prot · G409114 · 1980-12-31 00:00:00 — Den bild av strukturproblem, kostnadskris ochannat som kulminerade vid tiden för regeringsskiftet och strax efter somsocialdemokraterna målat upp i oppositionsställning är ju en god sammanfattningav följderna av den socialdemokratiska förvaltningen under dessa . Vi kan inte särskilt mycket påverka den internationellautvecklingen, men vi är i högsta grad beroende av den, och därmed ökar kravetpå oss att förbättra vårt konkurrensläge. Inget sådant ansvarstagande har dockblivit kännemärke för socialdemokratins oppositionspolitik. I alla era budgetalternativalltsedan 1976 kan vi notera en fortsättning i gamla hjulspår, dvs. höjdaskatter, mera regleringar och ökad statlig styrning, överbud på mångastatsanslag, fonder och proms och en hel del annat som entydigt skulle medföraett betydligt högre kostnadsläge för näringslivet med åtföljande svårigheteratt hävda sig på den alltmer hårdnande exportmarknaden. Vi kan nu bara konstatera att socialdemokraterna villfortsätta på den väg som ledde fram till kriserna 1976 och följande år. Istället för att föreslå åtgärder som kan öka lönsamheten i företagen, som kanöka nyföretagandet och som kan stimulera till ytterligare initiativ ocharbetsinsatser pläderar man i reservationerna för ökad styrning, reglering ochåtgärder som leder till höjda kostnader. bekräftade i sittanförande att så var fallet. Det förefaller alltså som om en övergång tillplanhushållning skulle vara det hägrande framtidsmålet. Till vill jag säga att jag i mitt anförandekoncentrerade mig på socialdemokraternas reservation nr 1, som tar upp deallmänna riktlinjerna. Det är mot den bakgrunden jag har fört ett långsiktigtresonemang där jag både har givit ett perspektiv bakåt och ett framåt. Slutligen vill jag i likhet med utskottets ordförandekonstatera att utskottet varit helt enhälligt när det skrivit om vpk-motionen:"Ett förverkligande av motionärernas förslag förutsätter en radikalomgestaltning av samhället och införande av en regleringsekonomi som inte ärförenlig med vårt nuvarande ekonomiska system." Till det synsättet haralltså även socialdemokraterna anslutit sig. 20ANNA-GRETA LEUON (s) replik: Nej, vi socialdemokrater frånkänner oss inteansvaret för att ha haft regeringsmakten i det här landet.Tvärtom kan jag säga att vi är väldigt stolta över det, därför att lyckades man föra fram landet till en situation som i många avseendenvar bättre än i världen i övrigt. Men vi lyckades inte på de 44 åren genomföra allt det somvi önskade. När socialdemokraterna lämnade regeringsmakten . fanns detfortfarande väldigt många olösta problem i samhället, många ojämlikheter. Det var därför vi tyckte att det fanns anledning att även 1976rösta på socialdemokraterna. Det som och borgare efter borgare tycksglömma bort är att Nr 114 är det intesocialdemokraterna som har suttit vid den regeringsmakten, utandet är de borgerliga partierna. Det är de som har politiskamakten i sin hand. har vi sett obalanserna växa i detsvenska samhället, lånen i utlandet bli större, arbetslösheten växa. Det Regionalpolitiken ansvaret måste vara beredd att ta, men det ärhan tydligen inte. Det kan inte vara så, att socialdemokraterna är orsak tillde problem som vi diskuterar i . Vi har en borgerlig regering, medmajoritet i den hår kammaren, som kan ta sig an problemen. Det finns mångasvårigheter framför oss i regionalpolitiken och med sysselsättningen rentallmänt. Samhället måste, om vi skall kunna klara de svårigheterna, spela enaktiv roll. Genom att överlåta lösningen åt de fria marknadskrafterna på detsätt som förespråkar kommer vi inte att klara sysselsättningen åtmänniskorna i vare sig , eller Bergslagen. 