prot · G40948 · 1980-12-31 00:00:00 — - Till sådana måstesom jag ser det räknas också statsrådsluncher. Enligt min uppfattning står invandrarverkets beslut attbevilja de sydafrikanska tennisspelarna inresevisum i strid medFN-resolutionens artikel 6. Utrikesministerns åtgärd att inbjuda en av desydafrikanska tennisspelarna till den lunch som gavs för några av deltagarna iStockholm Open anser jag också stå i strid med FN-resolutionen. Det är ett känt faktum att regimen i Pretoriasom ett motdrag mot den isolationspolitik som utsätts för, på alltsätt backar upp de fåtaliga besök och resor som görs av sydafrikaner inom olikaområden, och det gäller även det idrottsliga området. När något sådanthänder-som t. ex. när de sydafrikanska tennisspelarna deltog i ihöstas - ges detta en betydande publicitet på hemmaplan. Detta för i sin turmed sig att även ett opolitiskt idrottsutbyte får politisk karaktär och användsi den sydafrikanska regimens propaganda. De här aktuella idrottsmännen kan inte sägas representeraSydafrika, för de är ju proffs och representerar i första hand sig själva. Meni anmälningshandlingar, i resultatlistor och i massmedia anges de varasydafrikaner. Jag vill gärna tillåta mig, herr talman, att i det härsammanhanget göra en reflexion: Det vore oss alla i den här kammaren och ilandet i övrigt fjärran att Om en kärnvapenfri zon i , m. m. ettögonblick benämna eller som monegas-ker. Vi är jualla glada och stolta över att ha dem som svenskar. skulle jag vilja vädja tillutrikesministern att om möjligt ge invandrarverket sådana direktiv att man därmed större stringens och i överensstämmelse med FN-resolutionen kan hanterasådana här visumärenden. Det är inte så som Axel säger atthandlandet från svensk sida står i strid med vad vi har åtagit oss i Förentanationerna. Som jag redovisade i svaret gjorde vi den reservationen när vianslöt oss till resolutionen om idrottsutbyte med apartheidregimen att desvenska idrottsförbunden är enskilda organisationer, som vi inte kan åläggavare sig det ena eller det andra. Det är inte heller så att invandrarverkets agerande pånågot sätt står i strid mot den här resolutionen. är snararemera följsamt mot resolutionen och andan i den än vad kanske många andraländers motsvarande myndigheter är. meddelar visum i enskildafall, men inte när det t. ex. gäller idrottsmän från som kommer hitför att delta i lagtävlingar och alltså tävlar för . 58 AXEL (): Jag ber om ursäkt, herr utrikesminister, menjag har en annan uppfattning om tolkningen av FN-resolutionen. Jag anser att omman antagit en resolutionstext som är så klart utformad att det t. o. m. exaktanges vad det är fråga om, då bör man i invandrarverket åtminstone försöka attskaffa sig sådana beslutsformer och ha sådana underlag och direktiv att manutan besvär i form av tolkningstvister och sådant kan hantera frågorna. 11§ Svar på interpellationerna 1980/81:56 och 65 om en kärnvapenfri zon i ,m. har i en interpellation tillmig frågat mig, om jag anser att kan gå i spetsen och börja nedrusta.Vidare har hon frågat, om jag är beredd att aktivt verka för en kärnvapenfrizon i med sikte på ett kärnvapenfritt . I en annan interpellation har frågat, om jagär beredd att vidta åtgärder för att inleda förhandlingar direkt med de berördaländerna eller inom ramen för en eventuell europeisk nedrustningskonferens isyfte att skapa en kärnvapenfri zon i . Kapprustningen medför fruktansvärda risker och ettoförsvarligt slöseri med knappa mänskliga och materiella resurser, som skullekunna komma till produktiv användning. Det är mot den bakgrunden som regeringenfortsätter den mycket aktiva svenska politiken pånedrustningsområ- Dennapolitik måste ständigt utvecklas, och nya initiativ prövas. Inte minst kapprustningeni medför svåra och alltmer akuta problem. Det senaste exemplet på regeringens politik på dettaområde är ett svenskt förslag rörande en europeisk nedrustningskonferens. Enprecisering av detta förslag kommer att läggas fram vid den