prot · G40946 · 1980-12-31 00:00:00 — Tillsammans med andra insatser i den ekonomiskapolitiken kommer våra åtgärder att bidra till att trygga våra långsiktigaåtaganden på det socialpolitiska området, byggda på solidaritetens ochjämlikhetens grund. 87 (): Det betänkande frånsocialförsäkringsutskoltet som kammaren nu skall behandla markerar envändpunkt i den svenska trygghetspolitikens historia. Skulle följa den borgerliga utskottsmajoritetensförslag, inleds fr. o. m. nu en social nedrustning i vårt land, varskonsekvenser och följdverkningar blir vittgående och allvarliga. Det belysesoch dokumenteras i de yttranden och det material utskottet redovisar i sittbetänkande. Den borgerliga regeringen har dessutom klart deklareratatt det som sker bara är inledningen till fortsatta nedskärningar ochförsämringar av den sociala trygghet vi har byggt upp här i landet. Den borgerliga regeringens s.k. besparingar, som denborgerliga utskottsmajoriteten ställt sig bakom, riktar sig i huvudsak motpensionärer, .sjuka, handikappade, arbetsskadade och vårdbehövande, med andraord grupper i vårt samhälle som ofta under hårda villkor och stora försakelservarit med om att bygga upp det svenska välfärdssamhället. Det är dessa gruppersom ställs i främsta ledet när det gäller nedskärningarna. Inga ord ochöverslätande formuleringar om solidaritet och grundtrygghet kan dölja dettaofrånkomliga faktum. Vi står obevekligen vid en vändpunkt, och den socialanedrustningen har tagit sin början, om med en rösts övervikt avseratt driva igenom detta orimliga förslag. Jag kommer i mitt anförande att i huvudsakuppehålla mig vid förslaget om ändrade regler för beräkningen av basbeloppet.Vår kritik och vårt avslagsyrkande innesluts i reservation 1, som är fogad vidutskottets betänkande. I de följande sex reservationerna tar vi upp övrigafrågor, där regeringen föreslår försämringar och grundläggande förändringar avviktiga sociala reformer. Dessa reservationer kommer mera ingående attbehandlas av bl. a. och . Det har med rätta och inte minst med alltstörre fog talals om regeringsmaktens förfall här i landet. Vi har särskiltunder blivit närmast pinsamt påminda om detta. attsöka gradera inträffade händelser, vågar jag påstå att regeringens förslag,handläggning och konstruktion av de ändrade reglerna för beräkning avbasbeloppet tillhör det mest remarkabla vi upplevat. Det har ju i det här gamlarättssamhället funnits fasta och allmänt vedertagna regler för hur ettregeringsförslag skall vara utrett och berett, innan del framläggs förriksdagen. Allt detta har åsidosatts då det gäller förslaget om ändradeberäkningsregler för basbeloppet. Det sättpå vilket regeringen presenterat förslaget saknar motstycke och är Besparingar i statsverksamheten, m. m. Besparingar i statsverksamheten, m. m. ettuttryck för en häpnadsväckande inkompetens och en nonchalans mot både riksdagenoch landets medborgare. Det kan med hänvisning till regeringsformenifrågasättas, om inte förslaget i sin helhet är grundlagsstri-digt. har på ett närmast unikt sättfått lov att rycka ut och söka införskaffa yttranden över förslaget frånämbetsverk, arbetsmarknadens organisationer och riksdagsutskott för att fåsynpunkter, analyser och bedömningar beträffande förslagets konsekvenser iolika avseenden. Låt mig gärna tillägga och till protokollet få notera attutskottets kansli under några pressande arbetsveckor presterat en arbetsinsatsutöver det vanliga. behandlar således ettlagförslag från regeringen med vittgående och allvarliga konsekvenser ulan attdet har varit föremål för utredning och remissbehandling, utan att berördainstanser och organisationer fått tillfälle att yttra sig över del. Såvitt jagvet har något liknande aldrig förekommit inom socialförsäkringens område. Enbart under och försäkringskassornafaller ett 40-tal författningar som har betydelse vid fastställande ellerberäkning av sociala trygghetsförmåner. Utöver dessa 40 författningar berörs enlång rad bestämmelser i annan central