prot · G409156 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:156 Förhandlingarna leddes till en början av andre vicetalmannen, 1 § Justerades protokollet för den 25maj. 2 § Upplästes följande inkomnaskrivelser: På grund av hälsoskäl anhåller jag härmed om entledigandefrån mitt uppdrag som riksdagsledamot fr. o. m. . Då jag av min partigrupp nominerats som vice ordförande iutbildningsutskottet avsäger jag mig uppdraget som ordinarie ledamot avfinansutskottet. Kammaren biföll dessa framställningar. 3 § Föredrogs men bordlades åter betänkande 1980/81:27 betänkande 1980/81:28 betänkanden /81:39 och 41 betänkanden /81:37 och 50 betänkanden /81:21 och 26 Skolforskning och skoladministration, in. 4 §Skolforskning och skoladministration, m. m. Föredrogs utbildningsutskottetsbetänkanden /81:37 om skolforskning och personalutveckling (prop. 1980/81:97) samt 1980/81:38 om den statliga skoladministrationen m, m,(prop. 1980/81:107) och såvittgäller anslag till (prop, 1980/81:100), betänkanden 37 och 38 debatteras iett sammanhang, och yrkanden beträffande båda dessa betänkanden fårframställas under den gemensamma överläggningen. 2 (): Socialdemokraterna i utbildningsutskottet har lämnat tvåreservationer till utskottets betänkande 37 om skolforskning och personalutveckling.Jag skall i korthet kommentera dem. Reservation 1 gäller förändrad inriktning av en professuri . Vi anser att den vuxenpedagogiska forskningen ochforskarutbildningen bör förstärkas ytteriigare. Vi vill därför redan nu markeraden viljeinriktningen genom ett uttalande. Innebörden i det uttalandet är, attnär en professur i pedagogik blir ledig i , bör denna inriktas mot detvuxenpedagogiska området. Reservation2 gäller organisationen för personalutveckling. Vad först beträffar ansvaret för personalutvecklingen sägsi utskottsbetänkandet att personalutbildningen är splittrad med avseende päplanering och genomförande. Detta vill man nu från borgerligt håll motverkagenom ett starkare direkt inflytande från staten över personalutbildningensinnehåll. Vi har från socialdemokratiskt håll inget att invända motdetta i princip, men vi anser inte att det förslag som föreligger lever upptill målsättningen. Det synes oss som om ansvaret fortfarande i praktiken blirganska splittrat. Med den borgerliga majoritetens förslag införs också enviktig principiell nyhet beträffande högskoleutbildningens karaktär. Deninternutbildning som det här blir fråga om brukar inom högskolan ordnas genomuppdragsutbildning, där det är uppdragsgivaren som disponerar medlen. Här blirdet högskolan som både planerar och genomför utbildningen och som dessutomdisponerar medlen. Den föreslagna ansvarsfördelningen mellan skolväsen ochhögskola kommer enligt vår mening att medföra svårigheter, bl. a. svårigheterför högskolan att anpassa utbildningsutbudet till skolväsendets behov. Högskolanskall ju själv få bestämma sitt utbildningsutbud. Det kan då bli så, attplatser står tomma eller att SÖ tvingas ändra sin förteckning över utbildningarsom ger tjänstledighet med B-avdrag, så att denna förteckning passar högskolansutbildningsutbud. Vad sedan beträffar förtursfrågan, så anser vi att det kanuppstå svårigheter i bedömningen, när man skall tillgodose behoven avfortbildning hos skolans personal å den ena sidan och motsvarande behov hosövriga grupper å den andra sidan. föreslås av den borgerliga utskottsmajoritetenen ändring i högskolelagen, som innebär att regeringen får lämna föreskrifterom företräde för vissa sökande till utbildning som är fort-ochvidareutbildning. Vi tycker att konsekvenserna av denna ändrade ordning ärotillräckligt belysta och yrkar därför avslag på förslaget. Detsamma tycker tydligen också statsrådet. I propositionenmeddelas nämligen att antagningsförfarandet till de enstaka kurser somutnyttjas för personalutbildning bör närmare utredas. Statsrådet avser därföratt återkomma till regeringen med förslag om uppdrag till UHÄ i detta avseende.Vi beklagar att den borgerliga utskottsmajoriteten