prot · G409126 · 1980-12-31 00:00:00 — , som så fruktansvärt sargats avUSA-imperialisternas angreppskrig, är fattigt. Landet lider fortfarande hårt avUSA:s raserande av dammar och bevattningsanordningar, av förgiftning avjord och skogar, av efterlämnade minor. där miljoner människor sörjer sina mördade ochförsvunna anhöriga, som brottas med enorma svårigheter att återställaden vietnamesiska kulturen i södra efter den dekadenta kultur som inplanterat under sin närvaro där - svartabörshajar, en omfattandenarkotikahandel, prostitution och hundratusentals veneriskt smittade -. Vietnamsom är ett av de fattigaste programländerna har kraftigt nedbringatanalfabetismen, fördelar sina knappa resurser jämnt, har en utbyggd barntillsyn- visserligen primitiv jämförd med den lios oss, men med ett långt större antalplatser än vad vi själva har åstadkommit här hemma. Till detta programland skär man ned biståndet. Man gör detdärför att man beskyller för att kränka de mänskliga rättigheterna samtför att ockupera . Först till detta om de mänskliga rättigheternaeller de politiska fångarna. Har det undgått borgerligheten att tusen och återtusen vietnameser i f. d. begick grova brott mot sina bröder ochsystrar - tortyr och mord? Är det dessa människor som borgarna ömmar för? Jagutesluter inte att det också i sker vissa övergrepp, men vad begär man?Rättsliga övergrepp begås ju också i vårt eget land. Dessutom finns det svenskaföretag som använder militärjuntans polis och inilitär mot strejkande ochhungrande arbetare i Säo i , Inte har jag hört borgarna reageramot detta - eller mot de svenska företag som i de s. k. frizonerna använder sigav barnarbete. Det viktiga är att ändock slår vakt om de mänskliga fri-och rättigheterna och rättar till eventuella misstag. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. När det gäller har det tydligen undgått borgarnaatt bombade också detta land sönder och samman och att detta möjliggjordeför att inte bara systematiskt utrota en stor del av Kampucheasbefolkning utan också systematiskt angripa vietnamesiska byar och människor.Det har undgått och belackare att livet har återkommit tillKampuchea. att städerna åter blomstrar och att den värsta svälten har avvärjts.Det har tydligen också gått borgerligheten förbi att och fortfarandeuppmuntrar och utrustar resterna av mördarhand för nya illdåd motKampuchea. Visst skall vietnameserna lämna , och det skerden dag då och upphör med sitt stöd till mördarhanden. Låt oss arbetaför detta gemensamt! Men får jag ställa en fråga till de borgerliga:Fortfarande finns tanzaniska trupper i . Vad är skillnaden mellan dessaoch de vietnamesiska trupperna i ? Enligt min mening finns det ingensom helst skillnad i fråga om bevekelsegrunderna för truppernas närvaro i Kampucheaoch i . Varför tiger ni om de tanzaniska trupperna i ? Ett svarkrävs, om ni skall tas på allvar när det gäller kritiken av de vietnamesiskatrupperna i . några ord om . störtadeskejsarregimen och en progressiv regim övertog ledningen av landet. Man gjordeslut på en fruktansvärd regims skräckvälde. Man berövade godsägarna jorden ochdelade ut den till de miljoner och åter miljoner svältande jordlösa ocharrendatorerna. fungerar landsbygden, och den värsta undernäringen ochfattigdomen är avvärjd. fungerar det s. k. så som vi avsågnär det infördes . pågår en systematisk skogsplantering föratt förhindra jorderosion och torka. pågår ett alfabetiseringsprogram, somförra året resulterade i guldmedalj. kan ingen längre ockra ibostäder och mark. De är nationaliserade och förvaltas av stadsdelsföreningar,alltså av människorna. Men visst brottas regimen och befolkningen i medenorma svårigheter. Kejsarsystemet lämnade efter sig 80 000 prostituerade barai samt tusen och åter tusen vilda eller halvvilda föräldralösabarn. Här gör f. ö. Rädda barnen en mycket fin insats med den s. k. barnbynAmba, där dessa vilda barn tas om hand. Tusen och åter tusen stympade människorfinns. stympades som bekant