prot · G40987 · 1980-12-31 00:00:00 — Det bör också komma fill uttryck när regeringen formulerar måletför sina fortsatta besparingsansträngningar i komplefteringspropositionen. Ytterligare exempel på åtstramningar i budgetförslaget kanges. 1 princip inrättas inga nya statliga tjänster. Några nya, kostnadskrävandereformer är det infe heller fråga om. Det ges dessutom klart besked attnäringslivet infe kan räkna med räddningsaktioner av samma slag som tidigare.Anslagen till näringspolifiken minskar med . Defta, ,är rätt polifikför att stärka den svenska kronan. Def är däremot inte rätt av finansutskottetsvice ordförande atf fala om att vi balanserar på devalveringens rand. Det här är också en politik som ligger helt i linje medfinansutskottets önskemål. Vi har länge krävt en neddragning av stegringstakteni de offentliga utgifterna. Det är faktiskt så - och det bör vi riksdagsmänständigt ha för ögonen - att varje extra krona i statliga utgifter måste vilåna utomlands till bortåt ränta. I def föreliggande betänkandet uppmanar vi mera konkretstatsmakterna att befria primärkommuner och landsting från en rad av deåtaganden de gjort eller som lagts på dem. Vi förordar en ekonomisk politik somleder fill förbättrad lönsamhet i näringslivet. Det gäller, som det sägs ibetänkandet, atf vrida om resursanvändningen i ekonomin och styra över mera avde produktiva resurserna av arbetskraft och kapital till de konkurrensutsattanäringarna. Vad det handlar om, herr falman, är alltså att stimuleraekonomin från utbudssidan. Traditionell konjunkturpolifik enligt Keynesföreskriver aft en avmattning skall mötas med stimulans av efterfrågan viaunderbalansering av budgeten och påspädning av de offentliga utgifterna. Men iett läge, där underskottet i statsbudgeten redan från början överstiger 60miljarder kronor och där brisfen i bytesbalansen överträffar 20 miljarderkronor, finns det inte utrymme för ytterligare underbalansering. I stället gällerdet att frigöra de produktiva krafterna i samhället. Def främsta medlet är dåatt sänka skatterna. Därmed ökar viljan hos individer och företag att arbeta,spara och investera. Nya arbetstillfällen tillkommer och tillväxttakten iekonomin ökar. Om denna incitamenfskapande politik inom den enskilda sektornkombineras med nedskärningar på den offenfiiga utgiftssidan och en begränsningav penningmängdens tillväxt, behöver stimulansåtgärderna inte verkainflationsdrivande. Tvärtom kan de genom atf skärpa konkurrensen och ökautbudet av nyttigheter verka återhållande på prisstegringstakfen. Någon tycker kanske att detta låter som en politik å laFriedman, eller . Men def går att finna stöd för den också i densocialdemokrafiska partimotionen. Det står där: "Budgetunderskottetverkar direkt inflationsdrivande. Def ökar penningmängden i ekonomin, vilket isin tur leder till prisstegringar. Härtill kommer att nödvändigheten attfinansiera budgetunderskottet med lån pressar upp räntesatserna, vilket i sinfur medför prishöjningar." Detta är så sant som det är sagt. Def är inte brist pålikvida medel som håller fillbaka näringslivets investeringar. I stället är detden höga räntan och den snabba inflationen som gör atf tilltänktainvesteringsprojekt inte blir lönsamma. Från företagens synpunkt är def bådeenklare och säkrare att placera medlen på den oreglerade kredifmarknaden, därränteavkastningen nu ligger , Vi kan alltså konstatera, att statens storaupplåningsbehov hämmar företagens reala investeringar. Även hushållen pressasav sforlånaren staten ut från den reguljära kreditmarknaden. Men tack vare deras lägre räntekänslighethar de lättare atf tåla de höga räntesatser som förekommer vid sidan därav.Detta problem kan man inte klara genom aft reglera ränte-och prisutvecklingen.Enda utvägen är att skära ned statens utgifter, därigenom minska dessupplåningsbehov och därmed bädda för en sänkt räntenivå och en dämpadinflationstakt. Eft stort steg i rätt riktning är den av regeringenaviserade sänkningen i tre sfeg av marginalskatterna