prot · G409161 · 1980-12-31 00:00:00 — Men vi har juinte bara den öppna arbetslösheten på ungefår 100 000 arbetslösa. Vi har 130000 människor som är i olika typer av AMS-verksamhet, utbildning och vissaoffentliga arbeten. Vi har över 300 000 kvinnor, som arbetar i hemmen och somgärna vill ha förvärvsarbete. Vi har 100 000 deltidsarbetande, som skulle viljaarbeta på heltid. Vi har alltså sammantaget många hundra tusen människor somstår utanför produktionen. Detta innebär ett stort produktionsbortfall. Detinnebär - om vi bara räknar öppet arbetslösa - ett bortfall av statsinkomsterpå kanske fem miljarder . Det innebär ett produktionsbortfall förSverige om tio miljarder . Menar att detta är acceptabelt,att vi kan fortsätta med det? 42Ekonomi- och budgetministern : Fru talman! Får jag först ta upp detre frågor som ställde. Jag har aldrig tänkt mig att man kunde göra enmarginalskattereform utan att på något sätt se till att den följdes av enfördelningspolifiskt acceptabel åtgärd. Det var en sak som vi resonerade ommånga gånger i trepartiregeringen. Vi resonerade om hur man skulle angripajust nolldeklaranterna och var t. o. m. framme vid att ge tilläggsdirektiv tillunderskottsavdragsutred-ningen om utredning av åtgärder för att förhindranolldeklarationer. Vi talade mycket om hur man skulle kunna nå en rimliginkomstanpassning. Det senare är, menar jag, en annan viktig utväg föratt fårättvisa, om man sänker Den ekonoiniska politiken, m. m. marignalskatterna med för de högreinkomsttagarna. Vidare hade vi också uppe tanken på att frysa de här pengarna inågon form av sparande. Den tanken finns med i utredningsarbetet omlöntagarfonder. Utredningen kommer inte att slutföras men ändå antar jag frågankommer att diskuteras i fortsättningen. Jag tror att är helt på det klara med atttrepartiregeringen var överens om dessa saker. Jag trodde att inte hellermoderaterna kunde tänka sig att man bara skulle favorisera höginkomsttagargruppernamed 'marginalskattesänkningar på ca 9 miljarder utan att de lägreinkomsttagarna fick del av någon kompenserande åtgärd. Det är enfördelningspolitik som inte jag har ställt upp på, och jag tror faktiskt inteheller att moderata samlingspartiet gör det. Det andra spörsmålet som tar upp här ärfinansieringen av marginalskattereformen. Jag har redovisat vissa statistiskadata om hur det går att finansiera de som jag nämnde. Om manskall finansiera reformen fullt ut via arbetsgivaravgifter blir det 5 ä 6procentenheter. Men kom då också ihåg att vi har diskuterat att avveckla densärskilda skattereduktionen! Och görs det, med vissa skaljusteringar i bottensom föranleds av avvecklingen, ger det ett tillskott pä 3 miljarder. Vi har dåkvar en väsenligt mindre volym att finansiera med arbetsgivaravgifter. Får jag så till säga att jag hörde medmycket stor förvåning när han här förut försökte springa ifrån moderaternasansvar när det gäller att stå för finansieringen av en marginalskattereform.Jag vet att det har varit en öppen debatt mellan och hanspartiledare i den här frågan. talade mycket ivrigtför att inte finansiera reformen medan vi i regeringskretsen hade uppfattningenatt reformen skulle totalfinansieras. Vi vet också att på denpunkten fick ge sig och att linje segrade i moderatasamlingspartiet. Det var också det förhandlingsförslaget trepartiregeringenskrev in i promemorian av . Det står så här:"Finansieringsbehovet förutsätts kommma att täckasgenom höjd arbetsgivaravgift eller någon vidareproduktionsfaktorbeskattning." - Det här kan inte misstolkas. Allt det somförs fram av i debatten är efterhandskonstruktioner. Vadtrepartiregeringen hade med i sitt förhandlingsbud till socialdemokraterna varexakt det jag nu läste upp och ingenting annat. Sedan kan man naturligtvis diskutera olika finansieringarframöver. Självfallet måsteman göra konjunkturanpassningar-det är jag denförste att inse. Men det jag nu läste upp är vad moderata samlingspartiet,och uttalade, och det är samma ställningstagande somstår i överenskommelsen