lagstiftning. Men det stannar inte viddetta. Härutöver skall tilläggas att regeringen över huvud tagel inte anger attbasbeloppet utanför lagstiftningsområdel fått en vidsträckt användning -bl. a.i avtal mellan arbetsmarknadens parter om tilläggsförmåner till den allmännaförsäkringen och i andra försäkringsavtal. Det är lätt att förutse vilkenrättsosäkerhet som kommer att uppstå på hela detta vidsträckta område då detgäller upprivna avtal, tolkningstvister m. m. Detta, herr talman, utgör den faktiska bakgrunden till detlagförslag som nu skall ta ställning till. Det är uppenbart attregeringen inte haft ens en elementär kunskap om vilka effekter förslagetkommer att medföra. Jag har tidigare i denna kammare haft tillfälle altunderstryka, att om det hade funnits något av vett och reson i det vi nuupplever, så skulle regeringen naturligtvis ha sett till att sparpropositionen,i vart fall i de delar som berör basbeloppsförändringarna, hade dragitstillbaka. ligger emellertid förslaget på bord och denborgerliga utskottsmajoriteten har följsamt gett det sin välsignelse. Trovärdighet och ansvar för givna löften och utfästelserär avgörande inslag i all politisk verksamhet .i ett demokratiskt styrt land.Det kanske viktigaste ansvarslagandet inom politiken är enligt min mening attkunna ta ansvar för sina löften och utfästelser. Skall man klara det måste manförst och främst se till att man inte ger andra löften än sådana som man ansersig kunna hålla. När det gäller pensionärerna är det otvivelaktigt så altalla partier givit tveklösa besked om att pensionernas värdebeständighetskall bevaras. Inte minst ledande centerpartister har varit kategoriska i sinautfästelser. Dessa löften sviks . deklarerade den borgerliga regeringen högtidligtatt "de garantier som getts om värdesäkring av pensionerna infrias".Efter del senaste valet utlovades att "de löften som givits tillpensionärerna i fråga om värdesäkringav folkpensioner skall hållas". Detta löfte upprepades så sent somden av statsministern i . Jag såg att sattsom rubrik på sin publicering av den borgerliga majoritetens förslag isocialförsäkringsul-skottets betänkande "Nytt basbelopp - avsolidaritet." Var och en som tagit del av utskottets betänkande måsteuppleva denna användning av de borgerliga ledamöternas honnörsord när detillstyrkt regeringens proposition som en bilande ironi. Solidariteten gällernämligen solidaritet med regeringen, inte med dem som drabbas av del ändradebasbeloppet. Regeringen har i sparnitets brådska hafsat fram ettförslag om vars konsekvenser man uppenbarligen inte haft en aning, men som nuefter utskottsbehandlingen blivit uppenbara för var och en. Regeringen har, omman skall tro de förklaringar statsministern avgelt, föreställt sig ochförespeglat de borgerliga riksdagsgrupperna att den lagt fram ett sparförslagsom varit förankrat i - och jag citerar statsministern - "de ekonomisktbättre ställdas solidaritet med svagare grupper", ett förslag som"ser till att de mest utsatta grupperna skyddas" och där - för att taytterligare ett citat - "inga ingrepp alls gjorts, t. ex. när det gällerhandikappade." Vi står nu med facit i hand. Verkligheten var annorlundaän regeringen föreställt sig. Det nettosparande på i runt tal 500 milj. kr. somman beräknar bli följden av basbeloppefs ändring kommer inte de ATP-pensionärermed . i årsinkomst, som statsministern gått ut och talat om, att bidratill i någon nämnvärd grad. Det ärde nämligen alldeles för få till.