prot · G409103 · 1980-12-31 00:00:00 — Jag tycker nu inte atf detta är särskilt mycket.Hur mycket tidskrifterna tar av detta är också oklart - det är emellerfidbetydligt mindre. Sedan till vilken typ av artiklar,vilken typ av information vi behöver. vill alltså de som står bakom dettaförslag strypa yttrandefriheten - man skall över huvud taget inte få varaattitydpåverkande annat än i undantagsfall. Jag tror, fru talman, aft såvälallmänhetens intressen som de statliga myndigheternas egna intressen skulle måväl av att vi fick fler engagerande, diskuterande och kritiskt granskandearfiklar. 91 OLLESVENSSON (s): Jag hade inte tänkt gå in i den här debatten,men jag tycker att man måste ge eft något vidare perspekfiv åt diskussionen omsamhällsinformafionen än det som hitfills givits här. Det rör sig ändå om aftman nu med ett streck stryker uf en organisation som levt ett hederligt ochnyttigt liv alltsedan den skapades /72, och några rosor börkunna läggas ner vid båren. Min principiella inställning till de här problemen och defsom utmärker svensk massmedieideologi är att samhällsinformafionen främst skallske genom parfier, genom folkrörelser, genom massmedier som verkar fritt i Det har garanterats genom vårtryckfrihetsförordning, genom vår regeringsform, som tillerkänner medborgarenbåde yttrande- och informationsfrihet och då rikfar sig mof staten,som inte där bör ingripa. Och i själva verket är ju namnet på nämndenmissvisande. Det är ingen - def är en anser atf vi i har iakttagit en återhållsamhet när det gäller enpläderande och styrd myndighetsinformation, som varit nyttig utifråndemokratiska utgångspunkter. , Men detär också rikfigt att def behövs, vid sidan om den redaktionella informafionen,en myndighetsinformation som upprepar budskapen när de inte uppfattas somintressanta ufifrån redaktionella utgångspunkter. Jag vill gärna betona att närnu försvinner, så är det inte meningen att verksamhet som nämnden bedrivit skall försvinna. Uppgifterna kommer atthandläggas på många håll, och jag understryker betydelsen av att man får kvaren samordnande funkfion på detta område. Här kommer en särskilt tillkalladdelegation, med företrädare för staten, landstingen och kommunerna, att varaverksam. Vi har inom utskottet behandlat frågan grundligt. Vi harhaft en hearing med företrädare för och ,och de har betraktat det som mycket viktigt att det blir en fortsättning påverksamheten inom informationsområdet. Vi hade från socialdemokratisk sidareserverat oss, om vi inte haft en skrivning som är riktad till regeringen ochsom understryker att det är nödvändigt att fill den här delegafionen knytskansliresurser som gör att arbetsuppgifterna kan . Denna synpunkt harframförts med all kraft från Kommunförbundefs och sida. Jag vill också betona hur nödvändigt det är att samhället,när man går ut och informerar, vänder sig fill alla medborgare. Vid annonseringskall man gå uf i alla tidningar. Man får inte diskriminera någon på grund avvederbörandes tidningsval. Det är viktigt att den uppgiften nu bevakas genompressfödsnämnden och atf man alltså står fast vid denna viktiga princip. Med dettavill jag yrka bifall till hemställan. Anslag tdl samhällsinformation m. m. 92SVEN-ERIK (); Att ha i informationskostnader är intemycket, säger . Låt oss inte fördjupa oss i detta i sig, men låtoss åtminstone försöka vara överens om att de pengar som denna procent representerarskall användas på ett effekfivt sätt och infe på eft sådant sätt attmedborgarna blir översköljda av informafion som de har svårt att hitta rätt i. Atfitydpåverkan: Skulle vi infe också där kunna ena oss omatt vår dagspress sköter den frågan bäst, antingen denna dagspressrepresenteras av Ny Dag, , eller av någonfjärde, femte eller sjätte fidning? Det är där dagspressens stora uppgiftligger. Det är också av det skälet som vi i andra sammanhang och i annan ordningutger betydande bidrag. Sedan villjag bara notera att naturligtvis står bakom 8 protokoll 1980/81:101-103 Anslagtdl samhällsinformation