prot · G40939 · 1980-12-31 00:00:00 — Då frågar man sig: Vem har ansvareti detta sammanhang? Det är klart att det i första hand är industriministern ochregeringen som har ansvaret. När vi har ställt frågor om sysselsättningen ifrämst sydöstra har industriministern tidigare sagt atthan med hjälp av regeringsåtgärder skall se fill att det blir en industriellutveckling. Jag vill ställa en följdfråga fill industriministern:Ämnar industriministern försöka vidta några åtgärder som kan förhindranedläggningen av den rostfria delen av tillverkningen i ? Eller tänkerindustriministern också fortsättningsvis överlåta åt en enda person, som enligtuppgift inte har något ansvar inför , att vara med och avgöra bolagetsframfid? Industriministern hänvisar i svaret tillMBL-förhandlingarna, och jag skall återkomma till dem . OmNyby Uddeholm AB:s verksamhet 41 (): Jag tackar industriministern för svaret på min fråga. Den fråga som jaghar ställt gäller framför allt Blombacka bruk som är beläget i norra delen avKarlstads kommun. Förstvill jag instämma i de tankegångar som mina båda företrädare har gjort sig tilltolk för. Mankan fråga sig varför resonemangen om Blombacka bruk, eller , harvarit så kortsiktiga. Jag vill nämna några datum. På ett divisionsmöte den 21maj 1979 förklarade att man hade långtgåendeinvesteringsplaner. Man var överens om tidsramar och allt sådant. Den 8september 1980 återstod egenfligen bara vissa kompletteringar. , den 18november, hade man helt kovänt och sade att nu fanns det inget val. Blombackabruk skulle läggas ned. Detta drabbar, som här har framhållits, både Storforsoch andra enheter inom koncernen. Jaghar full förståelse för de anställdas reaktion på den kortsiktighet ochryckighet som visas. Samhället har här satsat 800-900 milj. kr., och deanställda frågar sig om samhället har haft tillräcklig insyn i verksamheten. Påvilket sätt har pengarna redovisats? De menar att samhällets insyn har varitför dålig. Facit visar att vi bör ha en ökad samhällsinsyn i företagen, närsamhället går in med så betydande belopp. Såtill svaret som industriministern har givit. Man kan naturligtvis fråga sig omdirektiven är bindande eller ej. Men finns det inga kontakter mellan regeringenoch styrelseledamoten? Regeringen måste väl ändå ha en vilja att på ett ellerannat sätt få fram sina intentioner till den av staten nomineradestyrelseledamoten. Jagtycker, herr talman, att industriministerns svar på denna punkt är ytterstsvävande, och jag skulle vilja ha en kompletterande upplysning: Anserindustriministern att nuvarande regler för samhällsinsyn bör skärpas och bör få bättre kontakter mellan samhälle, regering och företag? 42 IndustriministernNILS ÅSLING: Får jag först till frågeställarna säga att problemet hade varit mycketenklare, om vi hade haft en annan marknadssituafion. Det avgörande för den situationsom svensk stålindustri har hamnat i är att marknaden snabbt - jag skullevilja säga exempellöst snabbt - har försämrats. Och företagens dispositionerhar inte hängt med i denna snabba utveckling. Jagvill gärna påpeka både för och för att det harinvesterats ganska avsevärda summor i företaget just för att nå en bättrekonkurrenskraft. Det har också gjorts betydande ansträngningar för attåstadkomma en rafionalisering och en produktuppdelning. I den specialstålspolitiksom vi utformade finns väsentliga moment för att samordna och stärkabranschen och de företag som är verksamma i denna. Och jag vill påstå att NybyUddeholm har följt dessa intentioner. Under alla förhållanden har företaget ibetydande omfattning utnyttjat de möjligheter som samhället har erbjudit. Diskussionenom hur man från samhällets sida skall kontrollera företagen är i dettasammanhang av sekundär betydelse. Det primära är ju att marknaden harförsämrats, att de allmänna förutsättningarna för företagen snabbt harförändrats. Det är den reella orsaken till företagets aktuella situation. Anf.43 (); Jag medger gärna att marknadssituationen har förändrats. Men jag villunderstryka att industriministern inte lyssnade på olika fackligaorganisationer när dessa på ett tidigt stadium begärde regeringsinsatser föratt möta denna nya marknadssituafion. 