prot · G40923 · 1980-12-31 00:00:00 — Man hade fritt kunnat fara fram med dessafordon. Vadblir nästa steg, om vi utan att reagera från svensk sida fillåter sådana härgränsövergångar? Jagtycker atl frågan är mycket allvarligare än justitieministern här villframställa den som. Detta kan bU ett slags prejudikat i framliden - norskamedborgare, finska medborgare, norska militära fordon och finska militärafordon går över vid godkända gränsövergångar, osv. Är det så enkelt och så lättall avfärda alt man inle på något sätt skall reagera på svensk sida? Jag anseratt regeringen skulle ha reagerat och sagt att den inte gillade att man Omförhållandena vid allmänna häktet i kör in med militärfordonoch militär personal - eller åtminstone paramililära fordon och paramilitärpersonal - på svenskt område utan fillstånd av svenska myndigheter eller av densvenska regeringen. i och andra myndigheter där uppevisste ingenting. Det tycker jag är ett anmärkningsvärt förhållande. När det gäller militär personal i uniform behövs ju f. n. tillstånd.Vad vi diskuterar nu- och vad frågan gäller- är ju dessa fordon, och jag harsagt atl vi ser på den saken på litet . Rentallmänt vill jag säga atl jag har den uppfattningen att vi skall ha - och har-ett förtroendefullt samarbete med våra nordiska grannländer på många områden,och det bör gälla också här. Vi får väl utgå ifrån att de bedömningar sommyndigheter i andra nordiska länder gör är riktiga. I del här fallet har hellerinte några svenska regler överskridits. Anf.38 (vpk): Det är självklart att vi skall försöka upprätthålla del förtroendefullanordiska samarbetet. Men jag tycker alltså atl norrmännen här har syndat emotdet förtroendefulla samarbetet med - eller rättare sagt norskamyndigheter och den norska regeringen, i den mån de nu är inblandade. Norskastatsråd har stått upp i det norska och sagt sig inle vela justnågonting alls om delta. Del är en annan sida av saken. Omman skall tala om hänsyn och respekt för del nordiska samarbetet, så tycker jagalltså atl del är norska myndigheter - vilka det nu är som har gjort detta -som har brutit mot det förtroendefulla samarbetet. Därför borde man reagera ochsäga ifrån till dem. Del är ju inle som skall förklara: Vi är för delnordiska samarbetet och därför skall vi inte säga någonting när norskamyndigheter gör sådana här saker. Jagtycker att detta är en mycket viktig aspekt på del nordiska samarbetet -atl densvenska regeringen här borde ha reagerat i någon form och sagt ifrån. I Norgehar del varit en mycket stor debatt om delta, beroende på de stora intressensom finns när det gäller motståndet mol utbyggnaden av . Vi vet nuinle hur det går med det, men det hänger alltså ihop med denna fråga. Därför ärdet en viktig fråga, och del inträffade borde alltså ha föranlett en bättrereaktion från den sida. 12 § Svar på fråga1980/81:76 om förhållandena vid allmänna häktet i i har - med hänvisning till den kraftigaplatsbristen vid allmänna häktet i Helsingborg-frågat mig om jag är beredd attvidta åtgärder, så att anhållna och omhändertagna i kan behandlaspå ett människovärdigt sätt. Denökande tillströmningen av häktade personer har medfört bl. a. alt de 128häktesplatser som finns i kriminalvårdens Malmöregion (och ) intetäcker behovet där. Situafionen har förvärrats ytterligare genom den högabeläggningen på kriminalvårdsanstalterna. Denna har inneburit att dömda som ärintagna på häktena inte kunnat föras över till någon anstalt förstraffverkställighet efter del att domen har vunnit laga kraft. Ivissa fall har väntetiden för placering på slutna riks- och lokalanslalleruppgått till omkring . Under den senaste liden har därför platser ipolisarrester utnyttjats för anhållna och häktade personer, tio platser iHelsingborg och fyra i . Jaghar från inhämtat att styrelsen har för avsikt att idagarna komma in med en framställning fill regeringen med förslag fill enlösning av problemen på kort sikt. Styrelsen kommer att föreslå att ytterligareett tiotal platser las i anspråk i