prot · G409151 · 1980-12-31 00:00:00 — denna synpunkt är avtalet olyckligt, även om det bara ärtre fjärdedelar av den totala volymen som har rätt att leverera i form avraffinerade oljeprodukter. Om får överskott på lätta produkter, kommerman att kräva att få exportera dem hit. Kort om elöverskottet: Statsministern och jag har sammauppfattning- det finns ett överskott på el. Jag har gett flera exempel på dettafrån industrin. Jag nämnde bl. a. att man nu släpper ut vatten från våravattenkraftverk. Allt detta talar entydigt för att vi - på grund av denutbyggnad av kärnkraften som har drivits igenom - har fått en snedvridning avelproduktionen. Jag kan alltså konstatera att intevill ha som mål att kärnkraften skall vara avvecklad . Det är ett målsom riksdagspartierna i övrigt har ställt sig bakom. Även om man på moderatsida inte vill ansluta sig till detta mål, hoppas jag att ärberedda att lämna akfiva bidrag för att vi så snabbt som möjligt skall kunnagenomföra den avveckling av kärnkraften som svenska folket bevisligen gavanvisningar om i folkomröstningen. Jag medger att det när det gäller skogsråvaran kan kommaatt bli en konflikt. Jag tror dock inte att det kommer att vara så storaproblem att sortera skogsråvaran. Här pågår också en teknisk utveckling. Vi harsådana försök i bl. Det vi, som enskilda individer och sompolitiker, måste fråga oss är; Skall vi införa ett system där någonsom är beredd att betala bättre för en vara skall förnekas att köpa den för attandra, som har sämre betalningsförmåga, skall få varan? Egentligen borde viföra en rent principiell diskussion på denna punkt. Jag konstaterar dock att viännu har mycket skogsråvara att ta till vara för uppvärmningsändamål innandenna konflikt blir akut. Jag vill också något beröra påståendet att det skulle bliett så stort elbehov, om vi skulle gå över till värmepumpar. Det är rätt attvärmepumpen har ett elbehov, men om vi jämför detta elbehov med t. ex.direktel, ren eluppvärmning av vatten eller avtappning av varmvatten i ställetför produktion av el i ett kärnkraftverk, utfaller alla jämförelser tillvärmepumpens fördel. Man tar i runda tal en tredjedel energi elvägen. Tvåtredjedelar får man antingen genom någon form av ytjordvärme eller på annat sätt.t. ex. ur vatten, avloppsvatten eller ventilationsluft. Netto behöver vi alltsåtillföra samhället långt mindre energi om vi går värmepumpsvägen än om vi gårvia direktel. vill jag påminna om en sak.Jag tror att vi är ense om att vi skall sträva efter att minskaoljeförbrukningen i . Om vi har detta som mål, vore det väl intesärskilt klokt att sluta avtal med eller andra med den innebörden att vinu skulle öka vår raffineringskapacitet? Vi har ju som mål att under1980-talet få bort en tredjedel av oljeförbrukningen. Och målet i ett någotlängre perspektiv är en halvering. Det är en omständighet som jag tycker attOswald skall hålla i minnet när han diskuterar konstruktionen avoljeavtalet. anledning att räkna med att man i alla länder av olikaskäl - ekonomiska skäl, miljöskäl osv. - försöker minska användningen avoljeprodukter. Det kommer att innebära att kapaciteten för att raffineraoljeprodukter, både här i och annorstädes, kommer att vara hög iförhållande till framtida förbrukning. Jag menar att det finns skäl att hålladenna omständighet i minnet när man diskuterar konstruktionen av ,som jag hävdar är ett bra avtal ur svensk synpunkt. Riktlinjer för energipolitiken, m. m. AnL 16LENNART () replik; Får jag ytterligare, för att ingetmissförstånd skall uppstå, notera att det beslut som fattades här i riksdagenförra året innebar att anslöt sig trll den riktpunkt som angivits ifolkomröstningen, dvs, teknisk brukstid. Vi var icke villiga att bindaoss just vid , Vi är givetvis beredda att på allt sätt medverka idet arbete som förestår. Men vi förbehåller oss naturligtvis rätten attbedöma alla alternativ, både ur ekonomisk synvinkel och urmiljökomplikationssynvinkel, där det finns många problem kvar. Det finns ingen lätt