barnen för att bli mer attraktivasom tiggare. då kejsaren förde sitt skräckvälde fannsinga mänskliga fri-och rättigheter i . Men då var de borgerligapartierna här i tysta och hyllade kejsarsystemet. , när den nyaregimen bedriver en under ytterst svåra omständigheter socialutvecklingspolitik, som också kommer att innebära demokrati, då kastar man sigöver landet, då minskar man biståndet. Än en gång är det mänskliga fri- ochrättigheter som saknas enligt de borgerliga partierna. Ja, det finns fångar. Människor som deltog ikejsarsystemets grymheter sitter inspärrade. Mot dem finns överväldigande bevis. rättegång,skulle de dömas till döden enligt etiopisk lagstiftning. Inspärrade sitterockså de som mördade människor bara för att dessaarbetade för den nya regimen. Är det dessa två kategorier som ni kallar förpolitiska fångar? Man kan rikta kritik mot regimen i för att dessatvå kategorier fångar inte blivit föremål för rättegång. Jag har personligenframfört den kritiken. Man har svarat mig att många av dessa då skulle dömastill döden. Vi föredrar att de får sitta som de gör, säger man, och att vi såsmåningom, när läget har stabiliserats, släpper dem eller genomför rättegångarmed civil domstol. finns nämligen militärdomstolar i . Det finns också människor som under den kaotiska perioden1976-1978 helt oskyldigt hamnade i fängelse. De pekades då ut som terroristerav dem som verkligen var terrorister. Jag har också tagit upp detta problem medde etiopiska myndigheterna. De har inte förnekat det, men de säger att manhåller på att undersöka varje enskilt fall. släpps också människorfrån fängelserna. Att så sker har bl. a. Amnesty bekräftat. Jag tror inte attden osakliga propaganda som borgerligheten bedriver mot bidrar tillatt hjälpa fångarna. Risken är snarare att effekten blir den motsatta. Med det anförda, fru talman, ville jag ha sagt att till detvå sist nämnda länderna - och - skall biståndet utökas. Tillde två först nämnda länderna - och - bör biståndet däremoticke utökas. Snarare bör det avvecklas och eventuellt kanaliseras under andraformer. En sådan politik är i överensstämmelse med av en enig riksdagfastlagda mål och principer för biståndsarbetet. Det är alltså icke enpolitisering som vi i första hand önskar, i motsats till borgarna, utan vad vivill är att man äntligen skall föra en biståndspolitik som stämmer överens medvad vi här har fattat beslut om. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Anf.40 (): Välståndsklyftan mellan jordens rika och fattiga länder ären av vår tids största moraliska frågor. måste bidra till attlevnadsstandarden för människorna i höjs väsentligt snabbare än ii-länderna. De rika länderna bör till förmån för långsiktigtbegränsa sina anspråk på naturresurserna, som mänskligheten har att gemensamtförvalta. Människan har medel att fördärva jorden, förstöramiljön, förändra de ekologiska förutsättningarna och utplåna allt liv. Menmänniskan har också den kunskap och de medel som behövs för att befriavärlden från svält och fattigdom, så att en människovärdig tillvaro kan skapas föralla. Internationell samverkan bygger på ömsesidig hänsyn,respekt för folkens självbestämmanderätt och insikten om att de faror som hotarmänskligheten endast kan undanröjas med gemensamma ansträngningar. Flärförkrävs en global solidaritet som inte gör halt vid nationsgränser och hudfärgereller för politiska och religiösa system. Här gäller det en världsvid gemenskapmänniskor emellan som syftar till en målmedveten resursutveckling i kampen Internationellt utvecklingssamarbete rn. för enmänskligare värld som präglas av frihet och trygghet för den enskildamänniskan. Då som först kan vi alla få uppleva en mera rättvis samhällsgemenskap,oavsett i vilken del av världen vi har kommit att födas och leva. är i ett globalt perspektiv, trots sina omtaladekriser, ett betydande välfärdssamhälle. Ökningen av det samlade biståndet med705 miljoner till är därför tillfredsställande.Samtidigt är det nödvändigt