med socialdemokraterna. Vi har på den punkten såledesföljt upp vad moderata samlingspartiet var med om att erbjuda socialdemokraterna.Lars försök att nu glida ur greppet upplever jag som ganska fegt. Detinnebär att man inte kan stå för sitt ord. Jag trodde att moderatasamlingspartiet var angeläget att göra det. tog upp den möjlighet jag enligt hansmening här hade att på något sätt lägga om kursen i den ekonomiska politiken.Vi har, , en mycket besvärlig ekonomisk situation atthantera. Som jag sade i mitt huvudanförande är det inte så lätt att man kan gå- det vore lättvindigt -den väg som socialdemokratiska regeringen följde framtill 1976, nämligen att vid lågkonjunkturer spä på ekonomin med olika reformer,som förvisso var populära och mottogs positivt av menigheten, och vidhögkonjunkturer strama åt köpkraften genoin att dra in skatter. På det sättetsaxade man sig fram till en skattenivå som måste sägas vara den högsta ivärlden. Jag har med stort intresse noterat attsocialdemokraterna nu faktiskt börjat föra ett ärligare resonemang ommöjligheterna att höja skatterna på det sätt som de gjorde iregeringen. Här pågår uppenbarligen en inre debatt, och vi vet inte riktigt varden kommer att sluta. Det påståendet griper jag inte bara ur luften - det gåratt belägga det med olika offentliga uttalanden. Jag tänker naturligtvis framför allt på vad HansGustafsson, som ju är gruppledare i , har sagt i denna fråga. Jag kancitera hans uttalanden! , som han medverkade i . Hanfick då av reportern frågan; Du är alltså för en höjd skatt? Ja, svarade HansGustafsson, jag är för en höjd skatt. Jag menar att vi måste betala för vårvälfärd, för det är ingen annan som kommer att göra det. Om vi vill ha en bravälfärd måste vi vara beredda att betala för den. Han förde det här resonemanget vidare och fick då frågan:Tror du att de socialdemokratiska väljarna är beredda att lägga ut pengar påskatt? Svaret blev: Det vet jag inte. Det får vi diskutera-vi har ju endiskussion på gång om hur vi skall komma till rätta med de svårigheter vi har. Det är alltså helt klart att här pågår en diskussion. Mankan se det också på hur krisgruppens olika alternativ sett ut och hur demottagits ute i den socialdemokratiska organisationen. Jag har även haft debatter med i dennafråga. Vid den senaste pläderade han rätt mycket efter samma linje som HansGustafsson i det reportage jag valde att citera. Vi får se var ni stannar. Men det är ingen tvekan om attden motion ni har väckt till årets riksdag aktualiserar resonemanget, att omman bara går på i ullstrumporna och höjer skatterna drar man undan basen förandra skatter och får inte den nettointäkt som man hade tänkt sig.Skattehöjningar är alltså ett instrument som inte fungerar på det såttsom det tidigare gjorde. Det är, , just den här politiken, som nihar ansvaret för, som lett till ett skattetryck som är så hårt att vinu inte kan se så mycket på intäktsidan. Vi måste hushålla bättre med våraresurser. Vi kan inte fortsätta och leva över våra tillgångar och låna till vårkonsumtion.' Det finns naturligtvis, C.-H. , inte anledningtill någon svartmålning. Jag har inte heller gjort någon sådan. Jag har, precissom har noterat, sagt att man kan beskriva läget som besvärligtmen att det finns många styrkebälten i den svenska ekonomin. Det gäller att tavara på de senare för att komma över våra svårigheter. Den ekonoiniska poliuken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. Vi har lånat till vår konsumtion på ett sätt som inte ärbra, men om vi gör jämförelser med andra länders skuldbörda och om vi ser dethistoriskt - ser till vad vi tidigare varit i skuld med i det här landet -framstår vår skuldbörda per invånare inte som anmärkningsvärt stor. Likvälmåste vi komma ur det här greppet att fortsätta att låna till vår konsumtion.Det är skillnad om man kan låna till investeringar som ger jobb och välfärd förframtiden, för de kommande generationerna, men har vi inte riktigt deförutsättningarna. Företagen har inte sådana marknader