inte har dragit den logiskaslutsatsen av detta och först avvaktat resultaten av den beställda utredningeninnan man ändrar högskolelagen. Vad slutligen beträffar fortbildningsavdelningarna kan viansluta oss till förslaget att de avvecklas, men beslutet om fördelning av deuppgifter som avdelningarna haft borde anstå till dess ett nytt förslag ompersonalutbildningens organisation . Vi anser nämligen att ett nyttförslag om personalutbildningen bör läggas fram. Vi har närmare utvecklatmotiven för detta i motion 2001. Jag nöjer mig därför just nu med att bara sägaatt riktlinjerna för arbetet med ett nytt förslag bör vara: Ett sammanhållet innehållsmässigtoch ekonomiskt ansvar för personalutbildningen. Högskolan utnyttjas förpersonalutbildning i den omfattning som denna utbildning bäst fullgörs där. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillreservationerna 1 och 2 i utbildningsutskottets betänkande nr 37 och i övrigtbifall till utskottets förslag. Skolforskning och skoladministration, m. m. 3 (): I den socialdemokratiska reservationen nr 1 tar man, somLars nämnde, upp frågan om en förändrad inriktning av ledigblivandetjänst som professor i pedagogik. Socialdemokraterna anser att så snart entjänst som professor i pedagogik blir ledig i bör denna vidåterbesättandet inriktas mot det vuxenpedagogiska området. Utskottsmajoriteten anser däremot att frågan om enförändrad inriktning eller lokalisering av ledigblivande tjänster som professori pedagogik får prövas i det reguljära planerings- och budgetarbetet. Vi delardock uppfattningen att den vuxenpedagogiska forskningen behöver förstärkasgenom inrättandet av en tjänst som professor i vuxenpedagogik och att starkaskäl talar för att denna tjänst inrättas i , Där bedrivs nulärarutbildning för vuxenutbildning, och de fasta resurserna för forskning ipedagogik är, när personliga professur dras in, relativtbegränsade, varför en förstärkning behövs. Skolforskning och skoladministration, m. m. I finns f. n. fem tjänster som professor ipedagogik - tre vid högskolan för lärarutbildning och två vid universitetet.Dessa tjänster bör ses som en resurs, trots att de är förlagda till skildahögskoleenheter. Att låta första bästa ledigblivna tjänst inriktas motvuxenpedagogik kan leda till att någon annan viktig del av den samladepedagogiska forskningen i försvinner. Nej, ,det riktiga är att frågan om förändrad inriktning av ledigblivande professurerfår prövas i det reguljära planerings- och budgetarbetet, där man kan göra dennödvändiga helhetsbedömningen. Jag övergår nu till att behandlasocialdemokraternas andra reservation, som rör organisationen förpersonalutveckling. Den personalutbildning som f. n. bedrivs inom skolan ärsplittrad med avseende på både planering och genomförande, och den utnyttjasolika av personalen i skilda kommuner. har den utveckling mot ramstyrningi stället för detaljreglering för skolans del som har genomförts inneburit attstaten i viss mån avhänder sig medel att direkt påverka verksamheten iskolväsendet och reformera innehållet, liksom den kan sägas försvagamöjligheterna att upprätthålla en likvärdig utbildningsstandard i hela landet.Sett i det perspektivet får personalutbildningen en ökad betydelse. Ett av dessfrämsta syften blir att tjäna som ett indirekt styrmedel i fråga omskolväsendets verksamhet och utveckling. Det blir därför mer angeläget äntidigare att staten nu utövar ett direkt inflytande över personalutbildningensinnehåll. Så är inte fallet . Den nuvarande organisationen har också fått berättigadkritik av bl. I stället bör och regeringens beslut rörandepersonalutbildningen vara direkta utflöden av den inriktning man vill geskolväsendets utveckling. Detta kräver en helhetssyn på personalutbildningen,en uppfattning som utskottsmajoriteten omfattar. har naturligtvis som samordnandemyndighet för skolväsendet ett ansvar för personalutbildningen. En viktiguppgift i det sammanhanget är att kartlägga det utbildningsbehov som finns ochsedan presentera