prot · G40925 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:25 Förhandlingarnaleddes av tredje vice talmannen. Meddelandeom val av två ombudsmän 1 §Anmälan om kompletteringsvai till utskott Anf.1 TREDJE VICE TALMANNEN: Moderatasamlingspartiets partigrupp har som suppleant i utrikesutskottet under AllanHernelius ledighet anmält hans ersättare . Socialdemokratiskariksdagsgruppen har som suppleant i jordbruksutskottet BrittTheorins ledighet anmält hennes ersättare . Tredjevice talmannen förklarade valda till suppleanti utrikesutskottet () suppleanti jordbruksutskottet () 2 §Justerades protokollet för den 7 innevarande månad. 3§ Meddelande om val av två ombudsmän Anf,2 TREDJE VICE TALMANNEN: Jagfår meddela att vid början av kammarens sammanträde onsdagen den 19 novemberkommer att anställas val av två ombudsmän. 4 § Svar påinterpellation 1980/81:20 om den glasindustrin vilkaåtgärder jag ämnar vidta för att målsättning beträffande denmanuella glasindustrin skall uppnås, vilkaåtgärder som har vidtagits för att förhindra nedläggning av glasbruk sedanriksdagsbeslutet om målsättningen togs, vilkamotiven var för avslag på ansökan om industrigaranlilån från Pukebergsglasbruk, varförbeslut ännu inte fattats med anledning av överklagat beslut om lån tillFlygsfors glasbruk, hur jag ser påutvecklingen vid glasbruk och hurjag ser på de från de stora koncernerna fristående brukens framtidsmöjligheter. Förhållandenainom den glasindustrin har på regeringens uppdrag utretts av statensindustriverk, som avlämnade rapporten glasbruk istrukturomvandling. I sin utredning bekräftar industriverket att den manuellaglasindustrin är en bransch med betydande problem. Importkonkurrensen äravsevärd och ger branschen en svag utveckling på hemmamarknaden. Enotillräckiig lönsamhet under en följd av år innebär att branschen nuhar begränsade möjligheter att av egen kraft genomföra de ansträngningar somskulle behöva göras, om avsättningen skall kunna ökas i önskvärd omfattning påexportmarknaderna. Investeringsbehovet bedöms vara relativt stort. Tillbranschens svaga konkurrenskraft bidrar även höga kostnader för arbetskraft ochenergi. Till allt delta kommer att branschens utveckling hämmas av bristen påkvalificerad arbetskraft. Industriverketsutredning är dock glädjande, eftersom den pekar på möjligheter attåstadkomma just vad uttalat sig för, nämligen långsiktig konkurrenskraftinom branschen. Industriverketshuvudrapport har remissbehandlats. En rapport om forsknings- ochutvecklingsfrågor för den glasindustrin avlämnades av industriverket imitten av oktober och remissbehandlas f. n. Jagräknar med att förslag rörande den glasindustrin skall kunnaföreläggas . Jag är därför inte beredd att i dagnärmare diskutera vilken roll och utformning statliga åtgärder för branschenbör ha. En sådan diskussion blir enligt min mening mer meningsfull, om denbaseras på regeringens konkreta ställningstaganden i dessa frågor. Ifråga om åtgärder för att förhindra nedläggning av glasbruk vill jag här nämnade stödinsatser regeringen gjort för och AB Lindshammars Glasbruk.Glasma tillverkar färdigblandad råvara, s. k. mäng, för hela glasindustrinsbehov och bör genom sin verksamhet kunna medverka till bättre arbetsmiljö ochpå sikt lägre investeringsbehov för enskilda glasbruk samt förbättradeförutsättningar för dessa att hålla sina råvarukostnader under kontroll och påen förhållandevis låg nivå. byggeri mycket stor utsträckning på statliga medel i form av lokaliseringslån ochavskrivningslån. Problem i samband med inkörningen av anläggningen leddeemellertid till ett kraftigt rörelseunderskott hos Glasma under det förstaverksamhetsåret. Genom medverkan av regeringen i form av eneftergift av viss del av lokaliseringslånet kunde verksamheten drivas vidare. Lindshammarsglasbruk med ett sjuttiotal anställda genomförde ett ackord. Statenmedverkade i denna rekonstruktion på olika sätt. a. beslöt regeringen attteckna statlig garanti för vissa lån för den fortsatta verksamheten. Däreftervidtagna rationaliseringsåtgärder har inom företaget lett tillkostnadsminskningar och förbättrad effektivitet, men dessa positiva faktorerhar med den