jag försäkraLennart . Insatserna för all utbilda obehöriga lärareskall också i fortsättningen riktas mot de värst utsatta kommunerna. Om ökad tillgång på utbildade klass-och ämneslärare 50LENNART (): Jag tackar för det besked som skolministernnu gett, nämligen att budgetpropositionen kommer all innehållaen redovisning av den fylliga kartläggning som skall ske. Spontant vill jagsäga: Äntligen. Det är verkligen på liden all de uppgifterna kommer. Det ärvälbekant för både skolministern och mig att det har rått brist på exempelvismusiklärare och slöjdlärare - jag skulle kunna nämna fler grupper- i många år.Men har vi inte fått några konkreta förslag till hur en sådanlärarbrist skall kunna avhjälpas. Jag tar också fasta på löfte nualt budgetpropositionen också kommer att innehålla konkreta förslag tillåtgärder. Jag begränsar mig i fortsättningen till att berörasituationen i . Denna fråga har vi diskuterat . Detär bara att konstatera att vi även på delta område har en klart markerad inomregionalobalans och alt det är kommunerna söder om som har en stor brist påbehöriga lärare. Vi har från de kommunernas sida dokumenterat situationen årefter år. Jag hoppas att vi efter den kartläggning som skall göras skallkunna passera det stadiet, så att vi i fortsättningen inte behöver tala omkarlläggning utan då skall kunna koncentrera våra krafter på åtgärder. Situationen är den alt flera kommuner har tvingats att medrent kommunala medel gå in och göra lokala insatser. I den kommun som jagrepresenterar har vi f. n. inte mindre än 84 lärare som går i studiecirklar förfortbildning i pedagogik. Men vad man unnar de lärare som inte har den formellakompetensen är att på hemorten verkligen få möjlighet tillfortbildning/vidareutbildning för att förvärva den formella kompetensen. Därförär jag en varm talesman för ett syslem där vi kan decentralisera en sådan härkompletterande lärarutbildning ut till de olika kommunerna för att Om ökad tillgång på utbildade klass-och ämneslärare göra detlättareför dessa lärare. Det är min övertygelse alt vi genom en sådanorganisation kan få många fler att delta i sådana studier. Det gagnar ytterstskolan. Jag är inte alls rädd för all dessa lärare kommer att flytta till andrakommuner den dag de har fått den formella behörigheten. Jag är i ställetövertygad om att de kommer att stanna kvar i den kommun där de redan har gjortoch fortfarande gör mycket betydelsefulla insatser. 51 INGA (vpk): sade: Del finns inget sambandmellan skolor som har stor lärarbrist och skolor där skolsituationen i övrigtär dålig. Jag tycker att det finns ett sådant samband. Det har dokumenterats imånga skilda sammanhang. Jag försökte i ett första inlägg ytterligare bevisadet med den undersökning som senast har gjorts i . Om man titlar på hur det ser ut i , visardel sig att i av lärarna är obehöriga. Eleverna som går iBotkyrka har sämre betyg än elever som bor och går i skola i , där manhar obehöriga lärare och där dessutom erfarenheten hos de lärare som finnspå skolan är myckel längre än vad den är hos de lärare som arbetar i Botkyrka.Haninge har obehöriga lärare, , , , osv. Om man då jämför med de resultat som kommit fram visar detsig att i de kommuner som har ekonomiska svårigheter och inte har möjlighet attfå de lärarresurser som behövs, framför allt behöriga lärare, har eleverna ensämre skolsituation. Skillnaderna syns i barnens skolresultal och skolframgång,och de följer dem oftast hela livet ut. Jag tycker att , som ändå har del ytterstaansvaret för skolan här i landet, borde ha insett del allvarliga i situationen.Att skjuta frågan , som hon nu gör, förvärrar ju lägetdag för dag och timme för timme för de här barnen. Vad man i stället bör göra är att vidta olikastimulansåtgärder. Jag kan tänka mig alt man - i stället för alt som , närfärre lärare och större klasser blir effekten av regeringens sparplan - bordesatsa på mindre klasser i de här områdena. Man skulle satsa på lägreundervisningsskyldighet för lärare och på generellt ökad lärartäthet i ställetför att minska på den, och man borde satsa på en bättre arbetsmiljö och bättrearbetsvillkor för både elever och lärare. Jag skulle också kunna länka mig ett annatmeritvärderingssystem för de här skolorna. Man skulle kunna införa vad somkallas Norrlandspoäng. Fler lärare behöver förslås