i vanliga inkomstlägen medbörjan . Även def stora oppositionspartiet har ju verbalt ochprincipiellt uttryckt sitt gillande, även om man från det hållet gärna staplarförbehåll på varandra, vilket tyder på att det kan bli svårt aft uppnåsamstämmighet i praktiken. Det är nu viktigt att regeringen snabbt presenterarbåde det etappmål som skall fastsfällas här i i är och detslutmål som skall gälla , förutsatt att den borgerliga regeringen fårfortsatt förtroende val. Det är också viktigt att en klok åtgärd -marginalskattesänkningen - infe kombineras med oöverlagda förändringar i andraavseenden som fördärvar de goda verkningar som annars skulle uppkomma. Deffinns alltså ingen anledning att begränsa ränteavdragen -just genommarginalskattesänkningen blir ju den skattebesparing de medför mindre, vilketpå eft fördelaktigt sätt skulle öka hushållens räntekänslighet. Det går hellerinfe att ta marginalskaftereformen fill intäkt för att inflationsskyddet iskatteskalan kan slopas. Så länge det finns någon progressivitet i skatteskalanoch någon prisstegringstakt i ekonomin, sä länge behövs det också en mekanismför aft förhindra automatiska skattehöjningar på realt oförändrade inkomstertill följd av inflationen. Enligt regeringens handlingsprogram mäsfe den planerademarginalskaftereformen i nuvarande stafsfinansiella läge totalfinansieras. sådan finansiering behöver inte nödvändigtvis vara lika med enskattehöjning. En sådan skulle återigen betyda alt man tar tillbaka de posifivaeffekter som själva marginalskatfesänkningen skulle medföra. För med vårtnuvarande skattetryck är det infe så mycket marginalskatterna i sig utan dettotala skatteuttaget som skapar problem. Människor måste få förfoga över enstörre del av sina förvärvsinkomster- oavsett om de intjänas på marginaleneller ej - för att vi skall kunna återställa viljan att arbeta, aft spara ochatt investera. Den tillväxtskapande effekt som en marginalskatfesänkning skulleföra med sig innebär i sig själv ett stort steg mot en finansiering avåtgärden. En komplettering kan nås via ytterligare besparingar påstatsutgifterna. Och om det bedöms föreligga risk för en alltför stor ökning avden privata konsumtionen, kan man avstå från aft låta momsen återgå till dennivå som gällde före den stabiliseringspolitiskt motiverade höjningen . För ökade investeringar i näringslivet krävsinfe bara en förbättrad lönsamhet. Soliditeten, dvs. det egna kapitalets andelav totalkapitalet, har varit sjunkande under en följd av år, och det behövsalltså tillskott av riskvilligt kapital. Socialdemokraterna har under senarefid velat skjuta fram detta som ett motiv för sina kollekfiva tvångsfonder. Vimoderater förespråkar i stället en frivilliglinje, där ägandet och inflytandeti näringslivet sprids bland de enskilda medborgarna och inte koncentreras till De skattelindringar och stimulansåtgärder som under senare fidhar safts in med sikte på de små akfiespararna har haft just detta syfte. Jagtänker på lindringen av dubbelbeskattningen, på höjningen av det skattefriabeloppet i aktievinstbeskatfningen och på förbättringen i villkoren för detvärdesäkra skattefondssparandet. Inte minst den sistnämnda åtgärden har fått snabb effekt.Antalet skattefondskonton tycks ha mer än fördubblats mellan december ochjanuari, och därfill kommer den nyöppnade möjligheten för företag att inrättaaktiesparfonder för sina anställda. Aktuella bedömningar tyder på att enbartskattefondssparandet kan tillföra näringslivet ett nytillskott av över enmiljard kronor i riskvilligt kapital under innevarande år. Det är tydligt - och från politisk synpunkt fulltbegripligt - aft succén för skattefondssparandet irriterar socialdemokraterna.Inrättandet av tvångs-fonder kan ju infe längre motiveras med behovet av atftillhandahälla riskkapital ät näringslivet. Därmed kvarstår endast kravet påatt få ta över makten i näringslivet i all sin socialistiska nakenhet. hade en frågedebatt angåendeskattefondssparandet med ekonomiminister här