prot · G4099 · 1980-12-31 00:00:00 — Detta har ^också^^^ varitgrundtanken i övervägandena inför beslutet att ge sjukpenningutredningen i uppdrag att belysa frågorna kring ett sjuklönesys tem. Missbruketav alkohol och droger hör till våra stora samhällsproblem. Det är oacceptabeltatt människor går under i vårt samhälle på grund av drogmissbruk. En radåtgärder på det alkoholpolitiska området har vidtagits enligt de intentionersom gavs i allmänpolitiska debatt . Huvudmannaskapsfrågornaför missbruksvården har fått sin lösning, vilket för framtiden kommer attinnebära en bättre garanti för en sammanhållen vård för den enskilde och ettbättre tillvaratagande av befintliga resurser för samhället. Samordningsorganet föralkoholfrågor arbetar på bred front för en bättre samverkan och en nödvändigövergripande syn på de alkoholpolitiska insatserna. Inom arbetsgruppenförbereds en rad åtgärder som berör såväl restriktionsområdet som information,förebyggande åtgärder och förbättrad vård. Förslag kommer i höstatt läggas till om åtgärderpå alkohollagstiftningens område. En bred informationsaktion, framför allt i syfte attstoppa langningen till ungdom, pågår och kommer att utökas att omfatta också^haschfaran. De intensiva informationssatsningarna,tillsammans med de skattehöjningar på alkohol som skett, får anses varaorsaken till den minskning av alkoholkonsumtionen som skett alltsedan fjärdekvartalet 1979 och som accentuerats . Fortsatta satsningar sker på information,fortbildning och stöd till frivilliga organisationer. Ökade insatser sker påvårdområdet, vad gäller såväl alkohol- som narkotikamissbrukare. På flera platser ilandet pågår arbete för att nå ett närmare samarbete mellan behandlingsenheter,arbetsförmedling, arbetsgivare och fackliga organisationer i syfte attförbättra missbrukarnas arbetsmarknadssituation. Här liksom i övrigt iförebyggande arbete och i rehabilitering spelar de frivilliga organisationernasarbete en betydande roll. Trots samhällets stora insatser är det inte möjligtatt klara de enorma behov som finns inom missbruksområdet utan det frivilligaarbete som sker från såväl organisationer som enskilda. Om det skall vara möjligt att stoppa densociala nöd som drabbar allt flera är det inte möjligt att förlita sig tillenbart de insatser samhället kan göra. Det räcker inte att vi solidarisktbetalar vår del via skattsedeln. Vi måste också som medmänniskor våga och viljabry oss om och att ta ansvar för varann och ge varann en plats i gemenskapen. De värderingar vi somföräldrar ger våra barn, som skolan och massmedia, föreningsledare och kamraterförmedlar, är betydelsefulla för att inte säga avgörande för den livsstilbarnen väljer. måste vi ha klart för oss attkampen mot missbruket i första hand är frågan om ett förebyggande arbete somspänner över hela ^samhällsfältet och som sätter människan i centrum. Därför är den nya sociallagstiftningensom antog med dess krav på sociala hänsyn isamhällsplaneringen ett stort och viktigt steg i riktning mot att skapa ettsamhälle som bättre anpassas till de mänskliga behoven. Arbetet med att ge ungdomar en godutbildning och möjligheter till meningsfullt arbete är av största betydelse föratt ge dem en god start i livet. Arbetet är själva grunden för vår trygghet,både för oss som individer och för samhället. Allra klarast gäller detta förvåra ungdomar. Regeringen hyser oro för och följer med största uppmärksamhet denarbetslöshet som råder bland ungdom. Den ökande andelen arbetslösa unga kvinnorär en kraftig varningssignal. Jag anser det som synnerligen viktigt att dettauppmärksammas ytterligare. Vi ser hur många flickor fortfarande planerar sittliv efter ett traditionellt mönster. De saknar tillräcklig medvetenhet om atten fortsatt utbildning efter är en förutsättning för ensjälvständig tillvaro. En del förlitar sig på att kanske ändå bli försörjda.