21JÖRN (vpk) replik: försöker nu komma ifrån mittangrepp genom att försäkra att han och de övriga majoritetspartierna iutskottet är överens. Men har dock stått här och sagt att ettmedel för en enligt honom riktig regionpolitik bör vara att man skall justeratrygghetslagarna. Är och överens om det? Vi vet nämligenvad det betyder; justera betyder försämra på det moderata språket. säger att man måste begränsa stödområdenasutbredning. Själv sitter han som representant för . Den ligger isödra . Jag trodde att och både här i , pådet centrala planet, och ute i ändå var överens om atttekoregioner av det här slaget måste ha speciella insatser. Men på StenSvensson verkar det som om han hade en helt annan uppfattning. Han varnar juför sådan stödområdesutbredning, som han säger. Hur skall ni ha det egentligen?Hur ser det ut bakom regeringsmasken? Detta är inte bara något som jag för fram för att hämta enpolemisk poäng, utan det är en väldigt tydlig, nästan ideologisk skiljelinjemellan den moderate talesmannen här och den officiella regeringspolitiken närdet gäller de regionala frågorna. Den skillnaden är tydlig för var och en somär litet insatt i de här frågorna. Hur klarar ni ut det? Och vad har StenSvensson för mandat att tala för regeringen i det här fallet? Är detregeringens åsikter eller bara han uttrycker? Den frågan går tilltalesmännen för de övriga borgerliga partierna. Det är naturligtvis inte min sak att blanda mig i StensSvenssons dispyt med om vilken regering som är skuld tillvad. Men jag tycker det hade varit bra, om man hade kunnat litet grand lyftasig över de här ständiga, ömsesidiga beskyllningarna, för även om en vissregerings politik kan betyda en hel del så är den regionala krisen trots alltett allmänt problem, som har funnits under alla de senaste regeringarna och somskulle ha funnits och utvecklats i förvärrande riktning, även om vi hade haften socialdemo- Den är alltså inte beroende av regeringen, utan den har sin rot ispeciella ekonomiska, strukturella drag i det ekonomiska systemet: den ökandegraden av koncentration av kapital, de speciella strukturella problem som ärför handen i den här tidsepoken av det ekonomiska systemets utveckling,nedgången av profitkvoterna som leder till försök att kompensera sig genomspekulation, genom utflyttning till utlandet osv. En mängd sådana drag liggerju bakom förvärrandet av den regionala sidan av den ekonomiska krisen, och detär alltså något som man kan diskutera ur en litet mera objektiv ochvetenskaplig synvinkel än bara utifrån perspektivet att man skall beskyllavarandra för att ha fört den sämsta regeringspolitiken. 22STEN () replik: Jag har alltså kommenterat den grundsyn sompräglar socialdemokraternas reservation 1. Om nu inte villlyssna på mina råd, så kanske hon lyssnar på , som varrådgivare åt den regering i vilken tidigare ingick. a. sagt så här: "Oppositionen har ju fattat som sin uppgift attavvisa allt. Principiellt helt riktiga och oundgängliga beslut äventyras alltidav förekomsten av någon samvetsöm person eller lokalpatriot." Han sägervidare: "Vad som behövs är politisk uppoffring lika mycket somekonomisk." Dessa uttalanden ingick i hans tal i ,och han sammanfattade sin uppfattning i följande sju punkter: Vi måste snabbtoch målmedvetet börja eliminera underskottet i bytesbalansen. Vi måste snabbtoch målmedvetet börja eliminera underskottet i statsbudgeten. För attmöjliggöra detta måste de offentliga utgifternas tillväxt kraftigt bromsas upp. Den svenskaindustrin måste rustas upp och byggas ut, så att vi på nytt genom eget arbetekan försörja oss. Inflationsbekämpningenmåste göras till en realitet. Det samladeskattetrycket kan och bör inte höjas. Den utlovademarginalskattereformen får inte kompromissas bort och förfuskas. I detta ingåratt inflationsskyddet av skatteskalan inte överges. Min grundsyn, säger , kan ocksåillustreras av följande citat: "Balansen i ekonomi måste snaraståterställas. Härför krävs kraftfulla åtgärder som måste präglas av framtidstrooch realism. Vårt välstånd vilar på det dagliga arbetet och skapas inteav lånefinansie-rade bidrag och subventioner. Därför måste arbetets värdeerkännas, lönsamheten förstärkas och sysselsättningstillfällena inom näringslivetåtervinnas. Det yttersta ansvaret för att nödvändiga åtgärder vidtasåvilar regering och