Ålderspensionen från ATP är än så länge i genomsnitt ca . PåATP-pensionärerna beräknar man spara 200 milj. kr. Men för att man skall kunnaspara återstoden, dvs. kr., får närmare en miljon ålders-och förtidspensionärermed ingen ATP, eller endast så liten ATP att de får pensionstillskott, se sinaförmåner krympta. Handikappade drabbas dubbelt genom att bådeförtidspensionerna och handikappersättningen är basbeloppsanknutna. Man spararockså på bekostnad av de sämst ställda barnfamiljerna, ensamstående föräldrar,mest mödrar, med bidragsförskott eller barnpension, barnfamiljer som uppbärbarntillägg därför att försörjaren är förtidspensionerad, familjer medhandikappade barn som får vårdbidrag. Även de studerande får ta sin del avsparandet i form av försämrade studiestödsförmåner. Att säga sig genomföra ett sådant förslag i solidaritetensnamn - vi hörde socialministern använda just dessa ord - är ett hån mot allasom drabbas . Det är möjligt och väl också sannolikt alt regeringensenskilda ledamöter inte haft klart för sig hur basbeloppet inom den allmännaförsäkringen används och hur inkomststrukturen ser ut för pensionärer,handikappade och andra förmånstagare. Det kan däremot inte ursäktas all man intebrytt sig om att ta närmare reda på dessa förhållanden. Och del är direktohederligt Besparingar i statsverksamheten, m. m. Besparingar i statsverksamheten, m. m. om man ,när man har konsekvenserna klara för sig, ändå röstar igenom förslaget. Utskottets borgerliga majoritet är, som framgår av dessskrivning, väl medveten om vilka det är som får bära bördan av förslaget. Föratt skyla över de värsta effekterna hänvisar man till några allmänt välvilligauttalanden från företrädare för regeringen. De uttalandena går ut på att mansenare skall återkomma och se vad man kan göra för att i stort sett alla de grupper,som skall bidra till att spara de 300 milj. kr. som inte faller påATP-pensionerna, skall hållas skadeslösa. Man säger också att man vill understryka viklen av altregeringen följer utvecklingen på området och lägger fram förslag till åtgärdersom kompenserar ekonomiskt svaga grupper. Vilka är då dessa? Jo, i stort settalla som berörs av den del av basbeloppsförändringen som inte avserATP-pensionerna. I sin argumentnöd när del gäller att försvara det ändradebasbeloppet drar man sig inte ens för att vända detta till en förmån. Vi hördedet här från talarstolen . Man framhåller att den sänkning avgränsen för att komma i fråga för handikappersättning, som ändringen avbasbeloppet kommer alt medföra, gör att fler personer kan kvalificera sig förhandikappersättning och få ökad grundtrygghet. De svårast handikappade skallalltså av solidaritet dela med sig till dem som inte är så svårt handikappade.Man nämner inte heller alt utgående förmåner blir mindre värda! Så ser centernsgrundtrygget ut i verkligheten! När regeringen talar om grundtryggheten skulle jag viljabe kammarens ärade ledamöter att slå upp s. 115 i utskoltsbelänkandet, därriksförsäkringsverket redovisar effekterna på pensionsområdel. Där framgårklart att även när den redan beslutade höjningen av pensionstillskotten den 1juli 1981 medräknas får pensionärerna en standardsänkning genom förslaget. Grundtryggheten ökar alltså inte. Tvärtom så försämrasden. Och det blir också fallet även om man lägger på nya pensionstillskott1982. Härtill skall sägas att pensionstillskotten ju aldrig var avsedda attkompensera en värdeförsämring av pensionerna. De var i stället avsedda attutgöra en standardförbättring för de sämst ställda pensionärerna. På ett minstsagt ohederligl sätt har man sökt blanda samman dessa två saker. Några egna förslag som skulle eliminera åtminstone devärsta effekterna lägger utskottets borgerliga majoritet inte fram. Hade manmenat allvar med att man ville kompensera handikappade, ensamma mödrar ochandra ekonomiskt svaga grupper hade man ju haft möjlighet alt göra detta. Dethar ännu mindre kommit i fråga att man skulle begära ett nytt förslag frånregeringen - ett förslag som lever upp till statsministerns högtidligaförklaringar och utskottets tal om solidaritet med de svagare grupperna isamhället. Utskottsmajoriteten kostar inte ens på sig ett tillkännagivande tillregeringen om att man väntar sig att den skall vidta några åtgärder, om detskulle vara något galet med det förslag som förelagts dem. Och att förslaget ärgalet, det är man vid det här laget väl medveten om. Nej, man följer detslaviskt och låter det med berått mod träda i kraft iförhoppningen om att det här