m. m. Jaghar ingenting aft invända mof den beskrivning av NSLs betydelse som han gjordehär. Jag är inte lika gammal som ledamot av som ,men jag vill betyga att NSI har fullgjort en stor uppgift, så stor att nämndenhar gjort sig själv överflödig. Def vittnar om aft man/bedrivit eft effektivtarbete och atf man fått de olika statliga myndigheterna och verken att ta sininformafionsuppgift på allvar. Anf.93 (vpk): säger aft myndigheterna bör sköta sin informationeffektivt. Jag förutsätter att myndigheterna så gör utan pekpinnar. Det finnsju också en granskande myndighet på området, som skall se till attmyndigheterna fungerar väl och målmedvetet i det här avseendet. Sedanär jag i och för sig överens med om att det är massmediernasom i första hand skall svara för atfitydpåverkan och kritiskt granska inteminst statliga myndigheter. Men det hindrar inte att också statliga tidskrifterskulle kunna ha engagerande diskussioner exempelvis om den egna verksamheten.Det skulle vidga yttrandefriheten i stället för aft strypa den, vilket man görgenom den väg man nu slagit in på. Anf.94 (): Jag vill till det som här sade göra eff litet tillägg. Detär riktigt att NSI gjort en insats på det rådgivande området vilken nu intebehöver fullföljas. De olika myndigheterna har skaffat sig så goda resurser attde kan klara sina informationsuppgiffer själva. Jag vill också erinra om atfriksdagen 1979 tog ställning till en förändring av nämndens arbete, efter enmycket omfattande remissbehandling av en promemoria. Då framhöll man frånstatsrådets sida och med instämmande av att nämnden kunde ägna störreutrymme åf en kvalitativ, övergripande och metodutvecklande verksamhet äntidigare. Man underströk behovet av samordningsinsatser på olika områden. Jag vill gärna understryka att dessasamordningsuppgifter, även om man i besparingssyfte lägger ned nämnden, är likaviktiga . Jag är bergsäker på att man måste skapa en organisationför defta även i framfiden. Därför vill jag ändå tro att vi inte genom det härbeslutet ser slutet på en samordning på myndighetsinformationens område. Jagräknar med att man i stället får pröva nya metoder - i intimt samatbete medKommunförbundet och , 95 (): Förvisso är det infe sista gången som vi diskuterar den statligainformationsverksamheten, I så måtto tror jag att den här debatten har varitnyttig och vägledande för det fortsatta arbetet, som framför allt skallutföras i departementet och i den delegation som skall ta över NSLs uppgifter -för att nu gå in på det området. Det är dock atf notera såsom betydelsefullt att ennedläggning av NSI och ett tillskapande av en delegation, som övertar uppgiftenatt samordna mellan staten, kommunerna och landstingen vad gäller information,ändå innebär en besparing för staten med 2 milj, kr. Det är eft belopp som maninte skaU förakta i dessa tider. Därmedhar jag än en gång velat trycka på den betydelse det har att vi ser över denväxande av statliga informationstidskrifter. Det utges ibland inte baraen tidskrift för varje verk och myndighet, utan det förekommer faktiskt atfsamma verk eller myndighet ger ut flera tidskrifter. Nog borde det varamotiverat att i, statsfinansernas intresse se över de förhållandena. Utskottetshemställan bifölls med 272 röster mot 16 för avslag på utskottets hemstäHan, 15§ Anslag till hov- och slottsstaterna Föredrogs finansutskottets betänkande 1980/81:18 omanslag till de kungl, hov- och slottsstaterna (prop, 1980/81:100), Anf.96 FÖRSTE VICE TALMANNEN; I fråga om defta betänkande hålles gemensamöverläggning för samfiiga punkter. Under den gemensamma överläggningen fåryrkanden framställas beträffande samtliga punkter i betänkandet. 