att vi kan behålla och om möjligt utvecklamålsättningen av bruttonationalinkomsten i biståndsanslag åren framöver. Vihar här ett ansvar att internationellt visa vägen för att gemensamt med andraländer utveckla den globala solidariteten i handling, även när det egna landetsekonomiska utveckling för tillfället råkar vara kärv. Ett grundläggande hinder för en framgångsriksamhällsutveckling i många är den växande drogkonsumtionen med åtföljandesocial misär. Här krävs åtgärder inom biståndsarbetets ram. Jag har tagit uppdenna fråga i motion 1203 till årets om internationellt biståndsarbetefördrogfria samhällsmiljöer, som behandlas i utrikesutskottets nu föreliggandebetänkande. "1. att uttalar att projektprogramfördrogfria samhällsmiljöer i enlighet med motionen aktualiseras av SIDA inomramen för det svenska biståndsarbetet, 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts i vad detgäller initiativ och samordning med olika biståndsländer för uppbyggnad avrehabiliteringsanläggningar för drogska-dade människor, 3. att riksdagenbegär att regeringen vidtar åtgärder för att alla biståndsarbetare får engrundläggande utbildning om de internationella drogproblemen, främst i vadgäller det område som han/hon skall arbeta inom. 4. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angåendebehovet av intensiv bevakning och uppföljning av den internationellanarkotikautvecklingen främst genom FN och WHO:s olika organisationer ochinstitutioner." Jag tog upp denna problematik imotion 1775 till /79 då det gällde avalkoholiseringsprojekt päden afrikanska kontinenten och möjligheterna för SIDA att medverka i dettaarbete. behandlade den frågan i sitt betänkande 1978/79:27,och man kan säga att utskottet intog en avvaktande positiv hållning. Men i denföljande biståndsdebatten, där dåvarande utrikesministern deltog ochden här frågan kom upp till diskussion, instämde han i motionens syfte, medklart ställningstagande för att alkoholen var ett stort problem i mångau-länder. För att man skulle kunna få till stånd en framgångsrik utveckling idessa länder gällde det att komma till rätta med drogproblematiken. Det här harlett till att man i vissa organisationer främst inom och medanvändandet av statliga medel har kunnat påbörja planeringen avavalkoholiseringsprojekt på den afrikanska kontinenten, för att där inleda densanering som är nödvändig för att vi skall komma till rätta med den socialamisären och möjliggöra ett framgångsrikt utvecklingsarbete. Det är ännu trevligare att läsa utrikesutskottetsbetänkande den här gången. Man säger där: "Missbruk av droger som alkohol och narkotika är ettsvårt samhällsproblem av internationell karaktär. Det har därför en plats äveni biståndssamarbetet mellan länderna." Utskottet säger vidare: "Drogproblemen bör självfallet inte enbart angripasfrån utbudssidan. Det är även viktigt att berörda länder försöker komma tillrätta med missbrukets orsaker och erbjuda lämplig vård för missbrukets offer.Dessa uppgifter faller enligt utskottets uppfattning i och för sig väl inomramen för vårt bilaterala biståndssamarbete. En förutsättning för ettframgångsrikt bistånd på detta område torde emellertid vara att de mottagandeländerna själva anser frågan angelägen. SIDA bör inte vara förhindrat att. därså är påkallat. i dialogen med mottagarländerna söka intressera dessa för dettaviktiga område och - om önskemål därom framförs - ställa svenska resurser tillförfogande. Ett samarbete med och andra enskildaorganisationer kan i detta avseende vara fruktbart. För SIDA:s medverkan idetta sammanhang är det naturligtvis angeläget att - som framhålls i motionensyrkande 4 - berörd personal har god kännedom om drogproblemens natur." Den hänvisning utskottet gjort till yrkande 4 förmodar jagär ett skrivfel. Det torde gälla yrkande 3. som just tar upp denna problematik. Det intressanta med utskottets uttalande är att man har ensådan positiv inställning och att den mera avvaktande attityd som visades förragången