prot · G40946 · 1980-12-31 00:00:00 — n. finns, såvitt jag vet, pengar i bara beviljade tillutbyggnadsplanering när det gäller lufthamn. Därför bör detfortfarande finnas möjlighet att föra dessa diskussioner, somkommunikationsministern har talat om, med den danske trafikministern. Även om stora investeringar görs på finns detsannolikt problem kvar, som man inte kommer förbi. Det var därför jag ansåg attdet hade varit lämpligt med ökad samplanering för att få fram vad jag menadevara en flygplats. Man kommer inte förbi problemen med att avstånden påKastrups flygplats är mycket stora och att man ofta drabbas av störningar itrafiken på grund av strejker och maskningsaktioner. Jag ber änen gång att få tacka för det kompletterande svaret. 6 § Svar på frågorna 1980/81:143 och 154 om vissataxifrågor har frågat mig dels om jag villge länsstyrelserna klara besked om innebörden av beslut i juni i årom vissa taxifrågor, dels om regeringen är beredd att medverka till atträttelse sker i de fall där feltolkat beslut. har frågat mig vilka åtgärder jag är bereddatt vidta för att den enskilde taxiägaren, innan han avgör sin anslutning tillden nya organisationen, får veta hur den framtida organisationen skallutformas. har vidare frågat mig om jag anser dettillfredsställande att indragning av trafiktillstånd och ändring avuppställningsplats sker planering och förhandlingar pågår. Jagbesvarar frågorna i ett sammanhang. Föreskrifter och tillämpningsanvisningar inomyrkestrafiksektorn utfärdas numera av transportrådet. Redan innan dessa bådafrågor ställdes i tog jag kontakt med transportrådet för att försäkramig om att man från länsstyrelsernas sida inte utan nära samråd med i förstahand trafikutövarna och kommunerna börjar med omfattande förändringar av taxisorganisation. kommer att göra detta klart förlänsstyrelserna. Även beträffande andra frågor som rör taxi pågår inomtransportrådet arbete med att utforma anvisningar om hur beslutskall tolkas. Varken regering eller riksdag får bestämma hur enförvaltningsmyndighet, t. ex. en länsstyrelse, skall besluta i särskilda fall iärenden som rör myndighetsutövning mot enskild eller tillämpning av lag. Dettastår i regeringsformen. Däremot - och det är väsentligt att betona - kan enlänsstyrelses beslut i en yrkestrafikfråga överklagas hos transportrådet. Sedanstår det naturligtvis var och en fritt, som inte är nöjd med transportrådetsbeslut, att överklaga hos regeringen. 22WIGGO KOMSTEDT (m); Jag ber att få tacka statsrådet för svaret påmin fråga. Jag tror att man inledningsvis bör säga ifrån att den nyaorganisationsform för taxitrafiken som beslutade om under vårentillkom för att göra taxi mer effektiv som serviceorgan åt allmänheten. Men låtmig också slå fast att avsikten med beslutet aldrig var att göra förhållandenasämre för taxiverksamhetens utövare - de enskilda taxiägarna - och förallmänheten. I vissa län har man kommit i gång tidigare än andra medorganisationsförändringarna, och det är därifrån vi fått rapporter om olikatolkningar av beslut. Beslutet ger inom beställningscentralen somorganisation utrymme för olika former när det gäller att bedriva trafiken. Menbestämmer sig myndigheterna för att vara militanta i sin uppfattning, då kommerbåde allmänheten och de enskilda taxiägarna i kläm. Det gäller främst demänniskor som bor i ytterområdena i våra kommuner. En bättre och effektivaretaxitrafik i våra tätorter får inte betyda en klar försämring för befolkningeni kommunernas mer glesbefolkade områden. lingen av propositionen i utskottet var jag personligenmycket angelägen om att förslaget inte skulle leda till ett beslut, som betyddeförsämringar för vissa medborgare. Det är därför jag ställt denna fråga till statsrådet.Normalt kan man ju kommunicera på annat sätt med en partikollega än frånriksdagens talarstol. Men jag finner det angeläget att få ett offentligtuttalande från statsrådet och regeringen. Det är många människor som varjevecka hör av sig och uttalar sin djupa oro för framtiden när det