riksdag men också kommunernas beslutandeförsamlingar." Klokt sagt, inte sant? Vem kan ha yttrat detta? Jo,citatet återger ett gemensamt uttalande av SAF och LO i samband med träffandet av löneuppgörelsen,säger . När man tar del av dessa synpunkter från den tidigarerådgivaren i den socialdemokratiska regeringen, , så finnerman en betydande skillnad i synsättet mellan honom och den socialdemokratiskareservation som här har avgivits. Slutligen vill jag säga till att jag hartagit upp vad som bör utvärderas för att man skall se vad som kan göras i syfteatt åstadkomma ett bättre nyföretagande, och det var i den ändan som jag pekadepå dessa faktorer. påstod att jag representeradeSjuhäradsbygden, men det är fel. Jag kommer från län.Sjuhäradsbygden ligger i en annan valkrets. 23ARNE (): Låt mig inledningsvis lugna medatt säga, att vad utskottsmajoriteten står för när det gäller regionalpolitikenframgår av det utskottsbetänkande som vi behandlar här . har att ta ställning tillarbetsmarknadsutskottets betänkande 1980/81:23 angående regionalpolitiken. Medtanke på att regeringen under nästa kommer att för framläggaen regionalpolitisk proposition, har utskottet av naturliga skäl inte gjortnågra mer omfattande markeringar i förhållande till nu gällande inriktning avregionalpolitiken. I betänkandet behandlas budgetpropositionen och närmare 80motioner. Med anledning av motionerna har utskottet stannat för att föreslå entemporär förstärkning av det regionalpolitiska stödet till i princip den nivåsom gäller inom stödområde 4 för orter i Bergslagen, som har drabbats avstrukturomvandlingen i stålindustrin och gruvnäringen. Samma möjligheter skallockså gälla för kommun. I sammanhanget finns det anledning att omnämna att centernredan 1979 yrkade att och kommuner i län skulleinplaceras i stödområde 4 och kommun i stödområde 1. Tyvärr fick vidå inget gehör för detta vid riksdagsbehandlingen, men vi kan nu glädja oss åtatt ett enigt utskott ansett det vara nödvändigt med ytterligareregionalpolitiska insatser i dessa kommuner. Det besvärliga arbetsmarknadsläget i harutskottet även ägnat speciell uppmärksamhet. För att åstadkomma en positivutveckling föreslår utskottet att av de regionalpolitiska medlen 20 milj. kr.skall avsättas för att främja den industripolitiska utvecklingen i länen. Tillskillnad från socialdemokraterna anser vi att det bör ankomma på regeringen atti samråd med de regionala myndigheterna bestämma i vilka former medlen skallanvändas. Socialdemokraterna föreslår nämligen i sin reservation att riksdagenskall uttala hur medlen skall användas. Man har med andra ord inte sammaförtroende för länsorganen som majoritetssidan har. Vidare har utskottetunderstrukit vikten av att arbetet på att decentralisera statlig verksamhetskall intensifieras. I dencenterpartistiska motionen 1811 har vi angivit målsättningen för den De mål som har gällt för regionalpolitikenoch som senast diskuterats i proposition 1978/79:112 har avsett att "gealla tillgång till arbete, service och en god miljö var de än bor ilandet". Enligt vår uppfattning är det nödvändigt att denna målsättningkompletteras och utvidgas. Vi måste arbeta för den utveckling som innebärbättre hushållning med resurser och miljö och bättre sociala förhållanden. Vimåste arbeta för en resurssnål produktion och främja en återanvändning. Dettasynsätt har också utskottet ställt sig bakom, eftersom man utgår från att denkommande reginalpolitiska propositionen kommer att innehålla preciseringar avdet slag som vi har aktualiserat i motionen. För att skapa regional balans i landet som helhet räckerdet inte med isolerade åtgärder. Därför är det helt otillräckligt medregionalpolitiska medel i snäv bemärkelse. Det är viktigt att politiskainsatser på olika områden är inriktade på att åstadkomma regional balans. En förutsättning för att man skall kunna gå vidare ochskapa en bättre utveckling är att man kan uppnå en utjämning i fråga ombefolkning, sysselsättning och service mellan olika regioner och