prot · G409157 · 1980-12-31 00:00:00 — Jag har själv varit utsatt för våld från patienter men klarat migtack vare ingripanden från andra patienter eller personal. Det behöver inteheller vara så att det är patienter som tycker illa om en som utlöservåldsaktioner. För mig har det gällt patienter som jag haft mycket godarelationer till och som när de klarnat till inte själva kan begripa att de gåttpå just mig. Men, herr talman, det finns personal som inte passar i dethär yrket. Det är ett mycket svårt och grannlaga arbete. Men det är här, liksominom många andra yrkesområden, så att människor som inte passar för yrket ändåkommer med i arbetet. Därför anser jag att utbildningen har oerhört storbetydelse. Hälften av skötarna har ingen utbildning. Vi skall också ha klart för oss att personalen i debattenom den psykiatriska vården är väldigt utlämnad. Den har ingen möjlighet attoffenfiigt gå ut och försvara sig på grund av tystnadsplikten. Därför blirdebatten ofta snedvriden, och jag menar att massmedia utnyttjar detta. Även häranser jag att ett patientombud har en funktion att fylla, och det bör bli ettstöd även för personalen att en utanförstående person har möjlighet att följadet praktiska vårdarbetet. Jag är säker på att personalen ute på våramentalsjukhus ser positivt på att en sådan person är med i vårdarbetet. Jag ärockså säker på att många incidenter skulle kunna undvikas redan påavdelningsnivån. Jag tycker faktiskt att socialutskottet har behandlat vårmotion litet lättvindigt, när man hänvisar till den beredning som skall se överlagstiftningen om sluten psykiatrisk vård. Den särskilda kontaktman man därtalar om är fill för personer som är intagna enligt LSPV, men de flestapatienter ute på våra mentalsjukhus söker frivillig intagning. Vi vet inteheller när den här beredningen blir klar. Jag tycker att det i och för sig ärväldigt bra att den har kommit till, för lagen om sluten psykiatrisk vårdbehöver ses över i sin helhet. Jag anser att det hade varit bra även för den beredningensarbete att vi fått denna försöksverksamhet. Det borde då vara lättare att göraen bedömning av om verksamheten skall fortsätta och permanentas. Jag tycker detär synd att inte utskottet har beaktat detta. förlorar vi bara en hel massatid. Jag tänker inte yrka bifall till motionen motett enigt utskott, men jag har med detta velat ge mina synpunkter till kännaoch avisera att jag kommer tillbaka. Patientombud vid mentalsjukhus, m. m. 133LENA (): I motion 1256 har jag begärt en översyn avstatsbidraget fill den psykiatriska vården i syfte att få en snabbareutveckling mot öppnare vårdformer. har begärt samma sak imotion 1236. Skälet är att den önskvärda utvecklingen mot öppnare vårdformerinom psykiatrin på sina håll går mycket trögt. Det finns många förklaringar till detta. a. ärbetydande resurser bundna i stora, ofta geografiskt isolerade, sjukhus. Vidareuppstår svårigheter att ordna bostad och meningsfull sysselsättning efter detatt man vistats 11 protokoll 1980/81:156-157 Patientombud vid mentalsjukhus, m. m. lång tidpå sjukhus. Allmänhetens fördomar gör ibland att man blir osäker och rädd föratt flytta ut. Patientinventeringar har visat att ca 10 000 patienterskulle kunna skrivas ut till eget boende eller någon form av kollektivt boende.Alla ansträngningar måste göras för att detta skall bli verklighet. Det kaninte accepteras att människor enbart av sociala skäl tvingas vara kvar påsjukhus. Många landsting arbetar föredömligt med att utveckla denöppna vården, så att man i så stor utsträckning som möjligt kan få hjälp ochstöd på hemorten. Man får dock inte glömma kommunernas ansvar för sinainvånare. Det är i regel kommunen som har ansvaret för bostadsförsörjningenoch för sociala stödinsatser. När det gäller den viktiga frågan om rätten tillarbete måste centrala politiska beslut till. Att bearbeta sådana här fördomarmåste sägas vara alla inblandades uppgift. Det går att slussa ut människor ävenom de bott 10 eller 20 eller på sjukhus. Samhället