prot · G40945 · 1980-12-31 00:00:00 — Det måste bli en mer genomgripande och belysande debatt omförsvarsfrågorna. Framför allt måste vi ta hänsyn till totalförsvaret som helhetoch inte enbart tala om miljoner eller miljarder till det mhitära försvaretsolika delar. Detta hoppas jag kommer att belysas tydligt när Hans Peterssson iHallstahammar senare skall tala om det ekonomiska försvarets dilemma, som ärbetydligt viktigare och intressantare i detta sammanhang än det militäraförsvarets. Jag yrkarbifall till vpk:s motion. 15 PER (): Det betänkande från försvarsutskottet som vi nu behandlar innehållertvå avdelningar. Den första avdelningen behandlar förslag om besparingar med300 milj. kr. under kommande budgetår. Mot den delen av propositionen ochbetänkandet har och riktat kritiskasynpunkter. Denandra avdelningen rör försvarsministerns och regeringens förslag till enöversyn syftande till en ökad samverkan mellan å ena sidan olika delar avtotalförsvaret och å andra sidan samhällets övriga verksamheter. Den delen harbiträtts av ett enhälligt försvarsutskott. Utskottet anser att "ett ökatsamutnyttjande av resurser mellan försvaret och det övriga samhället böreftersträvas". Detta utskottets enhälliga uttalande bör ingå i kammarensprotokoll. Såtill besparingarna på 300 milj. kr. Som jag framhöll i kammarenför har säkerhetspolitiska läge försämrats iförhållande till den bedömning som gjordes när det femåriga försvarsbeslutettogs , då vi allmänt trodde på en fortgående avspänning mellan världenssupermakter. Men läget har också försämrats i förhållande till den bedömningsom vi gjorde . I korthet; Krig pågår mellan världens två storaoljeleverantörer och . invasion i fortsätter. Spänningeni och kring inger stark oro för utvecklingen i . Riskenför spridningseffekter till vårt närområde har ökat. Jagär verkligen förvånad över att fortfarande, trots allt somhänder i vår nära omvärld, envist vill minska försvarets resurser. Jag ärmindre förvånad över att och vpk är helt okänsliga för densäkerhetspolitiska utveckling som vi iakttar genom t. ex. händelserna iAfghanistan och oron i och kring . De framhärdar i att försvarets resurser bör minska med ca10%, dvs. med 1300 milj. kr. , även desssocialdemokratiska ledamöter, är helt enigt om att avstyrka vpk-motionen. EricHolmqvist och socialdemokraterna föreslår en besparing på ca 600 milj. kr.under kommande budgetår som ett led i den besparing på ca 2 miljarder kronorsom de vill ha i en i förhållande till regeringens förslag lägre planeringsram,vilken röstade ner . Vi borgerliga i utskottetanser samfällt att en så stor besparing som socialdemokraterna föreslår skullevara till alltför stort men för försvarets beredskap och styrka. Vi avstyrkerdärför den socialdemokratiska motionen. Utskottetkonstaterar att enligt propositionen avses minskningen ske genom att regeringenhåller inne 300 milj. kr. av den priskompensation som försvaret får genomnettoprisindex. Besparingen underlättas om priskompensationen för budgetåretblir större än den faktiska prisutvecklingen för försvaret, och så kan nubedömas bli fallet. Deborgerliga ledamöterna i utskottet konstaterar vidare att avsteget från denekonomiska inriktningen enligt försvarsbeslut främst kommer att görasgenom tillfälligt bromsad byggnadsverksamhet och genom ytterligarerationaliseringar inom ledning och förbandsverksamhet. Vi räknar med att dessabesparingsformer är de minst skadliga för försvarets beredskap och styrka. Med hänsyn till behovet av besparingar godtar utskottet regeringensbesparingsförslag, och jag yrkar bifall till utskottets hemställan. 