att de fullt ut kansatsa på investeringar så som regeringen självfallet önskar att de skulle göra. Får jag så allra sist, fru talman, bara påpeka att denlösning som anvisar, att höja den kommunala konsumtionen,måste få till följd antingen sänkt statlig konsumtion eller också enytterligare reallönesänkning för löntagarna. AnL 43KJELL-OLOF () replik; Låt mig bara konstatera att undersina inte lyckades pressa in någon som helst förklaring till attden budgetpolitik han fört har misslyckats kapitalt. Men jagvill ställa en fråga av litet annat slag. har under en debatt i den här kammaren lovatatt i en utredning ta upp frågan om beskattningen av de räntefria lån som vissaföretag nu lämnar sina anställda för att dessa skall kunna köpa andelar i s. k.aktiefonder eller skattefonder, som de också kallas. i dendebatten gav även det bestämda intrycket att han ansåg att sådana förmånerborde beskattas enligt brottsförebyggande rådets förslag. står det i brev till man lovar att skattefondssparandet skall bibehållas med oförändradevillkor. Därför vill jag fråga ekonomi- och budgetministern: Vad betyder detta?Kommer den utlovade utredningen att tillsättas eller sopades den bort iuppgörelsen med ? Sedan borde det här vara ganska klart för de flesta, utomtydligen för det ansvariga statsrådet. Vi använder inte våra produktivaresurser. Vi har hög arbetslöshet, och ännu högre arbetslöshet väntas. Vi harmängder av företag som inte kan utnyttja sin produktionsutrustning, sinamaskiner. Vi behöver investeringar på en rad områden - på energiområdet ochtransportområdet. Vi behöver bygga fler bostäder. Vi skulle kunna göra mycketpå en rad områden. Det finns alltså utrymme för en mera expansiv politikpå investeringsområdet. Det är detta vi argumenterar för men som ni tydligeninte vågar er på därför att det kommer i kollision med de finansiella åtagandensom ni har gentemot moderata samlingspartiet. utläggningar om svårigheterna att höjaskatterna förstår jag inte. Alla inser ju att i en ekonomi, där inkomsternainte ökar, är det väldigt svårt att höja skatterna, och det har vi ocksåkonstaterat. Men det är ju ni som har höjt skatterna . Ni harhöjt momsen, ni har höjt en rad punktskatter, ni har ökat skattetrycket underde här borgerliga åren från . Men problemet med den borgeriigaskattepolitiken, som den har förts , är att det är enomfördelningspolitik åt fel håll. Ni har-för att förgrova det, det medger jag-tagit från de fattiga för att ge åt de rika. Och det var detta stodoch skröt om , när han talade om alla skattesänkningar föraktieägare, skogsägare och andra som har delats ut. Det fanns kanske de som trodde att skatteuppgörelsenmellan socialdemokraterna och mittenpartierna betydde något av en sinnetsförändring i det här avseendet-att man gjorde ett försök att bryta sig ut ur högerburen.Den debatt som jag har lyssnat till nu mellan herrar och harövertygat mig om att inte är det långt ni stuckit ut näsan genom gallret än sålänge, och det förvånar mig att ni inte tar chansen att försöka visa att ocksåskattepolitiken kan förändras i en annan riktning än kräver. Den ekonomiska politiken, m. m. 44LARS () replik; svarade på min andra fråga att hanaldrig tänkt sig en marginalskattereform som inte skulle följas av enfördelningspolitiskt riktig politik. Nej, det har inte heller vi moderatergjort. Men frågan gällde inte detta. Frågan var formulerad exakt så hår; Hadecenterns och företrädare i regeringen aldrig tänkt sig enmarginalskattereform utan ett beslut om avdragsbegränsning? RolfWirtén har ytterligare en chans att besvara den frågan. Annars tolkar jag hansundanglidande svar som att denna tidsmässiga koppling kom till först iefterhand i samband med uppgörelsen med . Sedan fill finansieringsfrågan. Jag har aldrig motsatt migen totalfinansiering. Vad jag hävdat, även , är att den kanuppnås på olika sätt och inte enbart genom bredbasiga skatter. När jag nämndebl. a. möjligheten till en delfinansiering genom de utbudshöjande effekter somen marginalskattereform