prot · G40951 · 1980-12-31 00:00:00 — På något sätt måste vi stimulera ett sparande så att vi får uppsoliditeten i företagen och därmed får företag som har en bättre styrka när deställs inför lågkonjunkturer och strukturproblem. Jag undrar om Hans Peterssonegentligen vill bestrida detta elementära faktum. Det föreföll som om snabbt ville glida övertill ekonomier som han tycker skulle fungera bättre. Jag antar att det ärstatliga företag över hela linjen som är ideal. Han frågade:Har ni klarat stålet, har ni klarat skogen, har ni klarat varven? Det var detre exempel som anförde. Man har anledning att fråga sig om detär branscher som är präglade av ett privat ägande och där börsen spelar någonavgörande roll. Är det inte just den typen av företagsamhet som Hans Peterssontalar för som ärdominerande på dessa tre sektorer? Jag tror man skall vara litet försiktig medatt framställa just dem som det ideala. Dra nu inte den slutsatsen, , att jag därmedsagt att vi inte skall ha statlig företagsamhet eller producentkooperativföretagsamhet- det har jag inte sagt. Jag hävdar att vi behöver ha enbiandekonomi av det slag som har byggts upp i och som jag tror är ettstyrkebälte , en biandekonomi med olika ägarformer. Men då skallvi också acceptera att det i det svenska näringslivet finns utrymme förprivatägd företagsamhet. Skall vi ha det, är det också nödvändigt att vi har enfungerande börs. Låt mig, herr talman, sluta med att ställa några frågortill Välter : Vill bevara den svenskamarknadsekonomin sådan som den nu ser ut, med ett stort inslag av privatägdaföretag? Om svaret på den frågan är ja, är det då inte en nödvändighet, ValterKristenson, att börsen fungerar? Vad har för recept för attfå fram ett ökat riskvilligt kapital, för att få de många människorna att sparai aktier, om han inte vill göra den här sparformen likvärdig andra sparformer?Det är bara det saken gäller. 50VALTER () replik; På sista fråga kan jagomedelbart svara klart och tydligt nej. Jag ställer inte upp på den ekonomiskapolitik som den nuvarande regeringen har bedrivit , nämligenmarknadsekonomi modell . Den har lett till att vi har en förödandeekonomisk kris i vårt samhälle. Ekonomin kommer möjligen att vara återställd ibalans när mina barnbarnsbarn lever och är förvärvsarbetande. Den marknadsekonominställer inte upp på, var säker om det, ! Sedan talade om riskvilligt kapital.Marknadsekonomin modell har lett till att de svenska företagenslikviditet nu uppgår till ca 45 miljarder. Varför placerar man inte dessapengar i investeringar? De används i stället till placering, som ger 14,5 %eller kanske något mer, i något fall mindre. Det är alltså ekonomisktbättre att vara placerare än investerare. Det är marknadsekonomin modell Bohmansom ställer sig bakom. säger vidare att sparandet i aktier har varitdåligt. Kanske det var dåligt med vissa mått mätt, men det var relafivthyggligt ändå fram fill valdagen 1976. Dagen efter valet var kurserna påbörsen skyhöga, men sedan rasade de ner till bottenläge, när yran efter denborgerliga valsegern väl hade gått över. I det bottenläget har aktiekurserna på börsen befunnitsig. Det är ni i regeringen som under de här fyra åren och väl det får taansvar för kursutvecklingen. Inte kan väl socialdemokraterna ta ansvar för den.Under den socialdemokratiska regeringstiden var det ju hyggliga kurser påbörsnoterade aktier. Sparandeti ädelstenar och allt vad det var räknade upp tycker jag är ettdumt sparande. Det är onyttigt, det är inte samhällsekonomiskt riktigt på någotsätt, men det har ökat, vilket framträtt i allt starkare belysning, under den tidsom ni har fört den ekonomiska politiken i landet. Det är väl ni som får taansvar för den utvecklingen. Varför skylla den på oss? 51 HANS i (vpk) replik: När jag ställde frågan till budgetministernom man hade gjort några bedömningar av hur mycket friskt kapital som skullekomma till aktiemarknaden på grund av de här lättnaderna i beskattningen,tänkte jag att man kanske hade gjort några grova