marknadsbild som rått inte kunnat förhindra fortsatta förluster.Regeringen har återigen medverkat i en rekonstruktion för att möjliggöra enfortlevnad. Struktur- och sysselsättningspolitiska motiv utgjorde grunden förregeringens ställningstagande i detta fall. Regeringenhar prövat frågan om kapitaltillskott till Pukebergs glasbruk i NybroAB. I detta fall kunde emellertid de struktur- och sysselsättningspolitiskamotiven inte tillmätas samma betydelse. Också Pukebergs glasbrukrekonstruerades , men den negativa utvecklingen inombolaget har inte kunnat brytas. Det återstår ännu att se om en för framtidenhållbar rekonstruktion av detta företag skall bli möjlig att genomföra. Statligmedverkan i rekonstruktioner av företag måste -oberoende av vilken branschbolaget tillhör - bygga på en tilltro till att företaget skall ha möjlighetertill en lönsam verksamhet utan fortlöpande extraordinära stödinsatser frånstatens sida. Ifråga om Flygsfors glasbruk fattade regeringen också sitt beslut. I denmarknadssituation som föreligger för belysningsglas bedömde regeringen att ettåterupptagande av verksamheten i Flygsfors inte är meningsfullt. Möjligheternatill lönsam verksamhet och därmed trygga arbetstillfällen i Flygsfors kundeinte anses föreligga. Tvärtom kunde arbetstillfällen inom andra företag ibranschen hotas. Måleråsglasbruk har ca 25 anställda och ingår i . Enligt vad jag harinhämtat har en arbetsgmpp bildats och en plan utarbetats för fortsattverksamhet i ny form med de anställda som delägare. En ansökan om statliglånegaranti för delfinansiering av projektet har inlämnats till utvecklingsfondeni län. Jaghar vid en debatt i - - berört frågan omindustriell verksamhet som tas över och drivs vidare av löntagarna. Som jaganförde bör lösningar av detta slag kunna vara ettalternativ till andra företagsformer även i fortsättningen. Jag är således iprincip positiv till att industriell verksamhet drivs med ett ökatägarengage-mang från de anställdas sida. I fråga om det enskilda falletavseende glasbruk är jag dock inte beredd att avge någon bedömning. LenaÖhrsvik har slutligen frågat mig hur jag ser på de fristående brukensframtidsmöjligheter. I vissa avseenden är det klart att de stora koncernernahar vissa fördelar framför de små fristående bruken. Jag tänker då på exempelvisresurser att åstadkomma en slagkraftig marknadsföring, särskilt påexportmarknaderna, produktutveckling och utnyttjande av vissa stordriftsfördelari produktionen. De mindre enheterna har dock också många fördelar, bl. a. isådana avseenden då närheten mellan människorna i företaget ger påtagligapositiva effekter. Små enheter kan allmänt sett uppvisa större flexibilitet. Dekan också ha förmåga atl ta till vara marginella delar av marknaden som intepassar för de stora enheterna. Inslaget av hantverksmässighet inom glasbranscheninnebär vidare att verksamheten väl lämpar sig för tillverkning även inommindre enheter. Det ligger således både fördelar och nackdelar iglastillverkning i mindre skala. Min bedömning är således att de små friståendeglasbruken på det hela taget har lika goda förutsättningar för framtiden som destora koncernerna. Anf,4 (): Anledningen till min interpellation var att jag ville ha en seriös ochkonstruktiv debatt innan regeringen låst fast sig beträffande förslag medanledning av glasutredningen. Eftersom denna utredning varit på snabbremissräknade alla med att en proposition skulle läggas fram . När nupropositionsförteckningen visade atl det inle skulle komma något förslag ihöst, tog jag tillfället i akt att begära en del besked av industriministern. Svaretvisar att regeringen inte har en tanke på att lyssna innan man bestämmer sig.När ni sedan väl bestämt er i regeringen är det ju omöjligt att åstadkommaminsta lilla förändring. Jag vill påpeka alt jag inte har begärt några konkretabesked om vad propositionen kommer att innehålla. Jag vill bara veta vilkaåtgärder industriministern ämnat vidta för att målsättningbeträffande den glasindustrin skall uppnås. Ettbesked får jag, och det är att förslag kommer . Och det ärju bra atl man inle dröjer för . Men den stora frågan kvarstår ju,nämligen hur man skall nå