97 MARIE-ANNJOHANSSON (vpk): Föreliggande betänkande behandlar anslagen till de kungliga hov- ochslottsstaterna. Detvar intressant att läsa bil. 4 tiU budgetproposifionen, som behandlar dessaanslag. I denna bilaga kan man inte alls i samma utsträckning finna resonemangom besparingar och nedskärningar och olika anslagsalternafiv som i så gott somalla andra bilagor. De äskanden som har gjorts har också blivit fillgodosedda. Frånvpk har vi skrivit en motion till denna bilaga. Motionen är föranledd av att viställde oss några frågor när vi läste bilagan. Denförsta frågan gällde anslagen till hovstaten. Vi frågade oss där: Är detrimligt med en ökning av på denna stat bl. a. med hänvisning tiHprisstegringar samfidigt som regeringen överallt annars i budgetpropositionentalar om aft vi måste finna oss i i stort sett oförändrade inkomster? Vi tyckerinte det. Det är visseriigen infe fråga om stora penningsummor men desto meraom principer och om trovärdighet. Vi menar då inte att personalen påhovförvaltningen inte skall ha samma rätt fill lönehöjningar Anslag till hov-och slottsstaterna som andra anställda. Däremot menar vi att det här finnsmånga andra områden aft spara in pengar på, och här om någonstans finns defockså sparade pengar atf använda. Det är också så enligt vad vi har kunnat läsa oss till ibil. 4 atf - med de omdisponeringar som gjorts av de olika staterna - faktisktdenna stat har fått färre utgifter. Av defta syns det dock inte ett spår ianslaget i form av nedjusteringar. Jag hade hoppats atf utskottet skulle ha kommenterat vårmotion och de frågeställningar vi reser i den och bemött oss i sak, om manansett att vi haft fel. Tyvärr inskränker sig utskottet till att konstatera:"Enligt utskottets bedömning har samma resfrikfivitet kännetecknatanslagsprövningen på första huvudtiteln som på övriga huvudtitlar istatsbudgeten." Ja, eft sådant konstaterande övertygar i varje fall intemig, och oenigheten består därför. Vi anser att man varit mera generös här änpå övriga områden och ger exempel på varför vi anser det. Utskottet anser intedet, tyvärr ufan någon som helst motivering eller förklaring med anledning avde frågeställningar vi tagit upp. Samma sak gäller den andra fråga vi väcker i motionen. husgerädskammarens anslagsökning med med tanke påaft man föregående budgetår hade speciella utgifter i samband med iordningställandetav . Vi menar att bortfallet av dessa utgifter borde hasynts i staten i form av en mycket blygsammare anslagsuppräkning. är infe budgetpropositionen särskilt lättläst ochlättolkad här, inte ens om man tar fram föregående års och jämför. Utskottefsskrivning gör dock inte frågan klarare och lättare atf förstå, eftersomutskottet bara kort konstaterar att detta anslag inte innebär någonvolymexpansion av den tidigare verksamheten. Men hur kommer det sig då attkostnaderna ökar med , trots minskade utgifter? Den frågan har inteutskottet besvarat, trots att den ställs också i mofionen. Eftersom utskottet inte på något sätt försöktaft på eft sakligt sätt behandla och besvara vår motion, kvarstår naturligtviskraven i den, och jag ber aft få yrka bifall till mofionen 1141. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 98 BOSIEGBAHN (m): Jag kan hålla med om attförsta huvudtiteln inte är den lättaste att tränga igenom. Det visas kanskeallra bäst av den motion som har väckts från vpk-håll. Där förekommer en heldel missförstånd, och det är av barmhärtighet som utskottet har avståttfrån att närmare gå in på de synpunkter och krav som framförts i motionen. Det har nämligen inte blivit någon minskning av hovstatensom sådan genom att husgerädskammaren har förts över till slottsstaten, utanden har alltid redovisats särskilt. Det är två helt olika saker,så det finns ingen Nr 103 anledning atf av det skälet minska hovstaten. Detskulle eff studium av Onsdaeen den föregående års budgetuppställning lättha kunnat övertyga motionärerna -yc j,,o iqöi När man i motionen säger att detta har inneburit atfanslaget för lokalkostnader har ökat med . under sloffsstaten, trorman att det endast hänför sig till ökade lokalvårdskostnader förhusgerädskammaren. Det är en misstolkning av texten som kanske är någototydlig. I de ökade lokalvårdskostnaderna ingår samtliga kungliga slott. Som framgår av propositionen, har den här frågan handlagtsmed precis samma utgångspunkt som