prot · G409114 · 1980-12-31 00:00:00 — Detvar alltså 1968, nära efter det att en utredning i slutet av 1940-talethade haft till uppgift att slutgiltigt lösa de återstående Norrlandsfrågorna. I inledningen till BD 80 anges tre siffror som ger kärnanav problemen i länet med de slösande rika naturresurserna. Där står: "Dessfolkmängd är av landets, dess export (1965) därav, menändå har länet av dess arbetslöshet." Dagens siffror är intesärskilt mycket annorlunda, och är de det så är de det i negativ riktning. När BD 80 presenterades bodde ca 260 000 människor ilånet. Utredningen visade att om skulle medföra balans iflyttningarna så skulle den naturliga befolkningsökningen fram till 1980innebära att befolkningen skulle uppgå till 306 000 människor. Omprognosperioden skulle uppvisa samma flyttningsmönster som tidigare så skullebefolkningen 1980 uppgå till 258 000 människor. Men utan nya stödformer ellerinitiativ skulle det 1980 finnas sysselsättning bara för 194 000 människor,även om man skulle kunna hämta in en del av undersysselsättningen. Utredningenvisade vidare att det för en rimlig balans skulle krävas mellan 1 500 och 1 700nyskapade arbetsplatser , medan man räknade med attlokaliseringspolitiken skulle kunna ge omkring 500 nya arbetstillfällen . Hur blev det då? Ja, facit för 1970-talets norrbottniskautveckling visar, att länet när det gäller undersysselsättning står praktiskttaget vid samma punkt som när länsutredningen 80 gjordes. Befolkningenuppgick vid ingången till 267 000 människor, ochundersysselsättningen är nu så omfattande, att näringslivet i länet egentligenbara skulle behöva omkring 200 000 människor. Bedömningen i BD 80 av deregionalpolitiska effekterna var påfallande realistisk. Enligt officiellstatistik har regionalpolitiken totalt gett mellan 500 och 600 arbetstillfällenper är, och i de siffrorna inryms då effekterna av att en teknisk högskola haruppförts i , att ett militärt förband förlagts till ochdessutom att ett antal nya industrijobb tillkommit.Nog illustrerar detta det befogade i frågor omden förda politikens effekter. Det är nu inte så att norrbottniska myndigheter och påolika sätt engagerade människor låtit den här utvecklingen ha sin gång utan påtalat vad som skett - tvärtom. I lilnsrapporter från 1977,1978 och 1979 finns klara varningar för att situationen i länet snabbtförsämras. Av dessa rapporter framgår att välfärdssituationen i iviktiga avseenden är sämre än i andra delar av landet och att detta främstgäller möjligheterna att få utkomst. Undersysselsättningen och möjligheten attfå arbete, särskilt för kvinnor och ungdomar, är avsevärt besvärligare än iandra regioner. Dessutom bedömer risken för en mycket storutflyttning ur länet av samma karaktär som som överhängande.Och man konstaterar att detta skulle stå helt i strid mot av riksdag ochregering enhälligt uttalade regionalpolitiska målsättningar. Välfärdsbristernai länets situation har f. ö. också dokumenterats. De som i regeringskanslioch i arbetsgrupper, åberopade i olika sammanhang, följer utvecklingen iNorrbotten bör som en viktig källa till kunskaper ta till sig Socialutvecklingsplanering i , ett särskilt projekt som bedrevs underåren 1976-1980. 1 studien och flyttning har forskarna , vid Umeåuniversitetets geografiska institution, och , vidlänsstyrelsen i och vid högskolan i , beskrivit 1970-taletsomfattande flyttningar inom länet och mellan länet och i andra delar av landet.