målet bevarad sysselsättning. Jagoch många med mig anser att utredningen inte har följt sina direktiv och attdet följaktligen måste vara svårt atl med den som grund lägga fram ell förslag.Därför ville jag veta vad industriministern tänker göra . Därför ville jag haen diskussion . Därför ville jag gärna skicka med några synpunkter . Detär stor oro i branschen. Tyvärr har utredningen inte kunnat skingra denna oro,utan har tvärtom förstärkt den. Man får ju klartecken att skära ner med 360anställda. Märker inte människornas besvikelse och deras oro försina jobb och för sin bygd? Vikan ta Flygsfors som ett belysande exempel. Jag var påFlygsfors socialdemokratiska förenings 50-årsjubileum. Denna förening bildadespå bruket strax efter dess start. Sitt 40-årsjubileum firade man i skuggan av1970 års kris. Den löstes, och bruket kunde fortsätta. Föreningens firarman sedan ugnarna har släckts. Jag träffade några av de glasbmksarbetare somvar med från början. Stämningen var mycket bitter. Deras livsverk suddades utgenom ett penndrag i industriverket i Beslutet överklagades till regeringen.Svaret har ännu inle nått de anställda, men industriministern säger ju i dagatt man bestämt sig för att säga nej fill begäran om stöd. Och det är kanskeinte så svårt att säga nej , när ugnarna är släckta, när allainventarier och själva fastigheten sålts på auktion och när folk har fått gesig iväg för att försöka få annat jobb. Handläggningen av detta ärende tycker jag är en skandal.Att inte få besked alls måste ju vara det mest psykiskt påfrestande som kandrabba människor. Industriministern påstår att arbetsfillfällen inom andraföretag kunde ha hotats. Det finns ju bara ett belysningsglasbruktill i . Det fanns marknadsundersökningar och lönsamhetskalkyler gjordasom var klart posifiva. Samhällsekonomiskt innebar det en förlust på ett parmiljoner att inte driva bruket vidare. Pukebergs glasbruk är ett annat exempel. Man begärde ettlån på 2 miljoner för att kunna fortsätta driften. Banken ställde upp, ochutvecklingsfonden fillslyrkte. Avslaget från regeringen ledde till omedelbarkonkurs. Staten förlorar nu tidigare satsat kapital samt den lönegaranti somgäller . Det rör sig alltså om en statlig förlust på merän vad man begärde i lån. Vid den rekonstruktion som pågår vågar man över huvudtagel inte kalkylera med stafligt stöd. Man har ju sett hur del gick iFlygsfors med väntan på besked. är ett tredje exempel. Kortlidsveckaär på gång, och detta tror man på många håll bara är en början till något ännuvärre. En äldre erfaren glasarbetare från ringde mig i går och undrade omman tänkt lägga ner hela bygden däromkring. Gransjö såg har fått avslag påbegäran om statligt stöd, och så kommer dessa signaler från . Den levande landsbygden och de små orternasexistensberättigande, är det historia för ? Jag har svårt all troatt dessa målsättningar finns kvar. Ni har haft flera tillfällen all i praktiskhandling visa om ni fortfarande har dem kvar enbart när det gäller den bygd somjag representerar, men ni har inle tagit dem i akt. En sak har i alla fall glasulredningen klart visat, ochdet är atl ell bibehållande av den företagsstruktur som fanns vid årsskiftet1979-1980 ger ett högre bidrag till samhällsekonomin än utredningens egetförslag om en s. k. marknadsanpassad utveckling - som ju egenfligen innebär enavveckling. Det är alltså billigast för samhället, om man nu får uttrycka sigså krasst; att människorna får behålla sina jobb i glasindustrin. Ändå lämnarman ifrån sig ett förslag som innebär nedskärningar. Detta är högst anmärkningsvärt. hade en klar målsättning om bibehållensysselsätlningsnivå när man beställde en utredning. Brukligt är judå att man lämnar förslag på hur man skall uppnå de mål som satts upp. Depolitiska avvägningarna när del gäller vad som är möjligt eller omöjligt skallju politikerna göra, inte industriverket. De avsteg från direktiven som gjorts harkritiserats hårt i remissvaren bl. a. från samtliga tre fackförbund (Fabriks,SIF, SALF), samtliga fem inblandade kommuner (, , ,, ) och länsstyrelserna i och . Delär ju inle precis instanser som man kan bortse ifrån. Ävenom inte vill diskutera