pågåendesäkerhetskonferensen i . Förslaget syftar till att främja avspänningengenom minskade rustningar i . Sådana strävanden ligger i hög grad i vårteget säkerhetspolitiska intresse. Regeringen har som bekant redan i utrikesdeklarationen den12 mars erbjudit sig att stå som värd för en europeisknedrustningskonferens, om en sådan skulle komma till stånd. Andra uttryck för regeringens akfiva nedrustningspolitikär den rad av förslag och initiativ som tagit såväl i Förenta nationernasom i nedrustningskommittén i . agerande i de internationellanedrustningsförhandlingarna har alltid varit inriktat på FN:sgeneralförsamlings målsättning att åstadkomma en balanserad nedrustning, varvidmålet i varje skede bör vara oförminskad säkerhet på lägsta möjliga nivå avrustningar och militära styrkor. Arbetet för internationell nedrustning är enutomordentligt viktig och framträdande del av svensk säkerhetspolitik.Samtidigt måste det slås fast att en förutsättning för en oberoende, konsekventoch självständig svensk utrikespolitik är att omvärlden har tilltro till vårvilja och vår förmåga att vidmakthålla en alliansfri utrikespolitik. Dettaförutsätter att vi avstår från en ensidig svensk nedrustning. En sådan skulleockså negativt påverka den säkerhetspolitiska stabiliteten i . Den hållning jag här redovisat har gång på gång slagitsfast av . Denna polifik står givetvis fast. Vad beträffar frågan om en kärnvapenfri zon i villjag först återknyta fill vad jag inledningsvis sade om regeringens aktivasträvanden i fråga om att få till stånd en europeisk nedrustningskonferens. Jaghar i detta sammanhang vid en rad direkta kontakter med företrädare för de s.k. ESK-staterna och i åtskilliga uttalanden betonat nödvändigheten av att eneuropeisk nedrustningskonferens även tar upp kärnvapenkapprustningen. Slutmålet för förhandlingarna på detta område är ettkärnvapenfritt . Jag vill erinra om att tagitinitiativet till en omfattande FN-studie om kärnvapen, som är avsedd att spridaaktuell information om och skapa opinion mot dessa vapen. Trots attkärnvapenmakterna vägrat medverka har studien, som gjorts under svensk ledning,kunnat slutföras på ett mycket tillfredsställande sätt. utgör de facto en kärnvapenfrizon. Ingen av de nordiska staterna har kärnvapen på sitt territorium. ochDanmark har ålagt sig begränsningar i sitt NATO-engagemang, bl. a. genom att ifredstid inte tillåta stationering av kärnvapen på sitt territorium. Samtliganordiska länder är anslutna till icke-spridningsfördraget och har därigenomavsagt sig möjligheten att skaffa egna kärnvapen. Om en kärnvapenfri zon i , m. m. Om en kärnvapenfri zon i , m. m. Från svensk sida har vi förklarat oss beredda attdiskutera ett avtal om en kärnvapenfri zon i , förutsatt att andra berördastater är villiga att delta. Vid fastställandet av den geografiska omfattningenav en sådan zon måste man ta hänsyn till förekomsten av kärnvapen i Nordensnärhet. Således bör bl. a, ingå i zonen. Vidare bör taktiska ocheurostrategiska kärnvapen som är stationerade i zonens närhet dras bort,eftersom de definitionsmässigt skulle bli överflödiga, om en kärnvapenfri zonupprättades. Uppenbarligen måste vi vid vår prövning av alla förslag av dennatyp beakta intresset att bevara stabiliteten i . Jag har med stort intresse läst de uttalanden i frågan somnyligen gjorts från ledande håll inom det norska . Ett formellt avtal om en kärnvapenfri zon i det redankärnvapenfria löser inte de problem som kärnvapenkapprustningen i Europamedför. Det avgörande är om de stater som har kärnvapen, framför allt de bådasupermakterna, är villiga att åstadkomma en faktisk kärnvapennedrustning. Jag hoppas att det är realistiskt att ställa vissaförhoppningar på att förhandlingarna om medeldistansvapen i ochSALT-processen skall leda till konkreta resultat. 