Även denna studie ger värdefullt material för nödvändiga åtgärder. Dar konstateras t. ex. att den minskadeutflyttningen, som naturligen kan bero på att arbetsmarknadssituationen även iandra delar av landet varit kärvare, åstadkommit ökad arbetslöshet i länet.Under konjunkturuppgången 1979/80 märktes en tydlig ökning av trycket påarbetslösa människor och sådana som finns i omskolning, att flytta tillsydligare regioner. Även denna studie visar klart att delokaliseringspolitiska stödformerna inte har kunnat ge den tillväxt inomindustrin som behövs för att öka sysselsättningen och befolkningen i länet. Ochdet är i denna situation, med en mycket stor spännvidd mellan uppställda måloch faktiska utvecklingstendenser samt med brist på kraftfulla insatser, somkraven nu ställs allt skarpare, som tvånget att flytta upplevs som heltoacceptabelt och insikten om länets möjligheter uppfordrar till åtgärder. Det är i den situationen som det nu allt tydligare sägsifrån att befolkning måste få mer att säga till om när det gällerfrågan om hur länets naturtillgångar skall utnyttjas och vidareförädlas. Närdessa frågor diskuteras inom länet konstateras det ofta att utvecklingen underde närmaste åren kan ta tre vägar. Den första är att de nuvarande problemen består och kanskei vissa avseenden t. o. m. fördjupas som t. ex. i Malmfälten, där hotet mothuvudnäringen kan föra med sig ytterligare försämringar av utkomstmöjlig- heter ochkommunal service, med allt vad det innebär av sociala problem, utslagning,ungdomsarbetslöshet, osv. Den andra vägen är att det genom statliga insatsergenomförs i första hand ett betydande utvecklingsprogram, som då naturligtvisskulle innefatta en breddning av basindustriernas verksamhet, en kraftigt ökadinriktning på att prospektera och forska kring naturresurserna, en utbyggdhögre undervisning osv. Den tredje vägen är att människorna i regionen, kanske ikonflikt med intressen i det övriga landet, tar över den formella beslutsrätteni ett antal av länets nyckelfrågor. Den som såg TV-programmet för ett par veckorsedan vet att det inte är oansvariga himlastormare som för fram det senastealternativets radikala tankar, utan att även fackföreningsmän med förankring istora arbetargrupper börjar luta åt tanken att det behövs något som skakar ommer än demonstrationer och uttalanden. För arbetsmarknadsutskottet torde det stå klart attvpk-motionen väckts i syfte att ge uppslag för en fortsatt utveckling somföljer den andra av de vägar som skisseras i norrbottningarnas diskussioner. Vihar gjort det främst därför att den nuvarande regeringen inte visat vilja ellerförmåga att vidta tillräckliga åtgärder. Visserligen räknar man ständigt ochjämt upp vad man gjort och vad som är på gång, men när det s. k.Norrbottenspaketet avlämnades sades det från regeringshåll att man då satte inalla tillgängliga resurser. Alltså: Når man ansträngde sig till det ytterstaförmådde man ändå inte pressa ned undersysselsättningen i till under20 %! Undra på att löften om nya propositioner inte väcker någon störreförväntan! Arbetsmarknadsmyndigheterna i länet presenterar just i dagnya siffror för läget. I redovisas alltså 8 878 arbetslösa,vilket är 878 fler än . Av dessa arbetslösa är 3 091 ungdomar under25 år, vilket är 355 fler än . I länet som helhet är avbefolkningen utan arbete. Rycker vi loss enskilda delar av länet ställs vi inför änmer skrämmande siffror. har arbetslösa, och Luleå3,. Svårigheterna finns alltså även i tätorterna, och totalt sett står f. ö.Luleå för det högsta antalet arbetslösa i dagens mätning. I går, , uppmärksammades situationen iNorrbotten på olika sätt. Det skedde med anledning av årsdagen av denungdomsrörelse som uppkallats efter datumet. Sjunde april-rörelsen är ett avuttrycken för att inte gett upp, att det lever kvar en anda av attvårt län är en närande, absolut inte tärande del av landet. Vi vet att vi i vårt län har för vår del av världen unikaresurser. Där finns en enorm outnyttjad bas för biologisk produktion - mat,trä, torv och annan biomassa- mineraler och energi. Vi har välbyggda samhällen,bra utbildning och forskning. Inom länet skapas stora kapitalöverskott. Mendessa resurser kommer inte alls länet till godo. Dessa resurser, menar vi, måste finnas i botten för enplanering av framtid, en planering som givetvis skall utgöra en delav en 8 protokoll 1980/81:114-115 rekonstruktionav hela ekonomi. Det måste äntligen bli fullständigt klart överalltatt en positiv utveckling i är till fördel för hela landet.Resurserna för denna utveckling har vi redovisat