framliden, måste jag få fråga en sak. Anserindustriministern att utredningens förslag ligger i hnje med direktiven? Jagtänkte sedan gå över till några konkreta råd. Vid de kontakter som jag har haftmed företrädare för de anställda har det visat sig att man anser att delviktigaste är att få till stånd snara insatser när det gäller export ochimport. De små företagens behov av stöd beträffande exporten skulle kunnatillgodoses av ett delvis statligt ägt exportbolag, som kunde utvecklastill att handla med även andra svenska kvalitetsprodukter, t. ex. hemtexlilieroch möbler. LO har föreslagit detta i samband med en tidigare utredning. Importenär ett stort problem. har importvärdet överstigitexportvärdet. Importen består inte längre av bara hushållsglas ulan också avprydnadsglas. T. o. m. och är oroade. Att de anställda är bekymrade är jusjälvklart. Kommunen har också i sina remissvar tagit upp just importen. Jagtror att det finns skäl att allvarligt överväga om det finns något att görahärvidlag. Närdet gäller de fackliga representanternas förslag om ett utvecklingsbolag finnsdet många skäl som talar för att man närmare bör se på detta. Jag tror att detvore bra om industriverket tillsammans med fackförbunden kunde få i uppdrag attnärmare utveckla ett gemensamt förslag. Miljönär ett annat problem, och då gäller det både den inre och den yttre miljön. Desmå företagen har mycket svårt att klara kraven när det gäller t. ex. utsläpp ivatten och luft. Kan staten göra något ytterligare på detta område? Attstödja forskning, utveckling och utbildning behöver väl inte vara såkontroversiellt. I remissvaren finns det vissa konkreta förslag om t. ex.vidareutbildning och högskoleutbildning. Enviktig fråga när man bedömer lönsamheten är hur skuldsalt ell företag är. Detframgår ganska klart att glasbruksföretagen är oerhört skuldsatta och atträntorna är betungande. Det blir då lätt så, atl investeringar och tekniskförnyelse blir eftersatta. Borde man inte undersöka möjligheterna att helteller delvis skriva av de statliga lånen och kombinera detta med alt deanställda står för ägandet. Det är ju en modell som har använts vid LindshammarsGlasbruk - det finns kanske möjligheter att använda den på fler ställen. Enannan fråga som tas upp i något av remissvaren är prissättningen. I handelnsätter man alltså priset genom att göra procentuella påslag. Med tanke på attde svenska produkterna är dyrare i utgångsläget blir skillnaderna bara störreoch större. Statens pris- och kartellnämnd, som har tagit upp dennafråga, menar att man skulle kunna se över prissättningen. Dessa,enligt min mening, nödvändiga ytterligare överväganden borde kunna göras ganskasnart - ja, de måste för resten göras snart. Annars blir det omöjligt att nåmålet beträffande sysselsättningsnivån. Jag vet att industridepartementet ärhårt ansträngt, men ingen bransch får anses för liten eller för obetydlig föratt inte behandlas med respekt och känsla för de enskilda människornassituation. Dessutom har vi här att göra med ett månghundraårigt kulturarv,vilket borde leda till besinning bland de för branschen ansvariga. Det vorevälgörande om industriministern loge avstånd från utredningensförslag om nedskärningar. Annars tolkas förslaget som att det skulle varasanktionerat av regeringen, varför det är fritt fram för ytterligarenedläggningar. Säg ifrån , : Här läggs det inte ned ett endaytterligare bruk. Ryt till, så att det hörs ända ned till . 5 (): Den svenska glasindustrin är inte en stor och betydande industri mättmed hela landets mått. Den svarar inte för av den samladeindustriproduktionen i landet. Det kan man bl. a. läsa i den glasutredning somLena talade om. Mätt med del måttet kan glasindustrin kanskeverka betydelselös. Men ser man till dess betydelse för de orter där den finns,får man en helt annan bild. ILessebo kommun i arbetar t. ex. av de industri-sysselsattainom glasindustrin, och i mindre orter, där glasbruket är den enda industrin,är procentsatsen betydligt större. Bådelokalt och regionalt inom är man beroende av att glasindustrinfår hjälp och stöd för att klara dagens svårigheter och omställningarna förframtiden. Vidnedläggningar