gripbar lösning när det gäller vadsom skall ersätta elproduktionen från våra kärnkraftverk, som när reaktorerna11 och 12 har kommit i gång uppgår till av vår samlade elkonsumtion. Vikommer följaktligen att ha enorma problem med att klara denna avveckling. Mankan inte med säkerhet säga att det går att göra det till ett ekonomiskt och .miljömässigt acceptabelt pris. Får jag också säga till statsministern, med anledning avdet han tog upp i bägge sina inlägg, att det inte råder några delade meningarom att värmepumpar är utomordentligt fördelaktiga och att de finnsutexperimen-terade i mindre skala. Vad som har hävdats när det projektet medstora åthävor har förts fram för del är att de storavärmepumparna, i storleksordningen 10 MW, ännu inte är färdiga. Det gör att viinte är redo att ta detta steg. Kommunerna i har ju ett ansvar för attvärmeförsörjningen fungerar. Då kan man inte sitta med ett mycket stort antalvärmepumpar i sitt system, som man ännu inte vet om de fungerar. Det kommerdessutom att ställas krav på att elförsörjningen ökar starkt under kort tid.Dessa värmepumpar kräver ungefär ytterligare hälften av det samladeelektriska distributionsnätet i . Det är alltså inga små kvantiteter.Det är där hetvattenöverföringen har sin stora effekt - den lyfter definitivtav en miljon ton olja. Det alternativ, som statsministern inte nämnde, som uren rad synpunkter alltid är fördelakfigare än att försätta sig i ett stortelberoende med värmepumpar, är naturligtvis att ha ett stort koleldat, välfungerande kraftvärmeverk, genom vilket blir uppvärmt. Det äralltså alternativet. De övriga synpunkter som statsministern hade beträffandevärmepumparnas fördelar ansluter jag mig helt till. Vi kommer säkert attanvända värmepumpar i kommunen. Men jag är utomordentligt skeptisk till att de Riktlinjer för ener-gipoUtiken, m. rn. skall kunna utnyttjas i en mycket stor omfattning - de äricke färdiga för detta . AnL 17 () replik; Jag nedvärderade verkligen inte värmepumpen,som statsministern kanske uppfattade det. Jag vill bara peka på ett problemsom den är förenad med på nuvarande tekniska utvecklingsnivå, nämligen att denskapar ett elberoende. Men jag tror på värmepumpen när det gäller storstädernasvärmeförsörjning. Statsministern kom in på ett intressant teoretisktproblem: Skall man hindra den som kan betala bättre från att köpa en vara? Densom kan betala bättre i detta fall har ju samhällets- kommunens och i vissomfattning statens - subventioner bakom sig, och det finns möjlighet att ta utdet pris som produkten betingar. Den stackars värmekonsumenten har bara attbetala och försöka se glad ut. Den andra parten - industrin som vi befarar intekan betala det högre priset- har utomordentligt stor betydelse förfolkhushållet. Detta är alltså inget generellt problem. Hår kan man inte tala ommarknadsekonomi. Det har antytts från moderat håll - bl. a. av -att det var socialistiska drag i våra reservationer. Men på energisidan kan maninte utan vidare diskutera en liberal marknadsekonomi. Den är helt enkelt intemöjlig. AnL 18OSWALD (vpk) replik; Självfallet är jag överens med ThorbjörnFälldin och alla andra som vill minska oljeförbrukningen. Det skall vinaturligtvis göra. Men måste vi beakta att vi också i fortsättningenkommer att vara beroende av oljan. Även om vi förhoppningsvis kommer fram halvering av förbrukningen , blir det ändå en mycket stor del avvår energiförsörjning som baseras på olja. Därför är det viktigt att vi motbakgrund av de erfarenheter vi gjort har en så självständigställning, en så självständig bas som möjligt när det gäller denna fortfarandeganska stora pott olja - vi kommer ned till i stället för nuvarande . Vi vet ju vidare av erfarenhet att det var bra för debolag som hade långsiktiga kontrakt med oljeproducerande länder om tungafraktioner och att vi behöver ha en raffinaderikapacitet som i ett sådant lägekanske svarar för hela vår raffinering. Det är inte bra att vara beroende avspotmarknaden, som vi var . Därför är