polisarreslen i och åtta platser ipolisarreslen i . Dessa platser kommer inte att skilja sig frånvanliga häktesplalser. Genom en sådan lösning skulle de sämre platserna ipolisarreslen i inle behöva utnyttjas annat än undanlags vis ochför mycket korta vistelser. De åtgärder som HansPetersson har efterlyst är alltså på väg. Omförhållandena vid allmänna häktet i 40 HANS iRöslånga (fp): Platsbristen vid allmänna häktet i har varat sedan isomras. Självfallet förstår jag att del från och till kan bli överbeläggning påen del av våra häkten. Jag förstår också atl man fillfälligtvis - och då underkorta perioder - tvingas använda andra lokaler i de olika polishusen. Däremotsaknar jag fullständigt förståelse för att man och kanske upp till enveckas lid förvarar människor i celler som är avsedda för berusade personer,dvs. de celler som i dagligt tal går under benämningen fylleceller. Polispersonaleni har också starkt reagerat mol den, som de säger, omänskHgabehandling som förekommer. Var och en som vet hur dessa celler ser ut ochfungerar har myckel lätt atl instämma i denna krifik. Även anhållna ochomhändertagna har rätt till en anständig behandling, vare sig de råkar varaskyldiga eller t. o. m. oskyldiga. Och hos de utlänningar som har mött Sverigei en sådan cell - i något fall under en veckas fid - har säkert drömbilden omdel humana försvunnit för gott. Ijustitieministerns svar redovisas en konkret åtgärd som tillfälligt kan lösaproblemet. Tyvärr är lösningen inte särskilt rationell. Att transporteramänniskor från upp fi)) torde inte vara en särskiltlyckad lösning. Jagtror för min del att man skulle vinna mycket på alt öka utredningskapaciteteni , kanske genom att där tillfälligt omplacera utredare. Man skullepå det sättet få en mycket snabbare omloppstid. En annan lösning, som dock inteavhjälper den nu akuta krisen, är att man skär ned tiden för häktning ochanhållande. Ett förslag med denna innebörd tror jag kommer i den propositionsom har aviserats av justitieministern och som Omförfarandet vid verkställighet av utvisningsbeslut enligt uppgifter skall avlämnas i december månad.Jag ber att få tacka för svaret. omnämnde i slutet av sill anförande den eventuellapropositionen i häktesfrågan. Jag vill för dagen inte yttra mig om vad denkommer att innehålla. Närdet gäller polisarresterna i instämmer jag helt i vad HansPetersson säger. Jag besökte och dessa celler ipolisarreslen, och jag delar uppfattning att de inte ärlämpliga och inte bör användas annat än i undantagsfall, och då under mycketkorta tider. Men som jag nämnde i svaret kan polisen i nu räkna meden lösning, genom att man kan använda ett antal celler i ochKristianstad som uppfyller de krav när det gäller inredning som normall ställspå rum och celler där man förvarar häktade. 13 § Svar på fråga1980/81:78 om förfarandet vid verkställighet av utvisningsbeslut har frågat invandrarministern om hon anser det vararimligt alt kräva personlig inställelse av en utvisningshotad utlänning förbedömning av nya fakta i samband med verkställighet av ett utvisningsbeslut. Frågan har överlämnatstil! Enligtutlänningslagen ankommer del på polismyndigheterna all i vissa fall verkställabeslut om avvisning och utvisning. Omuflänningen i samband rned verkställigheten åberopar all han i del land tillvilket han skall sändas bl. a. löper risk alt bli utsatt för politiskförföljelse, skall ärendet ay polismyndigheten överlämnas till statensinvandrarverk, såvida inle utlänningens påstående är uppenbart oriktigt ellerde åberopade skälen redan har prövats. Redani samband med att polisen verkställer en s. k. grundutredning, dvs. den förstautredning som görs av polisen, uppmanas utlänningen framföra samtliga de skälsom han eller hans offentliga biträde önskar åberopa. Omutlänningen därefter i verkställighetsskedel åberopar nya skäl, måstepolismyndigheten få de nya sKälen belysta. I allmänhet blir det då nödvändigtatt låta utlänningen själv berätta orn de nya skälen för att man rätt skallkunna bedöma deras värde och sanningshalt. Somsvar på fråga vill jag alltså säga atl jag anser att det iallmänhet är rimligt oeh nödvändigt alt polisen kräver personlig inställelse avden som är berörd. 