län. Under1970-talet har befolkningsomflyttningen mellan länen dämpats. I vissa län hardock befolkningsutvecklingen inneburit en åderlåtning av ytterområden och enkraftig befolkningsökning i primära centra. Det är nu en viktig regionalpolitiskuppgift att åstadkomma bättre inomregional balans. Länsplaneringen måste ihögre utsträckning beakta de inomregionala problemen och i än högre grad läggafram åtgärdsinriktade förslag. Det är också viktigt att samhällets resurser iökad utsträckning får fördelas på länsnivå. För att uppnå en effektivregionalpolitik måste mannaturligtvis kräva och också erhålla goda ekonomiska resurser. Men det är ocksåen fråga om på vilket sätt resurserna fördelas. Enligt vår uppfattningar detnödvändigt att de tillgängliga resurserna i första hand kommer de områden ilandet till del som har de sämsta förutsättningarna att kunna upprätthålla entillfredsställande sysselsättningsgrad och service. Det är dä främst fråga omkommuner som ligger i inland och som har stora svårigheter attupprätthålla en tillfredsställande sysselsättning. Självfallet finns detområden i övriga delar av landet som också behöver regionalpolitiskt stöd. Jagär övertygad om att det framöver är nödvändigt att få ett mer flexibelt systemför att göra insatser när sådana behövs. Industriministern har i budgetpropositionen aktualiseratfrågan om en generell sänkning av arbetsgivaravgiften i vissa regioner ochanfört att en sådan sänkning skulle vara ett tänkbart regionalpolitisktinstrument. Det är viktigt att utredningen härorh arbetar snabbt, så attförslag kan föreligga inför arbetet med den kommande regionalpolitiskapropositionen. Enligt vår uppfattning är åtgärder av det här slaget nödvändiga.Självfallet måste man koppla sådana här förslag till krav på dem som erhålleren sänkning. På det här sättet bör det bli ökade möjligheter att skapa nyaarbetstillfällen i de kommuner som har det sämst ställt. En sänkning avarbetsgivaravgiften bör emellertid inte bara vara geografiskt betingad utanskall även kunna tillämpas för småföretag i andra delar av landet än dem somberörs av Detta är ett viktigt instrument för att öka intresset försmåföretagsamhet, oavsett var denna verksamhet bedrivs. Vidtages generella sänkningar av arbetsgivaravgiften ivissa regioner och för småföretag, måste en högre avgift uttagas i expansivaområden. Vi har svårt att förstå att man från socialdemokratiskt håll ärnegativt inställd till detta förslag, som utan tvekan skulle underlättaföretagsetablering i glesbygdskommuner. Ja, man är t. o. m. så negativ att manavvisar förslaget om utredning och alltså inte är beredd att ställa upp bakomdetta. Om föreslagna åtgärder inte skulle ge åsyftat resultat ärvi från sida inte främmande för att föreslå någon form avetableringskontroll. På så sätt skulle näringslivet få ta ett regionalt ansvar-i motsats till nuläget, då näringslivet gör vissa vinster på centraliseringenmen samhället får betala centraliseringsskadorna. Avslutningsvis finns det anledning att framhålla att detär viktigt att regionalpolitiken baseras på en helhetssyn påsamhällsutvecklingen ur social, samhällsekonomisk och ekologisk synpunkt. Detinnebär att regionalpolitiken inte får ses som en avskild sektor. Tvärtommåste de regionalpolitiska målen vara övergripande för all samhälleligverksamhet. Med det anförda får jag, herr talman, yrka bifall tillarbetsmarknadsutskottets betänkande på samtliga punkter. 24 (vpk) replik: Låt mig ta litet tid i denna debatt, somredan i övrigt är lång nog. Jag vill ställa en liten fråga till anförande är också ett märkligt inslag i debatten, nästan lika märkligtsom . Här får vi nu den andraytterkanten, den andra extremen i regeringspolitiken. Här står en företrädareför regeringsblocket och talar om att inte är främmande företableringskontroll. Vad säger den moderate koalitionspartnern om det? Här förArne ett, som jag tycker, helt riktigt och intressant resonemang omatt det finns en skillnad mellan den samhälleliga lönsamheten och denprivatekonomiska lönsamheten, som man måste beakta, och att denna skillnad ioch för sig är ett argument för att ställa vissa krav på det privata kapitalet.Det är en riktig tanke, såvitt jag kan se, men hur hänger det ihop med denmoderata profilpolitik som vi hörde utvecklas av tidigare? Vad ärdet som är regeringspolitik i detta? Att står för att han åtminstone står för en del av , det framgår tydligt.Att står för framgår ännu tydligare. Men vem av erstår för regeringen? 