i den motion som jag härmedvill yrka bifall till. Vi vill att i planeringsarbetet skall ses somett försökslän. har krav ställts också på att inom länet skall utses tvåkommuner, och , till försöksområden för en planeradutveckling. Förslaget från LO-sektionerna i de anförda kommunerna har fått stödfrån den socialdemokratiska distriktskongress som hölls under den gångnahelgen. Det bör komma till uttryck i konkreta ställningstaganden frånsocialdemokraternas sida till frågan om en planerad utveckling, mer konkreta ändet som uttrycks i det särskilda yttrandet. För det är att politiker överallt inte längrebara "följer utvecklingen", som det heter i utskottsbetänkandet, utanverkligen hör på vad som sägs från . Redan i Landshövdingeberättelsenden hittar man följande: "Och jag hoppas att denneBerättelse skall kunna bibringa en någorlunda tillfredsställande öfversikt aflänets tillstånd, oaktat alla de svårigheter, som här, mer än annorstädes,nödvändigtvis skolat möta arbetet och hindra det ifrån fullkomlighet." harfullkomligheten, herr talman, hindrats länge nog. 86PER (): Det nu föreliggande betänkandet nr 23 frånarbetsmarknadsutskottet behandlar det stora ämnet regionalpolitik. Låt miginledningsvis konstatera att betänkandet är föredömligt klart i redovisningenav regeringens förslag och de många motioner som behandlas. Diagram ochtabeller ger god information om nuläge och medel. Av betänkandet framgår ocksåatt regeringen avser att under nästa lägga fram en s. k. storregionalpolitisk proposition och att många frågor utreds i syfte att redovisasi den kommande propositionen. Det är också hedervärt att utskottet ånyo framhåller attmöjligheterna att uppnå åsyftade regionalpolitiska resultat år beroende av ettexpanderande näringsliv. De senaste årens svaga industrikonjunktur både här iSverige och i omvärlden har drastiskt visat regionalpolitikens oförmåga i ennedåtgående konjunktur. Detta är extra kännbart i . Utskottet anföralldeles riktigt att domineras av stora, exportberoende företag -. NJA, ASSl m. fl. Sex av tio industrianställda arbetar i sådana företag.Tar man med dem som indirekt är beroende av storföretagen, är antalet uppe iåtta av tio. Följaktligen innebär detta exportberoende att dennuvarande nedgången i den internationella konjunkturen blir särskilt besvärandei . En annan sanning är att förutsättningen för en i längdenframgångsrik regionalpolitisk satsning i övre är att i förs enpolitik som ger producerande företag internationell konkurrenskraft och därmedmöjligheter att öka produktionen. Därtill måste företag verksamma i vårt land fåmöjlighet till en rimlig avkastning på investerat kapital, detta för att geföretagskunniga personer ökad tro och därmed lust att satsaviljekraft och resurser på ett ökat företagande. Ett mångårigt krav från är att dedär arbetande stora statliga företagen också skall ha sina huvudkontor i länet.Det är ett krav som jag har arbetat för från mitt första riksdagsår. Att statsdrift inte är någon garanti för framgångsrikindustriell verksamhet, ger utvecklingen i belägg för. Norrbottenhar tyvärr landets högsta arbetslöshet. Trots att ägaren - staten - satsatmiljardbelopp på investeringar och för att täckadriftsförluster har sysselsättningen vid de statsägda företagen nedgått. Ävende statliga företagen är för sina anställdas trygga försörjning på längre siktberoende av att kunna producera varor till internationellt settkonkurrenskraftiga priser. Tyvärr är det alltför många ivriga kritiker somlåtsas glömma denna ofrånkomliga sanning, bland dem här alldeles EivorMarklund. Högre skatter skulle ytterligare försämra våra möjligheter att säljasvenska produkter i internationell konkurrens. Den grundläggande förutsättningen för en ökadindustriell verksamhet i norra är en positiv utvecklingstrend i vårtland. och har gott om bra arbetskraft. Genomgod tillgång på älvbaserad elkraft finns också landets billigaste och säkrasteenergi i norra . När världskonjunkturen vänder uppåt finns i Norrbottengoda