bör ge dem den chansengenom systematiskt planerade insatser av sjuk- och socialvård, arbetsvärd m. m. ' Ettsätt att påskynda utvecklingen i önskvärd riktning kunde vara att användastatsbidraget som styrinstrument. Behovet av en särskild lagstiftning i likhet med den somfinns för omsorgen om de utvecklingsstörda har diskuterats. Den ramlag som nuförbereds på sjukvårdsområdet och den nya lagstiftning om kommunernas socialaansvar som skall träda i kraft borde kunna medverka till förbättringarför här aktuella grupper. Detta behöver man följa med uppmärksamhet. Jag vill poängtera att jag inte kommer att diskuterainnehållet i vården utan former och organisation. Förstvill jag dock fråga varför man inte behandlar alla motioner som rör denpsykiatriska vården . Det hade varit synnerligen lämpligt att först fådiskutera målsättningar och innehåll i vården och därefter statens roll, dvs.om man skall ha någon styrning eller inte. Utskottet nöjer sig med att konstatera attöverenskommelsen om statsbidrag till den psykiatriska vården bör kunna bidratill en utveckling i den begärda riktningen. Det är enligt min mening väl optimistisktatt tro att allt löser sig av sig självt. Sanningen är att överenskommelseninte förhindrar en utveckling mot öppnare vårdformer, men någon styrning kommerdefinitivt inte att ske. Jag tycker det är djupt beklagligt att man inte tagitvara pä möjligheten att styra verksamheten, t. ex. på det sättriksrevisionsverket har föreslagit. Jag skulle vilja veta om utskottetstalesman är beredd att ta upp frågan till omprövning, om det visar sig attingenting händer. En ändrad statsbidragskonstruktion löser givetvis intealla problem. Vi kan inte, som jag nämnde tidigare, lägga hela ansvaret påsjukvården. Det handlar också om kommunernas ansvar för sina invånare. Detfinns väldigt fint uttryckt i socialtjänstlagen, och vi måste noga följatillämpningen av den. handlar det om så enkla ting som atttillhandahålla en bostad. En utslussning får inte stupa på någonting sådant.Det kan i andra fall handla om att man har ett arbete som är knutet tillsjukhuset och som man förlorar vid en utskrivning. Med litet smidigare reglerpå det området skulle man lätt kunna Det kan också handla om att avgiftssystemet inom sjukvårdenförsvårar en utflyttning. Detta är frågor som jag tagit upp i andra sammanhang. De viktigaste hörnstenarna för att skapa hyggligalevnadsvillkor är för dessa grupper liksom för oss alla andra bostad, arbeteoch kontakt. Tillgång till dessa ting är alltså en förutsättning för attutslussning skall kunna ske. Men åter till statsbidraget och då en sista fråga tillutskottet: Varför vill man inte styra utvecklingen? Tycker man att den ärtillfredsställande som den är? Jag anser i likhet med att det ärmeningslöst att mot ett enigt utskott yrka bifall till motionen, men jag villeuttrycka mitt missnöje med frågans hantering. Patientombud vid mentalsjukhus, m. m. 134JÖRN (vpk): Jag vill börja med att uttrycka min storauppskattning av de motioner som väckts av dem som här talat för sin sak.Motionärernas tankegångar stämmer väl överens med vad vi från vpk:s sida harframfört i olika sammanhang, även i motioner som kommer att behandlas senare iår. Jag skall be att få ställa två frågor till utskottetstalesman, frågor som är aktualiserade av betänkandet och av den överenskommelsesom betänkandet handlar om. Det är ju så att man i har en extremt hög frekvenstvångsomhändertagande inom psykiatrin. utmärker sig på detta område påett sorgligt sätt bland de industrialiserade länderna. Det är också så att manhar en inriktning på vård och behandling som innebär oproportionerligt myckensluten vård i förhållande till den öppna vården. I flertalet andra länder ärproportionerna andra - i vissa länder helt tvärtemot vad de är här. Man haralltså en gammaldags struktur både organisatoriskt ochvetenskapligt-behandlingsideologiskt. Reformen av denna struktur går, som dethar påpekats av , mycket trögt och långsamt. Utbildningen ipsykoterapi