25ARNE () replik: Som jag inledningsvis sade stårutskottsmajoriteten när det gäller regionalpolitiken självfallet helt bakomskrivningen i arbetsmarknadsutskottets betänkande. Av betänkandet framgår detju att vi ställer upp bakom selektiva åtgärder, varvid man även kan tänka siggenerellt verkande medel för att på det sättet förbättra den regionala balanseni vårt land. Beträffandefrågan om etableringskontroll kan jag nämna att vi även vid tidigaretillfällen förklarat oss inte vara främmande för en sådan, om det med dagensmöjligheter inte går att åstadkomma en positiv utveckling här i landet. Vi vetatt införandet av etableringskontroll i och för sig kanske är ett trubbigtinstrument, men det finns också andra administrativa styrmedel som är tänkbarai detta sammanhang. Låt oss emellertid avvakta utvecklingen. 26JÖRN (vpk) replik: Det är ju fröjdefullt att de treregeringspartierna är överens om det som står i utskottsbetänkandet, men ni ärtydligen mycket oense om tolkningen. Jag vill låta illustreradetta genom att låta svara pä frågan: Vilka inom moderatasamlingspartiet är intresserade av en etableringskontroll? 27 () replik: Detta är naturligtvis en fråga som JörnSvensson inte bör ställa till mig utan till företrädarna för moderatasamlingspartiet. Jag har framfört uppfattning i frågan, och den stårjag självfallet för. 28 (): Industriministern har i debatten varitkritisk mot de socialdemokratiska synpunkterna. Han tyckte att vårareservationer präglas av allmänt tal. Utskottsordföranden, för sin del, tyckteatt vi tagit upp endast marginella frågor. Jagskall gå in på reservationerna litet närmare och sedanställa frågan, om man verkligen anser att det rör sig om marginella saker. Ivarje fall kan man få uppfattningen att det gäller marginella frågor, eftersomindustriministern inte är mer intresserad än att han underlåtit att ta upp demi en särskild proposition. Han befann sig inte heller i kammaren längre än entimme när detta behandlades. avvek han, och det tyder inte påatt han har något större intresse av vad som avhandlas här. Detta är märkligt,eftersom det ändå kommit ett åttiotal olika motioner, representerande helalandet. Trots detta hanterar regeringen det hela så där allmänt. Förutsättningarna för att kunna bedriva eneffektiv regionalpolitik är små, vilket beror på att man inte kan seregionalpolitiken isolerad från annan politik. Det är självklart att detekonomiska läget har utomordentligt stor'betydelse, vilket också framhållitshär tidigare. Det redovisas våldsamma budgetunderskott, och regeringen ärtvungen att låna 100 milj. kr. per dag för att hålla det hela flytande. Då blirdet inte mycket över för arbete med regionalpolitiken. Till detta kan läggasatt industrisysselsättningen har gått ned , trots att annatutlovades . Skall man lokalisera företag sker dettalättast med industriföretag. Det är klart att det finns vissa undantag, menrent generellt gäller detta. I och med att basen härför försvinner finns juinte några förutsättningar för lokalisering. Den får man i regel placeradär människorna bor. Industriinvesteringarna går fortfarande ned. företagenhar haft god likviditet och möjligheter att göra de nödvändiga Nr 114insatserna, har de struntat i detta. Företagen använde, som bekant,pengarna den för bankaffärer och mycket annat. Med andra ord,industriföretagen sviker g gpj] igg\ sinuppgift här det gäller att skapa sysselsättning, något som man ju enligt borgerligideologi skall skapa. finns det endast ett fåtal industriföretag att Resionalpolitiken bedriva