ikammaren. Jag vill passa på tillfället atf varmt tacka honom för den insatsen.Genom nyhetsprogram i både radio och TV och genom referat i dagspressen har hanhjälpt till att ytterligare klargöra denna sparforms fördelar för de enskildamedborgarna. Han har sedan fortsatt sina säljansträngningar genom att i går ifinansutskottet föreslå initiativ mot skattefondssparandet, vilket naturligtvismajoriteten i utskottet avvisade, och genom atf hålla sitt inlägg här . Iförra veckans frägedebatt lovade visseriigen att systemetskulle avskaffas om socialdemokraterna återkom till makfen, tydligen - ochparadoxalf nog - därför att han bedömde def som alltför gynnsamt för deenskilda löntagarna. Samma negativa inställning omfattas uppenbarligen inte avKjell-Olof Feldts föregångare här i , - ja, han varfakfiskt ännu finare, för han var ordförande i finansutskottet, hemma i tagit initiativet fill just en sådan företagsan-knutenaktiesparfond som fördömer, och han tycker att ett sådantsparande är helt i sin ordning. kanske någon ändå tvekar att gä med iskattefondssparandet inför risken atf möjligen kan få någotatt säga till om . Men det hotet är väl egentligen infe så stort,när vallöftena går ut på atf alldeles i onödan göra det sämre för vanligamänniskor. Jag vill ändå sluta med att ställa en fråga till verkligen socialdemokraterna efter en eventuell valseger atf - som defstår i riksdagsprotokollet -avskaffa lagstiftning omskattefondssparande för att i stället införa kollektiva löntagarfonder? Med det anförda ber jag att fä yrka bifalltill finansutskottets hemsfällan i betänkande nr 20 pä alla punkter. 14KJELL-OLOF () replik: Jag har fidigare karakteriserat eff slags fribyfare i svensk politik -som den inre oppositionen iregeringen. Och han gjorde skäl för den karakteristiken också. Han säger att det inte finns något som helst utrymme förytterligare underbalansering av budgeten -enda vägen för aft få ordning påekonomin är då att sänka skatterna. Finansieringen av denna skattesänkningskall ske genom aft utgifterna sänks, genom ytterligare besparingar. är det så att finansutskottets ordförande inte vågadesvara på frågan hur förverkligandet av skaftesänkningslöffena skall betalas ochav vem. Men fick vi alltså veta det av ombud - det skallsparas pä utgifterna. Jag måste fråga : Hur är def dä medregeringens handlingsprogram, som presenterades ? Där sägs det juaft skattesänkningen skall finansieras genom höjd moms eller höjda arbetsgivaravgiftereller t. o. m. genom ett tvängssparande. Hur kan moderata samlingspartiets partisekreterare då ståhär och säga aft skattehöjningar över huvud taget inte får förekomma? Kan herrTobisson på egen hand avskaffa det handlingsprogram som regeringen lade framför ? Levde det inte ? Har så fotalttagit över? Det behövs tydligen inte något statsråd för att avskaffaregeringspolitiken - det räcker med partisekreterare, han hartagit befälet. Def behövs inte ens kaptener för aft klara befälsföringen i denborgerliga regeringen - det klarar partisekreterare. Sedan finns det ingen anledning att begränsaränteavdragen, säger . Men här har både statsministern ochutrikesministern sagt; Visst skall ränteavdragen ses över. säger; Indexregleringen får inte röras. Menstatsministern sade vid partistämma: Def är klart att vi kan se överindexregleringen om vi sänker marginalskatterna. Vad är detta för regering? Och vad har tagitsig för mandat över den borgerliga polifiken? Jag tycker att det är heltfantastiskt. Sedan några ord om skattefondssparandet, . hävdar aft jag har sagt attskattefondssparandet skall avskaffas därför aft det är alltför gynnsamt. Det ärlögn, . Jag har sagt att skattefondssparandet skall avskaffasdärför atf det grovt missbrukas, därför att det strider mot ett par av Sverigeslagar, när det används på det sätt som företagen gör. Jag kan lova, LarsTobisson, att jag kommer att få ett växande stöd för den uppfattningen,eftersom rättsmedvetandet i def här landet som helhet är avsevärt större än vaddet är i parti. 