inte dehär två kravenoförenliga. Från den synpunkten hade det alltså varit bättre med ett annatavtal med , ett avtal just med avseende på de olika sorters oljeprodukter somskall importeras därifrån, men det är kanske något som går att åstadkommaframdeles. Även om vi minskar vår oljeförbrukning till hälften, ärdet alltså inte bra att vara bunden till att ta emot raffinerad olja. Det ärbättre att ha självständiga avtal och en egen raffinaderikapacitet. Det ger enstörre självständighet. AnL 19Statsministern ; Nr 151 Låt mig bara säga ytterligare några ord om vedråvaran. Betalningsförmågannärdetgäller vedråvara och torv fastställs av priset på olja ochandra energislag, för varken ute i en kommun eller i ett företag kommer manju att elda med ved eller torv, om detta blir avsevärt dyrare än Riktlinierför ener-att utnyttja andra energislag. Eftersom det nu finns utvecklad teknikför att gipolitiken m m elda med ved och flis kommer det inte att utgånågot bidrag till sådana uppvärmningsanläggningar - det har gjort det när detgällt försöksanläggningar osv., och det har varit viktigt för att vi skullekunna få i gång en teknisk utveckling på området. Det är därför jag menar att marknadsekonomin ändå kommeratt fungera, eftersom värmeverkens möjlighet att betala för torv och vedråvarai praktiken avgörs av vilket pris araber, norrmän och andra sätter på oljan.Detta har ju visat sig komma att styra energipriserna över alla sektorer. Menjust mot den bakgrunden är det viktigt att anläggningarna görs flexibla, .såatt det finns flerbränslemöjligheter. Jag ville bara påminna om denna omständighet, som enligtmin mening är helt grundläggande för den diskussion om konkurrensförhållandetsom tog upp och som vi naturligtvis kommer att tvingas föra. AnL 20 Arbetsmarknadsministern ; Ingen fråga har så dominerat somenergifrågan. Politiska konflikter och insikten om oljans strategiska betydelsehar resulterat i en flerfaldig höjning av oljepriserna. Det har ställtindustriländerna inför väldiga omställningsproblem och gjort fattiga länderännu fattigare. Omfördelningen av inkomster och välstånd mellan länder harvarit omfattande. Mijoner människor världen över har - ofta hårdhänt - blivitmedvetna energifrågornas centrala betydelse för välstånd och oberoende. Också inrikespolitiskt har energifrågan dominerat1970-talet. Den har förorsakat stora svängningar i den politiska opinionen. Denhar avgjort val och vållat regeringskris, och den ledde slutligen fram tillnågot så ovanligt i vårt land som en folkomröstning. Tusentals anföranden, artiklar, referat ochsändningstimmar har ägnats energifrågan . Hundratusenfalsmänniskor har samlats till studiecirklar och konferenser. Informationsflödethar varit enormt och kampen mellan olika meningsriktningar stundom hårdför. är slut och striden förhoppningsvis över.Kring de riktlinjer som lägger fast råder en bred enighet.Sedan larmet tystnat och dimmorna skingrats står nationen samlad kringhuvudinnehållet i framtidens energipolitik. Låt oss ta vara på denna nyasamförståndsanda-så avlägsen för bara . Den är en styrka, ja, enförutsättning nu när politiken skall förverkligas. Riktlinjerna för den framtida energipolitiken är ihuvudsak två: oljeberoendet måste minskas kraftigt och förutsättningar skapasför en avveckling av kärnkraften. Argumentenför ett minskat oljeberoende är överväldigande; de ekono- " Riktlinjer för energipolitiken, m. m. miska, de miljöpolitiska och de säkerhetspolitiska - allapekar de i samma riktning: oljeimporten måste nedbringas. Utan en lägre oljeimport är varje försök att lösa vårekonomiska kris utsiktslös. av vår energiförsörjning kommer frånoljan. Inget land i världen importerar så mycket olja per invånare som vi. Påmindre än har oljenotan stigit från 3 till . En del signaler tyder på att oljemarknaden nu gått in iett lugnare skede, att tillgången på olja kommer att vara god och priserna ökaendast långsamt. En sådan utveckling skulle vara utomordentligt välkommen förvårt land. Men jag vill