Återigen kan vi konstatera hur viktiga insatserna är för jämställdhet mellankvinnor och män, och hur viktigt det är att delta arbete görs målmedvetet. Dettar tydligen oerhört lång tid att få det att tränga igenom. Regeringens insatserför att skapa sysselsättning åt fler- insatser som alltid kommer att stå iförgrunden - har, sett i ett längre tidsperspektiv, gett resultat. Sedan 1976har sysselsättningen i vårt land ökat med ca 200 000 personer. Det innebär attdet nu är fler människor i sysselsättning i arbetslivet än . Jag villgärna i detta sammanhang säga att invandrarna har betytt och betyder mycket förvårt svenska samhälle. De behövs i arbetslivet. De ger oss många impulser ochupplevelser på det kulturella planet. De har mycket att lära oss, inte minst ifråga om sammanhållning och mänsklig gemenskap, respekt och ansvar för deäldre. Många invandrare, ochsärskilt då barnen, lever i ett gränsland mellan två världar. Det sociala ochkulturella mönstret i vårt land skiljer sig ofta från det i deras hemland. Här krävs fortsattainsatser med hemspråksträning och undervisning för barnen, liksom undervisningi svenska för de vuxna. Det måste till öppnare kontakter mellan svenskar ochinvandrare. Här har inte minst folkrörelserna ett stort ansvar. Inte minsthändelserna pekar på hur nödvändigt det är med enförändring av attityderna gentemot våra invandrare. Vårt sikte förframtiden måste vara att samverka och solidariskt bygga upp en grundtrygghet pårättvisa fördelningsgrunder. Vi behöver optimism och framtidstro för att vågasatsa pä framtiden. För vår del har vi det bättre förspänt än de flesta andraländer i världen. Vi tillhör den rika minoriteten. Men vi har hamnat i ett^slit-och-släng-samhälle. Det är nu tid för sparande och resurshushållning isolidaritet med de svagaste i vårt samhälle, med de fattiga i världen runtomkring oss och med kommande generationer. Jämlikhet och trygghet uppnås bäst iett samhälle där både kollektivt och individuellt ansvar utövas påsolidaritetens och demokratins grund. Vi har haft ett demokratisktstyrelseskick i vårt land så länge att vi invaggats i en tro att det finnsnågot slags automatik i detta, som är oberoende av vitaliteten i den enskildesengagemang för vad som händer i samhället, och det kan ligga en fara i det. I en demokrati har viinte bara rättigheter, vi har också skyldigheter. Vi har skyldighet attengagera oss i samhällslivet på ett sådant sätt att vi också efter förmåga kanpåverka. Demokratin förutsätter dockatt människor på ett enkelt sätt kan ta del av sina rättigheter, kan påverkaoch förstå. Vi får inte accepteraatt människor tar avstånd från delaktighet i beslutsprocessen. Därför är en avde viktigaste uppgifterna vi har att skapa förutsättningar för människan attkunna tro på den egna förmågan att påverka sin egen situation. Detta är möjligtatt genomföra i ett decentraliserat samhälle, byggt på lokalsamhällets grund. Skall vi få bukt medmissförhållandena i samhället - skapa trygghet i en orolig och svår värld -måste vi ta ansvar för varandra och inte med en axelryckning överlåta det åtandra. Regeringenarbetar nu vidare på att medverka till ett samhälle som bygger på en rättvisfördelningspolitik, som ger de svagaste stöd, som ger utbildning och arbetesamt bra boende, som bygger på principen om alla människors lika värde och likarättigheter. Målet måste vara att skapa ett samhälle där gemenskap, socialtrygghet och ekonomisk grundtrygghet sätts i förgrunden. I ett sådant samhällehar alla - också den som synes vara svag - en viktig uppgift. 57 ^ASPLING ^(s): behandling avregeringens sparplaner dessa höstdagar kommer säkerligen för framtiden attregistreras som en vändpunkt i den svenska trygghetspolitikens historia. Vi står vid inledningentill en allvarlig social nedrustning. Inga språkliga formuleringar och finesserkan dölja detta faktum. I valrörelsen slog vi fast att de borgerligapartiernas ^skattesäkningslöften och lättsinniga ekonomiska politik utgjordeett hot mot de äldres trygghet och den välfärd vi byggt upp här i landet. Vi varnade för att en sådan ekonomiskpolitik kunde leda till att man fick lov att låna pengar utomlands för attbetala folkpensionerna. Det mesta avfärdade de borgerliga då som försök tillsvartmålning. Så sent som i valrörelsen sökte man på borgerligt håll göragällande att det ekonomiska läget inte gav anledning till oro och att kurvornapekade uppåt. har sanningens minut kommit. Förförsta gången presenterar man nu från - GustavMöllers och gamla departement - ens. k^.