skulle få, åberopade jag moderata samlingspartietspartimotion. svarade på min fråga, att om man väljer att finansieramed arbetsgivaravgifter, blir det . Sedan började han tala omatt borttagandet av den särskilda skattereduktionen skulle ge en del, osv. Låtmig påminna om att detta ingick i den första etappen så som trepartiregeringentänkte sig det hela . Då gällde alltså dels denna form av finansiering,dels höjning av varuskatt eller arbetsgivaravgift. Men vad harkommit överens med om är följande. Jag läser ordagrant, och omRolf har med sig sitt exemplar av papperet kan han ju stryka under;"Skattereformen bör i sin helhet finansieras genom en höjning avarbetsgivaravgiften eller genom införande av en vidareproduktionsfaktorskatt." I sin helhet alltså. Räknar man in den särskildaskattereduktionen, blir resultatet av omläggningen en överfinansiering. Jag tycker att detta bekräftar mitt tidigare intryck avatt inte riktigt vet vad han kom överens med omden där ryktbara, underbara natten. Jag skulle vilja fråga; Är det inte så somdet står här, nämligen att omläggningen "i sin helhet" skallfinansieras genom arbetsgivaravgifter eller proms? Jag tror att ävenKjell-Olof skulle vara Nr 161 intresserad av ett rakt svår pådenna fråga, trots att han inte har någon den P"''''" '' AnL 45 (vpk) replik; fpnpknnnmiskn Fru talman! Det stora felet med dennuvarande regeringens politik är ju att nolitiken m rn politiken helt och hållet ärkonjunkturbetonad och att den är det på ett felaktigtsätt som ytterligare kommer att förvärra konjunkturerna i , nämligen ökaarbetslösheten och ytterligare stegra inflationen. De långsiktiga problemenstruntar man i, vilket också märks här i debatten. En sådan grundläggande frågasom exempelvis den om återupprättande av nationella produktionssystem,som jag tog upp i mitt anförande, har inte berörts eller kommenterats av någontalare. Ändå är detta det helt grundläggande problemet. Inte heller svaradeRolf på min direkta fråga om det var acceptabelt med en öppenarbetslöshet på 100 000 och ett bortfall av skatteintäkter för staten på 5miljarder kronor genom denna öppna arbetslöshet och ettproduktionsbortfall på 10 miljarder . Som jag redan har påtalat är juarbetslösheten större. Låt oss säga att vi räknar med att vi kan mobiliseraytterligare 200 000 människor i produktivt arbete. Detta skulle genast medföraen förbättring av vår ekonomi med och en förbättring avstatens finanser med 10 miljarder. Men ligger inte det grundläggande problemetjust i möjligheterna att mobilisera denna stora reserv av produktivkrafter somicke används i den svenska ekonomin? Jag tror att regeringen måste se på detproblemet, och då blir den eventuellt också tvungen att ändra sin politik, .omden är förmögen att dra de riktiga slutsatserna. talade om att vi hade nått statsutgifter somvar så stora att Keynes knappast kunde ha föreställt sig en så stor andel avbruttoproduktionen för de offentliga utgifterna. Det lät nästan som omutvecklingen berodde på vad Keynes skrivit , men jag hoppas attRolf gör en mera allsidig bedömning av frågan. Han ställer emellertidfortfarande den offentliga sektorn mot den privata industrisektorn på ett heltfelaktigt sätt. Utvecklingen av den offentliga sektorn har ju till betydandedel framtvingats av den privata industrisektorns utveckling och varit en förutsättningför denna. Så kommer det att vara också i fortsättningen. Låt migsluta med att ställa en fråga om skatteuppgörelsentill . Han sade att man inte fick öka inkomstskillnaderna isamhället. Men om man genomför en skatteuppgörelse som innebär - vi tarpersoner med O kr. i underskottsavdrag-att den som har . i inkomst fåren skattehöjning med , dvs, ingen förändring alls, medan den som tjänar 1miljon får ,, är detta, , en rättfärdig fördelningspolitik? AnL 46 Ekonomi- och budgetministern : När vi tidigare, , hade en debatt här om möjligheternaatt finansiera aktiesparfonderna sade jag att frågan skulle följas uppi ett utredningsarbete, och det står jag fast