varna för att låta dessa toner bli till vaggsång. Vikan på intet sätt blåsa faran över. En till synes lugn situation kan snabbt gåöver i en ny oljekris till följd av politiska konflikter. Vi har möjligen någonrespittid. Den måste användas till att dra ner importen. Om vi och andra länderinte gör det, kan vi mycket snart vara inne i en ny knapphetssituation med störningari försörjningen och prisexplosioner som följd. Oljan är ettkvarnhjul om vår hals. Vi kan inte befria från det, menvi kan och måste göra det lättare, I annat fall går vår ekonomi under. Detta krav förstärks av omsorgen om vår miljö.Försurningen av skogar och sjöar kan till stor del förklaras av svavelutsläppenvid oljeförbränning. Att till vara beroende av en och samma energikällahar också säkerhetspolitiska nackdelar. Det är att lägga för många ägg i samma korg.Vi måste därför också för vår försörjningstrygghet och vårt obereonde kraffigtminska oljeimporten. Regeringsförslaget innebär en lång rad åtgärder som skallgöra denna politik möjlig. Priset på oljan är ett viktigt styrmedel. hartidigare höjt skatter och avgifter på oljan. Därmed ökarincitamenten att använda mindre olja eller gå över till annat energislag. Attåstadkomma en sådan neddragning med hjälp av höjd oljeskatt innebär attpengarna stannar i landet jämfört med om samma prishöjning sker iproducentledet. Hela vår ekonomi måste förmås ställa om till användning avmindre olja genom vetskapen att oljepriserna kommer att fortsätta att stigaunder oavsett vad som händer med producentpriset. Menoljeersättningen måste hjälpas fram på många vägar. I första hand bör oljan ersättas med inhemska energislag -helst förnybara energikällor med minsta möjliga miljöpåverkan. Det innebär atttorv och flis måste komma till användning i mycket större omfattning än i dag.Om mindre än bör dessa båda energislag svara för av vårenergiförsörjning. Det innebär att olja bör ersättas med torvoch flis. Lika mycket bör komma från användning av solvärme, värmepumpar,alternafiva drivmedel, el och ändrad värmeförsörjning av Stockholmsområdet.Den sista tredejedelen av neddragningen får ersättas med kol. Sammantaget måste detta resultera i enersättning med eller en reducering med drygt en tredjedel avnuvarande oljeförbrukning. Det är ett oerhört ambitiöst mål. Teoretiskt skulle andelen kol kunnavara mycket större. Vi bör emellertid gå försiktigt fram med kolet, dels föratt göra det möjligt att skärpa miljökraven i förhållande tilloljeförbränningen, dels för att ge tid för teknisk utveckling avkolhanteringen. Det är alltså en försiktig kolintrodukfion regeringenföreslagit. Men det är en nödvändig ökning för att klara energiförsörjningenoch för att inhämta de kunskaper om kolhantering vi behöver. Det ärtillfredsställande att det också beträffande kolets roll i vårenergiförsörjning råder bred enighet i . Trots denna mycket ambitiösa neddragning av oljeimportenkommer oljan att för överskådlig tid spela en mycket väsentlig roll i vårenergiförsörjning. Det är därför nödvändigt att åstadkomma en trygg tillförselav olja. Ambitionen måste vara att komma bort från de kortsiktiga svängningarnapå spotmarknaden. Vi bör i stället basera våra oljeleveranser på långsiktiga avtalfrån flera producenter. För det ändamålet har ett flertal instrument bildats ochåtgärder signalerats. Vi kommer att bedriva en prispolitik som tryggaroljeförsörjningen. Det statliga oljebolaget har genomdirektkontrakt med vissa oljeproducerande länder kommit att spela en betydandeförsörjningsroll. Det avtal ingått med ger oss också ökadförsörjningstrygghet. De statliga bidragen till oljeprospektering har visat sigvara mycket värdefulla för att stimulera svenska insatser, liksom de statligakreditgarantierna för investeringar i utvinning av olja. Den s, k,oljemark-nadsutredningen studerar frågan, om importlicenser på olja skullekunna ge ytterligare förbättringar av försörjningstryggheten. På ett brett fältpågår sålunda arbetet med att tillförsäkra oss den olja vi