1977 begärdesådana insatser. Och finns ett dylikt uttalande som förutom av Metalläven stöddes av och . Jaghar litet svårt att förstå den passiva hållning som regeringen intar då detgäller att verka för en samordning inom en ägarsplittrad bransch. Dennahållning leder ju också till brist på inifiafiv till samverkan hos ledningarnaför de berörda företagen. Jag upplever det så, att konkurrerande ägargrupperhar nöjt sig med att bevaka varandra och slå vakt om sina kapitaltillgångar. Avdetta lurpassande, med det egna företagsintresset som ledstjärna, har det intekommit ut någonfing posifivt för det svenska rostfria stålet och dennaindustris förmåga att hävda sig hemma och utomlands. Föruteblivna konstruktiva grepp över företagsgränser är och förblir stort. Och jag vill nu fråga; Kan man vänta mer aktivainsatser från regeringens sida? , efter alla stolta deklarationerom statens ansvar på företagsområdet, kan väl inte agera som en kluvenManchesterliberal. OmNyby Uddeholm AB:s verksamhet 44 (); Industriministern anför att problemen beror på en försämrad marknadssituation.Det känner vi fill, men frågan är; Vilka åtgärder vidtas när marknadenförsämras? Ger man upp hoppet fullständigt, eller ser man från regeringens sidafill att de företag, som staten i detta avseende så kraftfullt har stöttatekonomiskt, lägger på några kol extra? Somvi ser det är det inte i första hand ägarintressena som man skall slå vakt om,utan det är jobben och sysselsättningen på resp. orter. Men tyvärr harindustriministern och jag i det här fallet, som vid många tidigare tillfällen,olikartade uppfattningar. Han menar, nu som tidigare, att man från regeringenssida inte i någon större utsträckning kan blanda sig i saken. Det är litetunderligt, och det har vi påtalat . Det finns ingen långivare idetta samhälle som ställer pengar till förfogande och låter låntagarna användamedlen i så lösliga former som regeringen alltid gör. Man borde på ett heltannat sätt vara med och kontrollera och inte bara lita på att bolagetsbedömningar är riktiga. höll i ett krismöte angående situafionen påarbetsmarknaden i de östra delarna av länet. Det var en enig länsstyrelse som ställdesig bakom en rad förslag till regeringen, vilka industriministern om någradagar får kännedom om. Jag vill redan nu meddela industriministern att - ochdet är ett av dessa krav - en enig länsstyrelse anser att regeringen måstepröva uppslag till fortsättning av tillverkningen av rostfria rör i ,innan tillåts lägga ner verksamheten. Detta har skrivits underäven av de borgerliga ledamöterna. Vad är då industriministern beredd att göra i detavseendet för att uppfylla de krav som hans egna partivänner i harvarit med om och ställt sig bakom? Skall de gå hem lika tomhänta på svar frånindustriministern som vi socialdemokrater alltid får göra? 45 (): Industriministern säger.attinvesteringsviljan finns. Jag vill då säga att det i så fall är med undantag avBlombacka bruk, för där har man inte investerat någonting. Man hade planer pädet, men planerna blev aldrig förverkligade. Och ser vi till den tidigare ägarformsom rådde har man strängt taget inte investerat någonting. Man har"sugit ut det gottaste" som finns i företaget, men man har inte tänktpå morgondagen. Sedan, herr talman, säger industriministern att övrigaåtgärder som skall vidtas blir arbetsmarknadspolitiska. Låt mig då säga att vii har en situation som innebär att vi inte tål att drabbas mer -oavsett om vi tittar på östra eller västra eller Karlstadsregionen.Det är en situation som innebär att både statsmakterna och företaget - inteminst - i kontakt med regeringen måste tvingas inse sitt socialaansvar. Det uttalandet står inte bara Metall, SALF och SIF för, utan det hargjorts uttalanden på olika håll. Och även den lokala centerorganisationenintill Blombacka bruk menar att det här måste