skattningar för att kunnamotivera att man faktiskt drar undan ungefär två 200 milj, kr. Jag förstår att det är svårt att beräkna hur det kommer att slå,men någon typ av beräkning bör man väl ha gjort. man verkligen rätt ut i luften med de härskattelättnaderna? Gör man det, då tycker jag att man avslöjar ännu mer att detegentligen är en åtgärd i syfte att hndra beskattningen för dem som redan hardet väl beställt och inte en industripolitisk reform, eftersom man inte kansäga om det kommer några nya pengar eller inte. Så tog upp de exempel - stålet, varven ochskogen - som jag anfört på näringar som har fallit samman under kapitalismen.Ja, visst har staten gått in. Men när har staten gått in i dessa verksamheter?Jo, när de har stått på konkursens rand. När de här båda, som man vanligtvissäger vara väl fungerande, akfiemarknaden och marknadsekonomin, totalt givitupp och faller ihop som en tom säck, då måste staten gä in för att rädda vadsom räddas kan, för att vi över huvud taget skall ha t. ex. en stålindustri idetta land i framfiden. Det är så det har gått till, och detta är orsaken tillatt staten har gått in. Budgetministern talar om blandekononii. Som jag ser dethar vi i vårt land blandat ägande. Staten äger, och enskilda äger. Menekonomiskt har vi ju kapitalism. Finns det några industrigrenar ellerverksamheter där vi har samhällsekonomiska överväganden av det mättet att manskulle kunna säga att något slags socialism är inblandat? Vad är biandekonomi,budgetministern? Så vill jag på nytt gå fill en av de näringar jag kännerlitet till, stålnäringen i Bergslagen. Vi vet ju nu att tusentals arbetarehotas med arbetslöshet i Bergslagen. Det är därför att marknaden faller samman.Den internationella stålkonjunkturen går rätt i botten. läggssupermoderna produktionsanläggningar ned. modernaste hytta har nyligenlagts ned. Det är ju inte precis avsaknaden av lättnader i aktiebeskattningensom gjort att denna marknad faller ihop. Hur skall man kunna räddastålindustrin genom att lätta beskattningen på aktier, budgetministern? Hardetta förslag en industripolitisk effekt, eller är det bara vanligomfördelningspolitik? Jag tror det . Det är ju helt klart att om man skall startaett nytt företag eller utveckla ett företag, i ,går det åt en del produktionsfaktorer. En viktig faktor är ett kapital somnågon är beredd att satsa med en viss risk. Det är den typen av ekonomi som vi har arbetat med iSverige. Jag tror att vi måste göra det i fortsättningen också om vi skallkunna behålla vårt välstånd. Då är de förslag som läggs på bordoch som det strax skall tas beslut om av utomordentlig betydelse för att viskall kunna få den nödvändiga offensiven i vårt näringsliv. Jag har inte sagt att detta är den enda faktorn avbetydelse. Självfallet betyder mycket sådana saker som löntagarnas beredskapatt ställa upp i produktionen, att de har de grundförutsättningar som krävs iform av utbildning, att vi har en sådan miljö där de känner sig stimulerade attgöra en god insats, och där bl. a. skattepolitiken spelar en väsentlig roll.Det är en annan del av problemet som är minst lika viktigt eller kanskeviktigare. Där finns också ett tredje led, nämligen att vi harenteknisk utveckling, en framtidshållning i produktionen, som vinner nyamarknader för svensk industri. Detta är åtminstone tre mycket centrala delar som behövsför att man skall kunna ha ett framgångsrikt näringsliv. Jag har aldrig enögtsett på uppbyggnaden av det riskvilliga kapitalet. Men erkänn, Hans Peterssonoch , att detta är av fundamental betydelse! Dåär det överraskande, herr talman, att ValterKristenson-jag får nästan säga överraskande enkelt - glider bort ifrån defrågor jag ställde. Jag har frågat om han är beredd attarbeta vidare med en biandekonomi i den meningen att vi skall ha utrymme förolika ägarformer, och där det privata ägandet skall ha sin chans att verka idet svenska näringslivet på samma sätt som . Det var min fråga. Om sedan hör mednågra konstiga öron, kan jag inte hjälpa