16 () replik: Låt mig först säga att jag är tacksam för att ordföranden iförsvarsutskottet pekar på frågan om en ökad samverkan mellan försvaret"och den civila sektorn. Jag har framfört den tanken förut, och jag uttryckerförhoppningen att vi verkligen kan bli överens om att göra kraftansträngningarför att se hur materiel och annat kan utnyttjas på ett förnuftigt sätt i ensamverkan mellan civila och militära myndigheter. Jagvill sedan säga att Per inte borde vara förvånad över att visocialdemokrater står fast vid vårt förslag och vidhåller det vi har hävdatunder . Det vore väl underligt om vi skulle frångå det just idet ögonblicket när de borgerliga åtminstone till en del närmar sig oss och ärberedda att skära ned en del av sina anspråk. Låt mig sluta med förhoppningen att man frånborgerligt håll inte ovillkorligen skall hålla fast vid en viss summa, även omriksdagen nu skulle stanna vid de 300 miljonerna. Min livliga förhoppning äratt man skall göra ansträngningar att spara som går vida utöver detta belopp. 17 (vpk) replik: Jag har sagt det vid upprepade tillfällen tidigare och jag säger det : Per , försvarsutskottets ordförande, har en mekanisk och statiskuppfattning så snart det gäller att diskutera försvarsfrågor. räknar bara i termer avanslag till det militära försvaret - skär man ner anslaget till det militäraförsvaret med 500 miljoner eller 1 miljard, så är det en försvagning, ochökarman anslaget med 500 miljoner eller 1 miljard, så är det en förstärkning. Detfinns inte tillstymmelse till analys eller till försök att se på något slag avannan organisation eller struktur av försvaret, utan det är bara dettamekaniska räknande i antal stridsvagnar, antal flygplan eller vad det nu är somräknas. Har man en sådan mekanisk och statisk syn när det gäller att debatteraen sådan här viktigt fråga, så blir ju debatten ganska meningslös. Då har manju inte någon känsla för eller någon vilja att över huvud taget gå in i enkonstruktiv debatt. Mendet handlar ju om hur pengarna används. Det är ingen idé att pumpa in enmiljard extra i försvaret för att få kanske ytteriigare något tiotalstridsvagnar - det är ungefär vad det räcker till. Det förbättrar inte vårsäkerhetspolitiska situation ett barr, Per . Vad som behövs är enomfördelning. Vi har föreslagit en kraftig bantning av de militära anslagen. Viskulle gärna se att de pengarna överfördes på ett sådant sätt att samhälletssårbarhet minskade, dvs. så att man förstärkte det ekonomiska försvaret. Detskulle vara mycket bättre använda pengar, och det skulle bli ett incitamenttill en produkfionsökning inom ohka sektorer i samhället, vilket en militärprodukfion aldrig ger. Det borde inte vara okänt för Per somförsvarsutskottets ordförande att det finns utredningar från , i FN:s regi -läs t. ex. utredningen ! - som visar att varje dollar eller varjekrona som satsas på den civila sektorn ger betydligt större effekt påsamhällsekonomin än det som satsas inom den militära sektorn. Det är sådanatankegångar vi måste komma fram till och inte mekaniskt och statiskt räknamiljoner och säga: försämras säkerhetspolitiken, för nu minskar anslagentill det militära försvaret. Försökatt komma ifrån den metoden att räkna, Per ! Då kanske vi får enbättre försvarspolitisk debatt, en som är betydligt mer konstruktiv än den somförevarit här. 18 PER ()replik: Till : Vi arbetar med femåriga försvarsbeslut. Detsenaste beslutet fattade vi 1977, och vi gjorde det på grundval av andrasäkerhetspolifiska bedömningar än dem vi gör . Det säkerhetspolitiskaläget är starkt försämrat i förhållande till vad vi allmänt trodde . Dåförvånar det mig att all den säkerhetspolitiska kunskap ochdet försvarspolitiska intresse han har - inte också låter det slå igenom i sittsätt att se på hur man skall avdela resurser till försvaret i enframtidsbedömning. Sedantill ; Jo, jag framhärdar i att om man minskar anslagen tillförsvaret med en miljard så minskar försvarets styrka. OswaldSöderqvist uttalar sig tvärsäkert om hur det framtida totalförsvaret skall seut för att ha den största effekten. Men jag tror inte att harnågon självklar förmåga att göra säkrare bedömningar än den försvarskommittésom arbetar och som kommer att avlämna sitt förslag hösten 1981.Jag tror att förhållandet är precis det motsatta, att försvarskommittén har oändligtmycket större möjligheter än att avväga hur tilltotalförsvaret avdelade pengar skall kunna göra största möjliga nytta förSveriges säkerhetspolitik. 