vara något som industriministernskall ta hänsyn till i diskussionerna med företaget, där man tvingas insevilken situation man har försatt sig i. Blombacka bruk har varit en gammalguldkalv, har man sagt inom . Låt Blombacka blomma - nu börjar blommansloka och vissna. Man kräver nu att regeringen måste gå in här. Jag uppreparatt kontakterna med den statliga representanten i bolagsstyrelsen måste ske påett mera jordnära sätt och att regeringen måste ta initiativ. Får jag först säga att den här debattenegentligen inte är meningsfull förrän vi klarar ut om vi har möjligheter attradikalt påverka marknadssituationen. Vi talar nu om en del av. svensktnäringsliv, som i mycket stor omfattning är beroende av den internationellamarknadens utveckling. Herrar frågeställare för debatten på låtsas, eftersom deinte är beredda att gå in i en reell diskussion om hur man klarar anpassningentill den internationella marknaden. Det är det som har gjort att regeringengenomfört betydande insatser inom detta område , genomspecialstålspolitiken och genom den strukturdelegation som upprättats. Det ärdet som har möjliggjort att konstellafionen har bildats, attUddeholm och har gått in i ett gemensamt bandbolag, att det har Nr39 blivitsamverkansformer mellan och , att har fått sin den 47OLLE (); Jag vill gärna säga något om Uddeholm.Där har man haft en väl utbyggd företagsdemokrati, och de anställda har fått enmycket god insyn i arbetet. De kände länge en optimism, och de hade enframtidstro. Till att börja med krossades drömmen om att få nya jobb. Sedankrossades drömmen om att få behålla de jobb man hade. tror man inte på får trygghet ens efter den omstrukturering som det har talats om. Det berorpå att regeringen låtit företagen arbeta för mycket på fri hand. Låt mig därför få ge ett råd; Sätt inte in nyapengar i igen utan att kräva en strukturrationalisering som man kantro på och som verkligen kan skapa framtidstro inom branschen. Det krävs insatser från statens sida, inte bara undanflykter. Om Uddeholm AB:s verksamhet 48 (): Industriministern talar om marknaden. Det ärdå fråga om två saker; tillverkningsmarknaden och försäljningsmarknaden. Vi har från socialdemokratiskt håll alltsedan problemeninom stålindustrin dök upp kommit med förslag om hur man skulle kunna klara avdessa marknadsproblem. Vi har pekat på behovet av samordningar inomspecialstålsindustrin och redovisat förslag i anslutning till det, och vi var iprincip inte emot den samordning som skedde inom och , men viville att samhället skulle ha en bättre kontroll över den. Vad sedan gäller avsättningsmarknaden har vi gång på gångfört fram förslag om hur de svenska stålföretagen skulle bete sig ute påvärldsmarknaden för att få ett mera samordnat agerande. Vi är alltså överens om detta, men industriministern haraldrig velat lyssna på oss när vi framfört våra förslag. När de här problemennu uppstår får industriministern finna sig i att vi anser oss ha rätt attkritisera honom för att han inte klarar av industripolitiken då det gäller stålindustrin.Det är detta det är fråga om, och allmänheten har anledning att räkna med ettstörre ansvar från industriministerns sida - det är den rena och skärasanningen. Sedan tycker jag det är tråkigt attindustriministern inte kan lämna några besked om vad han har tänkt göra medanledning av framställningen från . 49MAGNUS (); I Blombacka bruk har en halvering avarbetsstyrkan skett , som 4 milj. kr. Det är sådana relationer man har att arbetamed inom näringslivet . Då måste man förstå att de anställda tycker att dehar tagit sitt ansvar. De har tagit sitt ansvar på så sätt att de har varit medom att genomföra rationaliseringar och de har varit med om att skapa nyainnovationer etc. Om Uddeholm AB.s verksamhet men de harinte fått någon motprestation från företaget. vill jag säga, herr talman, att om nu samhälletskall gå in med mera medel, så måste man också kräva en motprestafion i form avökad insyn i företaget och i företagsledningens arbete, så att de