detta tillsammans med de årliga förslagen till prioriteringarför regeringen som ett underlag för dess och ställningstaganden. Detbör vara till hjälp även för utbildningsanordnarna i deras planering iverksamheten. Det är också som inom de av regering ochriksdag angivna prioriteringarna bestämmer vilka utbildningar som berättigartill lön med B-avdrag vid tjänstledighet för studier. Vi i utskottsmajoriteten anser att högskolans möjligheteroch lämpligheten av att där anordna huvuddelen av utbildningen är obestridda.Denna utbildningsuppgift stämmer väl överens med verksamheten i högskolan iövrigt. En stor del av fortbildning och vidareutbildning av skolans personalsker redan i högskolan - faktiskt den största delen. En stor del avfortbildning och vidareutbildning inom andra samhällssektorer sker också ihögskolan, dels som enstaka kurser, dels i form av regelrätta påbyggnadslinjer.Att det i samhället som princip skulle råda att den som svarar för enverksamhet också skallsvara för, eller åtminstone ansvara för, fortbildning och vidareutbildning,som socialdemokraterna hävdar, är således en överdrift. Förslaget i propositionen innebär att en särskildanslagspost under anslaget Utbildning för undervisningsyrken skall efterfördelning av regionstyrelserna ställas direkt till högskoleenheternas förfogandeför anordnande av dels kurser som enbart är avsedda för skolans behov och somföljaktligen helt bekostas av medel från denna anslagspost, dels kurser därvissa platser reserveras för skolpersonalen och där alltså en samfinansieringblir aktuell. 'En sådan samfinansiering från olika anslag är inte ovanlig ihögskolans verksamhet. Det socialdemokratiska förslaget att ochandra skulle "köpa" utbildning av högskolan har en väsentlig nackdeli jämförelse med majoritetsförslaget, nämligen bristen på styrning frånstatsmakternas sida. genomgår i regel den enskilde läraren sinvidareutbildning eller fortbildning i högskolan. Detta har knappast påverkathögskolans utbildningsutbud. SÖ:s möjligheter till påverkan skulle kanske blistörre med det socialdemokratiska förslaget, men något av en säljarens marknadtorde ofrånkomligen komma att råda i ett sådan system. Enligt propositionensförslag skulle högskolan direkt få statsmakternas uppdrag att anordnautbildning av viss kvantitet och med visst innehåll. Högskolan blir då skyldigatt anordna resp. utbildning. Först därmed finns garantier för att högskolansutbildning verkligen anpassas till skolans behov. Förslaget i den socialdemokratiska motionen, att ävenregionala och lokala myndigheter skulle beställa utbildning i högskolan,minskar ytterligare styrmedlen från och regeringens utgångspunkt,särskilt om man kan tolka förslaget så, att en större del av de medel som nuanvänds för att anordna utbildning skulle överföras till exempelvis kommuneroch länsskolnämnder. Därmed skulle de prioriteringar som ger uttryckåt knappast bli genomförda. Personalutbildning upphör då att vara ettinstrument, genom vilket staten kan befrämja en viss skolutveckling. Utskottsmajoriteten säger att högskolan måste fåbesked om vilka utbildningar som prioriteras inom skolväsendet. Å andra sidanmåste krav ställas pä att man inom högskolan skaffar sig kunskaper omutbildningsbehoven och att man anpassar utbildningen efter skolväsendetsbehov. Båda parter har här enligt vår uppfattning ett intresse av ettömsesidigt samarbete. Den socialdemokratiska oron för att samordningen inteskall fungera finner jag överdriven. Naturligtvis är det riktigt att en sammanfogningtidsmässigt och innehållsmässigt av det lokala behovet av studier medregionstyrelsernas fördelning av medel kan bli ett problem. Med detbudgetsystem som råder kan det problemet emellertid inte undvikas, vem som änanordnar utbildningen. är fallet beträffande studier med B-avdrag att beskedofta inte kan lämnas förrän alldeles före terminsstarten - detta gäller framförallt höstterminen. Med en relativ stabilitet i fördelningen av medel regionernaemellan bör dessa kunna göra en