och analytisk psykiatri är dåligt tillgodosedd här i - engammal dålig tradition också i det avseendet. Mot den bakgrunden hade det varit särskilt mofiverat, omman hade ansträngt sig att genom former för bidrag till landstingen kunna drivapå den psykiatriska reform som ju ändå i princip, om än litethalvhjärtat, har uttalat sig för och som det också är på modet i debatter här ikammaren, när det gäller majoriteten i socialutskottet, att helhjärtat anslutasig till. Jag frågar alltså: Vilka garanfier har ni försökt skaffaer för att utvecklingen skall gå i den riktning och i den takt som är önskvärdoch möjlig? Och varför har ni inte använt avtalet direkt för att driva påutvecklingen och göra den snabbare? Det var frågorna beträffande det ena. Jag har ytterligarefrågor som gäller detta med patientombudsmän, en fråga som var uppe medanledning av en vpk-motion som hade en mer generell syftning och avsåg helasjukvårdssek- Patientombud vid mentalsjukhus, m. m. Denmotionen behandlades här . I svaret på motion säger nu utskottet attdet kan vara av värde att få vad man kallar kontaktmän, och utskottet hänvisartill att en utredning har i uppdrag att undersöka det. Då skullejag vilja veta: Vad menar ni egentligen med kontaktmän? När jag debatterade med socialutskottets talesmän senast iden här frågan - det är inte alls så länge sedan, det var tidigareunder vårsessionen - avstyrkte man vårt förslag om att inrätta patientombudsmänallmänt inom sjukvården med hänvisning till någon sorts grumligt resonemang omatt man inte skulle skapa motsättningar och att man skulle ha kontaktorgan sominte stod på någons sida. De skulle alltså vara någon sortssammanjämkningsorgan, vilket i klartext betyder att de skulle övertalabångstyriga patienter att inte söka sak med läkarna. Det är vad det handlar om egentligen,om man skall vara litet cynisk. skulle jag vilja fråga: Vad menar ni med kontaktmän? Ärdet ett verkligt fillmötesgående av krav att det skall finnasnågon som företräder patientens intressen? Och varför talar ni om kontaktmänbara för det begränsade område som rör patienter som faller under LSPV? har redan ställt den frågan, men den kan ställas en gång till. Men framför allt: Vad är det ni menar med kontaktmän? Vadskall det vara för sorts människor? Vilken funktion skall de ha? På vems sidaskall de stå? Det kunde vara intressant att få veta detta - får man detförklarat får man också på ett tydligare sätt förklarat var ni verkligen står iden här frågan. Det framgår ju inte alls av betänkandet. Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. 135 (): Utskottet föreslår att det avtal som finnsredovisat i propositionen godkänns, och eftersom det inte har framställts någraandra yrkanden här skall jag försöka fatta mig kort. Vi menar att den nya konstruktionen av stödet till denpsykiatriska vården också innebär ett stöd för en önskad utveckling mot öppnarevård. Både och har här ställt frågorpå temat: Varför vill ni inte ha en starkare styrning? Mitt svar på det är attvi i största möjliga mån skall försöka att hålla fast vid principen att det ärlandstingen som beslutar om vården. Men vi skall inte ha ett statsbidragssystemsom försvårar en utveckling i riktning mot den uppläggning av vården som detråder allmän enighet om och som bl. a. finns utvecklad i socialstyrelsenssenaste dokument. Jag kan sedan tillägga att det i propositionen aviserasatt man i nästa etapp skall diskutera ett ännu mer generellt system förersättning till sjukvårdshuvudmännen, som skall utgå efter invånarantal ellernågot liknande. det ännumindre hinder för en utveckling i riktning mot öppnare vårdformer. Då kanske någon säger: Skall vi inte driva påsjukvårdshuvudmännen i den riktningen? Jo, om det visar sig att detta inte ärtillräckligt får vi naturligtvis ta upp frågan. Men det finns ingenting somtyder på att det skulle finnas särskilt stort motstånd hos sjukvårdshuvudmännenmot en övergång till öppnare vårdformer, i synnerhet inte som de ekonomiskaskälen alldeles av