15LARS () replik: Först vill jag upplysa omensak. Jag kan inte gärna utgöra någon inre opposition i regeringen. Jag ingårnämligen inte i regeringen. Precis som är jag riksdagsman ochledamot av finansutskottet, och jag diskuterar här den ekonomiska polifiken. säger atf jag lanserat någonting somskulle strida mot regeringens uppfattning. Jag vill beträffandemarginalskattereformen återge vad som står i regeringens handlingsprogram. "En marginalskattereform av sådan omfattning" -ned till för den helt dominerande andelen heltidsarbetande inkomsttagare -"kommer aft ställa krav på en anpassning av bruttolönerna under dekommande åren. Reformen kan beräknas kosta . I nuvarandestatsfinansiella läge är en tofalfinansiering nödvändig." Jag har alltså här diskuterat hur en sådantotalfinansiering skulle kunna genomföras. Jag säger då atf själva sänkningen isig kommer att innebära en finansiering. Vi har därfill möjligheten attfinansiera via ytterligare besparingar, och det ligger helt i linje med desträvanden som också regeringen har följt. Sedan anförde ytterligare några exempelpå hur jag skulle ha dragit i väg i egen riktning. Jag sade att def infe finnsnågon anledning atf just därför att man genomför en marginalskatfereforminskränka avdragsrätten. Jag vill återvända till regeringens handlingsprogram.Def sägs där; "finns anledning understryka att de stötandeeffekter som ränteavdragen i vissa fall kan få sammanhänger med högamarginalskatter och hög inflationstakt. Den marginalskatfereform som ovanaviserats skall alltså ses som ett led också i ansträngningarna atf minskaränteavdragens omfattning och tillväxt." Detta belyser återigen i vilken riktning jag tycker atfman skall röra sig. Så till skattefondssparandet. Jag vet inte om minne sviker, men defvar faktiskt så att i den debatt som fördes här i kammaren förnågra dagar sedan direkt uttalade, atf om socialdemokraterna kommer tillbakafill makfen, skall det sysfem som kallar för avskaffas. Jag skullegärna vilja veta hur det faktiskt ligger fill. Jag tror def är mänga som medstor glädje har anammat den här nya ordningen och anslutit sig till systemet -även sådana som tillhör eget parti - och som skulle varaintresserade av att få ett svar. 16KJELL-OLOF () replik: Jag vet aft infe ingår iregeringen. Det var i själva verket poängen i det jag sade. Hur kan någon sominte ingår i regeringen stå här i talarstolen och beskriva regeringens politikpä eft helt annat sätt än vad regeringen själv gör? Om det är så att regeringen i själva verket tänker skäraner statsutgifterna för atf klara sänkta marginalskatter, varför sägs det dåuttryckligen i def s. k. handlingsprogrammet att den tofalfinansiering mandiskuterar kan ske genom höjd moms eller höjda arbetsgivaravgifter eller efftvängssparande? förfalskar ju verkligheten för att komma ur denknipa som hans moderata partiambtfioner försatt honom i, när han försöktebeskriva vad det är regeringen vill göra. Mof den bakgrunden bör varjeanförande sätta upp en skylt som anger när han talar för och närhan möjligen talar för regeringen, så atf vi häri kammaren vet vad för slagsrnegafon som är i gäng. Vi måste också fråga oss; Hur mycket skall då sparas?Budgetdepartementet anger atf bara för aft hålla budgetunderskottet oförändratmäsfe man skära ned 10 miljarder. Skall man också finansiera en skaftesänkningom 7 miljarder, måste man kapa utgifter på 17 miljarder. Och det är en väl säväsentlig upplysning för människorna i det här landet, om några av dem iframtiden vill kunna göra avsättningar fill skattefondskonton. Jag tror att desjuka, de unga, barnfamiljerna och de arbetslösa verkligen vill veta vad def ärför 17 miljarder som skall finansiera skattesänkningar för framför allt dehögavlönade. En sak till, eftersom virrar till det. Jaghar sagt att skälet till atf skattefondssparandet enligt min mening böravskaffas är att det missbrukas, inte atf det är för gynnsamt för dem sorn fårpengarna. Dessutom finns, menar jag, vissa moraliska och rättsliga