gällertrafikförsörjningen. säger statsrådet att han tagit kontakt medtransportrådet och där uttalat att den nya reformen skall genomföras i närasamråd med trafikutövarna och kommunerna. Det är utomordentligt bra. Jag troratt mycket av oron skulle försvinna om transportrådet kunde ge klara besked omvad beslut innebär. Från länsstyrelserna vittnar man om atthandläggningen av enskilda ärenden påbörjades innan transportrådet ochlänsstyrelserna hade ordentliga kontakter med varandra. Därför är det bra attstatsrådet nu ger klart och entydigt besked här i kammaren om att transportrådetkommer att ge de här beskeden till länsstyrelserna. Skulle beslutet motförmodan ändå komma att misstolkas, så är det klart att jag medtillfredsställelse noterar det besked som statsrådet ger i slutet av sitt svar,nämligen att transportrådet och i sista hand regeringen har ytterligaremöjligheter att komma in i diskussionen. 23STIG JOSEFSON (c); Jag tackar för svaret på min fråga. Även omdetta inte innehåller något konkret besked hoppas jag ändå att denuppmärksamhet frågorna och svaret medför skall medverka till attriksdagsbeslutet kommer att följas. Jag delar statsrådets uppfattning att förändringar itaxiorganisationen bör ske i nära kontakt med trafikutövarna och kommunerna. Menför att så skall kunna ske måste dessa parter veta vad myndigheterna kommer attföreslå. understryker statsrådet betydelsen av att samråd kommer till stånd,och jag hoppas att så verkligen skall ske. Därmed skulle sannolikt mycket avden oro och de missförstånd som uppstått kunna undvikas. Statsrådet åberopar möjligheterna till överklagande. Detvar inte på den vägen jag hade tänkt att man skulle lösa problemen. Den vägenär inte heller, som jag ser det, framkomlig. Ett överklagande tar tid, och länsstyrelsernahar rätt att dra in trafiktillstånd. Därmed bliröverklagnings-möjligheten ett slag i luften. Jag hoppas att få ett svar på denfrågan. Jag anser att det är något av det viktigaste att få veta vilken rättman har att dra in trafiktillstånden som planering och utredningpågår. Vad jag vill är att man redan från början respekterarriksdagens beslut och de uttalanden som departementschefen själv har gjort ipropositionen, där det bl. a. påpekas att det inom mera vidsträcktatrafikområden ofta finns behov av särskilda uppställningsplatser förtaxibilarna och att det är naturligt att det i de kommenderingsplaner somupprättas anges både vid vilka tider och på vilka platser taxibilarna hållstillgängliga. Det borde även vara möjligt att i trafiktillstånden fastställauppställningsplatser, vilka det oftast torde vara mest lämpligt att inrätta utanför de storatätorterna. I detta uttalande av departementschefen instämde också utskottet.Därför bedömde jag det så att det nu inte skulle komma att föreligga någrastörre problem i den faktiska handläggningen i länen, men så har inte blivitfallet. Det finns en stor oro, och detta gäller speciellt i frågan omuppställningsplatserna. Jag villställa följande frågor; När anser statsrådet att den nya organisationen i kraft fullt ut? Lagen trädde i kraft , men när skall den nyaorganisationen vara helt genomförd? Hur ser statsrådet på möjligheterna till dispens för äldretaxiinnehavare, som ofta har sin verksamhet i områdets ytterkant och som inteönskar ansluta sig till beställningscenfralen? Finns det möjligheter tilldispens i sådana fall? Som jag såg propositionen var avsikten med reformen attförbättra taxiägarnas organisation och servicen till allmänheten, inte attcentralisera uppställningsplatserna till den största tätorten i kommunen. Jaghoppas att det uttalande som gjorts här skall bidra till en rättelse, så attriksdagens beslut kan förverkligas. Tyvärr är det väl alltid så när ett beslut harfattats på central nivå att många vill att det skall genomföras mycket fort ochnitiskt vill följa upp beslutet i alla delar. Hela propositionen andades docken vilja att försöka ge dem som är verksamma ute på fältet en möjlighet attjobba på det sätt som de