vid. 6 planer på att lägga detta i den s. k. , alltså kommittén om Det finns ingen förändring i minposition pä den punkten. Däremot står de villkor som gäller för aktiesparfondenfast. Det var ju frågan om hur man skulle finansiera sitt aktiesparande som vidiskuterade vid det tillfället. Jag noterar att , liksom jag, fäster storvikt vid att ha en effektiv inflationsbekämpning. Här kan det naturligtvis varaav intresse att peka på själva utvecklingen. Vi har haft entolvmånadersinflation i storleksordningen , men årstakten halveras underinnevarande är från i början ned mot hälften i slutet av året.Inflationen under loppet avåret blir då någonting . Det finnsen hel del som tyder på att vi kan ligga på . Ominget oförutsett inträffar, har vi alltså en god möjlighet att klara trösklarnai , vilket naturligtvis för oss alla måste ha utomordentligbetydelse. Det som år intressant att diskutera med Kjell-OlofFeldt på den här punkten är vad det är för åtgärder socialdemokraterna föreslårför att komma åt inflationen, för att få en lägre inflationstakt. Vi kannaturligtvis precis som ni säga att vi önskar en lägre inflation, men dethjälper inte mycket om vi inte angriper själva grundproblemen. Jag har tittatpå de tio punkter som gjorde ett stort nummer av; tidentillåter kanske inte, fru talman, att jag går igenom dem punkt för punkt. På enpunkt säger man att budgetunderskottet skall minskas. Ja, det är som om jaghade hört det förut. Jag hävdar att det kanske är den allra viktigaste åtgärdenför att komma till rätta med inflationen att inte likvidisera ekonomin på det sättsom vi har tvingats göra, och då måste viga hårt på besparingssidan. Men därhar vi inte fullt stöd från socialdemokraterna. Jag beklagar det, Kjell-OlofFeldt, och jag hoppas att ni även på den punkten skall komma till en ny insikt,när ni nu har tänkt om i vad gäller marginalskatter, och är beredda att prövanågon form av inflationsskydd i skatteskalan. Besparingslinjen blir ocksåviktig för er, när ni har sagt er att det inte går att bara fortsätta medskattehöjningar som var så vanliga första hälft, när ni kom iekonomiska bekymmer. Då återstår bara vägen att minska budgetunderskottet genomatt minska utgifterna. Det vore utmärkt om vi kunde få hjälp under 1980-taletskommande år med det besvärliga besparingsarbetet. I en annan punkt i inflationsprogrammet tarsocialdemokraterna upp att man skall minska indexeringen i ekonomin. Men närdet verkligen gäller, motsätter sig socialdemokraterna sådana åtgärder. Vi hadesom bekant en het debatt om ändrad metod för beräkning av basbeloppet.Åter har vi en dualism, där man å ena sidan säger hur man vill arbeta men åandra sidan, när det kommer till konkretion, drar sig tillbaka och kritiserarregeringen för de åtgärder som föreslås. Flera av punkterna i tiopunktsprogrammet förutsätter höjdastatsutgifter.-Ta t. ex. att uppmuntra sparande och motverka konsumtion påkredit. Jag förmodar att det förstnämnda handlar om ökad avdragsrätt. Detkostar stora pengar. Ytterligare en punkt; Lägg en god grund föravtalsrörelserna. Ja, det har gällt att inte öka kostnaderna för löntagarnagenom att t. ex. ta bort Den ekonoiniska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. livsmedelssubventioner, räntebidrag och andra sådanasaker. Jag noterar att på tagit upp enintern debatt inom socialdemokratin om livsmedelssubventionerna, men partiethar här gjort motstånd mot att gå dessa vägar för att minska saldot i budgeten. Jag skulle kunna peka på ytterligare punkter därsocialdemokraternas inflationsprogram inte driver ner budgetunderskottet utan istället gör att det ökar. Av dessa skäl och många andra tror jag därför inteatt detta program kommer att fungera så bra. Det finns alltså ingen nonchalans eller ovilja frånregeringens sida när det gäller att komma till rätta med inflationen. Tvärtom,vi har som gemensamt mål att få ned den, och jag har ju visat i en sifferserieatt vi i alla fall är på god väg att korrigera utvecklingen en bit. Jag vill som avslutning