43 KARL-ERIKSVARTBERG (s): Jag ber att få tacka justitieministern för svaret. Det är inte vad jaghade hoppats på. Jag själv kan väl stå ut med att vara besviken, men jag trordet är värre för alla de människor som berörs av detta svar, Enligtden gamla utlänningslagen kunde en utlänning som drabbades av beslut omutvisning vända sig direkt till regeringen och begära överprövning av beslutet,om han kunde redovisa nya skäl för sin ansökan om uppehållstillstånd. Jag hartalat med många uflänningar och också med deras advokater, och från derasutgångspunkt såg man inga problem med den ordningen. Några krav på personlig inställelsei sådana fall känner jag inte till. Nuligger alltså bedömningen av de nya skäl som anförs på polismyndigheten. Icirkulär till polismyndigheterna har meddelats att man bör kräva personliginställelse för bedömning av de skäl som anförts. Jag kan inte finna att detfinns något stöd i den nya utlänningslagen för en sådan åtgärd. Vilket stöd kanåberopas för en cirkulärskrivelse med krav på personlig inställelse iutvisningsärenden av det här slaget? Vissafall har släppts igenom utan krav på personlig inställelse, men tycks enskärpning ha inträtt - alla skall tydligen inställa sig, Bådeden föregående chefen för tillslåndsbyrån på invandrarverket och den nuvarandehävdar att polisen har fel. Man skall kunna göra en bedömning av de nya skälenpå basis av utredningen. Är utredningen oklar blir läget självfalletannorlunda. Jag vill därför fråga jusfitieministern: det saklig grund föratt kräva personlig inställelse av utvisningshotade i alla fall där nya skälåberopas för omprövning? Justitieministern säger "i allmänhet" - hurskall det tolkas? Jaghar en fråga till, och den är mycket viktig. Den socialdemokrafiska regeringsom fanns verkställde aldrig utvisningsbeslut, om detgällde en utvisning fill krigförande land. Hur gör den nuvarande regeringen? Omförfarandet vid verkställighet av utvisningsbeslut Jag har litet svårt alt förstå negativa inställningtill att man skall höra vederbörande personligen. Det är en regel som vi har imånga sammanhang där någon skall berätta om sin situation. Och vem kan göra detbäst gm inle vederbörande själv? Det gäller i rättegångar, och det kan gälla iandra sammanhang. Detgörs alltså först en grundutredning, där uflänningen skall berätta om sinsituation. Efter utredningen fallas ett beslut. När beslutet skall verkställaskan utlänningen, i sådana fall som frågan gällde, anföra att det har kommittill nya skäl, som gör att utvisningen inte bör verkställas. Såyilt jag kanförstå är del den som bäst kan redovisa de nya skälen som skall redogöra fördem och få dem beaktade, om de är bärande, och det måste vara vederbörande personsjälv. Om han inte gör del skall det ske genom ett ombud, dvs. en tredje personsom i sin lur fått vetskap om skälen. Den legala grunden för detta har vi bådei utlänningslagen och i förvaltningslagen, som säger att Om förfarandet vid verkställighet av utvisningsbeslut myndighetkan begära personlig inställelse. Jag skulle därför vilja säga att det är i vederbörandeseget intresse som detta kan ske. Sedan kan del naturligtvis finnas sådana falldär delta inle är nödvändigt, och det var därför jag använde uttrycket "iallmänhet". Det måste alltså ske en bedömning i det konkreta fallet. 