själva' finner lämpligt - för då arbetar människorbäst. Det var grundtanken. När det nu dyker upp en oro bland människor i landetför att de skall förlora sina tillstånd osv. skall vi lugna dem, för det finnsinte någon grund för detta vare sig i propositionens skrivningar eller i riksdagensbeslut. Jag har nämnt möjligheten till överklagning därför att detär det bästa sättet att klargöra för länsstyrelserna att de, även om vi intehar någon möjlighet att lägga oss i de enskilda besluten ute i länsstyrelserna,inte skall fatta beslut som strider mot ställningstagande. Omlänsstyrelserna gör detta, skall ärendena överklagas, och då skall regeringense till att de omprövas. Det var det jag ville markera med det sista stycket imitt svar. Det uttalas vidare i propositionen entydigt attuppställningsplatserna ofta skall vara kvar ute i glesbygden, eftersom manannars får orimligt höga framkörningskostnader, och att det icke ankommer pålänsstyrelserna att tvinga taxiägarna att ändra sina uppställningsplatser-tvärtom. I de beslut jag redan haft att ta ställning till har jag också hårtförsökt driva denna linje. Att man sedan har en gemensam beställningscentral innebärför den skull ingalunda att alla taxibilar behöver vara uppställda inne itätorten - tvärtom. Dessutom är det helt klart - och också det står ipropositionen - att de som bor i ytterkanten av ett trafikområde intenödvändigtvis behöver vara med i en beställningscentral. Självfallet måste mange dispenser. Äldre människor som jobbat hela sitt yrkesverksamma liv i enorganisation skall naturligtvis inte före sin pensionering tvingas ini någonting mot sin vilja. Nr 46 Jag förutsätter att vad jag nusäger liksom vad mina meddebattörer i Tnrsdfloen den kammaren har sagt skall lända tih efterrättelse - dvs. att människan idet här 11 dpremher 1980 *3"st 1" ra viktigare änparagraferna. Det är trots allt paragraferna som är till för oss, inte tvärtom. 25 (): Jag tackar statsrådet för detta sista svar,som gav mig mycket klart besked på de punkter som jag ville uppmärksamma. Jagär medveten om statsrådets svårigheter att lämna besked, med tanke på attregeringen är sista instans i överklagningsärenden. men det var ändå ett klartbesked som lämnades. Jag delar helt den uppfattning som statsrådet framfördebåde när det gällde dispenser och när det gällde indragning av trafiktillstånd.Just indragningarna av trafiktillstånd har jag sett på med den allra störstaoro, eftersom det kunde omintetgöra alla möjligheter för den enskilde att hävdaen uppfattning och att vid överklagande få till stånd en rättelse, omlänsstyrelsen hade obegränsade möjligheter att snabbt dra in ett trafiktillstånd. Jag tackar än en gång för svaret och hoppas, att det skallleda fill att vi slipper den oro som har skapats och att man nu i lugn och roskall kunna förverkliga syftet med riksdagsbeslutet, nämligen att underlättaför taxiägarna att ge en bättre service åt allmänheten. 26WIGGO KOMSTEDT (m); Det är riktigt som kommunikationsministernsäger att länsstyrelserna kan ha en positiv syn på den här frågan utifrån bådepropositionen och beslut. Det bör egentligen inte finnas någraanledningar till misstolkningar. Förhoppningsvis kommer debatten här att bidra tillatt mycket av den oro som finns hos enskilda människor försvinner. Det är ocksåbra att det blir fastslaget att länsstyrelserna inte har rätt att dra in någratillstånd så länge ett överklagande handläggs av transportrådet eller i sistahand av regeringen. Att uppställningsplatserna skall vara kvar är ocksåsjälvklart. Jag förstår egentligen inte hur man kan göra en annorlunda tolkningfrån länsstyrelsernas sida. I fråga om långa avstånd vill jag säga att glesbygderfinns inte bara i , utan också i andra delar av vårt land. Taxiägare som kanske bara har kvar tillpensioneringen skall inte automafiskt anslutas till en beställningscentral ochpåtvingas en hög och onödig kostnad. har statsrådet gett ett mycket klart och entydigtbesked. Jag tror att efter den här debatten kan det inte finnas