sig själva talar i den riktningen. Det är inte billigare attha patienter på stora insfitutioner än att ha dem i öppen vård. Det finns allanledning att anta att om man går över till ett mer generelltstatsbidragssystem kommer kostnadsförhållandena att verka i den riktning som vialla önskar. Men för min egen del är jag, och det säger jag gärna en gång till,helt beredd att, om det visar sig att utvecklingen går för långsamt, återkommatill frågan och då ta upp spörsmålet vilka ytterligare åtgärder som kan vidtas. Frågan om kontaktman inom mentalsjukvården har vi tagitupp i det här sammanhanget, eftersom det finns en motion, även om den väcktesunder allmänna motionsfiden. Som framgår av utskottets betänkande finns det iutskottet en positiv grundinställning till de tankar som utvecklas i motionen.Det var därför vi tog initiativ till att utreda frågan omkontaktmän för patienter som tas in enligt lagen om sluten psykiatrisk vård.Och det är självklart att det, om man kommer fram fill en sådan konstruktion,inte skall vara någon snäv gräns för dem som tas in under tvång, utan att en sådankontaktmannaservice bör vara tillgänglig för alla. Det utgår jag från som ensjälvklarhet. frågar: Vad menar ni egentligen medkontaktman? På vems sida skall kontaktmannen stå? Skall det vara någon meningmed en kontaktman skall denne givetvis stå på patientens sida. Sedan kan mantänka sig olika lösningar i form av kontaktman, patientombudsman ellerliknande. Vad jag har sagt fidigare när vi har debatterat denna fråga är attdet, i och med att vi nu har fått förtroendenämnder och de självfallet måste haett kansli till sitt förfogande, skulle vara idé att se vilka erfarenheter vifår av det systemet när det gäller sjukvården i stort. Det hindrar inte att mankan bedriva försök med nya konstruktioner av olika slag. Utskottet har inte på något sätt avvisat den tanken. Menvi har inte velat resa krav på särskilda statliga bidrag till sådana försök. mån försöken inte innebär vetenskaplig forskning eller försök som kan fåstöd ur redan existerande fonder, får sjukvårdshuvudmännen ta inifiafiv tillförsök själva och också stå för kostnaderna. Det har landstingen gjort tidigarenär det gällt olika typer av patientombudsmän, informafionssekreterare ochliknande. Det finns flera landsting som har tagit upp sådana tankar utan att vihar infört några särskilda statsbidrag. Det finns alla möjligheter för deförtroendemän i landstingen som är intresserade av den här frågan att ta sådanainitiativ. Slutligen skall jag be att få säga några ord om en annanfråga, som ingen av de fidigare talarna har varit inne på men som behandlas idet här betänkandet, nämligen länsläkarorganisationens avveckling. Den är enföljd av det beslut som fattade beträffandeomorgani- Patientombud vid mentalsjukhus, m. m. Patientombud vid mentalsjukhus, m. m. Tanken är att länsläkarorganisationen skall ersättas bl. a. medmiljömedicinska enheter inom landstingen. Jag vill här bara peka på vad utskottet säger i sittenhälliga betänkande. Utskottet erinrar om det program som presenterades vidLandstingsförbundets kongress 1979, där det föreslogs att en miljömedicinskenhet skulle inrättas på central nivå inom landstingen. Utskottet understrykervärdet av att sådana enheter kommer till stånd. Jag vill alltså fästa uppmärksamheten på detta uttalandeav utskottet. Det är mycket viktigt att man , när länsläkarorganisationernaavvecklas, inom landstingen verkligen lever upp till det program somLandstingsförbundet har utarbetat och får en fungerande miljömedicinskorganisation, som bl. a. kan fylla de funktioner inom smittskyddet somlänsläkarorganisationen har haft. Man har inom landstingen litet olikatankegångar om hur man skall lösa detta problem, och jag vill fästauppmärksamheten på den modell som har utarbetats inom läns landsting.Jag tror att den modellen till lösning kan vara värdefull. Med detta ber jag att få yrka bifall tillutskottets hemställan. 