det - han skakar nämligen på huvudet -men det var alltså min fråga i förra omgången. Pä det svarar att han inte ställer upppå ekonomiska politik. Men det har jag aldrig frågat om. Jag skulleinte förväntat mig något annat svar på en sådan fråga än nej, men det ärtämligen ointressant för denna kammare och för de övriga som eventuellt lyssnaratt har den inställningen. Med den politiska bakgrund han harvore det ju mycket överraskande om han ropade ja till vad moderatasamlingspartiet föreslår i sin ekonomiska politik. Men det hör inte till dennadebatt. Vad frågan gäller - jag upprepar det - är om ochsocialdemokraterna är beredda att fortsätta, såsom fallet var i det svenskanäringslivet dä socialdemokraterna satt i ansvarig position, attvärna om en fungerande börs, eller ej. Är svaret ja på den frågan, får manockså se till att det blir en likvärdighet mellan dessa olika sparformer.Valter sade ju, i likhet med mig, att det inte är bra medalternafiva placeringar som icke ger produktion eller trygg sysselsättning försvenska Om kandeklarera alt han håller fast vid den biandekonomi som jag här har definierat,finns det anledning att återkomma till debatten. Men det fordras alltså enändring i förhållande till det undanglidande sätt som i dagförde debatten på. Tredje vice talmannen anmälde attHans Petersson i och anhållit att tillprotokollet få antecknat att de inte ägde rätt till ytterligare repliker. 53TAGE (): Budgetministern underströk ganska tydligt attden fråga vi nu behandlar kan ses som en av de åtgärder som är nödvändiga föratt vi skall komma till rätta med den ekonomiska obalans som vi har i dettaland. Jag instämmer helt och hållet i de synpunkterna. Budgetunderskottet och den brist på betalningsbalans somvi f. n. har fordrar en upplåning såväl inom landet som utomlands. Det måstenaturligtvis åtgärdas. Upplåningen inomlands är beklaglig, men det är framförallt utomordentligt viktigt att vi så mycket som möjligt begränsarutlandsupplåningen. Det kan vi egentligen bara göra genom att se till att vårteget näringsliv blir konkurrenskraftigt, både på export och på hemmamarknad. De förslag som har lagts fram i regeringens proposition 39och som behandlas i utskottsbetänkandet syftar till att stimuleraaktiesparandet för att på det sättet öka soliditeten i företagen och skapamöjligheter till nyemissioner som kan ligga grund för en nödvändig ökning avinvesteringarna. Ord som soliditet och kapitaltillgångar har diskuteratsmycket i denna debatt. Det är egentligen inte förvånande, då det är justföretagens soliditet, tillgången på eget kapital, som anses ha en avgörandebetydelse för näringslivets vilja och möjligheter till nyinvesteringar. lämnade i sitt inlägg uppgiften attsoliditeten har sjunkit från 40 till 25 %.Det kan kanske vara en förklaring till att investeringsviljan inte är vad denborde vara. Det egna kapitalet kan höjas pä olika sätt. Det kan t. ex.höjas genom att man plöjer ned vinsten i det egna företaget. Det kan ocksåhöjas genom nyemissioner. Pä den vägen ökar man aktiekapitalet. En bred enighet råder om att det behövs nytt riskvilligtkapital till näringslivet. Detta understryks i utskottsbetänkandet, och det harockså understrukits i mofioner och reservationer från socialdemokraternas sida.Det är egentligen först i den senaste repliken som var litettveksam till detta - i varje fall fick jag den uppfattningen. Vi fick i radion höra att socialdemokraterna ochLO har bestämt sig i löntagarfondsfrågan. I samband med den uppgiftenredovisades att det till näringslivet behövs ett tillskott på 2 å 3miljarder kronor i form av riskvilligt kapital. är det inte någontillfällighet att den här siffran 2-3 miljarder nämns. Det är belopp i ungefärden storleksordningen som många olika avvarandra oberoende utredningar kommer fram till är ett nödvändigtkapitaltillskott. Det råder också, såvitt jag förstår, en rätt bred politiskenighet om att belopp i just storleksordningen 2-3 miljarder under entioårsperiod framöver är nödvändigt som