45 (): Det måste ändå stå klart för regeringen allmånga flyktingar som söker uppehållstillstånd har en väldigt svår situation.Justitieministern framhåller i svaret att del är viktigt all få fram allafakta, men de här människorna ställer sig frågan: Hur myckel vågar jag berätta?De måste också fråga sig; Hur mycket kan jag styrka? Det är ju en orimligt svår situation för människor somkommer från diktaturländer. Jag har själv varit inkopplad på några ärenden somjag bedömer som rena flyktingärenden. I ett fall blev det avslag på ansökan, eftersomskälen inte ansågs räcka. När då flyktingen i fråga redovisar nya skäl, efteralt ha vänt ut och in på sig själv och röjt förhållanden som skulle varaförödande för hans möjligheter att leva i det land han kommer ifrån, är delenligt min mening uppenbart orimligt att utöver detta kräva all han personligenskall infinna sig på en polisstafion, där han i princip löper risk att blitagen i förvar. Det är ju denna risk som gör det så svårt för dessa människoratt infinna sig på polisstationen för att ställa upp för förhör. Jag tror attom justitieministern i samråd med polismyndigheten kunde göra klart atl enutlänning som får sitt ärende prövat inle kommer all tas i förvar i samband medatt han inställer sig för en utredning, då skulle vederbörande komma. Harjustitieministern någon kommentar till detta? Vi måste ju följa gällande regler, och detfinns vissa regler för hur man från polisens sida skall agera när del gällersådana situationer där vederbörande inte skall få stanna kvar här - densituationen har vi ju också. Jag vill säga med anledning av inlägg att det är riktigt att det ofta framförs från vederbörandeuflänning att han från hemlandet har negativa erfarenheter av polisen och atthan därför är rädd att berätta om sina förhållanden. Men kom då ihåg, alt härhar personen i fråga som regel hjälp av ett offentligt biträde som kan förklarahur våra rättsregler är och som sedan kan framföra de tillkommande skälen i sambandmed utredningen. Men jag har svårt atl se varför vederbörande inte redan isamband med den första utredningen framför alla skäl som han har för att fåstanna här. Jag är medveten om atl del kan komma till nya skäl, som hänför sigtill händelser som inträffat efter den första utredningen, men i detövervägande antalet fall skulle jag tro att sakläget är precis detsamma isamband med grundutredningen som vid den utredning som sker införverkställighelssladiet. Jagvidhåller faktiskt min uppfattning att detta är en rättighet som vederbörande utlänning haroch att det är till fördel för honom att få komma och berätta själv. Jagförstår att den här rädslan kan finnas, men jag tror att det är fel atl ha denoch jag tror att både och jag kan genom den här debattenbidra till att undanröja den. Anf.47 (): Det är naturligtvis riktigt som justitieministern säger om detjuridiska biträdel. Jag vet ju att det finns advokater som verkligen ställerupp och försöker förklara både för flyktingarna och för myndigheterna hur dethela hänger ihop. Men flyktingarna ställer sig som sagt frågan: Hur mycketvågar vi berätta? Det är bara att konstatera att när man har kontakter medflyktingar, så får man det bestämda intrycket att de helst inte vill berättaallt de har att berätta. I vissa fall får de vända ut och in på sig själva, ochdet kan bli förödande för dem - vi vet ju hur många av de länder som dessamänniskor kommer från agerar. Detär klart att om den här debatten på något sätt kunde lugna dessa människor, såatt de med större förtroende kom för att lämna uppgifter i samband med dessapersonliga utredningar, är jag beredd att ställa upp på det. Men det är väljustitieministern som kan lugna dem, och vi får avvakta att det sker. Omåtgärder för att förhindra införsel av hasch över Jag försökte göra det bl. a. genom att säga att såvitt jag kan se ärdet i deras eget intresse som det här institutet med personlig inställelsefinns. Anf.49 (): Justifieministern känner ju också tillatt det har förekommit vissa uppgifter om spioneri i poliskretsar, innefattandeinformation till diktaturer m. m. Det är ju detta som skapar oro. Jag vill härinle gå in på frågan om hur pass korrekta dessa uppgifter är, men det skapas juen rädsla bland flyktingarna att direkt vända sig till polismyndigheten.Flyktingarna kan inte mobilisera det förtroende som justifieministern och jaghar för svenska polismyndigheter. Skillnaden i det avseendet beror på att vi ärfostrade i ett annat land och under andra förhållanden än flyktingarna somkommer hit och som är pressade av myndigheterna och förhållandena i sinahemländer. 