har vänt på grund av den debatt som då fördes. Vi får nu förutsätta attSIDA mera aktivt går in i olika projekt och i diskussioner när det gällerländer både på den afrikanska kontinenten och i andra delar av världen, därinte enbart alkohol utan även narkotika utgör betydande problem, och att SIDAkänner ett ansvar för att i samarbete med olika organisationer, inte minstorganisationer inom , ta initiativ för att få en sanering avdet sociala träsket. Detta är en förutsättning för ett framgångsriktutvecklingsarbete just i dessa länder. Det finns anledning att tacka utskottet för en godskrivning och att förutsätta att en ordentlig uppföljning sker av SIDA på denhär punkten. Man får också förutsätta att regeringen handlar så aktivt sommotiveras av det uttalande av dåvarande utrikesministern som jag härnoterade. Då klargjordes det att betydande problem föreligger på detta område,problem som vi måste hjälpa de olika staterna att komma till rätta med för attkunna bedriva ett socialt medvetet och framgångsrikt utvecklingsbistånd. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Anf.41 (): Kammaren erbjuder verkligen en inspirerande miljö för attdiskutera u-landsfrågor. Det är som om man stode i öken. Man serknappast en själ. Men det finns väl en och annan oas där människorna gömmersig. 5 protokoll 1980/81:126-127 Internationellt utvecklingssamarbete rn. Det är ett mycket allvarligt ämne vi talar om. Det är nämligenen underlig värld vi lever i. Det åren orättvis värld. Man behöver inte resatill eller till för att konstatera det. Orättfiudigheten kanman uppleva också i välfärden. För det är ju fantastiskt: Medan de flesta pådenna jord kämpar för överlevnad, så kämpar vi i vårt välfärdsland förmarginalskattesänkningar. Det är bokstavligen marginella frågor vi rör oss medi förhållande till dem som de flesta har att kämpa med. Det är därför - trots våra egna samhällsekonomiska problem- en bjudande plikt för oss att gå före och visa vägen för andra industristaternär det gäller biståndet till fattiga folk, detta så mycket mer som väldigt fåav oss svenskar känner av de ekonomiska svårigheter vi har ochsvångremspoliti-ken. Det är nog precis som den förträffliga kåsösen iSydsvenska säger: "Om man inte hade TV där hemma, såskulle man inte veta om att man hade det så illa ställt." De höga anslagen till biståndssamarbetet får naturligtvisinte hindra oss från att ändra uppfattning och dra tillbaka investeringar sominte ger någon utvecklingseffekt. Det finns tusen andra och bättreinvesteringar att göra på andra håll i världen. Jag måste nog instämma i detsom sades i , att det trots allt som sägs i utrikesutskottetsbetänkande handlar om vi i stort fortsätter att köra i gamla hjulspår, uppkördaför åtskilliga år sedan. Det är nog rätt viktigt, fru talman, att svenska folketoch också vi riksdagsmän blir medvetna om - och det är vi kanske redan - attdet svenska u-landsbiståndet har sina brister. Vi har fått alarmeranderapporter från fältkontor och från . Det har ocksåkommit fram under riksdagsdebatterna. De 2 miljarder som investerats i Bai Bångi är förvisso ingen klok insättning precis. Bai har också blivitett täckord för misslyckade projekt. Man talar om att vi nu riskerar att få ettBai i också. Det gäller pappersbruket i Mufindi, Därför, fru talman, är det mycket tillfredsställande attutskottet och som jag hoppas också nu hos regeringen begär enutvärdering av vår biståndsverksamhet. Och vi får väl hoppas att det också bliren marknadsföring av den utvärderingen så att den når fram till våramedborgare. är vi vana vid att det i propositionen står någraöverslätande ord om att det naturligtvis sker en utvärdering osv. Och det är juonekligen samma anda i propositionen . Man tillägger att "dessa frågoräven inom departementet kommer att ägnas ökad uppmärksamhet". Det är enmycket blek skrivning. Det är klart att man kan ägna något "ökaduppmärksamhet" utan att egentligen göra något mer. Det är därför utmärkt att utskottet nu har gjort den härbeställningen. Vi måste få veta sanningen. Läser man i budgetpropositionen om resultatetav biståndsverksamheten kan det låta nog så förträffligt. 