19 () replik; Vi har ju en försvarskommitté som arbetar med frågan om hur försvaretskall se ut i framfiden. Jag fillhör inte den, men det gör däremot PerPetersson. Vi får väl anledning att återkomma i den frågan. Låtmig sedan säga: Det förefaller mig som om Per har den föreställningenaft det finns ett naturligt samband mellan de försvarspengar som skall satsasnågon gång och det läge som vi har . Men förhållandet är judet alldeles motsatta. Denstyrka som vi har inom försvaret - det betonade också försvarsministern - berorpå det som vi byggt upp . Det är vår stora tillgång, ochdet är också avgörande för säkerhet . Därförmenar jag aft vi skall se till atf föra diskussionen på ett realistiskt sätt,och det tycker jag faktiskt inte att Per gör i det här sammanhanget. Besparingarinom förs varsdeparte-mentets verksamhetsområde 20 (vpk) replik; Det skulle vara ett fullständigt underkännande av hela det svenskautrednings- och kommittéväsendet om en stor statlig utredning inte skulle hamer material och större möjligheter att bedöma frågor av den här vikten än enenskild riksdagsman har, som dessutom inte får tillgång till materialet. Sålångt kan jag hålla med Per . Mendet är intressant att studera vilka förskjutningar som ändå skett i våra ohkaförsvarsutredningar under åtminstone det . Just de tankegångarsom vi i vpk förf fram har börjat slå igenom också i de svenskaförsvarsutredningarna och kanske framför allt i den debatt som förs av experterutanför försvarsutredningarna. Där börjar man nu mycket tydligt tala om viktenav ett balanserat totalförsvar - inte i den gamla betydelsen, utan i termer avatt man måste minska samhällets sårbarhet, varvid satsningar på flera militärainstallationer och mer material inte i sig ger någon ökad säkerhet. Detär bara att konstatera, vilket jag gjorde i min förra replik, att Per Peterssonhar ett mekaniskt tänkande. Han vill inte se någonting annat än att någonmiljon till det ena eher det andra ökar säkerheten lika mycket. Vidhåller mandet tänkesättet, som Per tydligen fastnat i, kan det infe bli någotförnyat tänkande. Detär bara att hoppas att vi kan få ett byte av regering i det härlandet och att den nya regeringen kanske htet mer reahstiskt tar hänsyn till dehär tankegångarna än vad framför allt Per och moderatasamlingspartiet gör. Ni driver som ni alltid har gjort, den gamla högerlinjen,i försvarsfrågan: mer pengar till försvaret i första hand. Hur det sedan gårmed samhället i övrigt är man inte särskilt intresserad av. Besparingar inom försvarsdepartementets verksamhetsområde 21PER () replik: Först några ord till . Det vifrämst diskuterar här är de försvarspengar som skall utgå under kommandebudgetår. Enligt min bedömning är det internationella läget sådant att det intefinns något säkerhetspolitiskt skäl att minska försvarspengarna under nästkommandebudgetår. Låt mig sedan beröra de långsiktga bedömningarna, som EricHolmqvist menade att jag blandade ihop med de kortsiktiga. Även när det gällertrenderna på lång sikt är det enligt min uppfattning på det sättet att densäkerhetspolitiska bedömning som vi gjorde 1977 - när vi förväntade att detskulle bli en fortgående avspänning mellan världens supermakter - nu harförbytts i en trendmässig utveckling som tyder på att spänningen kommer aftbestå. De har också på ömse sidor ökat sina rustningar. De är allmänt mycketmer vaksamma på vad som händer. Och vi i ligger fortfarande i skärningspunktenmellan öst och väst. Vad sedan gäller bedömning att jagtänker statiskt vill jag inte diskutera med honom vem som tänker mest statiskt,eller jag. Vi eftersträvar alla att få ett mer balanserattotalförsvar. Men den komponent som har den viktigaste funktionen för att vårtförsvar skall vara krigsavhållande, fredsbevarande, är även framgent detmilitära försvaret. 