skall kunna rättas till i framliden. För annarsskulle man ju inte spara de 300 milj. kr. som man nu skall ta från deekonomiskt svaga grupper man säger sig vara så mån om att hålla skadeslösa.Naturligtvis inser åtskilliga borgerliga ledamöter här i , som sattsig in i frågan, alt de blivit förda bakom ljuset när det gäller förslagetseffekter. Men man håller god min, för annars hade ju hela den framräknadespareffekten uteblivit. Och det hade minst sagt varit generande. Man vill sparamiljonerna, åtminstone t. v., och sedan får man i efterhand gå ut och sökaställa allt till rätta, tala om allt man skall göra för att inte pensionärer,handikappade, ensamstående föräldrar och andra ekonomiskt svaga grupper skalldrabbas av regeringens sparpaket. Det är den reella innebörden av allt fal omsolidaritet! Motivet för att sätta i gång hela denna karusell ombasbeloppsförändringarna har varit alt spara pengar och förbättra desönderkörda statsfinanserna och stärka budgeten. Huruvida det kommer att blinågot kvar av denna målsättning när vi kommit till slutet av denna märkligaaktion skall bli intressant att se. Besparingarna inom ATP-systemet och delpensioneringenpåverkar som bekant inte statsbudgeten, eftersom dessa försäkringar i sin helhetär avgiftsfinansierade. Det är med andra ord huvudsakligen löntagarnas pengardet är frågan om. De 200 milj. kr. man spar på ATP genom att försämrapensionerna är således inga budgetmedel. De 300 miljoner som är kvar håller nupå att intecknas, när man upptäckt vad man ställt till med för folkpensionärer,handikappade, ensamma mödrar och barn. Men det är inte slut med detta. Sombekant har staten åtagit sig enligt pensionsavtal alt svara för viss andel avde anställdas pensioner. Staten kommer alltså att få ökade utgifter för sinatjänstepensionsåtaganden. Samma sak gäller för de kommunal- ochlandstingsanställda. Stat och kommuner och landsting får alltså-om inte avtalenändras-svara för en större kostnadsandel änf. n. och kan få öka sinapensionsåtaganden kraftigt. Det påverkar naturligtvis den statliga ochkommunala ekonomin. har uttalat att regeringen bör se tillatt ingen proposition läggs fram utan att eventuella kommunalekonomiskakonsekvenser av de framlagda förslagen ingående analyserats och utförligtredovisats. Men också nu bryter regeringen mot detta uttalande. Vi har i vår reservation litet stillsamt påpekat att detkan ifrågasättas om inte hela den aviserade besparingseffekten kommer attvändas till en utgift för statsbudgeten. Detta, fru talman, kan bli slutet påvisan när det gäller denna sällsamma besparingsaktion. Kvar blir då urholkningen av hela ATP-systemet. Vad det ärfråga om framgår bl. a. av utredning. Den visaratt på 20års sikt får en genomsnittlig inkomsttagare med ATP sin pension urholkad så altden i stället för att motsvara av tidigare genomsnittlig inkomst blirminskad till . Verket slår fast att på litet längre siktärdet fråga om att förändra socialförsäkringen i basala avseenden. Andrayttranden visar samma sak - man är i färd med att undergräva hela ATP-systemet.Också yttranden från LO, TCO och /SR ger uttryck för samma sak - Besparingar i statsverksamheten, m. m. Besparingar i statsverksamheten, m. m. pensionstrygghetenär i fara. Och de avvisar bestämt regeringsförslaget. Det framstår allt klarare att hela sparaktionen i huvudsakkommer att rikta sig mot ATP. Och det förvånar inte med hänsyn till delmotstånd de borgerliga partierna reste när ATP-reformen genomfördes. Efter hårda politiska strider blev vår tids störstasocialpolitiska reform verklighet . Vad den betytt och betyder ifråga om ökad trygghet kan de över en miljon människor som åtnjuterålderspension, förtidspension, änkepension och barnpension bäst omvittna. Genomsina egna avgifter har man byggt upp ett pensionssystem som tidigare endast varförunnat begränsade grupper här i vårt land. Striden om ATP gällde i hög grad värdesäkringen avpensionerna. Genom sin konstruktion och uppbyggnad kunde ATP-systemet