andra budgettitlar, nämligen aft man skulleåstadkomma en minskning av verksamheten , i den mån det har varitvettigt och möjligt, och en uppräkning enligt pris- och lönekostnads-principen.Det har alltså medfört en uppräkning av hovstaten , vilket innebär atfden stora personalen har kunnat få lönekompensation liksom andra grupper isamhället. Som också sade och som framgår avpropositionen är det ingen ökning av den reella verksamheten, varken ihusgerädskammaren eller på andra håll. Därmed tror jag att jag har besvarat de frågor somMarie-Ann och mofionärerna har ställt. Jag vill med defta yrka bifalltill utskottets hemställan på alla punkter. 99 (vpk); Man har ett litet underligt sätt att arbeta,tycker jag, i finansutskottet. Först håller med mig om att detta ären krånglig bilaga att tränga in i, och sedan förklarar han atf man avbarmhärtighet har avstått från att redan i utskottets betänkande påpeka att vihar missförstått någonfing. Jag anser atf sådan barmhärtighet skall vi infesyssla med här i kammaren. Det riktiga hade i så fall varit att i sak behandlamotionen och påpeka om vi hade missförstått någonting. Men hur vi än tolkar det hela kvarstår faktum att man påden här staten, allt sammantaget, har fått en ökning på , trots att manhar mindre kostnader än , eftersom det nu infe förekommer någrakostnader för flyttningen fill . Trots eventuella missförståndtror jag att det finns utrymme för en sänkning av det här anslaget, och jagvidhåller mitt yrkande om bifall till mofionen. Utskottets hemställan bifölls med 268 röster mot 16 förmotion 1141' av m. fl. i motsvarande del. Utskottets hemställan bifölls. Anslag tdl hov-och slottsstaterna Utskottets hemställan bifölls med 266 röster mot 16 förmotion 1141 av m. fl. i motsvarande del. Föredrogs finansutskottetsbetänkande /81:19 om utredning rörande Guadeloupemedlen. 100BO (): Som kammaren väl vet har frågan omGuadeloupemedlen behandlats i vid ett stort antal tillfällen, närmarebestämt sex gånger. Åven historieforskare har ägnat den stor uppmärksamhet.Senast vid riksdag tog statsutskottet med anledning av väckta mofionerinitiativ till en noggrann utredning av hela frågan. Stafsutskotfet komhärefter till den uppfattningen, att ingenting framkommit som kundeändra den ståndprrnkt 1908 intog, nämHgen att "vad här ovanblivit meddelat synes utskottet till fullo ådagalägga att konung arvingar enligt successionsordning äro lagligen berätfigade attuppbära ifrågavarande årliga anslag av . Sedan 1957 års riksdag yttrade sig har något väsentligtnytt material inte framkommit, och det är därför inte underligt attfinansutskottet i sitt betänkande framhåller att de bakomliggande sakfrågorna"således är noggrant utredda och utskottet anser inte ytterligareutredningar menings-ftilla". Utskottet har liksom , 1978 och 1980 enhälligt- jag upprepar enhälligt - avstyrkt motionsyrkanden med begäran om nyautredningar rörande lagligheten i rätfigheter till Guadeloupemedlen.Det är mot denna bakgrund man bör se den moderata reservationen. Vi har heltenkelt anslutit oss fill den uppfattning och de skrivningar som allautskottsbehandlingar kommit fram fill. Man skulle sålunda ha kunnat förväntaatt även ett enigt utskottsbetänkande förelegat. Och jag tänker därförinte delta i någon debatt rörande lagligheten av grunderna för det årligaanslaget på . har emellertid ett nytt moment plötsligt uppträtt.Utskottets majoritet med dess folkpartistiske ordförande i spetsen hardiskuterat en helt annan fråga än mofionärerna framfört, nämligen om det svararmot "nutida betraktelsesätt" att ha ett avtal enligt vilken en vidett visst tillfälle överlämnad penningsumma skall ge upphov till en ständigbetalningsförpliktelse för mottagaren, dvs. om svenska staten fortfarandeskall vara skyldig att till konungen betala . Inom parentes kan kanske sägas att upptagandet av dennafråga med anledning av motionerna är något av goddag-yxskaft. Varken i domsluteller vid andra ställningstaganden av liknande art brukar man ju görautläggningar