kapitaltillskott i näringslivet, om viden vägen skall kunna få balans i vår ekonomi. De förslag i utskottets betänkande som vi har att taställning till skall jag gå igenom som hastigast. Det första förslaget, sominnebär en stimulans av skattesparandet i form av en skattereduktion på aktierna,vill jag definitivt påstå skall ses som ett steg mot en lindring av denaktiebeskattning vi haft nu och som har varit en form av dubbelbeskattning.Denna dubbelbeskattning av aktier har betraktats som den klassiskabeskattningen, pä grund av att det här beskattningssystemet har använts världenöver i nationer med samma ekonomiska system som vi har haft och har. I länderinom EG har man börjat tumma på det här, och egentligen är det nästan baraSverige som har den fullständiga dubbelbeskattningen kvar. Vi får alltså se denhär skattereduktionen som ett steg mot en lättnad i dubbelbeskattningen. Att vi i skatteutskottet har ändrat en del i förslaget somkom från regeringen skall bl. a. ses som en begränsning på grund av att det kanvara lättare att gå över till de definitiva system vi väntar oss att få när vi utrett frågan ytterligare. Det kan också med tanke på detekonomiska läget finnas anledning att vi lägger oss på en lägre nivå. ValterKristenson angav i sitt anförande att en viss hade haft en ganskarejäl inverkan i det här fallet, och det finns väl ingen anledning att stickaunder stol med just detta. Jag vill ta upp en fråga till av dem som varit aktuella idebatten efter det att propositionen lades fram. Det gäller den ändring ibeskattningshänseende som premieobligationerna utsätts för. Avsikten har varitatt premieobligationerna skulle vara bärkraftiga av sig själva. Man skulleköpa dem för att få möjlighet att delta i vinstutlottningar. Under årens lopphar man börjat använda premieobligationerna för ett annat syfte, nämligen föratt undgå skatt, som ett medel för skatteflykt. Man har kunnat dra på sigföriuster på premieobligationerna som man har kvittat mot vinster på andraområden, t. ex. fastighetsförsäljningar och aktier - både börsnoterade ochandra. Jag betraktar det som osunt att man har kunnat göra på det sättet.Därför vill jag med tillfredsställelse hälsa det förslag som regeringen harkommit med och som innebär att premieobligationerna får den ställning som detvar avsikten att de skulle ha. Förslaget som lades fram har kritiserats för att detkom alldeles för snabbt. Budgetministern är inte kvar i kammaren, men jag villändå gärna konstatera att jag, som också hör till ett regeringsparti, inte kankänna mig belåten med det sätt varpå den här frågan har handlagts ibudgetdepartementet. Vi som har anknytning till riksgäldskontor ochriksgäldsfullmäktige känner oss nog litet tagna pä sängen av att förslaget komsä snabbt som det gjorde. Nog borde man ha kunnat informera riksgäldskontor ochriksgäldsfullmäktige i så god tid att man kunnat sätta ett mer realistisktpris på det senaste premieobligationslånet. Det vi nu åstadkommer är att låta den s. k.kvittningsrätten gälla för börsnoterade aktier under framåt.Den möjligheten kan kanske innebära att vi får en mjukare övergång. Låt mig beträffande den här punkten säga att jag blevlitet förvånad över sätt att uppträda som utskottetsförsvarare i det här sammanhanget. Han framstod på något sätt både somförsvarare och opponent, och jag tyckte att hans formuleringar blev någotegendomliga. Utskottsmajoriteten är ju helt enig beträffande den uppmjukningsom jag här har redogjort för, och detta tycker jag att det finns anledning attslå fast. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan på alla punkter. 