14 § Svar på fråga1980/81:80 om åtgärder för att förhindra införsel av hasch över har frågat mig vilka åtgärder man kan vidta för attförstärka gränsskyddet och förhindra införsel av hasch till . Omåtgärder för att förhindra införsel av hasch över Vidett besök i fick jag informafion omnarkotikasituafionen där. Jag fick då veta att fidningsuppgifterna om enhaschvåg över Helsingborgslraklen enligt polisens bedömning är överdrivna, låtvara att en ökning av antalet missbrukare i de yngre åldersgrupperna har kunnatmärkas. Som är väl känt går emellertid större delen av den narkofika som kommertill genom . Resurser måste sättas in mot denna trafik. Iförsta hand ankommer detta på tull och polis. Tullenhar när det gäller att bekämpa narkofikasmuggling en central roll och har underde förstärkts i den södra regionen. Delta har också fått tillföljd att antalet beslag av narkotika har ökat. F. n. görs iHelsingborg ett par beslag av narkofika . Polisenhar också filldelats betydande resurser för att bekämpanarkofikabrottsligheten. a. har narkotikaroflar inrättats i 24polisdistrikt i landet. Dessa rotlar skall inte bara vara verksamma i det egnapolisdistriktet utan arbeta i hela länet. I några län har det inrättats flerarotlar. Ett sådant exempel är där narkotikaroflar finns i ,och . Trotsdet kärva ekonomiska läget har narkofikarotel under de tre senasteåren på grund av det allvarliga läget på narkotikafronten fått inte mindre änåtta nya kriminalinspektörstjänster. Detär emellertid inte bara narkotikaroteln som har fått ökade resurser. Antalettjänster hos poHsen för kontroll av resandeströmmen har också ökats kraffigt,och innevarande budgetår har regeringen tillskapat en särskild utlänningsavdelningi . Detär tyvärr omöjligt att helt stoppa införseln av narkotika till Sverige.Helsingborg har en åriig resandefrekvens på över 17 miljoner människor. Det ärmot den bakgrunden man skall se de åtgärder som jag har nämnt i det föregående.Jag vill också understryka viklen av det goda samarbete som finns medmyndigheterna på den danska sidan. 51 BERITMOHLIN-ERBEUS (m): Jag tackarjustitieministern för svaret. Deproblem som jag har tagit upp i min fråga finns alldeles säkert på flera andrahåll i landet, men de är mycket kännbara i den region som jag kommer ifrån,alltså nordvästra . Det står heh klart atl orsaken är närheten tillDanmark - den korta sträckan mellan och . Helsingborghar blivit inkörsporten för den haschvåg som är så förfärande aktuell i våratrakter. Till skillnad från justitieministern har inte jag fått uppgift om atttidningarnas skriverier skulle vara överdrivna. Det verkligt alarmerande är juatt i gruppen missbrukare - en grupp som vi inte känner till storleken på-ingår många skolungdomar. Många är väldigt unga -och uppåt, och kanskeockså nedåt. Det är alltså det som är det värsta i situafionen, att missbruketär på väg nedåt i åldrarna. Eleverna skolkar från skolan för att få tid attröka hasch och för att få tid att skaffa hasch. En del av dem åker på ledenHelsingborg-Helsingör som knarkkurirer. Det är lätt att förstå att de häreleverna inte klarar sin skolsituation - varken prestations- Detfinns ett annat rätt olustigt inslag i den här bilden, nämligen att en delelever är så förslagna att de kan utnyttja svagare kamrater för kurirjobbet,och sedan förtjänar de själva pengar på försäljningen. Allamänskliga och sociala problem har också en ekonomisk sida, och det här kostarpengar. Just nu arbetar man i med ett åtgärdsprogram somskall ha förebyggande verkan, och kostnadsramen för detta är . Mendet är ju bara en liten del av olika kostnader som samhället har föromhändertagande. Därtill kommer ju också att alla former av missade insatser iskola och arbetsliv också är en ekonomisk förlust. Det finns alltså goda skälatt efterlysa åtgärder. Isitt svar säger nu jusfitieministern att tullen har fått förstärkta resurser,polisen har fått förstärkta resurser. Och det är mycket tacknämligt. Det harsäkert