garanteravärdesäkringen. Själva grunden för ATP är värdesäkringen. Del är den grundenman nu är i färd med att riva upp. När nu fakta ligger på bord kanslutsatsen endast bli en: Avvisa förslaget - det är illa genomtänkt, det fårorimliga konsekvenser och det är både en utmaning och ett svek mot landetspensionärer och löntagare. Det finns anledning att med kraft understryka detta närriksdagen nu står vid en vändpunkt i den svenska trygghetspolitikens historia. Med det sagda ber jag all få yrka bifall tillsamtliga socialdemokratiska reservationer som är fogade vidsocialförsäkringsutskol-tets betänkande nr 14. Under detta anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. säger att det förslag som härlagts på bord är en utmaning och ett svek. Jag tror att vi när vi iefterhand kommer alt studera de sparförslag som regeringen har lagt fram kommeratt finna alt det skulle ha varit en utmaning och ett svek mot den socialatryggheten i vårt land, om regeringen inte hade vidtagit åtgärder av olikaslag. Jag vill med bestämdhet tillbakavisa påslåendet att delförslag som kammarens ledamöter diskuterar och skall ta ställning till ärbörjan till en social nedrustning. Tvärtom är det så, som jag myckel bestämtpåpekade i mitt anförande, att ett underlåtande av att vidta sparåtgärder påolika områden kommer att skapa en grund för sociala problem, genom att vi dåinte kommer att klara av våra sociala åtaganden. Ekonomin är ju självagrundvalen både för solidaritets- och jämlikhetspolitik och för socialtrygghet. Del är rikligt all vi i liksom många andra hartalat om värdebeständighet för pensionerna. Men det var i en annan ekonomisksituation, där ekonomin var i stark tillväxt och fördelningsproblemen varlättare att göra något åt. Vad vi nu måste göra är, som jag sade. att se tillhela situationen för dem som behöver samhällets stöd, både vad avser transfereringari form av pensioner och vad avser andra åtaganden gentemot barnfamiljer med skiftande behov, handikappade och sjuka.Vi måste ta hänsyn till hela deras situation, med de behov de har både avprivata varor och tjänster och av vård och omsorg. Självklart är det så som framhållits från regeringshåll iflera sammanhang, att vi kommer att följa utvecklingen med stor uppmärksamhetnär del gäller utslaget av basbeloppsförändringen. Vi kommer också att noggrantfölja hur den kommer att slå för de grupper som är svagast i samhället och somjag faktiskt vill påslå att jag känner lika starkt för som . Viåterkommer senare med förslag från regeringen när det gäller de grupperna. Jag tycker faktiskt att det är rätt anmärkningsvärt attSven Aspling inte med ett ord berör den urholkning av AP-fonderna som vi kanbefara i framliden och som jag redogjorde för tidigare. Det är också ett hotmot ATP-systemet. Jag vill understryka att de förslag som vi framlagt om ettförändrat basbelopp inte är ett försök att rasera ATP-systemet utan ett sättatt bevara det för framtiden. Vi har inte för avsikt att riva upp del. Vi ärlika medvetna som någon annan att det gäller att slå vakt om tryggheten påålderdomen. Jag vill också understryka all när vi nu är i en situationdär tillväxten är låg så gäller det att fördela mellan och inom olika grupperpå ett rättfärdigt sätt. Vi kommer alt göra del när del gäller alla som ärberoende av den allmänna pensioneringen. Men del gäller också att fördela mellandem som är aktiva i samhället och dem som åtnjuter stöd därför all de lämnatden aktiva åldern. har kommit med en rapport som visar hurkonsumtionsläget är för familjer i aktiv ålder och familjer med pension i sammainkomslläge, och den visar alt vi också här har ett fördelningspolitisktproblem för framtiden. Det hela bygger naturligtvis på att om vi skall kunnafortsätta att slå vakt om vårt trygghetssystem måste vi också vara beredda alltemporärt se över basbeloppet, såsom vi har gjort, för alt rätta till ekonominoch fortsätta den sociala reformpolitiken. Jag vill gärna ställa en fråga till . Frånsocialdemokratiskt håll kritiserar