några som helsttvivel om hur länsstyrelserna skah agera och tolka bestämmelserna. Och vi har isista hand transportrådet och regeringen att förlita oss på, om förhållandenamot förmodan inte skulle vara tillräckligt klarlagda. Jag ber än en gång att få tacka för beskeden. Det är sköntmed statsråd som ger klara, riktiga och raka besked. Om tågförbindelserna i inland 7§ Svarpå fråga 1980/81:157 om tågförbindelserna inland har frågat mig om jag ärberedd att motverka ytteriigare försämringar av tågförbindelserna förbefolkningen i inland. Enligt de ramar som dragit upp för SJ är det SJsjälv som skall fatta beslut i tidtabellsfrågor. Självfallet strävar SJ efteratt göra sådana förändringar som är attraktiva för flertalet resenärer. På detsättet ökar ju resandet, och får SJ ett bättre resultat. De förändringar som SJ nu planerarinför nästa tidtabellsskifte, som sker , innebär ocksåbetydande förbättringar för många resande både fill och från . Tyvärrkan det dock bli försämringar för ett mindre antal resenärer från Norrlandsinland till Väst- och . På SJ arbetar man nu vidare med att se hurman i någon mån skall kunna motverka detta. Resenärerna i motsatt riktning fårdäremot restiden i många fall förkortad. Jag anser att det är angeläget attförbindelserna kan förbättras fill och från . På det sättet gör viSverige "kortare" och kan uppnå att fler människor väljer tåget,vilket innebär en ökad trafiksäkerhet och en minskad energiförbrukning. Jagkommer också personligen att följa hur arbetet med att förbättra tidtabellernafortsätter. 28SVEN (vpk): Jag tackar kommunikationsministern för svaret.Vad det gäller är Lapplandspilen, som utgör stommen i tågplanen förförbindelserna från Norriand fill Syd- och . SJ:s tidtabellsexpertervill nu ändra den nya Lapplandspilens läge. Man har använt en ny metod meddatakörning och tror att tågplanen ger fördelar för flertalet resenärer. Menman medger också att nackdelar kommer att följa för ett antal resenärer och attdessa nackdelar inte får förringas. Man säger emellertid också att det är enmycket liten andel av resenärerna som det gäller. Denna s. k. lilla andel får sina restider fill Syd- ochVästsverige förlängda . Men denna lilla andel är inte så liten.Enligt ett flödesschema för dagens Lapplandspil kommer av tågets resenärerfrån med tvärbanor. I de är linjen inräknad, eftersom den linjen faktiskt kommer att få anslutning med Lapplandspilenäven under Tidtabell 1981. Men den här lilla andelen resenärer - eller, somkommunikationsministern säger, detta "mindre antal resenärer" -kommer från områden i landet som redan förut har dåliga allmännakommunikationer. Man tycks följa regeln: Den som redan har det dåligt skall fådet ännu sämre. Vad händer sedan? Ja, då förbindelserna blir sämre minskarresandeantalet. SJ noterar detta och aktualiserar frågan om tågindragning. Detär ett välkänt mönster, som säkerligen även kommunikafionsministern har uppmärksammat. 2 protokoll 1980/81:46-7 Besparingar i statsverksamheten, m. m. Men förslaget har också andra nackdelar. Härnösandsområdetfår enligt förslaget matartrafik med landsvägsbuss. Av erfarenhet vet man attresenärerna upplever en busstransport som ett sämre alternativ än tågresa isådana fall. Dessutom uppkommer en betydande merkostnad när man skall arrangeraresandet med buss. I det här området berörs av Lapplandspilensresandeunderlag negativt. Visserligen finns det alternativ i form av godaflygförbindelser - i varje fall synes det t. v. vara så - men det är välknappast SJ:s sak att förbättra flygets underlag. noterar jag i varje fall som positivt att SJ arbetarvidare och har som mål att försöka motverka de här negativa tendenserna. Mendet återstår att se om det blir en realitet. 8 § Föredrogs och hänvisades Proposition 9 § Föredrogs och hänvisades Motion 1980/81:179fill civilutskottet 10 § Föredrogs menbordlades åter betänkanden /81:13, 14 och 17Socialutskottets betänkanden /81:8 och 12 betänkande1980/81:13 betänkanden /81:6 och 7 Näringsutskottetsbetänkande /81:17 betänkanden /81:9 och 10 11 § Föredrogs ochbifölls Interpellationsframställning 1980/81:67 12 § Besparingar i statsverksamheten, m. m. Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 1980/81:12 ombesparingar i statsverksamheten, m.m. (prop. 1980/81:20). debatterades här i kammaren den nyaläroplanen för - Lgr 80. I sitt huvudanförande talade om Lgr 80;s överensstämmelse med socialdemokratisk syn och sadebland annat detta; "I de övergripande frågorna om skolans innehåll ocharbetssätt innebär riksdagsbeslutet klara ställningstaganden i den riktningsocialdemokraterna föreslagit. Det gäller skolans roll att träna fördemokrati, att aktivt inöva handlingsmönster för hushållning med materiella ochmänskliga resurser, internationell förståelse, fredsfostran och jämställdhetmellan "Hon förespråkade också ett arbetssätt som utgår från elevens eget ansvar ochtalade om vikten av att förankra skolarbetet i verkligheten. Det finns i reservation nr 1 i det utskottsbetänkande vinu skall debattera en formulering som kommer mig att ifrågasätta om det baravar en läpparnas bekännelse som ägnade sig åt. Desocialdemokratiska reservanterna vänder sig mot propositionens förslag om aktivelevmedverkan, bl. a. i form av produktiva insatser, och skriver: "Aktivelevmedverkan och ett verklighetsanknutet arbetssätt skall användas avpedagogiska skäl och inte i besparingssyfte." Jag skall tillåta mig att också komma med ett citat urmitt eget anförande i läroplansdebatten: "Som redan SIA-utredningenpåpekade, sammanhänger en stor del av skolans problem med att barnen alltmerhar kommit att ses som objekt för skolans verksamhet. Barnens egen förmåga tillansvar och självständigt handlande har inte tagits till vara." Jag kanknappast tänka mig ett bättre exempel på denna förkastliga objektsyn än det jagnyss citerade ur reservation nr 1. Jag kan inte finna det annat än egendomligt att ettförslag om att elever skall göra produktiva insatser möts med en så kompaktoförståelse från ett socialistiskt parti. I andra länder där den socialistiskasamhällssynen dominerar - , , t. ex. - anses det självklart attungdomar ställer upp när deras land behöver dem, inte bara genom att avstå frånöverflöd utan även genom aktivt arbete i produktionen - t. o. m. på loven. Pedagogik är ju konsten att förmedla kunskaper ochfärdigheter så, att eleverna ges beredskap och möjHgheter att hanteraverkligheten. Det är därför skolarbetet mer måste utgå från och förankras iverkligheten. Det ekonomiska läget i vårt land nu och framöver är ocksåverklighet, en verklighet som barn och ungdomar kan se återspeglad imassmedia. Hur skall det gå till att aktivt inöva handlingsmönster förhushållning med materiella och mänskliga resurser, om eleverna aldrig får kännaatt de också kan uträtta något som kan vara till nytta- , inte först iframtiden, då de vuxit upp? Alla torde nu vara eniga om att stora ansträngningar måstegöras för att snabbt förändra vårt lands ekonomiska situation och att dettaockså måste inbegripa en neddragning av den offentliga konsumtionen. Med tankepå de vuxnas mönsterbildande effekt på den unga generationen är det intressantatt iaktta oppositionens reaktion på den sparplan som vi nu behandlar en delav. Den är: Allt är fel - spara inte här! Förslagen: Spara där i stället!saknas näsfan helt. fick jag ta emot protestlistor med namn somSECO samlat ihop bland elever; Spara inte på skolan! Det är i och för sigförvånande att bara 40 000 namnunderskrifter redovisades. Jag är övertygad omatt varenda en av våra 1,3 miljoner elever tycker lika illa om nedskärningar påsitt område som alla andra medborgare gör. Vad eleverna egentligen protesterar emot, är att derasberättigade krav på ökat ansvar tas på allvar - det var tydligen inte densortens ansvar det skulle Besparingar i statsverksamheten, m. m. Besparingar i statsverksamheten, m. m. handla om.Eleverna kommer från svenska skolor där var och en kan se överflödet påpersonella och materiella resurser. De kommer från skolor där de kanse