regionalpolitik med. Därtill kan läggas att detprivatägda näringslivet oftast inte vill lokalisera till orter därsysselsättning bäst behövs, exempelvis i Norrlandslänen - i varje fall inteutan mycket kraftig subventionering och annat stöd. En annan faktor som påverkar den regionalpolitiskasituationen är det extremt låga bostadsbyggandet. Vidare skapar givetvis denstora inflationen ett ohållbart läge just när det gäller bostadskostnaderna. Vikommer ju upp i bostadskostnader som gör det omöjligt för vanligt folk att hyraeller att köpa bostad. När var femte eller sjätte person är beroende avbyggandet här i landet, det gäller olika byggmaterial m. m., är det uppenbartatt den här frågan är av utomordentligt stor betydelse. Enligt uppgifter som har kommit till utskottet kan mankonstatera att det på byggarbetssidan finns en arbetslöshet som i vissa lännärmar sig . Då har det, enligt vår åsikt, gått för långt. Det finns ettbostadsbehov, och därför är det obegripligt att regeringen hanterar frågan pådetta sätt. Arbetslösheten, permitteringarna och varslen ökar. Antaletpersoner som arbetar korttidsvecka har ökat mycket starkt under senare tid.Detta äger rum i områden som normalt inte har sådana här svårigheter,exempelvis som redovisar en totalt mycket stor arbetslöshet.Bedömningar ger också vid handen att arbetslösheten kommer att ökakatastrofalt, men detta bekymrar tydligen inte regeringen. Man säger attantalet sysselsatta har ökat och pekar då på den statistik som ges ut. Det ärväl för att "peppa" upp sig själva och få en hög svansföring. Antaletsysselsatta har visserligen ökat, men detta beror ju till största delen på attdet är fråga om deltidssysselsatta. Den totala arbetstiden har i ställetminskat - det är sanningen. Regeringen har alltså inte skapat grundförutsättningarnaför att vi skall kunna bedriva en regionalpolitik. Läggs därtill att de s. k.sparplanerna har torpederat den offentliga sektorn - den skall ju som bekantminskas med alla medel - innebär det här mycket betydande svårigheter. har ju länen haft möjligheter att ta upp de härfrågorna i länsplaneringen och påvisa sina behov. Jag sitter själv med iKalmar läns länsstyrelse och har arbetat med detta. På den fackliga sidan harvi lagt ner ett rätt omfattande arbete på sådana här frågor. Jag har fått ett svar från regeringen om vad mantänker göra med det åtgärdsförslag som lagts fram. Det krävdes attvi skulle få en mera åtgärdsinriktad länsplanering. Regeringens svar tillKalmar läns länsstyrelse innebär i stort sett att man kommer att få 3-4miljoner, och det skall ombesörja det mesta. Det är ju en helt orimlig sits. Detger över huvud taget ingenting i fråga om sysselsättningstillfällen, som jagser det. förvånandeatt man från regeringens sida tar så lätt på den planering som görs 4 ute1 länen. säger industriministern att man avser att nästan stoppaupp länsplaneringen. Och om den bedrivs på det sätt som sker , kanske mankan göra det. Men jag tror ändå att det vore klokt om regeringen försökte attnoga analysera de aktuella förslag som kommer in från de olika länen, för attfå fram de sysselsättningstillfällen som behövs. Situationen är alltså väldigt prekär för detregionalpolitiska arbetet. Detta gör att jag skulle vilja ställa några frågortill utskottsmajoritetens representanter, eftersom industriministern inte ärhär. Hur skall sysselsättningstillfällena skapas ifortsättningen? Och vem skall göra det? Industrisysselsättningen skall drasner, säger man själv, därför att kostnadsläget är för högt m. m. Den offentligasektorn skall dras ned. Vem skall då skapa jobben? Jag vill påstå att det ärbråttom i det här läget. Vi har enligt min mening inte råd att ha en så högarbetslöshet när landet blöder på det sätt som det gör . Har vi inte istället en situation där vi borde ha så att säga "varje man vidpumparna" för att skapa produktion som vi kan sälja och med vilken vi kanfå bort skulder till utlandet m. m.? Det är i första hand kvinnor och ungdom som drabbas avarbetslösheten.