anställda kantro på företaget och så att man får dem som bor och verkar kring de här brukenatt tro på att det är fråga om reella pengar som kan skapa jobb. Det är dettadet är fråga om. Herrar frågeställare fortsätter sinlåtsaslek. Men ge mig ett klart besked! Vilka åtgärder förordar ni för att manskall kunna väsentligt förstärka den svenska stålindustrins marknadssituation?Sune talar här orn samordning och om nya grepp, och om att man skall lyssna.på fackets råd. Ja, det är gott och väl. Men trorni att det radikalt förbättrar den krissituation som världens stålindustribefinner sig i? Vi måste väl ändå någorlunda relatera den här debatten fillverkliga förhållanden, annars släpper den ju all kontakt med verkligheten. Regeringen har mycket omsorgsfullt sett till att deinsatser som gjorts inom stålindustrin har följts upp. Jag tänker bl. a. påstrukturdelegationen, som har att fortlöpande granska företagens utveckling,och när det gäller Uddeholmslånet på investeringsbank som har ettansvar att fortlöpande bevaka att lånevillkoren uppfylls. Över huvud taget harstaten skaffat sig de instrument som erfordras för att se om de angivnaintentionerna fullföljs. Men när marknaden går ner katastrofalt, vad gör mandå? Vill ni vara vänliga att svara på det, mina herrar? 51 (); Jag erinrar om den kritik som har riktats motregeringens passivitet när det gäller att verka för en samordning inom specialstålsindustrin.Det är sant att marknaden är hårt pressad , men det är svenskaindustriföretag som ute i världen konkurrerar med varandra på grund av denuteblivna samordningen. Vi har en stor import. Mycket kunde ha ändrats, om manhade följt råden från fackets sida om en mer planmässig utveckling. Detföreligger krav på ett delstatligt strukturbolag, som på ett helt annat sättskulle ha kunnat främja en planmässig utveckling. Det är här som vår krifiksätts in. Regeringen har inte ställt de villkor som man borde ha ställt, innanman gick in med i den här branschen. Det är alltsådenna försummelse som vi kritiserar, och den får självfallet värre verkningar idagens marknadssituation än fidigare. Anf, 52SUNE (); Industriministern frågar vilka åtgärdersocialdemokraterna föreslår. Men vi har ju så i mofioner redovisatdessa för industriministern, så det är inte lämpligt med en upprepning medhänsyn till den knappa tid som står till förfogande. Industriministern kan gåtillbaka till riksdagsprotokollen från tidigare debatter. Jaginstämmer i uttalande men vill också framhålla att vi inte bördiskutera vad som har varit. Debatten bör föras med utgångspunkt . Nustår ni alltså där med ett företag i kris. Sysselsättningen kan inte . Dåär det inte vi, med de obetydliga informafioner som vi har fått avindustriministern i det korta svaret, som skall kunna redovisa hur problemenbör lösas. Det är industriministerns uppgift att göra detta på basis av deinformationer som han har fått av bolaget och av den statliga styrelserepresentanten. Vihar för vår del lagt fram ett grundläggande förslag när det gäller de härorterna. Det förslaget går ut på att man inte får börja skrota ned förränregeringen och bolaget har gjort försök att rädda sysselsättningen på de här orternaoch i de här företagen. 53 (): I svaret aviserade industriministern en proposition beträffandestålindustripolitiken. Låt mig helt kort säga att vi i motion till riksdagenkommer att redovisa vårt ställningstagande fill denna proposifion. I motionenkommer vi att redovisa hur vi ser på den framtida stålindustripo-htiken. Vad som är aktuellt är ju varslen vid de här bruksorterna. Detgäller , , och andra. Det är ju människorna därsom frågar: Vilka konkreta åtgärder avser industriministern och regeringen attvidta med anledning av utfärdade varsel? öch det är ju dessa frågor som vi härhar försökt debattera. Låt mig än en gång säga att jag tycker att en ledamotsom sitter i en bolagsstyrelse rätteligen borde få något direktiv av densittande regeringen. När det gäller den saken fick vi inget svar. Beträffande den sista