skäl. sade en annan sak. Han sade aft detta finasparande sprider inflytandet till en massa människor, medan våra förslag skullekoncentrera inflytandet. Får jag dä be svara mig: Vilka är defsom får inflytande i de fonder som uppstår genom det skatte- och subventionssystemvi har? Vem bestämmer i sädana fonder som Högkoncentra, Reinvest, Fondinvest,Kapitalinvest, Sparinvest, PKinvest, Placeringsfonden, , Delta,Sesam och Skandifond? Vad har och för inflytande idessa fonder? Här sitter ett litet gäng bankdirektörer - för det är vad det ärfräga om - och hanterar de pengar som människor sätter in. Vad är defta annatän en våldsam maktkoncentrafion -dessutom betalad med andra skattebetalarespengar? Jag upprepar: Detta är en skandal. 17LARS () replik: Om hade varit uppmärksam påvad jag sade i mitt anförande, skulle han ha funnit atf jag där också var innepä möjligheten av en finansiering via momsen. Jag fäste mig vid aft presenterarproblemet så, atf def rör sig om att kapa eff budgetunderskott på 70 miljarder.Jag tror varken eller någon annan socialdemokrat numera villhävda atf def är nödvändigt att föra ned underskottet sä att det går ut plusminus noll. Vi moderater har i alla fall - i opposifion mot bl.a. -drivit tesen att man skall se till den totala offentligasektorns utgifter. Vi har ju en socialförsäkringssektor som går på plus. Men,som jag sade i mitt anförande, det vikfiga är aft följa de offentligautgifternas utveckling. Och det är alltså så att dessa statens utgifter minskari reala termer. Sä till skattefonderna. kan inte hållasig. utan motviljan tränger fram - den motvilja som fick honom att i debattenmed hävda att detta system skall avskaffas. Jag skall , omKjell-Olof har fid atf höra på, be att få läsa upp exakt vad Kjell-OlofFeldt sade enligtprotokollet i föt-ra veckan. "Och jag lovar ensak: de" - dvs. löntagarfonderna - "kommer att överleva om skattefondssparande, för jag lovar aft kommer vi tillbaka såförsvinner denna lagsfiftning som så allvarligt missbrukas." ställde en fråga till mig om inflytandeti de här fonderna. Då vill jag tala om hur de är uppbyggda. Def är ett bolagsom äger aktierna, i vilket de anslutna har andelsbevis. Minst hälften avstyrelseledamöterna i fondbolaget skall utses av de anställda eller av enintressesammanslufning som företräder dem. Ett beslut om hur rösträtten föraktierna skall utövas måste godkännas av majoriteten av de anställdassfyrelserepresentanfer; annars blir beslutet inte giltigt. Sä ligger det till med de här fonderna. Jag vill dessutomkonstatera atf man efter det att spärrtiden har gått uf har möjlighetaft växla över andelsbevisen till aktier och därmed få ett direkt ägande iföretaget. Men, , vilket inflytande har den enskildemedborgaren via de kollekfiva tvångsfonder som vill seförverkligade i fondsocialismens ? 18ANITA (): Alla är vi oroade över ekonomi,oroade över det stora budgetunderskottet, de dåliga utlandsaffärerna, denbristande viljan till investeringar i industrin och de höga prisstegringarna.Alla kurvor är negafiva. Läget på arbetsmarknaden är långt ifrån ljust - mångamänniskor undrar om de får behålla sitt jobb eller om de över huvud taget skallfå eft arbete. Trots de kompletteringar som gjorts till budgeten och dens. k. finansplanen i form av eff nytt sparpaket - eller var defhandlingsprogram det hette? -och en drastisk räntehöjning, har regeringen inferedovisat för hur vi skall komma till rätta med våra stora ekonomiskaproblem. Åtstramningar och svält är ingen utväg. Vi socialdemokrater har i vårmofion försökt anvisa vägen ut ur krisen. Vi förordaren offensiv politik, därlandet kan arbeta sig ut ur svårigheterna. Den strategi vi anvisat gäller frecentrala uppgifter för 1980-falets ekonomiska politik: - atf bekämpainflationen, - attupprätthålla produktion och sysselsättning och - atf åstadkommaen rättvis fördelning av produktionsresultatet. Den inflation vi upplever är unik i modern tid i fråga omstorlek och varaktighet. Bara två gånger fidigare under 