preliminär fördelning efter budgetpropositionensframläggande. Högskoleenheterna bör i stora Skolforskning och skoladministration, in. Skolforskning och skoladministration, in. drag kunnagöra sin utbildningsplanering och ha så pass god beredskap att man snabbt kange ut kurskatalogen. Närdet gäller frågan om antalet platser kan enskolstyrelse naturligtvis inte vara säker på att alla anmälda och prioriteradekommer med på en kurs, eftersom det alltid kommer att finnas ett ändligt antalplatser till förfogande. Det är en av anledningarna till att"lönedelen" av bidraget till lokal skolutveckling gjorts variabel mellan60 och . Vad sedan gäller frågan om förtur, så skall sådan ges tillutbildning som exklusivt anordnas för de här berörda. Beträffande andra utbildningar skall företrädet endastgälla ett fixerat antal platser, som svarar mot hur stor del av kostnaden sombestrids från anslaget D 8 Utbildning för undervisningsyrken, det nya anslagetför utbildning för skolväsendet. Med det anförda, herr talman, yrkar jag bifall tillutbildningsutskottets hemställan i alla delar av dess betänkande nr 37. 4 () replik: sade att om det nu blir som viföreslår - att SÖ får köpa utbildning-blir det brist på styrning. Likaledestyckte , att om nu regionala och lokala myndigheter också fårbeställa utbildning, minskar också möjligheterna att styra fort- ochvidareutbildningen från samhällets sida. Jag noterar därför att det är roligt att höra attföreträdare för borgerligheten, särskilt när företrädaren är en moderat, ärvarm anhängare av styrning av någonting från statens sida. Det har vi från vårthåll ingen anledning att motsätta oss eller polemisera mot. I motsats till tror jag inte att våra förslagskulle leda till att det just blir en brist på styrning eller en minskadstyrning. Det är ändå på det sättet att och de regionala ochlokala myndigheterna har ett ansvar för fort- och vidareutbildningen, och då ärdet rimligt att de har möjlighet att köpa utbildning och därmed också avgöranär och hur denna utbildning skall komma till stånd. Det tror vi från vår sidainte innebär en minskad styrning eller brist på styrning. Sedan kan man diskutera om det just är dessa myndighetersom skall ha möjligheter att styra, men det är väl rimligt, och jag tror inteatt är motståndare till att de olika myndigheterna inomskolväsendet, på riksnivå, regional nivå och lokal nivå, får vara med och styrafort- och vidareutbildningen. Jag tror alltså inte att den slutsats gäller som RuneRydén drog. nämligen att personalutbildningen då upphör att vara ett instrumentför skolutvecklingen. Det kan ju inte vara så att denna utbildning, om manfördelar möjligheterna att styra den på de myndigheter som finns inomskolväsendet, upphör att vara ett instrument för skolutvecklingen. Det bordetvärtom vara så att den i eminent grad blir ett instrument förskolutvecklingen. 5RUNE () replik: Jag delar den principiella uppfattningen attstaten inte i alla delar skall gä in och styra all verksamhet. På skolansområde har vi ju gått från detaljstyrning till ramstyrning, och det är i detsammanhanget man skall se denna proposition, som föreslär att staten vad gällervidareutbildning och fortbildning skall ha ett överinseende för att kunnaupprätthålla en viss kvalitet på utbildningen över hela landet. Det måste understrykas att statsmakterna skall begagnapersonalutbildningen som ett indirekt styrinstrument i skolans verksamhet. Detär därför inte i alla lägen givet att skolstyrelsernas behov skall tillgodoseshelt och fullt. Det kan ju t. ex. tänkas att en skolstyrelse anser attstatsmakternas prioriterade personalutbildning inte är väsentlig och vill ha enannan typ av utbildning. Genom att då styra utbudet av den totala utbildningenlänkar statsmakterna in skolstyrelserna på sådan utbildning som de anser angelägen.Det hindrar givetvis inte att olika skolstyrelser, som framhållits ipropositionen, kan ge olika tyngdpunkter i sina egna prioriteringar. överriket kommer dock statsmakternas prioritering att