ni att det blir fler människor som får ökatstöd på grund av det förändrade basbeloppet, t. ex. alt antalet handikappadesom kommer i åtnjutande av handikappersättning blir flera. Hur kan del kommasig? Jag kan inte se annat än att effekten, tillsammans med del förslag som vilägger fram senare, blir alt vi ökar grundtryggheten för flera människor i vårtsamhälle. Delta måste vara en angelägen solidaritetspolitik också försocialdemokraterna. Jag vill sedan kommentera del påstående som om pensionstillskottens utveckling. I den tabell somriksförsäkringsverket och andra tillhandahållit utgår man från ett med 2 %reducerat basbelopp, och delta skulle leda till en sänkt pension på . Men ett höjt pensionstillskott innebär . Del blir alltså enförbättring med , dvs. en standardökning, i detta fall.Förtidspensionärerna får därtill Besparingar i statsverksamheten, m. m. Nr 46 dubbelt pensionstillskott. Jagtycker det är viktigt all här framhålla det. T d' oen H '" ''' " " löften som givits om en standardökning förde svagaste irdecemberT980 grPPema i pensionssystemet. Besparingar i statsverksamheten, rn. 89SVEN ASPLING (s) replik: Tabellen på s. 115 i propositionen visar attden höjning av pensionstillskotten som redan beslutat kostar 225miljoner för /82 och att indexsänkningarna påfolkpensionsförmånerna för samma budgetår beräknas ge en besparing på 400miljoner. Besparingarna överstiger alltså utgiften för pensionstillskotten med175 miljoner. Dessa besparingar får pensionärskollektivet bidra med. Dessutomfår de bidra med besparingarna på de kommunala bostadstilläggen, KBT, med 180miljoner för samma budgetår. I medeltal blir det . per pensionär, förutomatt man genom värdeförsämringen i övrigt i realiteten tar tillbaka detpensionstillskott som lovat pensionärerna den 1 juli1981. Detta var besparingarna för nästa budgetår. Men vi skallspara på pensionerna även för . Det finns inget nyttpensionstillskott som minskar besparingarna genom det ändrade basbeloppetdetta halvår. Går man sedan fram till /83 finner man attsocialministern ullovar ett nytt pensionstillskott, men accelererasurholkningen av värdesäkringen. Glöm inte det! Vi får samma effekt då: ökadekostnader för pensionstillskott men en besparing som överstigerkostnaderna. Pensionärerna får ytterligare en minuspost alt lägga till dem somuppkommit och /82. har en omöjlig uppgift här alt försvaraett orimligt förslag. Att då tala om solidaritet är orimligt. Jag skall, frutalman, återkomma till detta i en senare replik. Men jag skulle vilja säga tillfru : Begränsa dessa deklarationer! Det här kommer ju svenska folket attupptäcka. Del här kommer vi all uppleva - pensionärerna, de handikappade,lönlagarna. Det är inte möjligt, , alt försvara detta. Ochjag har allvarligt här i kammaren i debatt med sagt att om detfunnits någon klokhet skulle man naturligtvis ha dragit tillbaka förslaget. står vi inför denna märkliga situation, att riksdagenmed en rösts övervikt skall anta ett förslag som i det här läget är totaltsönderskjutet. Att tala om solidaritet, då man försämrar för handikappadeoch pensionärer men anser sig ha råd all genom den orimligaindexregleringen av skatteskalan ge höginkomsttagarna stora förmåner, är enorimlighet. Det är ju faktiskt på del sättet - och delbehöver upprepas gång efter annan - att alla de ersättningar som det här hartalats om, inkl. pensionerna, kommer att öka i avsevärd grad. Med deutgångspunkter för beräkningarna som man haft i andra sammanhang kommer trotsminskning avökningstakten folkpensionen att öka med ca . under del budgetår som vihar framför oss. På samma sätt kommer alla andra ersättningar att öka sålänge vi har den inflationstakt som vi har - för det är ändå det som äravgörande - men i något långsammare takt. Människorna kommer naturligtvis ocksåatt märka att summorna på utbetalningskorlen blir allt högre. Jag tycker inteatt del är riktigt att som socialdemokraterna i partilaktiskt syfte - jag kaninte säga annat - måla upp denna skrämselbild.