utvecklingsmöjligheter såväl inom basindustrierna som för jord- ochskogsbruk och för småföretagsamhet. Med särskild styrka gäller för angelägenhetenatt sänka avståndskostnaderna. Det är t. ex. besvärande att SAS på sinNorrlandslinje synes ha priser som vida överskrider verklig kostnad. Det ärnaturligtvis också besvärande att nuvarande malmfraktpris mellan gruvorna ochhamnarna innebär att betalar mycket högre fraktkostnader än sinakonkurrenter. Läget är kritiskt. Priset på malmfrakt är ett hot mot och därmed även ett hot mot SJ:s framtida inkomster av malmbanan.Ett större mått av realism och regionalpolitiskt tänkande måste prägla enkommande uppgörelse mellan de statliga företagen . beslöt den att, för att stödjautvecklingen i norr, bygga väg på svensk mark av mellanriksvägenKiruna-Narvik. utredningar såväl i som i hadeövertygande visat att båda ländernas näringsliv och turism skulle stimuleras aven väg på denna sträcka. Detta argument har ytterligare stärkts av aktivitetenför olje- och gasproduktion i . Från norskt ansvarigt håll hade före1977 uttalats att en väg av god standard skulle vara färdig i som den svenska delen av denna för oss viktiga mellanriksväg. Den norskaregeringen avser inte att hålla sitt löfte. I dagslaget talar allt för att densvenska vägdelen, som kostat 350 milj. kr., konmier att vara enrekordlång återvändsgränd om . Det är ett svek mot såväl nordiskasamarbetstankar som behovet av stimulans tillverksamhet i dessa av den internationella konjunkturen hårt drabbade bygder. I nu föreliggande betänkande har tre motionerbehandlats där jag står som första namn. I motion nr 1823 framförs önskemål omprövning av generella medel, t. ex. taxesättningar med regionalpolitiskt syfte,regionala investeringsfonder och differentierade arbetsgivaravgifter ocheltaxor. Utskottet anför att en utredning om de generella ochselektiva medlen och deras utformning bl. a. skall pröva motionens förslag ochlämnar därför motionen utan åtgärd. I motionnr 1939 sägs: "Genom framsynta investeringar har Luleverken inuläget en metallurgidel av god klass. Upprustning av universalvalsverketpågår. Även denna enhet kommer snart att bli tidsenlig. I sägs vidare att det är nödvändigtatt finna vägar att uppnå tillfredsställande lönsamhet för . Vidare sågs: 'För synes den mest rationella lösningenvara en genomgripande ombyggnad av Luleås finvalsverk. Investeringen beräknastill ca 250 milj. konstateras dock att en investering av dennastorlek inte nu ryms inom finansiella ramar. Hundratals milj. kr. satsas av skattebetalare föratt ordna beredskapsarbeten åt arbetslösa i . Detta är alla överensom. borde dock insikten växa om angelägenheten av att kunna skapaframtida lönsamma arbetstillfällen i . Mig synes naturligt att man av sysselsättningsmedel somgår till avdelar de ca 250 milj. kr. som fordras för att bygga omfinvalsverket i Luleverken och därmed få en mera komplettjärnförädlingsverksamhet vid Luleverken. Projektering och investering beräknasske . En sådan satsning skulle säkra arbetet för ca 180personer vid finvalsverket samt därtill vara ekonomiskt positiv för övrigadelar av Luleverken. Enligt uppgift har svenska företag med god kompetensfärdiga planer för hur ombyggnaden bör göras. Investeringen i finvalsverket böralltså kunna göras med svenskt ingenjörskunnande och inhemsk arbetskraft.Ombyggnaden av finvalsverket skulle därmed också vara positiv för svenskverkstadsindustri. För framtid är det ett livsintresse att ökaindustrins andel av i landet sysselsatta. Detta är dubbelt angeläget iNorrbotten där andelen arbetslösa är mycket stor." Jag beklagar att ett enat utskott avstyrkt motionen.Sverige har inte obegränsade medel till förfogande för investeringar ochberedskapsarbeten. Beredskapsmedel borde få användas till denna angelägnainvestering. Slutligen, herr talman! Önskemålen i motion 1824 om ökadeanslag till Norr- och för åtgärder i anslutning tilllänsplaneringen avstyrker utskottet med den för mig glädjande motiveringen attregeringen avser föreslå att öka ifrågavarande anslag. 