22 skriver man:"I många av mottagarländerna för bistånd harutvecklingssamarbetet bidragit till imponerande framsteg, särskilt när detgäller utbildning och hälsovård', I har medverkat tillutbildning av 25 000 lärare. Hälsovården på landsbygd når sexmiljoner människor," Sedan talar man om vattenprojektet i , som "- trots många problem - gett sex miljoner människor tillgång till rentvatten". Det lilla tillägget "trots många problem" syftarfaktiskt på ett rätt stort misslyckande med detta vattenprojekt - de mångapumpar som står oanvända i brist på reservdelar, liksom dammanläggningar ochrörsystem. Men likväl är det en mycket positiv skrivning ipropositionen. Går man sedan till fältrapporterna kan man få motsattauppgifter. SIDA:s man i Dacca säger: De biståndsmiljarder som strömmar in ilandet når i mycket liten utsträckning de fattiga massorna. I stället blir detstöd till den styrande eliten. Jag förmodar att vederbörande inte syftar bara på detsvenska biståndet -det vore i så fall bittert. Han fortsätter: Det är ytterstfå saker som jag tror att vi ärligt kan påstå ger någon effekt. Man måste fråga sig: Vad är sanning? Vem har rätt - herrAsplund eller ? Vi måste få en utvärdering där man inte rädd för att sägasanningen, även om den är mörk. Vi måste få med både vitt och svart. Man harrätt att göra misstag, men man har inte rätt att förtiga dem. Och detallvarliga är att ovissheten skapar ett ointresse hos vårt folk förbiståndsverksamheten. Jag har i en annan motion, 1211, tagit upp frågan omimportstödet till mottagarländerna. Det bilaterala biståndet är dels ändamålsbestämtoch dels utgår importstöd. Det senare har vi inte någon större kontroll över.och vi har inte heller tidigare haft det. Detta stöd har också i flera fallbara flutit rakt in i mottagarlandets statskassa för att landet därigenomskulle klara sin underbalans i handelsutbytet. Det är gott och väl, men vårapengar skall ändå satsas på mer konstruktiva projekt. I avsnittet om importstödet är propositionen rörig. Å enasidan sägs det att stödet bör utgå med "ett minimum av kontroll ochtidsutdräkt", Å andra sidan sägs det, bör SIDA på ett mer aktivt sätt äntidigare diskutera och följa användningen av importstödet. rekommenderar utskottet - och det är i och för sig bra- en återhållsamhet med importstöd, och där det finns skall sedvanlig förhandsprövningske. Även om det här i debatten har sagts att det ärmottagarländerna själva som skall bestämma vilka projekt de vill satsa på,måste det vara rimligt att givarparten vet vad som sker med pengarna, så kan redovisa för givarna. Det är faktiskt viktigt, eftersom man gärna villfortsätta att bistå framgent. Vi ger ju inte något anslag till någon svenskinstitution utan att denna får deklarera vad pengarna skall gå till. Jag konstaterar också med tillfredsställelse, fru talman,att avsikten är att något höja bidragen till enskilda humanitäraorganisationer. Jag måste också få säga att anslaget tilldessa enskilda humanitära organ är mycket angeläget, inte bara därför att dessaorganisationer arbetar billigt och hyggligt på alla sätt, utan också därför attde utför ett oersättligt arbete, en insats som ingen annan kan göra. Jag tänker på två saker. Det kan vara så att det statligabiståndet inte kan komma fram till de fattiga i ett land därför att där finnsen regim som man inte Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete rn. kanlitapå.entotalitär regim, typ den som är i . Med tanke på vad en tidigare talareanfört måste jag säga att solen inte alltid lyser i . Flan räknade uppolika förträffliga saker, med många siffror och det sades att allt är välbeställt. Men vi vet att det för någon vecka sedan var en massaker på fleratusen kvinnor och barn. Vi vet också att 2 miljoner människor har flytt urlandet och att 400 000 av dem är i . I