54 BOSIEGBAHN (m): Innan jag går in på innehållet i detbetänkande vi nu diskuterar vill jag kort uppehålla mig vid en meradministrativ fråga för . Proposition 39 om stimulans i aktiesparande innehållersåväl rent skattemässiga problem som frågor av mer samhällsekonomisk natur. Nuansågs det tydligen enklast att hela propositionen hänvisades till skatteutskottet,och man förutsatte efter vad jag har förstått att finansutskottet skulle fåtillfälle att framlägga sin syn pä de direkt finansiella frågorna. Så skeddeockså genom ett yttrande från finansutskottet till skatteutskottet som harbeteckningen 4 y. diskuterar även i sitt betänkande olikasynpunkter i detta yttrande. Yttrandet har däremot inte fogats som bilaga tillskatteutskottets betänkande, vilket väl nästan undantagslöst brukar vara falleti sådana här sammanhang. yttrande ligger därför inteheller på ledamöternas bänkar, och för utomstående som läser betänkandet måstedet därför vara svårt att få en fyllig uppfattning om de finansiella synpunktersom kan anläggas på denna fråga och som finansutskottet har anlagt i sittyttrande. Ett mycket åskådligt exempel på den olycka - jag skulle vilja kalladet så - som här har inträffat är att en talesman för skatteutskottet t. o. m.påstod att det var ett enhälligt yttrande frän finansutskottet beträffandeväsentliga delar av de här frågorna. Men han har tydligen inte själv lästyttrandet, för det var inte enhälligt. De moderata ledamöterna har nämligenavgivit avvikande mening, och det hade varit rimligt att också deuppfattningarna kommit fill uttryck i de kunskaper som skatteutskottets ledamöterhär har redovisat. Sedan är det ju onekligen så, att skattefrågor inte alltid- kanske inte ens oftast - är av begränsad skattenatur utan även har en viktigsamhällsekonomisk aspekt. Det övergripande syftet med en viss åtgärd påskattepolitikens område kan ofta vara av rent finanspolitisk natur. Så synesuppenbart vara fallet med flertalet av de problem som behandlas iregeringspropositionen nr 39. Jag vill uttrycka en förhoppning om attsamordningen inom av dessa frågors handläggning kommeratt fungera på ett tillfredsställande sätt. Antingen måste man redan vidfördelningen av en proposition dela upp den i det som hänför sig till, som idet här fallet. skatteutskottet, eller också måste man som bilaga till betänkandet fogadet yttrande som det ena eller det andra utskottet lämnar, I fortsättningen kommer jag att uppehålla mig endast vidden del av propositionen som i första hand är av finanspolitisk art, nämligenden som behandlar kvittningsmöjligheterna mellan vinster och förluster somberör fastigheter, akfier och premieobligationer. Inom detta område har jusedan länge funnits möjlighet för de skattskyldiga att fritt kvitta vinster ochförluster, I propositionen hävdades att detta förhållande "har utnyttjatssystematiskt av vissa skattskyldiga som har gjort mer betydande realisationsvinsterpå t. ex. aktier eller fastigheter". Tekniken för dem som har gjort reavinster vid försäljningav fastigheter eller aktier sägs ha varit att kort före enpremieobligationsdragning köpa obligationer, delta i dragningen och däreftersälja obligationerna till den lägre kurs som har uppstått efter dragningen. Detbeskrivna sättet att utnyttja premieobligationer sägs vara "inteacceptabelt". Det är nog sällan som en ändring på ett så stort område somdetta har gjorts utan att man egentligen med ett ord analyserar omfattningen aven viss företeelse och de ekonomiska och juridiska konsekvenser som deföreslagna åtgärderna kan medföra. Här vill jag instämma i vad i sitt anförande. Det har uppstått diskussion om vilket förberedelsearbetesom låg bakom förslaget. I pressen har det sagts att åtgärden kom till som etthafsverk utan närmare analys av konsekvenserna. En regeringen närstående experthar häremot i pressen invänt att förslaget har förelegat och cirkulerat inomolika departement och sålunda inte kan betecknas som någothugskott. Så mycket är under alla förhållanden klart som att den myndighet somi första hand berörs av förslaget, nämligen , inte har berettstillfälle att yttra sig. Tvärtom, endast ett fätal dagar före propositionensframläggande emitterade, som här redan har nämnts, ett nyttstort statslån till en överkurs av , dvs. en kostnad på . för enpremieobligation med ett nominellt värde av . Inte heller synes någon undersökning ha företagits av ivilken