frågan som togs upp, dvs, statligastyrelserepresentanters funktion, har jag i mitt svar angett den principiellagrund som måste gälla för statliga styrelserepresentanter, om en styrelse överhuvud taget skall kunna fungera. , jag hör nu att receptet är det gamla kravet: samordning, översiktligaplaneringar och allt vad det nu är. ville försikfigtvis inteupprepa det. Jag känner igen det här från många debatter här i kammaren.Resonemanget är lika substanslöst och har lika litet anknytning tillverkligheten som fidigare. Verkligheten är nämligen den marknad som de svenskaprodukterna möter, en marknad som snabbt går ner både när det gäller volymoch priser. Det är ju det som är problemet. Här efterlyser jag en reelldiskussion. Vad vill ni göra i detta sammanhang? Om svenska företag konkurrerarpå främmande marknader är det ju inte säkert att volymen minskar, om denkonkurrensen upphör. Sedan har det fakfiskt gjortsbetydande strukturinsatser, som också har inneburit en förstärkning när detgäller marknadsinsatserna internationellt för svenska specialstålsföretag. Nr 39 Sedan säger att hanvill veta vad vi skall göra i Tisrlacn rien Uddeholm.Jag har redan i mitt svar anfört att vi inte kan ange någon 2rleremher 19S0 bestämd inriktning på åtgärderna,eftersom vi först vill veta hur MBL- förhandlingarna utfaller och studera situationen urolika synpunkter. Oin Nvhv Udde hakontaklermed företag och fack innan vi över huvudtaget kan bedöma hur holm AB.-s verk- situationen skall hanteras. 55OLLE (): Jag tycker att industriministern med förlovsagt är en aning ologisk här. Han låtsas som om det bara är marknadssituationensom skulle vara avgörande. Men när han väl har sagt detta hävdar han att detvidtagits en rad åtgärder för att åstadkomma samverkan när det gäller att mötadenna för svensk stålindustri hårdare marknadssituation. Där har vi kärnan. Det borde ha gjorts betydligt mer, ochregeringen borde inte så passivt ha överlåtit åt konkurrerande ägargrupper attvidta åtgärder. Inom branschen finns nämligen en starkt motiverad uppfattninghos de anställda att det har förekommit passivitet även från branschens egensida. Jag vet också att det har förekommit förhandlingar med statens medverkan,som inte har gett något resultat. Det är alltså på den punkten som vi kräverförbättrade insatser, och jag har svårt att inse att en sådan samordning skullevara likgiltig i denna svårare marknadssituation. Vi har aldrig förnekat attmarknadssituationen är besvärlig. 56 (): När det går så att industriministern ochregeringen-med den typ av stålpolitik man bedriver - kör av vägenoch rakt ut i terrängen, kunde man ha lyssnat på osssocialdemokrater när vi har fört fram våra förslag om samordning, kontroll ochexport och allt det som här har tagit upp. Men det har man aldrigvelat göra. Och det tråkiga är att ni inte vill erkänna det här misstaget. Vibryr oss inte om att misstagen har blivit begångna - vi vill ha förändringartill stånd fr. o. m. , som kan rädda jobben på de utsatta orterna. När det sedan gäller de kommande MBL-förhandlingarna,måste industriministern också begripa att de fackliga organisationerna intehar mycket att hämta i de förhandlingarna - med tanke på den passivitet ochbrist på strävan att bevara sysselsättningen som industriministern visar.Motparten, i detta fall bolagsintressena, har ju regeringen i ryggen. Omregeringen inte är beredd att ingripa kan det ju därför anses att loppet kanvara kört. Och jag tycker att industriministern skulle försöka se allvaret idet - för om det är så, då har han inte tagit sitt ansvar som industriministerhär i landet. 