60EVA (vpk): För precis , den 12 december1979, beslutade NATO att placera ytterligare kärnvapen i - 572 nyarobotar som skall smyga fram över berg och genom dalar utan att upptäckas.Beslutet var en ren provokation. Ett nytt skede i upprustningens historiainleddes. Runt om i , runt om i världen oroar sig människorför kapprustningen. Runt om i världen oroar sig människor för det faktum attkärnvapenarsenalerna uppgår till 60 000 vapen, vilket motsvarar ca 4 tonsprängämne per människa. Även om bara en bråkdel av dessa vapen kommer tillanvändning skulle följden bli en katastrof av en omfattning som man inte kanföreställa sig. Än allvarligare ter sig situationen, om man betänker attutvecklingen tyder på att den i och för sig felaktiga avskräckningsstrateginalltmer överges i riktning mot en strategi för krigföring med kärnvapen. Dettaenligt SIPRL.s bedömning. Eller, herr talman, ponera att en felbedömning görs elleren datamaskin klickar! För inte så länge sedan gick det storlarm i . De amerikanska kärnvapenraketerna osäkrades. Dekärnvapenbärande ubåtarna siktade in sig på sina mål. Bombplanen gick tillväders. Vad som såg ut att vara ettanfall var ett datorfel. Men katastrofen kunde ha blivit ett faktum. Rustningskostnaderna uppgår till . instämmer i sitt interpellationssvar till mig ochGunnel i att detta är ett oförsvarligt slöseri med knappa mänskliga ochmateriella resurser - resurser som skulle kunna komma till produktivanvändning. Jag tycker, herr talman, att det är bra. Det är också positivt attSverige tagit initiativ till en nedrustningskonferens i syfte att främjaavspänningen genom minskade Men, herr talman, det är inte tillräckligt. Jag har i mininterpellation ställt två frågor. Den första gäller om utrikesministern anseratt kan gå i spetsen och börja nedrusta. Om - som temat löd under Förentanationernas nedrustningsvecka - "kan börja". Då svarar "att en förutsättning för enoberoende, konsekvent och självständig svensk utrikespolitik är att omvärldenhar tilltro till vår vilja och förmåga att vidmakthålla en alliansfriutrikespolitik". Han fortsätter: "Detta förutsätter, att vi avstårfrån en ensidig svensk nedrustning." Mot detta kan mycket kort invändas: Vi hade så sent som ionsdags en försvarsdebatt i kammaren, där det klart påvisades att regeringenanslutit sig till upprustnings- och högerlinje. På vilket sätt,, minskar tilltron till vår vilja att upprätthålla en alliansfripolitik genom att man skär ner på de 16 miljarder det militära försvaret i dagär uppe i? Snarare är det så att tilltron minskar genom att vi så ensidigtsätter tillit till vapen och krigsmakt i stället för att minska samhälletssårbarhet på olika försörjningsområden. Vi måste, herr talman, lägga om delarav försvarskostnaderna från militär till civil sektor. Vi måste nedrusta ochomfördela till bl. a. civilförsvaret och det ekonomiska försvaret. Vi saknar skyddsrum och gasmasker och är över huvud taget mycket sårbara när detgäller folkförsörjningen. Dessutom kan man konstatera att är en avvärldens relativt sett starkast rustade länder. Bland de neutrala staterna iEuropa intar en särställning. Vi rustar dubbelt så mycket som ,fyra gånger så mycket som och mer än sex gånger så mycket somFinland. I satsar nästan lika mycket som alla övriga länderfillsammans. Av de siffrorna skulle man kunna tro att de småländska skogarnautgjorde samma konflikthärd som någonsin en krigsskådeplats, men vi vet allaatt så inte är fallet. Däremot har och resten av kommit attberöras på ett kvalitativt annorlunda sätt än tidigare av rustningarna. Ändasedan har betraktats som ett fredligt hörn av Europa.Men har denna bild drastiskt förändrats. GenomNATO-beslutet att stationera kärnvapenbärande robotar i kan Sverigesoch territorier komma att utgöra överflygningsområde. OcksåNATO-besluten att förhandslagra tung krigsmateriel i och påverkaross i högsta grad. NATO-besluten har också föranlett massiva protester frånfredsorganisationer, kvinnorörelser och skilda partier runt om i ochNorden. Hundratusentals namn har samlats in. säger i sitt interpellationssvar att det ifredstid inte får tillåtas stationering av kärnvapen i och . Nej,men