utsträckning man kan hävda att något missbruk av kvittningsmöjlighetenhar förekommit. Det är svårt att förstå varför man skulle kunna hävda att detvore missbruk att en person kvittade vinster och förluster på aktie- resp.premieobligationsinnehav. Det är väl egentligen inte konstigare än att ettföretag har en förlustbringande och en vinstgivande produktion och låterförlusterna pä den ena balanseras mot vinsterna på den andra. Enligt vissa påolika håll gjorda uppskattningar efter propositionens framläggande kan det varahögst några procent av premieobligationsaffärerna som skulle kunna falla underkategorin "kvittning till nedbringande av reavinster". Men dessa köpkan naturligtvis ändå slå ganska hårt på kurserna. Jag är därför inte heltöverens med budgetministern när han förklarar att de starka kursfallen visaratt det har varit en stor spekulation. På detta område liksom på många andraområden påverkas hela marknadens struktur, om några procent reagerar på Det är också svårt att förstå vad man i propositionen harmenat med påståendet att tekniken "systematiskt" har utnyttjats avpersoner som har fått reavinster på fastigheter. "Systematiskt"innebär väl enligt vanligt språkbruk att en person alltid eller vid fleratillfällen företar en viss handling. Detta kan ju inte gälla en person som eneller två gånger i sitt liv säljer en fastighet. Gör han det å andra sidanyrkesmässigt och ständigt gäller andra skattebestämmelser. Man kan till nöds förstå den spontana reaktion sommänniskor i allmänhet har beträffande reavinster i samband medfastighetsförsäljning och den förståelse som alla förslag häremot möter.Grunden härtill är i realiteten kanske inte reavinsten som sådan utan snararedet förhållandet att fastigheter liksom andra realvärden under inflationstiderstigit i kapp med och ibland t.o.m. snabbare än inflationen. Detta har medförten i och för sig mindre önskvärd förmögenhetsökning i förhållande till dem somhar haft sina pengar placerade på t. ex. bankkonton. Men därifrån till att speciellt vidta åtgärder motreavinster är steget dock långt och en viss eftertanke kan vara önskvärd. Manfår inte glömma att en person som vid fastighetsförsäljning har haft enreavinst på t. ex. och troligen har en marginalskatt på omkring80 % endast får behålla , det vill säga . Genom att strax före dragningen inköpa premieobligationer ochsedan ta en kursförlust kan man med vissa sällsynta undantag endast uppnå enminskning av marginalskatten på reavinsten ner till 67 ä . Och det börobserveras att detta blir svårare ju starkare kursfluktuationerna på premieobligationerär. Detta är en konsekvens som kanske bör ses i belysning av alla dedemokratiska partiernas krav på en sänkning av marginalskatten för flertaletmedborgare ner till . Sedan bör man också ha klart för sig att man med det nuföreslagna systemet egentligen endast når en typ av utjämning och därtill denofta minst fördelaktiga, just med hänsyn till vad jag sade om starkakursfluktuationer. Kvar står bl. a. möjligheten att genom något mer långsiktigapremieobligationslån få delta i dragningar och använda räntan somavdragsmöjlighet. Vilka synpunkter man än må ha på de föreslagna åtgärdernaur den enskildes synpunkt, måste dock väsentlig och kanske t, o. m. avgörandevikt läggas vid verkningarna för samhället i dess helhet. Enligt vad vi hittillskan se har dessa varit näst intill katastrofala. Utgivandet avpremieobligafioner har betraktats som en smidig och billig form förstatens nödvändiga upplåning. Det har dessutom haft den fördelen att iväsentlig grad rikta sig fill hushållen och småspararna samt utgöra ettlockande alternativ till investeringar i allehanda improduktiva föremål, såsomdiamanter och frimärken, vilket också berörts i debatten. Premieobligationernas popularitet har medgivit ständigtökade emissioner . Innevarande år har man givit ut obligationer fördrygt . hade man planerat emissioner till ettsammanlagt värde av åtminstone 5 miljarder, varav 1 miljard skulle avsekonvertering av gamla