^ sparplan som innebären nedskärning av de sociala trygghetsreformerna med 1 500 milj^.^ kr.Nedskärningarna avser pensionernas värdesäkring, de kommunala bostadstilläggen,delpensioner, sjukvård, tandvård, läkemedel ^m. Undra på om pensionärer,barnfamiljer och ^vårdbehövande känner stor oro . Socialpolitikens historia i vårt land ärhistorien om hur vi steg för steg förvandlat ett gammalt fattigsamhälle ^fillett välfärdssamhälle. Under hela den tid socialdemokratin varit verksam isvensk politik har de sociala trygghetsfrågorna stått högt upp på dagordningenoch varit föremål för omfattande reformer och framsteg. Det har gällt insatserför de gamla, för barnen och barnfamiljerna, för de sjuka och handikappade.Milstolparna som markerar framstegen har varit många. Det har ofta stått stridom de grundläggande reformerna på det socialpolitiska området. Det har i storutsträckning handlat om en ekonomisk omfördelning och samhällets ansvar förmedborgarnas trygghet. Det har också varit en utveckling från snålt ^filltagnaoch behovsprövade förmåner till generellt verkande reformer som gällt hela vårtfolk. Genombrottet för denna nya syn på trygghetspolitiken har varit avavgörande betydelse vid utformningen av vår moderna socialpolitik. Samhällethar trätt in som garant för att människorna vid sjukdom och ålderdom skallkunna beredas en så långt som möjligt bevarad standard. 5Riksdagens protokoll 1980/81:9-10 Till synes har det rått storuppslutning bakom denna för medborgarna så betydelsefulla ^trygghetspolifik.Hur ofta har vi inte i högtidliga sammanhang från framstående företrädare förde borgerliga partierna fått höra att det svenska välfärdssamhället byggts uppunder stor enighet. I många avseenden har denna enighet varit skenbar. Den politiskaverkligheten och protokoll vittnar om hur det förhållit sig medenigheten när stått inför viktiga avgöranden då det har gälltgrundläggande sociala reformer. Vi glömmer inte uppträdande då detgällde den allmänna sjukförsäkringen, och vi glömmer inte de tre borgerligapartiernas kamp mot ATP - vår tids största sociala trygghetsreform. Till detta kommer aldrig helhjärtat accepterat en del av de grundläggande reformerna utan påolika sätt sökt vrida klockan tillbaka i enlighet med den grundinställning manfrån början haft till dessa reformer. Sina egna intressegrupper har man dockaldrig glömt bort. Härtill kommer att idet försämrade ekonomiska läge vari den borgerliga regeringen försatt oss harsträvandena till en ökadprivatisering av den sociala sektorn blivitalltmera påtagliga. Det gäller särskilt vårdsektorn. Det har varit enovärderlig styrka för vår ^hälso- och sjukvård att samhället genom landstingensvarat för praktiskt taget all sjukhusvård och den övervägande delen av denöppna ^hälso- och sjukvården. Den socialdemokratiska regeringen kunde genomförareformer som genom sjukförsäkringen gett samhället det avgörande inflytandetöver de privatpraktiserande läkarnas verksamhet och genom tandvårdsförsäkringengjort tandvården till en ^samhällsuppgift på samma sätt som ^hälso- ochsjukvården. Genom sjukförsäkringen har vi kunnat tillföra sjukvårdshuvudmännenett betydande ekonomiskt stöd för att underlätta utbyggnaden av den öppna^hälso- och sjukvården. Vi genomförde en ordning som tillförsäkrade den avsamhället bedrivna ^hälso- och sjukvården och folktandvården det framtidatillskottet av nya läkare och tandläkare. Denna samlade ochmålinriktade sjukvårdspolitik är av avgörande betydelse för den utbyggnad avden öppna sjukvården, långtidssjukvården och psykiatrin som densocialdemokratiska regeringen satte i