utbildas för alt göraobehöriga lärare behöriga, så alt det blir balans på lärararbetsmarknaden.Resurserna måste användas på ett flexibelt sätt. Det kan också länkas - delta har tidigare diskuteratsmånga gånger, och vpk har föreslagit del i många skilda sammanhang - attobligatoriskt arbeta i lärararbetslag. Också det är ett sätt att råda bot påden oroande situationen. Det måstevidare finnas möjligheter till omplaceringar. Man säger i ett av de fackliga att man vill ha enjämnare fördelning av behöriga lärare. Del här är ju en väldigt akut situation, som jag sadetidigare. Det är i de kommuner, i de skolor och i de klasser där de bästalärarna behövs bäst som de inte finns. Jag hade väntat mig alt få mer konkreta förslag tillåtgärder. Jag tycker all det är ett ganska initiativlöst svar som vi har fått,även om del där sägs att del skall komrha ett svar i budgetpropositionen. Jagär inte riktigt nöjd med det svaret. Om kommersialiseringen inom idrotten 8§ Svar på fråga 1980/81:65 om kommersialiseringen inom idrotten i har frågat migvad jag tänker göra för alt förhindra att kommersialiseringen inom idrotten fåreffekter för ungdomars deltagande i idrottsutövandet. I sin fråga redovisarHans Petersson som bakgrund alt en 15-årig flicka förbjudits all spela fotbollunder på grund av att klubbarna inte kunnat komma överens omövergångsvillkoren då hon velat byta klubb. fråga handlar egentligen inte omkommersialiseringen inom idrotten, i den mening den diskuterats. Detproblem som tas upp är de karensregler vid klubbyte som gäller inom vissaidrotter. I och för sig är del lätt att hålla med omden oro han uttrycker över all s. k. ettårsfall inträffar i allt lägre åldrar.Jag vet alt den oron finns också inom idrottsrörelsen. Del finns emellertidskäl alt avsevärt nyansera den bild som ges i frågan. Dels är antalet fall därdel inträffar komplikationer i samband med klubbylen myckel litet - del rör sigom ett fåtal idrottsutövare, oftast på elitnivå - i ett begränsat antalidrottsgrenar. Som exempel kan jag la den gren nämner. Enligtuppgift från sker ca 12 000 övergångar. Avdessa blir inte mer än något tiotal s. k. ettårsfall. Dels förekommer iidrottens regler inte några möjligheter att förbjuda någon att spela fotbollunder . skall enligt dessa regler den idrottsutövaredet gäller kunna fortsätta att träna och tävla i den gamla klubben. Regeringen har givetvis inga möjligheter alt påverkaidrottsrörelsens handlande i enskilda fall. Av såväl principiella som praktiskaskäl vill jag dessutom hävda att del knappast är rimligt att regeringenföreskriver vilka regler som skall gälla inom idrottsrörelsen i umgänget mellanenskilda föreningar och idrottsutövare. Vi har i konsekvent hållit fastvid principen att idrottsrörelsen självständigt skall bedriva sin verksamhet.Några åtgärder är därför inte aktuella från regeringens sida. Vad gäller del mer omfattande generella problemet medkommersialiseringen inom idrotten, så har däremot initiativ tagits under årenslopp. På initiativ av regeringens ombud i riksidroltsslyrelsen tillsattestyrelsen 1974 en Om kommersialiseringen inom idrotten särskildutredning för alt klarlägga vilken roll kommersiella intressen spelar i dagenssvenska idrott och hur dessa påverkar idrottens möjligheter att fullgöra sinmålsättning. överlämnade utredningen sitt betänkande tillriksidrottsstyrelsen, som efter remissbehandling fattade beslut om vissariktlinjer. Den speciella fråga tar upp har dock inte berörts iutredningen eller i riksidrottsslyrelsens beslut, 53 HANS i (vpk): Jag får tacka jordbruksministern för svaret på frågan. Jag förslår att också jordbruksministern är oroad över dehär händelserna, även om det säkert är precis så som han säger, att det är ettväldigt litet antal det gäller. Jag har inte reagerat mot detta så myckeltidigare, när jag hört talas om det, men del gäller ungdom, som är isin personliga och idrottsliga utveckling, tycker jag det är allvarligt all detblir sådana här ettårsfall. Både jordbruksministern och jag menar ju under allaförhållanden att det är väldigt viktigt att ungdomar kommer in i idrottsligverksamhet, och det är en mycket positiv verksamhet som bedrivs i klubbarna,med enorma uppoffringar av många idrottsledare. När sedan under olika omständigheter en person blir åsättett så högt pris, alt det är det