omfrågor som infe varit föremål för sökandens eller vederbörande parts krav ellerönskemål. Mankan naturligtvis spekulera över vad som föranlett majoriteten att framföradessa synpunkter, varigenom tidigare enhälliga ställningstaganden ochskrivningar nu i stället blivit en moderat reservation, en reservation somendast avser motiveringen och inte klämmen. Jag kan förstå att det ibland kankännas frustrerande för en del socialdemokrater atf de på grund av partietssjälvbevarelsedrift förhindras att aktualisera artikel 1 i partiets program omkungadömets avskaffande och republikens införande. Jag har däremot litetsvårare att förstå varför mittpartierna frångått tidigare enhälligt intagnaståndpunkter. Vadsedan denna specialaspekt beträffar vill jag för det första säga att det i detsvenska samhället finns massor av i kraft varande beslut,donationsbestämmelser o. d. som säkerligen inte skulle komma till stånd,men principen är ju den atf man infe annat än om praktiska förhållanden sånödvändiggör ändrar på sådana beslut eller bestämmelser. I detta fall gäller judessutom att avtalet är klart och enkelt att tillämpa. Fördet andra är själva avtalets konstruktion inte alls något konstigt sett meddagens ögon. Vem som helst kan gå in på t. ex. en bank och på ett eller annatsätt placera 1 milj. kr. med löfte om att i princip lyfta en viss ränta pådetta belopp för oöverskådlig framtid. Men ingen skulle kanske varavillig att placera sina pengar till en fast räntefot på . Skulle man dessutom fa hänsyn fill penningvärdeförsämringen bara under de100 år då beloppet . i stället för tidigare gällt,har realvärdet av denna ränta sjunkit till en liten procentdel av den somtidigare gällde. Detkan f. ö. nämnas att statsutskottet också berörde möjligheten att kapitaliseraden nu utgående räntan. Man kom då fram till slutsatsen att detta för densvenska statskassan "inte skulle vara atf föredraga framför den nuvarandeordningen". Tillslut vill jag säga att denna fråga knappast rör sig om pengar. På ett ellerannat sätt skulle säkerligen ändå samma belopp behöva anslås. Mot dennabakgrund är utskottsmajoritetens uttalande att "kan emellertidinte ensidigt frångå detta avtal" olyckligt, mindre med hänsyn till vadsom står i meningen än vad som inte står där. Meddessa ord, herr talman, ber jag att få yrka bifall till reservationen som ärfogad vid utskottefs betänkande. 101 (vpk): aktuella betänkande i Guadeloupefrågan är ett mycketmärkligt aktstycke. Och den till betänkandet fogade reservationen frånmoderaterna är om möjligt ännu märkligare. Defär på sitt sätt en prestation av ett utskott att i ett betänkande på bara 12rader få in en sådan mängd sakliga fel, logiska kullerbyttor och missvisandepåståenden. Låt oss granska dettaunika utskottsdokument rad för rad. Först säger man - och def skallföreställa eft argument - att biföll proposifion om inlösenav statsskulden med hjälp av Guadeloupemedlen. Men det är ju inte alls detsaken gäller. Saken gäller huruvida medlen enligt proposifionen framställdessom något annat än vad det var och huruvida utrikes statsminister ochandra statsråd visste atf de ljög för . Frågan gäller också delvishuruvida de rent av fått betalt för att ljuga. Sedan säger utskottet att beslutade betalaersättning till kungahuset för att den fick disponera medlen. Men det är inteheller det saken gäller. Frågan gäller ju om sakunderlaget för beslutet varrikfigt eller ej. Frågan gäller om beslutet var lagligt eller grundade sig påett bedrägeri, där lurades att betala för något som staten redan ägdeoch hade kunnat fritt disponera över. Sedan säger sig utskottet ha förståelse för att en sådanöverenskommelse som i fallet kan te sig otidsenlig. Det är eft litetunderligt sätt aft uttrycka sig. Det är för det första inte otidsenlighefen somär problemet ufan frågan om laglighef eller icke laglighet. För det andra ärdet ju alls inget otidsenligt i att högt uppsatta personer i statligafunktioner skor sig på allmänna medel och stjäl statens egendom. Det är tvärtomlika