haft sin verkan. Fårjag då ställa en följdfråga fill justifieministern: jag tolka detta såatt ytterligare förstärkningar av resurserna inte är tänkbara i nuvarande läge? Omåtgärder för att förhindra införsel av hasch över Den senaste frågan kan jag inte svara på direkt. Förstärkningar är nogtänkbara, men frågan är var man efter en allmän bedömning kan sätta in resurseroch inte. Frågeställaren känner kanske till den allmänna ekonomiska situationeni landet. Får jag bara trycka på att det primära ansvaret för att narkotikainte förs in ligger just på tullen, och tullen har faktiskt fått ordentligförstärkning och för en intensiv kamp just mot den olovliga införseln av hasch.Jag vet att man från tullen ger narkotikabekämpningen en hög prioritet. Låt mig också säga att bekämpningen avnarkotikaproblemen fordrar åtgärder på många områden, som till stor del liggerutanför kriminalpolitiken. Det gäller - som väl frågeställaren också var innepå - uppfostran, familjen, skolorna, bostäderna, arbetsmarknaden,organisationerna osv. Det fordras alltså åtgärder på ett brett fält, och jagvill påstå att samhället också för kampen på det sättet. Regeringen harvidtagit olika åtgärder inom många olika sektorer just för att komma till rättamed problemet. Det är ett problem, men vi löser det inte . Vi gör sågott vi kan och måste ständigt arbeta på olika sätt och aldrig ge upp den härkampen. 53 BERITMOHLIN-ERBEUS (m): Även om jag liksom jusfitieministern betraktar just detta medförstärkta resurser för polisen och tullen som mycket viktigt, så finns det enannan sida som jag tror är minst lika viktig, nämligen att vi måste försökamedverka till att man får en annan syn i på hanteringen, både innehavoch försäljning, av hasch. Det är ju faktiskt så att det är mycket lätt att fåtag i hasch både i och i , och dessutom är det billigt. Jagmenar att vi måste försöka att på alla nivåer och i alla sammanhang där det ärmöjligt förhandla och argumentera och övertyga, så att man i Omåtgärder för att förhindra införsel av hasch över får en syn som mermotsvarar den vi själva har. Jagfrågar då avslutningsvis justitieministern om han delar min uppfattning ochockså är beredd att medverka till alt sådana förhandlingar kommer till ståndöverallt där det är möjligt. Jag vill till säga att jag vid mitt besök iHelsingborg också hade ett sammanträffande med polismästaren i , och vihade ett öppet resonemang just om de här frågorna. Jag vet att det förekommerdiskussioner mellan myndigheterna. Det är en fråga som också diskuteras på denordiska justitieministermötena. Fårjag också - eftersom förut tog upp problemet med attnarkotika brukas i så låga åldrar - påpeka att jag fidigare har sagt, och gärnavill upprepa det i den här debatten, att det inte finns något utrymme förpolisen att meddela rapporteftergift ens för innehav av mycket små mängdernarkotika. Jag hävdar att det för att upprätthålla laglydnaden är alldelesnödvändigt att polisingripanden alltid görs när någon anträffas med narkotikapå sig, hur litet det än är. Jag tror att detta kan medverka till att, till endel i varje fall, stävja missbruket hos ungdom. 55 BERITMOHLIN-ERBEUS (m): Jag sade visserligen i mitt förra inlägg "avslutningsvis",men jag vill ändå passa på att uttala att jag uppfattar det så att justitieministernhar stor förståelse för dessa problem och att vi alltså är överens om att alltmåste göras, både när det gäller resurser och när det gäller förhandhngar. 15 §Föredrogs och hänvisades Propositionerna 1980/81:59 tillfinansutskottet /81:65, 69 och 70 till skatteutskottet 16 § Föredrogs och bifölls Interpellationsframställning 1980/81:40 17 § Anmäldes och bordlades Proposition 1980/81:57 om hälso- ochsjukvården i krig m. m. 18 §Anmäldes och bordlades Motionerna 1980/81:113 av OlofPalme m.fl. 1980/81:114 av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:30 om och flygplatser m. m. 19 § Anmälan avinterpellationer Torsdagenden Anmäldes och bordlades följande interpellationer som ingivits till kammarkansliet