förhandslagringarna är illa nog, inte minst mot bakgrund av att det redantidigare fanns stora lagringar för NATO-flyget i . Och vad händer ikrigstid? Kryssningsrobotarna nämner knappt, och jagtvingas tyvärr konstatera att den fortfarande förhåller sigpassiv. Om en kärnvapenfri zon i , m. m. Om en kärnvapenfri zon i , m. m. hade idecember en debatt om detta i kammaren. Varför, , kaninte som ett neutralt och alliansfritt land gå i spetsen föravrustningssträvandena och kraftfullt protestera mot de nya robotarna? Den nya situationen gör det än mer angeläget att inrättakärnvapenfria zoner i syfte att nå ett kärnvapenfritt , och jag kommerhär in på den andra fråga som jag har ställt och som också hartagit upp. svarar att de facto ärkärnvapenfritt och att det därför inte finns någon anledning att sluta formellaavtal. Det löser inga problem, säger han uttryckligen. Jag skulle då viljacitera i gårdagens : "Som en pålitligt både kärnvapenfri och alliansfristat skulle naturligtvis ha särskild möjlighet att gå i bräschen förförsök att upprätta en avskärmning mot kärnvapen. Men både Undénplanen ochKekkonenplanen har , i stället för att mottagas med en positivt syftandedebatt, på ett i efterhand nästan obegripligt sätt åsidosatts av olika svenskaregeringar, till . Efter deklarafionerna vid FN-sessionen 1978 ochnu proteströrelserna i är det dock dags att ta nya tag." Jag tycker att skall ta denna maning påallvar. Det är en maning som vi kommunister också länge har framfört. Enkärnvapenfri zon i skulle dessutom ha stor betydelse, inte minstpsykologiskt, i arbetet på ett kärnvapenfritt . Låt oss handla innan vapnen handlar, var den uppmaning somfredsorganisationer, broderskapare, kvinnoorganisationer, parlamentariker -däribland - från samtliga nordiska länder riktade tillfredspariamentet i . Inrätta ett kärnvapenfritt ! Frågankvarstår: Är beredd att verkligen gå i bräschen för detta? För alla dem som är beredda att kämpa mot utplundring ochmilitarism, för alla dem som vill slåss för social utjämning är fredskampen den helt överskuggande frågan. , på ettårsdagen av NATO-beslutet,genomförs runt om i landet stora demonstrationer. Det är fackeltåg motkärnvapen arrangerade av Kvinnokamp för fred med stöd av Folkkampanjen motkärnkraft. Huvudparollerna är "Ett kärnvapenfritt ", "Vapenmiljardernatill mat", "Nedrustning för en varaktig väridsfred" och"Kärnkraft kan ge kärnvapen". Jag vill uppmana och andraav kammarens ledamöter - jag beklagar att så få av dem är här och tar del av enså viktig fråga - att gå med i denna manifestation. Jag vet att fler talare från andra partierkommer att gå upp i denna debatt. Jag tycker att det är bra. Jag tror ochhoppas att vi också i skall kunna skapa den breda fredsrörelse som ärnödvändig om vi skall kunna nå resultat. 61GUNNEL JONÄNG (c): Jag ber att få tacka utrikesministern försvaret på min interpellation. Jag skall inskränka mig till att ta upp bara denfråga som jag harställt, nämligen frågan om en kärnvapenfri zon i . Jag vill också ge utrikesministern en eloge. Jag tyckeratt valet av dag för debatten är perfekt. Det är i både ljus och mörker.Det är, som sade, nu NATO beslöt om den s. k.moderniseringen av de eurostrategiska vapnen, dvs. På detviset är det en mörk dag. Men det är en ljus dag, därför att Nordenskvinnor tänder sina facklor och demonstrerar för fred i världen. Det kanhända att många känner uppgivenhet inför den upprustning som pågår. FNproklamerar ett nedrustningsårtionde - men supermakterna upprustar. Våld ochkonfrontation kännetecknar världen; fred och försoning existerar bara imänniskors drömmar och önskningar. Vi kvinnor sluter oss samman -inte iuppgivenhet, utan i kamp och i gemensam strävan för nedrustning och fred. Som vi alla känner till händer det väldigt litet pånedrustningsfronten. SALT , som undertecknades , harfortfarande inte ratificerats av den amerikanska senaten. Vi har NATO-beslutetom de nya eurostrategiska vapnen som svar på SS 20, dvs. enytterligare