22GUNNAR i (m): Jag har begärt ordet i denna debatt för attge uttryck för de bekymmer jag känner inför det beslut kammaren går att fatta -och jag är kanske inte ensam om det. Jag gör det också därför att - som nämnts- en av våra morgontidningar i veckoslutet efterlyste en verkligförsvarspolitisk debatt. En sådan har kommit i gång, och då kanske det ocksåfinns utrymme för någon utanför kretsen av professionella försvarsdebattörer.Mitt intresse för politik - inte minst försvarspolitik - väcktes under de skickelsedigraåren 1936-1939; jag tihbragte större delen av i beredskapstjänstvid våra kuster, och eftersom jag fortfarande tillhör krigsmaktens reserv ärjag beredd att åter bege mig dit. Sedan slut har det nu gått . Detinnebär att den majoritet av svenskar som är inte har någraegna minnen frän beredskapsåren, och de som är har knappast någonegen upplevelse av kriget som sådant. Det stora flertalet väljare och aktivapohtiker - också bland kammarens ledamöter, av vilka jag sett ett tiotal här idag- har aldrig upplevt att leva under dagligt hot och har ingen erfarenhet avden dyrköpta nödvändigheten att otillräckligt förberedda bygga upp en beredskapför det sämsta alternativet, även om detta måste ske på bekostnad av detsakrosankta "utrymmet för privat konsumtion", som ju mestadels vår iekonomiska termer förda debatt handlar om. Den oavlåtiiga maktförskjutning som äger rum i vår omvärldär något som våra massmedier presenterar för oss som ett spännande skådespel,för en parkettpublik som efter föreställningen förväntar sig att i lugn och rokunna koppla avoch ta sig en smörgås. Men i de stora och tunga politiska skeendena finns det ingenparkett och ingen publik; vi befinner oss alla på scenen och har en roll idramat. När kriser uppstår sker det sällan oväntat, för den somföljt spelet, men det akuta skeendet är i många fall så snabbt att det draraktörerna nästan viljelöst med sig. Själva har vi ju på nära håll och i litenskala upplevt den totala förvirringen kring den första trepartiregeringensupplösning , men i vida större skala förekom samma förvirringoch samma missförstånd om motpartens avsikter bland de ansvariga politikernainför de båda krigsutbrotten och 1939. Själv skall jag aldrig glömma i inovember 1962, när president i TV-rutan meddelade det amerikanskafolket att han beordrat flottan att avvisa ryska fartyg på väg mot . Hanavslutade sitt anförande med orden: "Ingen vet vad som kommer afthända. beskydde er alla." Inte ens han var i beslutets ögonblick säkerpå vad detta beslut skulle få för följder. I en värld dominerad av två - kanske tre - stormakter:Sovjet, och , och med två kontinenter- och Latinamerika-ochstora delar av behärskade av instabila våldsregimer; med nyckeln tillvästvärldens energiförsörjning och ekonomi i händerna på mot varandra öppet fientligaregimer i arabländerna, ter sig den internationella stabiliteten fruktansvärtömtålig. I denna atmosfär av ekonomisk desorganisation och med rätten ispjutstångs ände manövrerar större och medelstora makters ledare, ängsliga föratt från ena dagen till den andra uppskjuta oundvikliga beslut. Men kan viegentligen längre låtsas som om framtiden bara skulle vara en förlängning avgårdagen? Om ryktena talar sanning är det endast en sagolik tur i oturen attinte en tappad skiftnyckel i en amerikansk kärnvapensilo redan utlöst detofattbara. Ledande amerikanska politiker upprepar nu tesen att kriginte framkallas av en makts styrka utan av en annans svaghet. Svagheten ärinneboende i det demokratiska systemet -vad som där skall göras, görs nästana\\t\d . svaghet var ödesdiger för Europa.Sveriges svaghet och kan bli ödesdiger för . Vad somhänder i är inte bara en fråga för utrikespolifiska experter. - Vad somräddade och kanske världen från maktgalenskap var klarsynen hosen man, en demokrat och parlamentariker, . Honom höll man docki det längsta fillbaka- även i hans eget parti. varnadehan i ett stort tal det britfiska parlamentet för vad som höll på att växa frami dåtidens ; Låt inte lura er! I hela förbereder man sig förkrig. Jag kan inte erinra mig, fortsatte han, någon tid då gapet mellan vadpolitikerna talar om och vad som egentligen försiggår