sådana lägen är frivilligorganisationerna mycketbetydelsefulla. Just i har under dessa svåratider, med blodiga regementen, lyckats bistå stora grupper. Ett stortfadderprogram har genomförts, som har nått många fattiga familjer, likasåbostadsprogram och mycket annat. Det har rört sig om 4 milj. kr. Det låterkanske inte så mycket totalt sett men väl när det gäller ett enskiltbiståndsorgan. Här har man kunnat nå fram därför att kyrkorna inte behöver gåöver mottagarlandets regering, i varje fall inte helt och fullt. har vi enmottagarpart där, och det betyder att man kan bistå till blygsam kostnad. Detbetyder också att hjälpen kominer till de rätta människorna. I har viMekane Yesu-kyrkan, som har varit vår partner med gott resultat.-Det var den första punkten, fru talman. Den andra punkten är följande: I alla fattiga länder finnsdet en klyfta mellan rika och fattiga. Den s. k. korruptionen gör att de rikainte är intresserade av den stora fattiga hopen. Och denna klyfta överbryggassannerligen inte av pengar, traktorer, penicillin, torrmjölk eller någotsådant. Här gäller det en ideologi. Och i detta sammanhang vet jag inget annatän det kristna evangeliet som kan överbrygga den klyftan. Jag vet inget annatän den kristna nästan-kärleken, som inte slutar vid familjegränsen, utan somgår vidare. Det är den som kan åstadkomma en förändring. Detta torde vi kännatill. De ledare i som verkligen har kunnat åstadkomma något i de unganya nationernas liv har själva varit kristna och vuxit upp i den kristnamissionen. är inget undantag. När han en gång skulle äta lunchhär i fick han undervisa en flock präster om att man skall börja medbordsbön! - Vi skulle behöva flera sådana statsmän, också i ! Jag skall inte uppta tiden mera här, men jagtycker det är viktiga synpunkter som jag har fört fram. De angår svenskafolket. Det är avgörande för svenska folkets intresse för u-landshjälp att färeda på vad som sker där ute. Det måste vi beakta, eftersom det är folket somskall betala miljonerna - och det är 7 miljoner som biståndet kostar. Jag skallbe att få yrka bifall till utskottets hemställan på alla punkter. 42EVA (vpk): Jag skall huvudsakligen uppehålla mig vid ettpar aspekter på de förslag som kommunisterna lagt fram angåendebiståndspolitiken. Men låt mig först notera det anmärkningsvärda i denbedövande tystnad som mött våra övriga förslag här i kammaren . Eftersomden tystnaden inte rimligen kan uppfattas som instämmande, tar jag den som etttecken på rädsla fören debatt i sakfrågorna. Jag tänker ta upp vpk:s krav på Sverigesutträde ur Världsbanksgruppen och i anslutning härtill situationen i främstMellanamerika. Som redan framhållit i sittinledningsanförande utgör det multilaterala biståndet ungefär entredjedel av det totala biståndet. Vi tycker att den siffran är alldeles förhög. Vi har över huvud taget ingen kontroll över dessa pengar när de en gångväl hamnat i den stora internationella biståndskarusellen. Och pengarna kananvändas, och används också, i direkt strid mot de mål som satt uppför biståndspolitiken. Vi har tidigare i vår diskuterat IDB och hur svenskaskattemedel används för att understödja militärdiktaturer. hävdas i propositionen att IDA:s utlåningspolitik ärmycket förmånlig-att den är koncentrerad till jordbruks- ochlandsbygdsutveckling och att den har stor betydelse för de allra fattigastemänniskorna. Detta är självfallet en sätt att beskriva Världsbanksgruppenspolitik. Ett annat, som ligger sanningen närmare, är att Världsbanksgruppen starktkritiserats, inte minst av tredje världens länder, för att vara styrd avekonomiska intressen i , för att stödja huvudsakligen reaktionära regimeroch för att, trots förment obundna lån, ändock i praktiken ställa villkor -villkor som hårt drabbar länder som försöker föra en progressiv politik,villkor som drabbar de eftersatta grupperna. Låt mig ta några exempel somgäller just . Det första har jag tidigare framfört här i kammaren,men det förtjänar att påminnas om det.