centrum för insatserna på detsjukvårdspolitiska området. I krisens sättssolidariteten på prov. Ökad arbetslöshet, växande sociala problem och entilltagande ^utslagning samt begränsad ekonomisk tillväxt kommer att medföraökade påfrestningar på den solidaritet som vår socialpolitik ytterst vilar på. Solidaritet kanlämpligast översättas med orden gemenskap i ansvar och kamp. Det blev också istor utsträckning solidariteten, det gemensamma ansvaret, som kom att lyfta uppde fattiga och utsatta grupperna till en tryggare och mera människovärdigtillvaro. Det allmänna, detgemensamma, har som mycket annat fått en mera teknokratisk benämning: denoffentliga sektorn. Och är det den offentliga sektorn den borgerligaregeringen attackerar, allt i enlighet med gammal välkänd högerpolitik. När manläser den ^s. avsnitt - och det är på det socialpolitiska området demesta pengarna skall sparas - finner man att gamla moderatkrav nu blivitregeringspolitik^.^ Det är denna politik som och ger sinanslutning. omvärdering då det gällervälfärdspolitiken har gått snabbt. Skall vi nu som nästa steg få semoderaternas ^privatiseringskrav i ökad utsträckning vinna insteg i regeringenspolitik och planer för framtiden? Skall vi i fortsättningen betala kostnadernagemensamt eller låta frågan om trygghet och välfärd i livets olika skeden blien fråga om betalningsförmåga, en fråga om plånbokens tjocklek, för denenskilde? Det är nämligen privatiseringens yttersta innebörd. Jag säger detta ,eftersom den borgerliga regeringen klart har deklarerat att årets ^s. k.sparplan bara är inledningen till fortsatta nedskärningar. Vad som då väntarger inriktningen av årets ^s. k. sparplan klara besked om. Från vår sida kandet inte bli tal om att uppnå samhällsekonomisk balans genom att attackera desociala välfärdsanordningarna. Det finns ocksåanledning erinra om ett annat inslag i de borgerliga partiernas agerande iriksdagen under 1960- och ^1970-talen. Det gäller ^överbudspolitiken. Här kan jag med viss rätt själv vittna.Hur har jag inte i denna kammare och tidigare i tvåkammarriksdagenmött de borgerligas överbud på det socialpolitiska området. Det har inte minstgällt . Hur ofta har vi inte kritiserats för att vi inte velat gåtillräckligt långt och tillräckligt snabbt då det gällt olika reformer. OlofPalme citerade i går ^Thorbjörn ^Fälldins uttalande i vad gällerpensionärerna och pensionernas värdesäkring. Jag skall erinra om ett annat av^Thorbjörn ^Fälldins uttalanden, som också säger något om centerns^överbudspolitik i . Det är , och det har följandelydelse: "För har det ^allfid variten ^vikfig angelägenhet att den generation som genom sitt arbete lagt grunden tillvårt ekonomiska välstånd skall garanteras en trygg ålderdom. Det är därför vi drivit kraven på förbättringar av pensionärernas villkor. Flera av våra förslag har, trots mångårigt motstånd, inte minst från socialdemokraterna, nu förverkligats helt eller delvis.------- Samhällets utfästelser till pensionärernaom värdebeständiga pensioner och del i den allmänna standardutvecklingen isamhället måste hållas. Därför krävs en översyn av om konsumtionsprisindex verkligenspeglar folkpensionärernas konsumtionsmönster." Enbartsveket mot pensionärerna är motiv nog för en misstroendeförklaring som visocialdemokrater kommer att rikta mot regeringen ^Fälldin. i vår moderna historiaskall nu pensionärer, sjuka och handikappade tvingas ge avkall på den rätt tilltrygghet som de själva har varit med om att bygga upp och som de trodde föralltid skulle garanteras dem. Aldrig kunde de tro att de skulle stå i främstaledet när det gällde nedskärningar. nämnde attpensionerna nu kommer att höjas. Eftersom hon var mycket kortfattad vill jaggöra ett tillägg. Detta är bara en följd av att regeringens ekonomiska politikhar lett till en utomordentligt snabb inflation. Det som vi diskuterar ärju att regeringen i sparplanen föreslår att denna värdesäkring, som är såoerhört viktig och vars effekter man uppenbart nu vill