slöseri med skolmateriel, och vid skolavslutningarna kan de se sopsäckarfyllda med de läroböcker som skulle bilda stommen i deras eget hemmabibliotek.De känner inte till - och ingen underrättar dem om det - att satsarlångt mer än jämförliga länder på sina skolor, både materiellt och personellt. Men jag klandrar dem inte - de följer i detta som i andrasammanhang bara de vuxnas exempel. Jag klandrar inte hellerpersonalorganisationer och läromedelsproducenter - de försvarar helt legitimtsina intressen. Men jag vänder mig emot att man slår mynt av den oro somelever, föräldrar och skolpersonal känner. Jag vänder mig emot enopportunistisk oppositionspolitik, som medvetet skjuter över problem tillkommande generationer. Där finns det skäl för protester från den ungagenerationen! Det finns de som hävdar att det är olämpligt att sparajust på skolan. Men de stora och tunga samhällssektorerna är skolan och densociala omsorgen. Skall det sparas, måste det ske också där. Det är personalintensivaverksamheter - ett sparande där måste därför också drabba människor. Skolans utgångsläge är gott. Det dröjer länge innan man,sakligt sett, kan använda de nu i debatten använda orden katastrofalnedrustning. Enligt den statistik som sammanställde till den europeiskaministerkonferensen har den största utgiften för utbildningper capita bland 34 redovisade länder. satsade mer än per capita och43 % mer än . Även uttryckt i procent av bruttonationalprodukten har Sverigede största utgifterna för utbildning; uppgick de till . Sverigeföljdes av , , och . UNESCO-statistiken redovisar också lärartätheten. Men förkonkretionens skull skall jag i stället med ett exempel från en kommun straxutanför visa personalutvecklingen i den svenska skolan. fannsdär i 169 lärartjänster. 1980 hade antalet ökat till 342. Än mertalande är den totala peisonalökningen: 1962 fanns 243 tjänster inrättade. 1980finns 728 tjänster. Antalet elever var 1962 ca 5 200 och 1980 var det 5 530.Det innebär att antalet elever per vuxen sjunkit från21,4 fill 7,6. Jag vänder mig emot att ansvariga skolpolitiker inte, i entid då ansträngningar krävs av oss alla, gör något försök att målmedvetetgranska förutsättningarna i dagens samhälle för en framgångsrik verksamhet ivåra skolor. Vi måste nu fastställa vilka grundelement i fråga om verksamhetensorganisation och utformning som är ofrånkomliga, då det gäller att tillgodoseindividernas behov i olika åldrar och att närma oss de uppsatta målen. Vi måsteprecisera vilka faktorer i verksamheten som är oundgängligen nödvändiga, vilkasom kan mera betraktas som i och för sig umbärliga plusvärden och, inte minstviktigt, om vissa faktorer kanske rentav bidrar till en verksamhet som stridermot målen. Detta borde debatten handla om, inför en framtid då kanskeytterligare besparingar måste göras. Sådana analyser, som dock måste förfinas vidare, liggerbakom de förslag som jag lagt fram i min del av sparpropositionen.Besparingarna måste göras så att de inte leder till försämrad utbildning. Igrundskolan görs besparingarna så att de, bortsett från mellanstadiet som jagstrax återkommer till, inte drabbar lärartätheten utan - om kommunerna väljeratt lägga hela besparingen på skolan, vilket ju inte är nödvändigt - sådant somfår anses ligga i prioritetsklass 2. Att regeringen hävdar att riksdagsbeslutär till för att följas, vilket också måste innebära atf resurstilldelningen förmellanstadiet inte får bli större än vad som förutsattes, finner jag ytterstförvånande att få kritik för, i varje fall just i . Det är f. ö. magstarkt att just socialdemokraternakritiserar regeringens förslag atf återställa basresursmedeltalen förmellanstadiet till läget 1975/76. Socialdemokratiska regeringar uppmanade i tioårs tid att vidta åtgärder för att uppnå detbetydligt högre klassmedeltal som skolberedning hade angivit.Visserligen lyckades inte de socialdemokratiska regeringarna i sitt uppsåt,eftersom skolberedningen hade misstolkat sina beräkningar, men avsikten vartydlig och klar.