varit så stort som det ärnu. (Kan dessa ord måhända gälla även här och ?) Han uppmanade regeringen atti stället säga sanningen till det brittiska folket, och han ansåg att detskulle tåla den. (För egen del tror jag att folk egentligen alltid vill hörasanningen.) Det skulleta flera, långa år, innan - dess parlament och dess Besparingar inom försvarsdepartementets verksamhetsområde Besparingar inom försvarsdepartementets verksamhetsområde regering -äntligen förstod hur rätt hade haft 1935 - förekrigsutbrottet - när han sade: "Bristande förutseende, ovilja att handlanär det skulle ha varit enkelt och effekfivt att handla, brist på klarsyn,varandra motsägande råd ända fram fill katastrofen - defta utgör element i enändlös upprepning av historiska misstag." Det finns säkert många här i kammaren, somtycker att sådant här är gammal skåpmat och inte har något att säga oss i dag.Kanske skulle jag heller inte ha dristat mig att upprepa dessa satser, om detinte hade varit så att man ute i världen åter börjat lyssna till historiens ekoi kretsar, för vilka jag hyser den djupaste respekt. Ett gammalt, tvåhundraårigt, mycket civilt ochfredligt amerikanskt vetenskapssamfund, som jag har fått förmånen att tillhöra- - ägnar nu två häften av sin välkändapublication Daedalus åt uppsatser om "U.S. Defence Policy in 1980".Det är man senast tog upp ett militärt ämne. Det var , det årdå blev president, och man diskuterade då rustningskontrollen. Dåtalade man om en helt ny situafion, en totalt förändrad värld, med helt nyametoder att lösa kriser, utan anknytning fill historiska förebilder. varden ledande stormakten: starkast men också förståndigast, ansåg man, och därföri stånd att leda världen mot nedrustning och fred. , 1980, finner man inte längre något om detta. I ställethärskar en känsla av omedelbar fara ("imminent danger"). Västvärldenvet inget om hur politbyrå tänker; men överallt finns tvivel om , politiskt och miUtärt - en militär svaghet som inte lätt låter sigrepareras, och därtill ett tvivel om att avskräckning längre utgör etteffekfivt argument. Och man summerar - också som ett skäl att slå larm - att"vad vi lärt oss om det internationella systemet är att det ärofantligt instabilt, och även mindre störningar kan snabbt utveckla sig fill kris". I försvarsutskottets betänkande 1980/81:9 läser vi bl. a.att "den statsfinansiella situationen nödvändiggör besparingsåtgärderinom fjärde huvudtiteln". Det står tyvärr inte vad den utrikespolitiskasituafionen nödvändiggör. Det framgår vidare att: "Åtgärder förbesparingar genom rafionaliseringar ochambitionssänkningar är en viktig del av det militära Beträffande de besparingsåtgärder som regeringen föreslagitoch som utskottets majoritet anslufit sig till heter det; "Utskotteträknar med att denna besparingsform är den minst skadliga för försvaretsstyrka." Så lyder alltså beskedet vid en fidpunkt då vårt försvar nyligenägnat åtskillig kraft åt att, infill gränsen för verkningseld, freda vårtsjöterritorium och då försvarsledningen på ganska länge höjtberedskapsgraden för att kunna hävda våra egna intressen och möta uppkommandehumanitära behov. Socialdemokraterna, anförda av en så klok ochbesinningsfull person som , gör en markering för en dubbelt såstor anslagsreduktion. Jag vet inte om kan minnas 1930-taletssvenska försvarsdebatt. Själv upplevde jag den av försvarsbeslutframkallade regeringskrisen på nära håll. Då som var socialdemokrafinmera sangvinisk änborgerligheten, men under världshändelsernas tryck förstärktes vårt försvar dedärpå följande åren i politisk enighet. Bistra tider kan uppfordra tillsamarbete, men de kan också utnyttjas till att fördjupa motsättningar. Jag hörobetingat till dem som anser att frågan om vårt lands försvar och vårt folksöverlevnad är en gemensam angelägenhet för oss alla. Här står vi inte tillansvar inför dagens SIFO-väljare utan inför historien. Låt mig för ett ögonbhck beröra den del av vår krigsorganisation somjag tror mig veta något om. All erfarenhet talar för