trots allt kommeratt vara så beroende av. Den andra riktlinje som lagts fast avfolkomröstningsresultatet och av är att kärnkraften skall avvecklas.1 regeringsförslaget presenteras ett stort antal åtgärder som skall göra ocksådenna utfästelse möjlig. En fortsatt snabb utbyggnad av fjärrvärmenätet är enförutsättning. Det innebär en bättre hushållning och ger underlag förelproduktion i kraftvärmeverk med hög verkningsgrad. De stimulanser för energisnålt byggande som regeringeninitierat spelar också en viktig roll, liksom villkoren för direktverkandeelvärme. Vidare införs en lag om att större eldningsanläggningar skall kunnaställas om för eldning med fasta bränslen. De beslut som nu fattar innebär attvi går in i ett nytt skede i energipolitiken, , eller möjligen vid besluti morgon, läggs politiken fast. återstår att förverkliga den. Vi har ett gemensamt ansvar också för den fasen. Med sammaengagemang som vi i de politiska partierna bedrev opinion under 1970-taletskall vi nu entusiasmera enskilda, företag och organisationeratt medverkai genomförandet av den stora omläggning av vår energiförsörjningsom förestår. Det intresse och den kunskapsbas som byggts upp är en tillgångsom måste få komma till praktisk tillämpning. Forskning kring gamla och nyaenergislag skall stöttas och stimuleras, byråkrati i tillståndsfrågor skall så Riktlinjer för energipolitiken, m. in. Rikdinjer för energipolitiken, m. m. långt möjligt röjas undan, hushållning och sparsamhetskall premieras. I det gemensamma ansvaret inkluderar jag såväl stat somkommuner, företag och fackliga organisationer, ideella föreningar och enskildaindivider. Kommunerna måste ta seriöst på att utarbeta planer på attersätta oljan. Företag skall veta att det också långsiktigt blir lönsamt attinvestera i oljeersättning och bättre hushållning. Organisationer av alla slag bör utifrån sinabevakningsområden känna ansvar för att hålla frågan levande, alltsammans medbeaktande av utslaget i folkomröstningen och den breda uppslutningen bakomriksdagens riktlinjer. Vi har från olika hall lagt betoningen vidolika inslag i energipolitiken, bedömt riskerna olika och knutit vår tilltrooch våra förhoppningar till olika energislag. Vi kan också kommaatt göra olika bedömningar i den mängd frågor som är involverade ienergipolitiken. Vi måste emellertid vara vaksamma så att inte de olikasvårigheter som kan torna upp sig blir hinder för att förverkliga de bådahuvudriktlinjerna; att kraftigt minska oljeberoendet och successivt avvecklakärnkraften. Det gemensamma ansvaret ligger också häri - att inte genomensidigt ställda krav blockera möjligheterna till en säker och tryggenergiförsörjning. De beslut som fattar får inte bli liggandepå bord. De skall förverkligas. Att komma fram till en gemensam synpå riktlinjerna har varit mödosamt. Att förverkliga dem är ett oerhört mycketstörre arbete. Låt oss visa att vi är beredda att utföra också det arbetet! Detär en tvingande nödvändighet för en trygg energiförsörjning och en stabilekonomi liksom för omsorgen om vår miljö och vår framtid. Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. AnL 21IVAR (); Låt mig börja med att konstatera attresurshushållning lönar sig. När vi diskuterar energi och energipolitik kan det varanyttigt att påminna om ett så självklart och grundläggande faktum som attenergi inte har något egentligt egenvärde. Energins värde består i de positivaeffekter som vi kan åstadkomma med energianvändandet, t. ex. bättre bostads-och arbetsmiljö, snabbare och bekvämare resor samt framställningen av en radför vår välfärd väsentliga varor. Det finns därför ingen rimlig anledning att vare siganvända eller producera mer energi än vad som är absolut nödvändigt för att nådessa positiva resultat. Denna restriktiva inställning till ökad energiproduktionoch energianvändning är speciellt angelägen så länge vi använder energi som iproduktion och användande innebär en belastning på vår miljö, tär på ändligaråvaror och skapar ekonomisk obalans. Mot