136JÖRN (vpk): Bara tre små kommentarer till vad GabrielRomanus sade. Man får tydligen tolka socialutskottets talesman så, attutskottet har genomgått en åsiktsförändring ,eftersom man vid tidigare fillfällen har avvisat tanken på inrättande avpatientombudsmän och inte ens har velat ta till vara konsumentombudsmannens päeget initiativ uttalade önskan att i väntan på inrättande avpatientombudsmannatjänster fungera som patientombudsman. Har en sådanåsiktsförskjutning ägt rum i denna positiva riktning, hälsar jag det medstörsta tillfredsställelse. Men det hör till ovanligheten att det går så snabbti ett utskott som socialutskottet. Desto mer glädjande är det emellertid. Så till den andra kommentaren. Jag tycker att GabrielRomanus talar litet lättsinnigt om vårdstrukturen. Han anför att en sortsinneboende stimulans till en psykiatrisk reform skulle vara att öppenvården ärbilligare. Vet vi det så säkert? Beror inte det på hur bra öppenvården är? Ochär det inte litet farligt att säga att stimulansen för landstingen att gå inför en djupgående psykiatrisk reform skulle vara att en sådan gjordevårdkostnaderna lägre? Den tredje kommentaren är bara den att bakgrunden till attjag ställde frågan om att använda statsbidraget mera aktivt för att driva på enreformering av den psykiatriska vården är den att med en framskridning i dennuvarande takten skulle de klassiska mentalsjukhusen vara avvecklade någon gångpå . Jag vet inte om tycker att det är entillfredsställande takt och att han inte behöver göra något särskilt åt den. 137LENA (): Jag vill påminna om en frågasom jag ställde och som han inte har svarat på: Varför har man inte samtidigtbehandlat samtliga motioner som rör den psykiatriska vården? Som jag sade hadedet varit lämpligt att först diskutera målsättningen och innehållet i vårdenoch sedan statens roll, dvs. om vi skall ha styrning eller inte. Jag tycker att är väl optimistisk när detgäller att tolka innebörden av avtalet. Han påstod att det kunde vara ett stödför en önskvärd utveckling. Jag tolkar det så att det inte hindrar den, mennågot stöd och någon styrning är det inte. var också inne på att man har diskuteratett helt generellt bidrag. Jag kan ansluta mig till tanken pä ett generelltbidrag till en viss del, och då skall man givetvis bygga på folkmängd ochsådant. Men enligt förslag skulle man också ha ettsärskilt bidrag där staten skulle besluta om användningen. Det skulle kunnaanvändas som ett styrmedel. Jag är glad över att utskottets talesman är villigatt ompröva den inställningen.omdet skulle visa sig nödvändigt, och att vi dåockså får tillfälle att litet mer ingående diskutera statens roll. Patientombud vid mentalsjukhus, m. m. 138GABRIEL (): Jag ber om ursäkt för att jaginte hörde frågan om varför vi inte nu behandlar samtliga motioner som rörpsykiatrin. Mitt svar är emellertid att vårt utskott, liksom övriga utskott,har blivit uppmanat av talmanskonferensen att undersöka om vi inte kan spara såmycket som möjligt . Vi har försökt göra det. Eftersom utskottet, förmodar jag att hon hade haft möjlighet att påfordrabehandling av fler motioner , om hon hade haft intresse av det. Därför är jaglitet förvånad över frågan - det var kanske därför jag inte hörde den. Jag tillhör inte dem som anser att det är ett svårt brottatt ändra åsikt, . Det tycker jag att man skall kunna tillåta sig.Jag tycker emellertid inte att det som jag sade är något exempel på ensådan åsiktsförändring. Vi har inte tidigare avvisat tanken på en kontaktmaneller en patientombudsman. Vi har påpekat att nu har fattat beslutom en reform med förtroendenämnd. Dessutom har uttalat sig för attkontaktman-nainstitutionen skall utredas. Därför har vi avvisat tanken på nu skulle göra ytterligare ställningstaganden till förmån för speciellakonstruktioner när det gäller vårdombudsmän eller kontaktmän. Men själva idénhar vi inte avvisat, och jag gör det inte heller . Att takten i den nuvarande utvecklingen i riktning motöppen vård inom psykiatrin skulle vara tillfredsställande tror jag inte att detär någon som