87GEORG (): Jag vill först något beröraarbetsmarknadsläget i mitt hemlän . Därefter avser jag att ägnanågra minuter åt de frågor om regionalpolitisk forskning som berörs i motion1874. Lågkonjunkturen har satt djupa och klara spår iVästerbottens län. Det framgår bl. a. av att antalet lediga platser har minskatkraftigt. De nyanmälda lediga platserna minskade tillfebruari från ca 2 150 till ca 1 240, dvs. Den procentuelltstörsta minskningen noteras inom tillverkningsindustrin. Även antalet kvarstående lediga platser har minskatdrastiskt. var antalet kvarstående lediga platser ca 650,vilket är en halvering jämfört med föregående år. Antalet varsel har fortlöpande ökat under vintern.Varselläget är f. n. extremt högt. hade över 30företag varslat sammanlagt ca 940 personer om uppsägning. De flesta varslenberör Skellefteåområdet. De många inneliggande varslen i länet utgör enbetydande osäkerhetsfaktor när det gäller möjligheterna att bedömaarbetsmarknadsutvecklingen framöver. Läget försvåras också av den ovisshet sområder beträffande Hörneforsfabriken. Ett eventuellt beslut om nedläggning avhela fabriken skulle innebära att ca 420 personer, eller avHörnefors befolkning i aktiva åldrar, skulle bli friställda. En sådanutveckling får inte ske. Här måste regeringen ta sitt ansvar för sysselsättningen. Ca 9 200 arbetssökande registrerades vid förmedlingarna ifebruari. Antalet kvarstående sökande uppgick till ca 4 800, en ökning med 700jämfört med motsvarande månad . Den största ökningen noteras blandarbetslösa kassamedlemmar. Men även bland ungdomar och kvinnor hararbetslösheten ökat. Det här är siffror som alla pekar i fel riktning. Värst drabbad kommun är , där avbefolkningen i åldern är registrerad som arbetslös och där avungdomarna upp till är arbetslösa. Åtstramningen inom den offentliga sektorn väntas medföraen minskning av det kommande rekryteringsbehovet, vilket kommer att drabbasysselsättningen hårt, främst genom att ungdomarnas och kvinnornas möjligheteratt komma in på arbetsmarknaden försvåras. Arbetsmarknadssituationen i ett län som Västerbottenvarierar emellertid starkt mellan olika länsdelar. Detta är ett förhållande somdet ofta är svårt att skapa insikt om i den rikspolitiska debatten. Den borgerliga regeringen försöker också dölja dessaproblem genom att skjuta över ansvaret för regionalpolitiken på regionernasjälva. Ni måste skärpa er, sade industriministern till länsstyrelserna på enkonferens . På detta sått avhänder sig regeringen ansvar för de svårastutsatta delarna av Norrlandslänen. Den inomregionala obalansen i ett län som Västerbottenframgår mycket tydligt av den bild som visas på bildskärmen. Diagrammetvisar att andelen av befolkningen som är föremål för arbetsmarknadspolitiskaåtgärder och andelen förtidspensionerade är dubbelt så stor i inlandet som ikustregionen. De olika fälten i diagrammet visar nedifrån räknat kvarståendearbetssökande, beredskapsarbetare, anställda i SAFAC och med lönebidrag,antalet personer som genomgår arbetsmarknadsutbildning och högst upp antaletförtidspensionerade. Av diagrammet framgår att av befolkningen i på dessa sätt är föremål för arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. Motsvarande andel i Vilhelminadistriktet är . Inomregional obalans av denna storleksordning kan inteavhjälpas av länsorganen själva. Jag anser att staten måste ta ett direktansvar för skogslänens inlands- och fjällbygd. , som lovade så mycket i fråga omregionalpolitik, har dåligt kunnat infria förväntningarna. Regeringen, ledd avcenterns partiordförande, rekommenderar återigen ökad rörlighet. Men ökadrörlighet utgör ett hot om utarmning av inland. Vi måste avvärja dethotet! Jag skall nu övergå till att med några ord beröra de frågorom regionalpolitisk forskning som jag tillsammans med ett antal medmotionärerhar tagit upp i motion 1874. Samordning av näringspolitik, kommunikationspolitik ochregionalpolitik är nödvändig, om vi i ett