denna bakgrund blir det ganska givet att hushållningoch effektivt Nr 151 användande av den nödvändiga energin blir något av enhuvudfråga den energipolitik, ochdet är också enhuvudlinje i näringsutskottets betänkande.Den energi som vi sparar är ofta billigare och alltid miljövän- ligare än den vi producerar. Trots att väldigt många påstår att ingenting har hänt påenergiområdet de gipolitiken m m , så har det faktiskt skett endrastisk förändring i vår energianvändning. Jämför vi energiprognosen i 1975års energiproposition, som av majoritet ansågs vara ett mått på vårmaximala hushållningsförmåga, med verkligheten och med energiprognosen i 1981års energiproposition, så finner vi en skillnad i storleksordningen100 TWh. Förändringen är alltså lika stor som dubbla kärnkraftsprogrammet. Jagvet inte om har tänkt på detta. Det är lätt för var och en att förstå vad det skulle habetytt för svenskt näringsliv och för konsumenterna om man skulle habelastats med kostnaderna för ytterligare - en kostnad istorleksordningen 10 ä . protesterar säkert många och säger att den lägreenergianvändningen är ett resultat av en svag ekonomisk utveckling'. Fleratalare har varit inne på detta tidigare . Detta är sannolikt en mycketliten del av sanningen. Sambandet mellan ekonomisk tillväxt och ökadenergianvändning har också drastiskt förändrats under det senaste årtiondet.Från att vi ökade vårt energianvändande snabbare än denekonomiska tillväxten, så har förhållandet varit ca ett till tre under senaredelen av . förutses en betydande ekonomisk tillväxtäven vid en minskad energianvändning. Det är faktiskt så att god ekonomisk utveckling är enförutsättning för en snabb omställning till ett energieffektivare samhälle -som denna omställningsprocess kan bli den motor i vår ekonomi sommarkant hjälper till att lösa våra ekonomiska balansproblem och förbättrasysselsättningen. Jag vill till säga att kärnkraften är dyr.Låt oss vara ärliga och erkänna detta. Om de pengar som har satsats i ll;an och12;an hade använts alternativt, till hushållning och andra bränslen, skulle vitveklöst fått fram mer energi alternativt mer hushållning och därigenom en bättreekonomi, mer sysselsättning, bättre miljö än vi fått genom satsningen på I1:anoch 12;an. Det var en alltför vidlyftig skönmålning gjorde på denpunkten. Jag vill i några korta punkter redovisa vaddet innebär om vi förverkligar de högsta målen förbi. a. hushållning ocholjeersättning samt de skärpta miljökrav som redovisas i de tvåenergibetänkanden som behandlar. För det första kommer vi att halvera oljeförbrukningenfram till 1990, räknat , För det andra minskar vi svavelutsläppen fråneldningsanläggningar i med bortåt . Detta resultat uppnås genom minskad oljeförbrukning, införandet av krav på högst svavelhalt i '' Rikdinjer för energipolitiken, m. m. eldningsolja i hela landet samt strängare miljökrav förkol. För det tredje kommer vi 1988 att använda mindre ibebyggelsen än vi skulle gjort om vi inte förbättrat vår energihushållningsedan 1977. Detta är ungefär samma energimängd som de tolv atomkraftverkenkommer att producera . Hushållningen kommer att kosta väsentligt mindreper KWh, och vi producerar inget sådant avfall som ingen vet hur visäkert skall ta hand om. För det fjärde kommer kärnkraftens avveckling attsäkerställas och beredskapen för kärnkraftsolyckor väsentligt att höjas. För det femte kommer den kraftfulla satsningen påenergiforskning att skapa en mycket god grund för att nå den uppsattamålsättningen, nämligen ett energisystem i huvudsak baserat på varaktiga, helstförnybara och inhemska, energikällor med minsta möjliga miljöpåverkan. Det är tveklöst ett mycket tufft energiprogramsom redovisas i dessa två energibetänkanden. Det krävs gemensamma tag ochverkligt god hushållning med tillgängliga resurser om vi skall nå dessa högtställda mål. Låt mig säga något om värmeförsörjning. Som ettexempel på resurshushållning vill jag redovisa det alternativ till värme förStorstockholm som har drivit.