ta över. Skolforskning och skoladministration, m. m. 6 () replik; säger att det är viktigt attstaten har överinseende över fort- och vidareutbildningen. Den uppfattningendelar också vi på socialdemokratiskt håll. Men då kan man resa frågan: Vem ärstaten? Staten kan ju representeras av SÖ i det här fallet, och det menar viatt den gör. Då avhänder vi alltså inte staten möjligheten att ha överinseendeöverfort- och vidareutbildningen. Om man när det gäller staten skall tala om enaktör, så borde väl SÖ - som har hand om den här verksamheten och i övrigt ärtillsynsmyndighet - i och för sig vara en bättre aktör en högskolan. Att sedan högskolan är väl skickad att ordna denutbildning som och andra intressenter inom skolområdet önskartror självfallet vi också, men den som skall ha överinseendet och representerastaten i det här fallet bör vara det verk som är ansvarigt för verksamheten. 7 () replik: En viktig faktor i sammanhanget är att om SÖskulle köpa utbildningsplatser, så kommer det rimligen att ske under en senaredel av året, och bindande avtal kan då inte träffas förrän beslutföreligger. Osäkerheten hos de enskilda högskoleenheterna kommer då att blistörre, och högskolan får mindre möjligheter att själv handha sin planering. Detta har varit en av de faktorer som vi har tyckt varavägledande när vi har tagit ställning för den av utskottsmajoriteten föreslagnaorganisationsformen. Skolforskning och skoladministration, m. m. 8 (): Herr talman! Deförändringar i skoladministrationen som nu skall fatta beslut om medanledning av proposition 107 är i stort konsekvenser av andra riksdagsbeslutunder , främst reformen om skolans inre arbete, . Denna reform,som lades fram av den socialdemokratiska regeringen , hade som sittviktigaste tema att beslut och ansvar över skolans verksamhet skulle överförastill lokal nivå. kommer uppföljningen av detta genom förändringar iskoladministrationen på lokal och regional nivå och en minskning av deuppgifter som skall ligga på det centrala verket, SÖ. Reformskedet på 1950- och krävde en starkcentral styrning av den svenska skolan. Med målet om likvärdigutbildningsstandard för ögonen genomfördes de helt nödvändiga förändringarna iskolans organisation och struktur. kom det inre arbetet i skolan att stå iförgrunden för skolreformerna. För att bättre uppfylla målet för skolreformernakrävs mer av förnyelse i skolans vardagsarbete. För att detta skall fungeraeffektivt måste också ansvaret läggas lokalt. Målet, likvärdig utbildningsstandard, är fortfarande likaaktuellt. Metoderna att nå detta mål har vidgats genom att den lokalabeslutsnivån har fått ta på sig en större del av ansvaret. Inte minst viktigtär det att här framhålla hur avgörande det är att man lokalt verkligen fördelarde rörliga resurserna efter de skilda behov som finns mellan skolor, klasseroch elever. Det borde vara en självklarhet, men undersökningar visar att detfortfarande är utomordentligt svårt att leva upp till att fördela resursernaverkligt behovsinriktat i stället för att låta resursströmmarna flyta med någonsorts automatik. Förändringen i riktning mot ökat lokalt ansvar för skolanhar i stort sett skett i politisk enighet. Det gäller alltså de stora dragen idagens beslut. Men tyvärr ger de nu aktuella propositionerna intryck av attvara ofullgångna, något som leder till osäkerhet om huruvida de uppställdamålen kan förverkligas med de förändringar som regeringen föreslår. Dessutomfinns det i detta reformknippe ett par ordentliga plumpar i protokollet. Först dåden mildare kritiken - sådant som skapar säkerhet. skall ju nu stöpas om och ges sådanaarbetsuppgifter som stämmer överens med senare års skolreformer. Visocialdemokrater har i motion 2001 kommenterat åtskilliga oklarheter iSÖ-organisationen sådan den föreslås i propositionen. Vår slutsats är att viinte kan betrakta denna organisation som permanent utan anser att den löpandebehöver utvärderas så att det centrala verkets organisation kan anpassas tillpågående skolutveckling