på denna del säga att Sverigehärvidlag ligger ungefär på genomsnittet jämfört med iVästeuropa. Vi har alltså inte en förhållandevis sämre utveckling än vad andrahar. Får jag, fru talman, också säga något till ,Han frågar om detta med samtidigheten av marginalskattesänkning och begränsningav avdragsrätten. Två saker var helt klara när och jag börjaderesonera om hur skatteöverenskommelsen skulle kunna se ut. Det var ett absolutkrav från socialdemokraterna att startpunkten skulle bli 1983 i stället för1982 och att det skulle vara en samtidighet. Det var saker jag inte hade någonmöjlighet att diskutera om i förberedelserna till en överenskommelse. Det varredan låst när vi började vårt förhandlingsarbete. Det fanns i och för sig en hel del skäl som talade fördenna samtidighet mellan åtgärderna, det vet lika bra som jag. Löneavtalet var undertecknat. Det fanns anledning att integå in och påverka löntagarnas köpkraft . De tre regeringspartiernavar helt överens om att det var nödvändigt att vara försiktig med just år 1982.1 den budpromemoria som presenterades för socialdemokraterna lade vi därförendast en femtedel av marginalskattesänkningen under . Även moderatasamlingspartiet var med på att den försiktigheten var nödvändig. Det är alltsåinte någon stor förskjutning som har skett och som gjort att moderatasamlingspartiet har lämnat regeringen. Moderata samlingspartiet fick inteigenom att denna enda femtedel av reformen skulle genomföras 1982, men de fyrafemtedelar som skulle ligga på åren 1983-1984 har vi möjligheter att få igenommed den uppgörelse som har gjorts mellan de tre partierna. Det står ju iöverenskommelsen att marginalskattesänkningen skall genomföras på två ä . Detta är alltså den sprängpunkt för vilken moderatasamlingspartiet valde att lämna regeringen. För många utomstående har detframstått som rätt märkligt att denna förskjutning varit så avgörandeför moderata samlingspartiet. Jag vill också säga till beträffande densärskilda skattereduktion som vi menar skulle tas bort och som betyder enkostnad i storleksordningen 3 miljarder, att vi var överens om denna mellan detre partierna i regeringen - socialdemokraterna redovisade f. ö. samma uppfatt- ning i denhär frågan i sin motion . Jag anser fortfarande att man Nr 161 skall diskutera den här finansieringsvägen. I varje fallfyra partier här i TjsJaeen den riksdagenharju varit inne på att det är nödvändigt att göra den operationen, g -.- {<)Rl Det jagåberopade i budpromemorian från de tre partierna, att man skulle finansierareformen via arbetsgivaravgifter eller alternativt via en produk- q ekonoiniska tionsfaktorsskatt, ärsåledes ett direkt citat som icke på något politiken m mvis kan springa ifrån. De tre partierna var överens om att det var den vägenman skulle finansiera reformen. Jag hade också några frågor från C.-H.Hermansson, men jag ser att min tid återigen är nära slutet. Får jag bara sägaatt jag inte tycker att C.-H. har någon anledning att kritiseraregeringen för arbetsmarknadssituationen. Som det har sagts förutligger vi på öppen arbetslöshet. I jämförelse med andra länder som vibrukar jämföra oss med är detta ett utomordentligt bra resultat i en kärvekonomi. Förste vice talmannen anmälde att ochCarl-Henrik anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägde rättfill ytterligare repliker. ) är det skattefrågan som fått denstörsta uppmärksamheten i den allmänna debatten. Bakom den skatteuppgörelse somhar träffats mellan mittenpartierna och socialdemokraterna står en mycket bredmajoritet, inte bara här i utan också ute bland arbetsmarknadensparter. Det är en mycket värdefull grund som därmed har lagts för att skapaförutsättningar för en stabilisering av den svenska samhällsekonomin. Regeringen kommer att presenteraskattepropositionen för , på grundval av det beredningsarbete som nupågår. Skattereformen blir en av de mest omfattande vi har haft underefterkrigstiden. Marginalskatten kommer att sänkas till högst förhuvuddelen av alla heltidsarbetande.