inkassera, ifortsättningen skall urholkas. Hade de nya reglerna beträffande basbeloppet,vilka nu vill införa, redan gällt, skulle pensionärerna direkt hafått vidkännas försämringar. Basbeloppshöjningen är ett utmärktexempel på vad värdesäkringen fullt ut betyder, men det ger också besked om vadförsämringen kommer att betyda, om regeringen skulle få igenom sina förslag. Hur skallregeringen förklara för landets pensionärer att deras pensioner måsteförsämras, som regeringen anser sig ha råd att beviljahöginkomsttagare kraftiga skattelättnader? Hur skall regeringen förklara attpensionärernas bostadsstöd måste försämras - pensionärer vilkas bostadsstandardalltjämt lämnar mycket övrigt att önska? Hur skall regeringen förklara för desjuka att de måste finna sig i att deras sjukbesök -och det gäller i hög gradpensionärerna - blir dubbelt så dyra i fortsättningen och att regeringenplanerar att försämra sjukpenningen? Hur skall regeringen förklara för dehandikappade att deras förtidspensioner, vårdbidrag och handikappersättning börförsämras - de som har denna förmån som sin huvudsakliga ekonomiska trygghet?Hur skall regeringen förklara för ensamstående kvinnor, som på knappa villkorhar att försörja sina barn, att de nu får se sina bidragsförskott urholkade -de som i många fall kommer att få se sittbostadsbidrag minskat med ända . Eftersom ägnadefamiljepolitiken stort utrymme vill jag tillägga att höjningen av barnbidragetmed , som beslutade under det urtima , kompenserar till endast en tredjedel barnfamiljernasökade utgifter pä grund av höjningen av momsen och energipriserna. Dessutom har200 000 familjer ^mistat sittbostadsstöd. Jag skall inte gå in på detta närmare, eftersom kommer att ta upp denna fråga. Regeringen har genom sinpolitik svikit grundläggande löften till de grupper som jag här har talat om.Socialdemokratin motsätter sig med bestämdhet och indignation en sådan politik. Den ^socialdemokrafiskareformpolitiken byggde på att vi tog ansvaret för reformernas finansiering ochmotsatte oss den lättsinniga löftespolitiken. De borgerliga har genom enorättfärdig skatte- och fördelningspolitik raserat statens inkomster och därmedundergrävt den sociala tryggheten. Nog är det uppseendeväckandeatt redan som ett första steg i den ^s. k. sparplanen är det socialpolitikensom angrips. I detta läge är detviktigare än någonsin att vi slår vakt om de reformer och den välfärd som vihar byggt upp. Den ekonomiska krissituation som den borgerliga regeringen harskapat kan inte och får inte lösas genom att man nu börjar en målmedvetenförsämring av den sociala välfärdspolitik som vi har byggt upp här i landet. Vi kommer inte att svika vårautfästelser och våra förpliktelser till pensionärerna och andra grupper som försin välfärd är beroende av det sociala trygghetssystemet. De åtgärder ^sorn numåste till får inte öka utan måste i stället minska klyftorna i samhället. Låtmig, herr talman, med kraft understryka detta då vi nu står vid en allvarligvändpunkt i den svenska trygghetspolitikens historia. I detta anförandeinstämde , , , ^Thage ,, , , , ^Elm.Doris ^Håvik. , ^Lahja ^Exner, ^Alftin och (alla ^s). Herr talman^!^ ^Aspling riktade isitt anförande en hel del beskyllningar mot om att vi skullesvika vår grundinställning när det gäller den solidariska fördelningspolitiken.Inget påstående skulle kunna vara mer ^felriktat. Vi är fortfarande, precis somvi varit , inriktade på att fortsätta solidaritetsarbetet ochlägga en grund för detta också för framtiden. Det är därför vi också måste hamodet att fundera över: Hur skall vi lägga den grunden? Hur skall vi förändra,så att vi kan bibehålla en verklig grundtrygghet också för framtiden, enverklig trygghet för sjuka, äldre och handikappade? Detta har varit utgångspunkten också fördet åtgärdsprogram som lagts fram för . Det är inte fråga om någonsocial nedrustning. Här nämnde ^Aspling höjningar av avgifter. Men sådanaskedde också på ^Asplings tid. När man då höjde avgifterna för läkarbesökoch