och förändrande behov. har instämt i detta synsätt. Detsammagäller vårt krav att det skall finnas särskild sakkunskap inom SÖ påspecialundervisningens område som motsvarar de konsulenter som f. n. finns förhörselskadade, synskadade m. fl. Den här samstämmigheteninom utskottet ser vi naturligtvis som något positivt. Jagåterkommer senare till frågan om . I propositionen visar regeringen en mycket stor tilltrotill länsskolnämn-dernas möjlighet att ta på sig nya utvecklande och planerandeuppgifter. Jag är inte lika optimistisk om att nämnderna genom de förändringarregeringen föreslår kommer att kunna klara alla de ambitiösa uppgifter som nuläggs pä dem. I den socialdemokratiska motionen har vi särskiltframhållit två svagheter. Den ena är att regeringen inte vill ställa uppkompetenskrav som överensstämmer med arbetsuppgifterna för den personal somskall arbeta fältinriktat. Vi menar att det av denna personal måste krävaserfarenhet av hur utvecklingsarbete kan sättas i gång och hållas vid liv samtdärtill egen erfarenhet av att leda utvecklingsarbete. Det krävs vidare egnaerfarenheter från utvärderingsarbete och lagarbete. Det är litet trist att denborgerliga utskottsmajoriteten inte velat ställa upp på dessa krav utan istället avvisar dem. Däremot har också de borgerliga utskottsledamöterna blivitövertygade om att vi socialdemokrater har rätt i vårt andra krav på förändringav regeringens förslag vad avser länskolnämndernas personal. Regeringen hadeuppställt en gräns för anställning pä för att fylla nämndernasbehov av olika specialistkunskaper. Eftersom arbetsuppgifterna ofta kommer attkräva måste enligt vår mening längre tidsbegränsade förordnandenkunna göras. Detta möjliggör en vettigare användning av denna rörliga resurssamtidigt som flexibiliteten inte går förlorad. Det är glädjande att också denborgerliga majoriteten ville göra den här förändringen i regeringsförslaget. Till det lokala beslutsfattandet - tillskolstyrelser och utbildningsnämnder - har genom regeringens proposition ocksåförts ett avsevärt större inflytande över tjänstetillsättningsfrågorna. Dettaär en intrikat och komplicerad fråga, och jag menar att det är utomordentligtviktigt att det är ett enigt utskott som tillstyrker denna förändring. Tyvärr har regeringen inte löst frågan om betygens roll ilärartillsättningen. Opinionen mot de graderade betygen i lärarutbildningen ärmycket stark. Regeringen föreslår nu att betyg i lärarskicklighet skallavskaffas men att ämnesbetygen skall behållas. Detta är en halvmesyr, som intepå något sätt löser frågan. Helt klart har viljan saknats hos den tidigareskolministern att ta itu med denna fråga. Från socialdemokratiskt håll anser viatt frågan om värderingen av graderade betyg vid lärartillsättning och därmedbetyg i lärarutbildningen är så viktig att den kräver en fortsatt översyn -inte med sikte på att förhalas utan på att lösas. Vi vill också i det här mer närliggande perspektivetframhålla att fortbildning och vidareutbildning i högre grad än f. n. börräknas som merit vid tillsättning av lärartjänst. Kvaliteter som successivtkommer till uttryck under en lärares tjänstgöring, t. ex. konstruktivtpedagogiskt förnyelsearbete, bör utgöra starkare meriter vid lärartillsättningän f. n. En sådan syn på arbetet med skolutveckling stämmer även väl medpropositionen i övrigt. Skolforskning och skoladministration, m. m. Skolforskning och skoladministration, ni. Den största plump i protokollet som trepartiregeringengjort i de två nu aktuella propositionerna är dock att föreslå en politisktsammansatt styrelse för . Jag menar att föredraganden gör enhelt korrekt gränsdragning mellan det centrala verket och ,dvs. policybesluten och den politiska styrningen skall komma från de politiskaorganen, regering och riksdag. Det centrala ämbetsverkets uppgifter är attverkställa, utvärdera och planera. Hela detta resonemang kullkastas dock av attdet i propositionen föreslås att styrelsen för det centrala verket skall varapolitiskt sammansatt.