att en god sjukvård harett ofantligt moraliskt värde, både för de stridande och för civilbefolkningen.Jag är djupt skakad av de redogörelser för sjukvårdsmate-rielberedskapen somhar lämnats. Jag är också oroad av det förslag till ändrade ledningsfunktioneri fråga om sjukvården i krig, som f. n. ligger på bord. I och försig kan det kanske komma på ett ut om dessa funktioner läggs på länsstyrelseneller på . Allt hänger på att man får de rätta personerna iledningen och att dessa är vana vid obyråkratisk befälsföring under stressade,akuta situationer. I försvarsutskottets här föreliggande betänkande 1980/81:9läser man bl. a.; "Vid långtgående samverkan är det självfallet viktigtmed klara ansvarsförhållanden för ledning och verksamhet." Det ärsannerligen ingen tid att försitta här. Vad som än kommer att beslutas, måstedetta samarbete inövas så snart beslutet är fattat. Hurgod är, på detta och andra områden, vår beredskap ? Järnvägsolyckornadetta år har rimligtvis givit en del erfarenheter om hur en begränsad katastrofkunnat hanteras. Men hur reder man upp mångdubbelt större belastningar? Kanförsvarsministern, kommunministern och hälsovårdsministern svara på det? Kande försäkra oss att de med lugn bär sitt personliga ansvar för befolkningenstrygghet från dag till dag och från timme till timme? Långtidsplanering i allära - men är måhända inte korttidsplaneringen minst lika väsentlig? Jagär medveten om aft överallt där sparplanen drabbar träder det fram talesmän förde hotade intressena och säger; Kanske någon annanstans, men inte här. Jag haringet uppdrag atf tala för försvaret, inte ens för dess sjukvård, och i valetmellan två onda ting måste jag i denna fråga naturligtvis välja det minst onda.Men om man tycker att de verksamheter som hotas är värda att bevaras - kanske ocksåatt utvecklas vidare - så tvingar oss väl verkligheten att undersöka om detfinns andra resurser än samhälleliga anslag och bidrag, som kan mobiliseras. Påmånga områden måste rimligtvis personliga initiativ och gemensamma, frivilligainsatser ersätta vad som faller bort, när samhällets kassaskåp är tömda.1980-talet blir säkert ett kärvt årtionde, men det kan också bli ettuppfordrande och stimulerande årtionde för dem som tycker atf det är skam densom ger sig. Det nya intresset hos unga kvinnor för militärutbildning, liksomuppgifterna om att antalet vapenvägrare inte ökat trots liberalarelagstiftning, och en fortsatt god anslutning till det frivilliga försvaret ärrimligtvis uttryck för att viljan aft göra rätt för sig, på rätt sätt, ärlevande bland människorna runt om i vårt land. Om den ekonomiska åtstramning,som är ofrånkomlig, skulle medföra en Besparingar inom ekonomiskt försvar ökadarbetslöshet - finns det då möjligheter att i en civil svacka ta igen något avbristerna på den militära utbildnings- och övningssidan? Två svenska tidigare statsministrar har under de gångnaveckorna var för sig agerat på den internationella scenen i fredens,besinningens och humanitetens ärenden. Det är vi tacksamma för, och de vet atthela svenska folket givit dem sitt stöd - ett stöd som kanske också skullekunna komma dem till mötes, som vill göra sig mödan att föra samförståndets ochsamverkans talan i vårt eget land. lät man här i landetutrikespohtiken bli ett av inrikespolitikens instrument. Från detta har vi påsistone varit förskonade. Kanske kan man hoppas att de utrikespolitiskaerfarenheter våra företrädare nu gör i stället kan tillföra den svenskainrikespolitiken - däribland också försvarspolitiken - en ökad realism. "Det är ett misstag att förväxla nedrustning medfred. När man har fred vill man nedmsta." Det är min bestämda övertygelseatt en fortsatt försvagning av det svenska försvaret, när den når en visspunkt, som inte behöver vara mycket avlägsen, skall visa sig öka riskerna föross, utrikespolitiskt och militärt, i stället för att minska dem. Det kan varasvårt att motivera försvarsanslagen i ett land som haft lyckan att åtnjuta enså exceptionellt lång fredsperiod som .