läkemedel infördes inte - såsom nu sker - högkostnadsskydd fördem som har de största behoven. Då infördes inte något skydd i samband medläkarbesök för barnfamiljerna, som har stora behov på det här området. Detfinns alltså-för att ta just det här exemplet-en klar fördelningspolitik i dethär förslaget, som gör att den som sällan går till läkare och sällan behöver taut mediciner på recept får betala allti förhållande till den som måste gå ofta. Jag vill också gärna säga attförändringarna i index för pensionärer är en fråga om att fördela, att flyttafrån dem som har det bättre till förmån för dem som har det sämre. Vi fortsätterju utbyggnaden av pensionstillskotten, och det betyder en omfördelning till demsom bäst behöver pengarna. Det är också i enlighet med den solidaritets- ochgrundtrygghetsfilosofi som vi alltid har omslutit. Genom de år somsocialförsäkringssystemet har byggts upp här i landet har jag uppfattat attdetta varit en av grundförutsättningarna också i socialdemokraternas politik.När det gäller pensionärerna och deras situation i samhället - och ^f^.^ ^ö.också sjuka och handikappade - är det väldigt viktigt att se till helheten ideras situation. ^Aspling talade om att vi också måste slå vakt om derasmöjligheter till vård i olika former- på sjukhus och i andra sammanhang. Ochingenting är viktigare än detta - att se till helhetssituationen. Helt kort vill jag nämnanågot om privatpraktiserande läkare, som berörts här. Det är sjukvårdsministerHolms område, och hon kommer upp senare i debatten. Jag vill framhålla att detaldrig har varit så få privatpraktiserande läkare i vårt land som . Om jaginte ^missminner mig är det mindre än hälften av vad ^Aspling ansåg varaacceptabelt när de reformer diskuterades som genomfördes på ^Asplings tid.Det är den faktiska situationen . Det är viktigt att vi har enmycket väl utbyggd offentlig sjukvård och tandvård. Det har vi i alltidtillskyndat, och det kommer vi alltid att göra. Sedan till den storafrågan om vård och omsorg om alla dem som behöver det. Jag vill ta ett exempelfrån ^Asplings eget län , som också råkar vara mitt hemlän. Låtoss titta på den ekonomiska situationen. Det är ju oerhört viktigt för ett länmed ekonomiska svårigheter att få tillgång till ^skatteutjämningsbidrag för attkunna upprätthålla en god vård och service både i kommuner och landsting. vi har haft^icke-socialistiska regeringar här i landet har t. ex. i ^Hagfors kommun^skatteutjämningsbidraget per invånare ökat från . ^fill 803 kr.år 1980- och det ökar till 890 kr.enligt prognosen för 1981^.^ Därtill har kommit extra ^skatteutjämningsbidrag,som har gjort det möjligt för denna fattiga kommun att söka i sammautsträckning som de rika kommunerna bygga ut service för sjuka, handikappadeoch gamla. På samma sätt har Värmlandsläns landsting också fått förbättrade ^skatteutjämningsbidrag. Medansocialdemokraterna föreslog höjda arbetsgivaravgifter tog vi bortarbetsgivaravgifterna. Detta har betytt en avsevärd förstärkning av Värmlandsläns landstings ekonomi. Hade socialdemokraternas förslag om höjdaarbetsgivaravgifter gått igenom, så hade haft en utgift somhade betytt att man fått höja skatten med per skattekrona. Vi har många sådana exempelpå att vi i i regeringsställning har drivit en medvetenfördelningspolitik generellt sett när det gäller att i olika avseendentillgodose behovet av vård i vårt land genom ^skatteutjämnings^bidrag. Dettahar vi alltid arbetat för, ibland under hårt motstånd. Vi har, delvistillsammans med socialdemokraterna, fått igenom det här systemet, och det hargivit alla de människor över hela vårt land som behöver vård, alltifrån barntill sjuka och äldre, betydligt bättre förutsättningar än vad de skulle ha haftutan detta ^skatteutjämningsbidrag. 1 denna belysning^motbevisas påståendet att vår regering skulle bedriva social nedrustning. Isjälva verket försöker vi här lägga en god grund för framtiden när det gälleratt bevara och utveckla tryggheten för dem som bäst behöver den.