vanligt nu som det var då. Jag behöver bara i förbigående erinra om namnenIdi , och prins av . Korruption ochsvindel med allmänna medel har i alla historiska epoker varit fullt tidsenligaföreteelser. Därpå samlar sig utskottet till den logiska slutsatsen attriksdagen infe kan frångå avtalet, som man säger. Jag kommer till detta medordet "avtal" . Hela denna vändning tycker jag är litet genant. måste ju veta att ett avtal i allmänna angelägenheter som ärgrundat på bedrägeri eller brottsliga handlingar mycket väl kan upphävas. Omjag, för att ta en något grov parallell, stjäl finansutskottets ordförandes sedan säljer samma bil till honom - med försäljningsavtal och allt - vadskulle han då säga? Jag tror inte han skulle avfärda saken med att avtalet varotidsenligt. Jag tror heller inte att han skulle säga att han infe ensidigtkunde häva avtalet. Det vet ju alla atf han mycket väl kan i en vanlig rättsligprocedur. Qch han skulle säkerligen få skadestånd på köpet. Sedan kan man också ifrågasätta om det är riktigt att häranvända ordet "avtal". Ordet "avtal" måste såvitt jag harfatfat hänföra sig till avtalet mellan de båda länderna ochSverige. Men det är ju inte där som frågan avgjordes huruvida skullefå pengarna eller ej, ufan det avgjordes genom ett speciellt beslut som avsågtolkningen av ett avsnitt i avtalet. Och det är riktigheten av denna tolkningoch inte avtalet som sådant som saken gäller. spelar detta ingen reell roll för dagens situafion,därför att naturligtvis kan ändra avtalet om man så vill ochsjälvfallet också kan göra en ändring om det är fråga om ett vanligt enkeltbeslut - det har ingen betydelse för själva kärnfrågan. Själva nyckelpunkten i utskottetssåväl som reservanternas resonemang är emellerfid statsutskottets undersökning1957. Eftersom denna undersökning inte fann något aft anmärka på saken, bordeman låta den vara, sägs det. Här mäste väl ändå samtliga ledamöter i riksdagensfinansutskott tala mof bättre vetande. Det är dock allmänt bekant attforskningar och dokumentariska bevis presenterats som går utöver viddet här laget rätt ålderstigna utredning - som f. ö. inte var en utredning iordets egentiiga bemärkelse. har i boken svindel redovisatdessa nya resultat, till stor del en frukt av hans egna forskningar. Vad är dåderas innebörd? Man kan kort sammanfatta dem i följande fyra punkter. De brittiskastafsarkiven ger otvetydiga belägg för aft ön av avträddestill svenska staten och inte till . Saken reglerades i ett dokumentdär formuleringarna otvetydigt speglar detta. I dokumentet gjordes också andraöverenskommelser i olika sakfrågor mellan de båda länderna, där exakt sammaformuleringar som i fråga om användes om de båda statsöverhuvudena ideras egenskaper av företrädare för de bägge nationerna. Det förelåg alltså ingetundantag i fallet som gör det på något sätt berättigat att tolkajust den delen av avtalet så att det här handlade om någon sorts personlig gåvaeller överlåtelse till den svenske monarken som enskild person. Det saknadesvarje rimligt skäl för den brittiska statsledningen att belöna , vilket varit fallet om han fått detta som gåva. I Storbritannienspolitiska ledning var man nämligen ytterst missnöjd med sätt atffullfölja sina alliansförpliktelser mot . Def ärdokumentariskt bevisat att utrikes statsministern och hansrådskolleger gjorde en medveten förfalskning, när de inför Rikets ständergjorde gällande atf ön var [ personliga egendom. Def ärdokumentariskt bevisat aft Engeström och hans kolleger av privatakassa mottog mycket stora belopp för att vilseleda om det verkligasakförhållandet. Det finns t. o. m. kvitto på bestickningen. Beloppen är ivarje särskilt fall, när det gäller varje enskilt statsråd, exakt kända. vill jag veta: Varför har utskottet inte låtit göramotsvarande undersökning i de svenska och brittiska arkiven? Varför har maninte med ett enda ord berört forskningar? Varför stannar man isin beskrivning av frågan vid -, vid en nu gammalutredning? Guadeloupefrågan är en räftsskandal.