upprustning i ett som redan är rustat mer än nog. Den andragranskningskonferensen - som jag kunde följa på nära håll -granskningskonferensen om NPT-fördraget, havererade totalt, och ESK-konferenseni höll på att gå samma väg. Låt mig i det sammanhanget säga ett stortoch varmt tack till utrikesministern personligen och till den svenskadelegafionen. Ni hade ju ett mycket avgörande inflytande på konferensensmöjligheter att över huvud taget fortsätta. Jag tycker också att det agerandetmå kunna tjäna som ett föredöme för oss alla i nedrustningsarbetet: att inte getappt, utan att söka konstruktiva lösningar även när nästan ingen längre troratt sådana är möjliga. Det mesta som sker på detta område är således mycketnegativt. Därtill kommer det faktum att avspänningen förbytts i ett betydligthårdare och kallare klimat. Skall man försöka finna något positivt är det väl detförhållandet att förberedande kontakter har tagits i mellan ochSovjet angående de eurostrategiska vapnen. I detta läge, när nedrustningsförhandlingarna inte uppnårnågra resultat och när vapenteknologin utvecklas snabbt, aktualiseras frågan omvad vi kan göra i och i för att försöka medverka till avspänningoch kärnvapennedrustning och för att skydda våra egna territorier från kärnvapenstrateginsutveckling. har lagt fast målsättningen för nedrustningen iEuropa - ett kärnvapenfritt . Det är en målsättning på lång sikt. Sverigestöder tanken på en kärnvapenfri zon i - den är dock inte fastlagd somnågon målsättning av . Den måste ändå ses som ett delmål i det storasammanhanget. Det har emellerfid inte från svensk sida tagitsfram några mer konkreta handlingslinjer när det gäller en kärnvapenfri zon iNorden. Det är fullt förståeligt, eftersom både och varit mindre intresserade Om en kärnvapenfri zon i , m. m. Om en kärnvapenfri zon i , m. m. synes emellertid en viss omsvängning ha ägt rum. Jag har i interpellationen hänvisat till det uttalande somde nordiska centerpartiledarna gjorde , bl. a. om en kärnvapenfrizon i . På det svarar utrikesministern kanske litet märkligt att han justläst de uttalanden som gjorts från ledande håll inom det norska.arbeiderpartiet. Det är klart att de också är viktiga i sammanhanget, menkanske är det litet grand av goddag yxskaft över svaret ändå. Det är väl ocksåatt missa litet av poängen med min interpellation. Det var ju det som skeddeoch sker i som är bakgrunden till min interpellation. På den nordiska centerledarkonferensen , därjag hade förmånen att delta, deltog statsminister , utrikesministerPaavo Väyrynen och storfingsman , dvs. ordförandena i de trenordiska centerpartierna. Där gjordes följande intressanta uttalande: "Under dr0ftelsene ble det gitt utrykk for stor uroöver den spenning og usikkerhet som preger den internasjonale situasjon. Detvar enighet om at det ikke er noe alternafiv til avspenning, og at man må 0keanstrengelsene for å de resultatet som er oppnådd. Samtidig må man s0keetter åpninger og muligheter for å fornye og videref0re avspenningsprosessen.Det ble i den förbindelse saerlig pekt på de muligheter som ligger iKSSE-oppf0lgingsm0tet i . Videre ble det understreket at de politiskemotsetningsforhold må dempes gjennom konkrete forslag og tillitskapende tiltak. Arbeidet med nedbygging av kjernefysiske vapen må gisprioritet. Selv om kjernevåpenstatene baerer det tyngste ansvaret, har ogsåandre land et ansvar og en oppgave. Det var enighet om å gi fornyetoppmerksomhet til anbefalingene fra FN's nedrustningssesjon i 1978 omnedrustning, herunder sp0rsmålet om opprettelse av kjernevåpen-frie söner. Detrådde enighet om verdien av å opprettholde stabiliteten i de nordiskeområder." Jag skäms litet, eftersom min norska inte ärvad den borde vara. Det är väl dess värre så att det egentligen hade varitlättare att läsa på engelska än på norska. Centerpartierna i vill således erinra om vad FN:smedlemsstater har åtagit sig när det gäller kärnvapenfria zoner genom att viantagit slutdokumentet från nedrustningssessionen 