57 (): I sitt senaste anförande hänvisar industriministern till Jag tror inte att man bara kan sitta med armarna ikors och avvakta MBL-förhandlingar, utan jämsides måste 44 kontakter tas från regeringenssida, så att de anställda känner att något är på Och det vi får höra då vi möter de anställda ute på brukenär frågor av detta slag; Vilka motprestationer har samhället fått och vilkeninsyn har samhället haft? Man kan naturligtvis säga: Glöm den snö som föll . Men det som skett visar väl ändå att om samhället går in med så betydandekapital som det här är fråga om, då kan inte samhället nöja sig med denrelativt ringa insyn som man här har haft. I efterhand säger man . attstyrelseledamoten i fråga har att handla enligt samma bestämmelser som övrigaledamöter i företagets styrelse. Jag tror att det är den sortens resonemang vifår försöka att gå ifrån. Vi måste ha en bättre kontakt mellan regeringen ochden som sitter i en bolagsstyrelse - oavsett vilken regering det är i det härlandet. Får jag säga till ,som säger att det borde ha gjorts mer, borde ha satsats mer, att vi - ienlighet med det specialstålsprogram som vi har - har satsat en miljard pluslokaliseringsstöd. Vi har fått en betydande effekt av detta i branschen. Mensocialdemokratin skulle säkert vilja satsa mer när man ställs inför denkonkreta frågan, även om man i den allmänna debatten kritiserar regeringen föratt den satsar för mycket på industrin. Det är ju den nya socialdemokratiskadebattmoralen som vi möter gång efter annan när vi diskuterarindustripolitiken. Den talar för sig själv enligt min uppfattning. kom här in på åtgärder som socialdemokratingärna skulle se realiseras i detta sammanhang. Han nämnde betecknande nogkontroll av importen. Det är väl ganska betecknande för hur yvig denna debattharblivit från socialdemokratisk sida, där man också utan att tänka på deinternationella och handelspolitiska konsekvenserna tar fram sådana argument.Hur skulle det se ut om vi inför en internationell publik i denna stålkrisbörjade diskutera sådana åtgärder för att klara vår svenska stålindustri? Om A B:s verksamhet 59OLLE (): skall inte lära mig debattmoral.Han påstod att jag sagt: Satsa mer. Men vad sade jag? Jo, följande: Jagville ge statsrådet det rådet att inte bevilja nya pengar till utanatt ställa villkor om att de skall användas konstruktivt för utveckling avföretaget. Stall krav på att ta ett bättre ansvar förutvecklingen av den rostfria ståldelen än vad företaget har gjort; attta ansvar för sysselsättning och framtidsinvesteringar, innan de får några merpengar! Det är dålig debattmoral att påstå att jag har sagtnågonting som jag aldrig yttrat. Slutligen, det sägs i svaret att man inte kan ge bindandedirektiv till en statlig styrelserepresentant. Men jag ber bekräftaatt han därmed inte menar att han inte kan hålla .samråd med dennestyrelserepresentant och på så sätt påverka utvecklingen. Det ter sig för mignaturligt. KU, i varje fall dess socialdemokratiska ledamöter, anmärkte i sittsenaste granskningsbetänkande på att staten genom industridepartementet intetillräckligt följde upp den stafligaföretagspolitiken. Det är en allvarlig anmärkning mot industriministern att såinte sker. 60 (): Det allvarliga med denna debatt, framför alltmed industriministerns debatteknik, är att han vill försöka göra oss frågeställaretill åtlöje genom att påstå att vi skulle bedriva en debatt som är ett slagslåtsaslek. Vad det är fråga om är ett stort antal arbetstillfällen, 1100 i det här företaget. Det är inte någon barnlek som vi sysslar med i detavseendet. Men är det så att industriministern betraktar interpellationer avden typ det gäller på det sättet, förstår jag att han inte heller ser påstålpolitiken med större allvar. När jag för fram frågan om begränsning av importen, så ärdet sådant som även andra länder kan tänkas göra, nämligen vidta åtgärder föratt stoppa inflödet av utländska produkter för att försöka skydda sig själva.Men det har inte gått i , inte vi haft borgerligaregeringar. Tvärtom har man levat som en prostituerad, och det vet alla hur detgår för sådana om de får hålla på . Det är, herr talman, påväg att gå likadant för vårt land. 61 (); Det sistaindustriministern nämnde, att det här var någon form av låtsaslek ellerlåtsasdebatt från vår sida, vill jag på det bestämdaste protestera mot. Det ärfråga om realiteter de frågeställningar vi möter ute på bruksorter.