läge av långsam tillväxt skall uppnåmålen för regional utveckling. Den forskning och utbildning som utförs viduniversitet och högskolor uppmärksammar inte dessa samordningsproblem itillräcklig utsträckning. En sådan, över sektorsgränsen orienteradregionalforskningar därför angelägen. är genom sinlokalisering och forskningsprofil väl lämpat att bedriva dennaregionalpolitiska forskning. Det föreslagna regionalpolitiskaforskningsinstitutet bör därför inrättas. Också forskningen kring skogsnäringens problem är viktigför skogslänens utveckling. Det gäller såväl ekonomisk som biologisk ochteknisk forskning. Mot denna bakgrund är hoten mot skogshögskolan i alarmerande. Jag beklagar djupt att jordbruksminister velat ge klart besked om att skogshögskolan i skall få utvecklas ienlighet med tidigare fattat riksdagsbeslut. Jag anser det ytterst viktigt attden skogsvetenskapliga fakulteten i får byggas ut . I nämnda motion tar vi också upp förslag om att till Norrlandsfondenknyta ett regionalt forskningsråd. Vår avsikt är att man med detta skulle kunnafortsätta den framgångsrika verksamhet med kontaktforskare som bedrivits på försök. Dessa kontaktforskare har varit knutna såväl till små ochmedelstora företag som till myndigheter. En på det här sättet fortsattverksamhet skulle kunna initiera utvecklingsinsatser av mycket stor betydelseför landsdelens utveckling. Slutligen vill jag betona behovet av utvecklings- ochutbildningsinsatser på energiområdet. Det borde vara naturligt med tanke påNorrlands stora energitillgångar och den norrländska industrins energibehov atti denna landsända göra forsknings-, utvecklings- och utbildningsinsatser påenergi- a. behövs det en utbildning för energiplanering. verksamhetmed anknytning till bl. a. torvhantering och flisproduktion bör den Jag menar att en samordnad satsning på de här områdena g j,p,ji i9gi med hjälpav bl. och högskolan i bör Kammarenbeslöt att förhandlingarna skulle fortsättas . Arbetsplenum , som enligt denpreliminära tidsplanen skulle börja , tar sin början/;/. 11.00.Sammanträdet inleds med en frågestund. 7 § Anmäldes och bordlades Propositionerna 1980/81:181om förmedling av samtal med texttelefoner 1980/81:184 om ändringar i reglernaför tillträde till högskoleutbildning m. m. 8 S Anmäldes och bordlades betänkanden 1980/81:47 med anledning av förnyadbehandling av proposition 1980/81:68 om ändrade regler för den skattemässigabehandlingen av inventarier, fastigheter och pågående arbeten, m. m. 1980/81:48 med anledning av förnyadbehandling av motionerom periodiskt understöd m. m. 1980/81:23 om ändring i studiestödslagen m. m. (prop.1980/81:100) 1980/81:29 om anslag till bostadsförsönningen m. m. (prop.1980/81:100) 9 S Anmäldes och bordlades Motionerna 1980/81:2115av m. fl. medanledning av proposition 1980/81:146 om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385) m. m. 1980/81:2116 av m. fl.med anledning av proposition 1980/81:161 om finansiering av stirlingprojek- m. m. 10 § Meddelande om frågor Meddelades att följande frågor framställts 1980/81:368 av (vpk) till socialministern omtidpunkten för proposition om barnomsorgen: aviserade regeringen en proposition, somskulle beröra väsentliga frågor inom barnomsorgen. Propositionen uppsköts ochaviserades på nytt till . Den låterfortfarande vänta på sig. Regeringens förhalning av frågan, tillsammans meduttalanden från enskilda regeringsledamöter som tyder på planer om kraftiganedskärningar av barnomsorgsutbyggnaden, har väckt en stor och berättigad oro ilandets kommuner, och risken är uppenbar att hela frågan om utbyggnaden avdaghem och fritidshem blockeras genom regeringens handlingsoförmåga. Jag villmot denna bakgrund ställa följande fråga till socialministern: När kommerregeringen att lägga fram den aviserade propositionen om barnomsorgen? 1980/81:369 av (vpk) tillindustriministern om åtgärder för att förhindra nedläggning av glasbruk; gick Pukebergsglasbruk i konkurs. Konkursförvaltare utsågs och bruket drevs vidare.