tycker. Det är bl. a. mot den bakgrunden man får se den nyakonstruktionen av avtalet som vi nu har att ta ställning till, och vi kankanske också se de tankar på nästa avtal som finns i propositionen som ett stödför den uppfattningen. Jag kan inte se att det är något farligt i att erinra omde faktiska förhållandena, nämligen att man har haft ett stöd somdirekt har gått Om åtgärder för att garantera allemansrätten Om det nu avvecklas helt och hållet till förmån för ettgenerellt stöd per invånare eller någonting sådant, får det självfallet tilleffekt att det underlättar en övergång från sluten till öppen vård. Det liggeri sakens natur. Jag kan som sagt inte se att det skulle vara något fel ellerfarligt i att peka på dessa fakta. Utskottets hemställan bifölls. 3 § På förslag av talmannen beslöt kammaren att uppskjutabehandlingen av på föredragningslistan återstående två gånger bordlagda ärendentill morgondagens sammanträde. 4 § Svar på fråga 1980/81:432 om åtgärder för att garantera allemansrätten har, under hänvisning tillallemansrätten, frågat om jag avser att vidta åtgärder för att förhindra att enmarkägare kan förbjuda en orienteringstävling, trots att start- och målområdeinte är beläget på hans mark. Stora orienteringstävlingar kan innebära påtagligaolägenheter bl. a. för markinnehavares näringsutövning. Detta kan ibland gällaockså utanför start- och målområdet. Såsom framgår av riksdagsuttalanden är detviktigt att allemansrätten inte åberopas som stöd för en tävling med sådanaverkningar. samarbetar ,, och m. fl. för att motverka konflikter mellan markägare ochorienterare. En överenskommelse om riktlinjer för samråd om markerna träffadesår 1975 och är reviderad. I riktlinjerna framhålls bl. a. hur viktigtdet är att arrangören rådgör med markägaren om viltet i tävlingsterrängen. Därigenomblir det möjligt att genom t. ex. avdrivning minska påfrestningarna på djurenunder tävlingsdagen. Senaste uttrycket för samarbetet är jägare-ochorienteringsförbundens publicerade gemensammauppfattning om samordning av orientering och älgjakt. Jag är övertygad om att dettaarbete för att söka förekomma stridigheter fullföljs. Någon åtgärd frånregeringens sida för att skapa klarare handlingsregler anser jag f. n. intebehövlig. 140LENNART (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret påmin fråga. Anledningen fill att jag ställt frågan är att det har hänt sakerhemma i mitt län som kan innebära att allemansrätten blir väldigt hårdbeskuren. Skogen och naturen är vår största idrottsplats. Såväl ungasom gamla finner där rekreation av olika slag. arna harblivit alltmera omfattande. Orientering har blivit den stora familjeidrotten. Det finns inga fasta bestämmelser, och allemansrätten gerunderlag för att använda naturen och skogen. Men fortfarande kan en markägarefaktiskt stoppa såväl kartritning som tävling och friluftsliv för en hel bygd. I det fall jag åberopar har en markägare med verkligtstora områden tyckt att hans mark inte skall vara fillgänglig. Det skulle varaskönt att få ett litet mera konkret besked än i svaret av statsrådet om hurallemansrätten skall tillämpas med alla de krav på försiktighet med växandeträd, buskar och blommor och varsamhet med djurlivet som den innebär. Statsrådet säger i svaret att man nu är överens efter enlång strid med och . I vårt avlånga landkan jägarna alltså nu komma överens. Då skulle man också litet mera konkretkunna säga att allemansrätten är en sedvanerätt som är unik i hela världen, menatt det inte betyder någon förstörelse, om markägare ställer upp; tvärtom blirdet till glädje för många människor. Skulle statsrådet litet mera konkret kunna tycka fill idenna väsentliga fråga? Om en markägare säger nej, kan det ju stoppafriluftslivet för väldigt många människor i många områden i vårt land. Om åtgärder för att garantera allemansrätten efterlyser ett mera konkretsvar från mig. Om han med ett konkret svar menar att jag skulle vara beredd attlagsfifta om allemansrätten är mitt svar nej.