1900-falef harinflafionen varit högre än 1980. Därför är def helt avgörande atf storaansträngningar görs för aft komma fill rätta med priserna. Inflafionen drabbaross alla och hårdast den vanliga människan med måttliga inkomster ochbegränsade ekonomiska tillgångar. Att försöka klara en familjs hushållbudgef idessa inflationsfider är näsfan omöjligt. Den allmänna prisnivån höjdes 3,8 %under januari enligt pris- och karfellnämnden, och baslivsmedlen blev så mycketsom dyrare. Anledningen är självfallet hyreshöjningarna, det nyajordbruksavtalet och minskade matsubvenfioner. I det här läget är det vikfigtatf statens pris- ochkartellnämnd får fillräckliga resurser för sin priskontroll och atf framförallt konsumentinflytandet förstärks. Det är vidare oroande aft handelsministerntänker glufsa i sig anslag för forskning och utveckling.Konsumenten förlorar då sin möjlighet aft påverka producenterna. Inflafionen ökar vidare klyftorna i samhället. Denomfördelar miljarder kronor mellan sparare och löntagare. Den gynnarmed andra ord dem som har värdesäkra tillgångar och missgynnar människor somsaknar sådana tillgångar. Vi får ett samhällsklimat och ett ekonomiskt beteendesom är främmande för flertalet av oss. Inflationen gynnar nämligen smarta ochfördomsfria människor, som med fillgång fill rätt sorts information ochmöjlighet att låna pengar kan tillskansa sig stora ekonomiska vinster, oftagenom en spekulationverksamhet som saknar varje posifivt värde församhällsekonomin. Den missgynnar människor som iakttar gamla hederliga dygdersom arbete, produktiva insatser och sparande. Detta leder självfallet, herrfalman, till splittring och motsättningar mellan olika grupper i samhället. Både regeringen och näringslivet utmålar den offentliga -eller rättare sagt den gemensamma - sektorn som en av de största bovarna närdet gäller obalansen i vår ekonomi. Den beskrivs inte som en gemensam, ufan somen ofantlig sektor, som inom kan komma att lägga beslag pä allavåra tillgängliga medel. Det låter ju hotfullt och farligt. Ändå är denegenfiigen ingenfing annat än den service som vi genom polifiska beslut bestämtatf samhället skall utföra. Bakgrunden till att vi beslutat atf det ärsamhället och infe privata intressen som skall ta hand om denna service är juframför allt räftvisekrav. Vi vill helt enkelt ha en rättvis skola, lika för alla sålångt det är möjligt. Vi vill ha en sjukvård som inte varierar med förmågan attbetala. Och vi vill ha järnvägstrafik, postdistribution, busstrafik ochtelekommunikationer, inte bara där def lönar sig, ufan över hela landet. Jagtror att vi alla är överens om att ett avancerat industrisamhälle som defsvenska behöver all denna nödvändiga service. Att privatisera den offentligasektorn är ingen lösning, eftersom tillgängliga studier inte visar på någonekonomisk vinst - privat sjukvård kosfar lika mycket som den offentliga, Aft den offenfiiga sektorn är väl utbyggd är synnerligenvikfigt också för industrin, som def ju är nödvändigt atf vi får fart på,vilket också tidigare påpekats i den här debatten. Men om industrin skall kunnafungera är det nödvändigt aft def finns en infrastruktur i form av t. ex,yrkesutbildning, transportsystem, sjukvård och liknande. Dessutom har dengemensamma sektorn och de offenfiiga investeringarna stor betydelse förnäringslivet genom att den efterfrågar varor och tjänster från industrin. Vivet atf stat, kommun och landsting lägger uf beställningar till detprivata näringslivet på . Det är alltså, herr falman, inte den gemensamma sektornsom är det stora problemet, ufan det är svårigheterna i näringslivet som ärbekymret. Därför måste huvuduppgiften bli att öka produkfionen i industrin, bl.a. genom Men här kan den offentliga sektorn också vara pådrivande genomatf efterfråga produkter som kräver en avancerad teknisk utveckling. Och isjälva verket förhåller def sig sä att stora svenska företag har kunnat nåvärldsledande tekniska positioner fack vare en omfattande svensk samhälleligefterfrågan.