som avgör om han skall kunna byta föreningeller inte, så tycker jag att det är fråga om kommersialisering i alla fall. Dådet gäller den 15-åriga flicka som jag omnämnt i min fråga hade det visst rörtsig om . för att hon skulle få lämna klubben direkt och börja spela ien annan klubb. Jag har ett klipp från ett nummer av Vestmanlands Läns Tidningnågra dagar senare, där man diskuterar huruvida del är vettigt alt begära 25000 för en 17-åring, som är stoppad på samma sätt. Det här tycker jag är en form av kommersialisering inomidrotten, där individen från att vara en idroltande ungdorn med kanske finaförutsättningar på alla områden övergår till att hanleras som en vara ochdärför stoppas. säger jordbruksministern också myckel riktigt alt manhar ju möjlighet att spela i den gamla klubben - detgäller , och sedan är man fri att byta klubb. Men det är ofta så alt närman bestämt sig för att byta är del kanske därför att man vill utvecklas i enhögre serie. Man kanske har sina kompisar på annat håll, och del är väl inteovanligt att man kommer osams om vissa saker och att så alt säga den psykiskamiljön i den gamla klubben, speciellt efter det att man blivit stoppad, inte ärden allra bästa. Det är kanske inte så roligt alla gånger att gå tillbaka ochvara kvar, ulan har man bestämt sig för att byta vill man nog gärna göra del. Idrotten skall vara fri, säger jordbruksministern. Det ärväl en god tanke att man inte skall lägga sig i alltför mycket och peta iidrotten, men jag skulle ändå, trots att jag egentligen fått besked i svaret,vilja fråga: Vore det inte rimligt med något initiativ från jordbruksministerni den här frågan, någon kontakt med klubbar och kanske få dematt börja diskutera reglerna? Man skulle kunna upprätta något slags avtal närdet gäller ungdom, vilka skulle avse alla de fall där dessa inte är uppe i varesig myndig ålder eller seniorålderoch där man inte kan hindra dem från att byta förening, därför att de harblivit åsatia ett för högt pris. Jag förstår att klubbar vill ha igen pengar. De investerari träningsoveraller, de har träningsläger, ledare och över huvud taget mycketkostnader. Men att på det sätt som sker åsätta ungdomar ett sådant pris att detblir ett problem för deras individuella frihet, det tycker jag är heltoriktigt. Man måste nog göra någonting för att komma åt det. Om kommersialiseringen inom idrotten 54 Jordbruksministern : Herr talman!Jag vill svara i att något initiativ från min sidai den här frågan inte är alt förvänta. Det skulle vara ganska orimligt omregeringen grep in - gick in direkt i en idrottsförening och påtalade bristeroch fel. Vi arbetar inte på det sättet. Däremot är det naturligtvis möjligt för regeringens ombudi riksidrottsstyrelsen att aktualisera en sådan här diskussion. I så fall fårärendet gå den vägen. 55 HANS i (vpk): Herr talman!Jag menar inte att jordbruksministern själv skall gå in i föreningarna. Men jagmenar kanske skulle uttala någon uppfattning - alt detta problem bordelösas - och också ge den här personen i riksidrottsförbundets styrelse iuppdrag all ta upp dessa frågor. Jag är säker på att den företeelse det härgäller kommer att öka. Det är ett fåtal fall, säger man, kanske ett dussin perår. Men vi vet också alt del blir allt större kamp om talangerna. Det fordrasalltmer arbete av klubbar och ledare för att driva in de pengar som behövs föratt man skall kunna hålla i gång verksamheten, eftersom statens anslag är såfå. Kunde man tolalfinansiera idrollsverksamheten överstatsbudgeten, skulle man kanske komma ifrån problemet. Men del är ju mycket,mycket långt dit. Därför tror jag att problemet kommer alt bli allt större. Detär lika bra alt börja handla . Jag vill inte se en mängd ungdomar i sin bästautveckling - idrottsligt, psykiskt och mänskligt - sitta vid sidan om och kännasig stoppade , när de har tänkt sig att satsa på idrott. Del är klart alt det ligger i allas vårtintresse att sådana här problem inte uppslår, och om de uppstår skall de lösasså snabbi och snyggt som möjligt. Men jag vägrar att medverka tillatt ge regeringen någon som helst förmyndarroll i förhållande tillidrottsrörelsen. Min tilltro till idrottsrörelsen är så stark att jag tror attden är mäktig att klara upp detta själv utan pekpinnar, direktiv och initiativfrån regeringen. 57HANS i (vpk): Herr talman!