1978. Som utrikesministern säger har man också i arbeiderpartietgjort uttalanden . a. har man sagt att man ämnar studera olikanedrustningsförslag, inkl. tanken på en kärnvapenfri zon i . Ambassadör har som bekant fört fram förslagom en kärnvapenfri zon i , både i föredrag och i en bok. Det är en boksom inte förefaller finnas att få i . Jag har försökt allamöjligheter: , utrikesutskottet, UD, kanslihuset och enmångfald bokhandlare. hade ett exemplar som enligt uppgift postades tillmig här på . Dess värre har denna post ännu efter envecka inte nått mig. Jag hoppas att det inte är symtomatiskt för det svenskaintresset för boken. I detta läge anser jag, med hänsyn till det som händer iNorge, att möjligheterna till aktivt målmedvetet handlande när det gäller enkärnva- penfri zonär större . räcker det inte längre med att förklarar sigberett att diskutera en kärnvapenfri zon. måste vi handla aktivt och tainitiativ i frågan. Först och främst tycker jag att det är att manhyfsar språkbruket när det gäller de kärnvapenfria zonerna. Här bordeutrikesministern och UD föregå med gott exempel. Det står isvaret: "utgör de facto en kärnvapenfrizon." Enligt min mening är det fel att uttrycka det på det viset. Logikenfaller ju också sönder och samman närdet några rader längre ned står: " om en kärnvapenfri zon "På ett ställe i svaret har vi alltså en zon - på ett annat har vi ingen zon,utan man talar om vad som skulle hända om en zon upprättades. Det faktiska förhållandet är det att - och detkänner vi väl till - icke har kärnvapen på sitt territorium i fredsfid. MenNorden är ändå inte att betrakta som en kärnvapenfri zon, eftersom på en sådanmåste ställas ytterligare krav när det gäller kärnvapenstafionering ochliknande. Dessutom måste en kärnvapenfri zon vila på ett avtal mellan berördaländer och kärnvapenmakter. Att säga att är en kärnvapenfri zon är ettslags hymlande som jag har litet svårt att acceptera. Jag tror att detförvillar begreppen för alla dem som mer och mer engagerar sig i dessa frågor.Det verkar också som om man med det här språkbruket försöker blanda bortkorten, och man tar detta att de facto utgör en kärnvapenfri zonsom täckning för påståendet att förhållandena trots allt är ganska bra och attvi alltså från svensk sida kan fortsätta att mumla i skägget. Det är givetvis mängder av frågor som måste diskuteras.Hurdan skall avgränsningen vara för en kärnvapenfri zon i ? Här är vieniga, som jag har uppfattat det, om att den bör omfatta de nordiska ländernaoch självfallet även , som bl. a. förre utrikesministern haruttalat och som även utrikesminister säger i svaret här i dag.Kolahalvön räknas ju inte i vanliga fall till och bör inte heller räknasdit i det här sammanhanget. Dessutom har en speciell betydelse närdet gäller den centrala balansen mellan supermakterna, och det är angeläget attvi accepterar det. En överenskommelse om kärnvapenfri zon bör innebära attzonstaterna inte skall ha kärnvapen, att kärnvapen inte får vara stationeradeinom zonen och att kärnvapen inte får sättas in mot mål inom zonen, dvs. ettfullföljande av de negativa säkerhetsgarantier som innebär en försäkran frånkärnvapenmakternas sida att inte använda eller hota att använda kärnvapen moticke kärnvapenstater. Ett avtal - som således skulle ingås mellan de berördanordiska länderna och de två supermakterna - måste därför även medföra atttakfiska kärnvapen och medeldistansrobotar inte får finnas i ettsäkerhetsområde omkring zonen. Ett avtal måste ju gynna alla parter som ingår idet. Det måste ligga också i supermakternas intresse att bevara stabiliteten iNorden. Om en kärnvapenfri zon i , m. m. Om en kärnvapenfri zon i , m. m. Och om denordiska länderna gör åtaganden när det gäller att ej inneha och att ejstationera kärnvapen på sina områden bör kärnvapenmakterna i gengäld uflova attkärnvapen inte får användas mot mål inom zonen. Följaktligen bör t. ex. dekärnvapen som har på och som är riktade mot mål iSkandinavien dras bort.