och förändringar av driften drabbas både enskilda och samhällethårt. Finns det inget annat arbete att tillgå inom rimligt avstånd, kan manförstå den förtvivlan som många då ger uttryck för. Delär inle bara själva bruket som försvinner vid en nedläggning, utan helabrukssamhället förändras eller dör ut. Det finns något underlag förservice, och de som bor kvar får det betydligt svårare när underlaget förskolor, sjukvård, handel m.m. försvinner. Deförändringar som sker är ingen ny företeelse. Tyvärr har glasindustrinkämpat med minskad lönsamhet under både . Perioden1965-1975 minskade t. ex. antalet anställda med 1 280 personer från ca 4 000till 2 722, och många bruk lades ner. Förändringarna har fortsatt, och ärman nere i ungefär 2 000 anställda vid ett 20-tal bmk. Nuär det viktigt att man försöker sätta broms på minskningarna. Varken detsmåländska hantverk som den glasindustrin representerar eller debygder som det lever i klarar en ytteriigare stor minskning. Detär inte enbart en fråga om att rädda jobb. Det är också en fråga om att räddaen hantverksmässig och konstnärlig produktion med fina traditioner -ett uniktinslag i den svenska industrin. Alla de turister som besöker glasbrukenutgör ett bevis på att detta hantverk uppskattas. Turismen är också enbetydelsefull del i brukssamhällenas liv. Detär dessutom fråga om all rädda några av vårt lands mest levande kulturbygder.Av tradition är gtasarbetarna hårt knutna till glasbruksorten. Att bevara desmå glasbruksorterna med boende och arbete i nära samband är därför viktigt. Enstrukturomvandling behöver inte betyda en neddragning. Och det stöd som behövsför att genomföra den strukturomvandling som är nödvändig för atl glasindustrinskall bli lönsam igen är ringa om man jämför med vad andra orter och branschererhållit. Givetviskan inte någon bransch räkna med att driva en olönsam verksamhet medskattemedel. Men om man genom stöd under t. ex. kan klaraomställningarna och leva kvar, så måste det vara väl använda pengar - särskiltnär det rör sig om små summor i förhållande till många andra stödåtgärder. Somindustriminister påpekat i sitt interpellationssvar har inte de storakoncerner som bildats haft bättre lönsamhet genomgående än många av defristående bruken. De små bruken är bl. a. mycket mer flexibla och kan därigenomvara konkurrenskraftiga. Både större och mindre glasbruk är, som jag ser det,nödvändiga för att möta framtiden inom den glasindustrin. proposifion som skall komma hoppas jag att även de små enheterna fårett stöd som ger dem möjlighet att leva vidare. Vad de behöver är bl. a. ettbetydligt ökat stöd till exportsatsningar. Exporten av glas är liten, och detbehövs inte någon stor procentuell ökning av den för att förbättra resultateninom glasindustrin. Ett stöd som även ger de små enheterna möjlighet att ökasin exportförsäljning är därför betydelsefullt. Ävenom omfattningen av exporten är liten, ger vårt handblåsta glas stor goodwill ålSverige. Svenskt glas och, låt mig också säga det, svensk hemslöjd, båda unikahantverk, är del som många känner till om och frågar efter vid besökhär. Det vittnar de många utländska besöken vid glasbruken och ihemslöjdsaffärerna om. Ensamordning av exportsatsningarna för de mindre bruken är nödvändig för att gedem en rejäl chans på exportmarknaden. Ävenett riktat regionalpolitiskt stöd till de mindre glasbruksorterna som förloratsysselsättning på grund av omställningar och nedläggningar behövs. Industriministernbetonar i svaret värdet av de små enheterna och säger att de har lika storaförutsättningar för framtiden som de stora koncernerna. Detär min förhoppning att det i den kommande propositionen om stöd till denmanuella glasindustrin, trots alla de problem man brottas med, skallfinnas förutsättningar för en fortsatt drift och utveckling både för dekoncerner som har bildals och för de fristående bruken. Anf,6 Industriministern : tycker att jag inle har visat någon beredvillighet attlyssna till debatten, innan propositionsskrivandet har gått in i ett avgörandeskede. Jaghar i varje fall försökt svara på frågor, och jag lyssnar medomsorg på de argument som här i kammaren nu och har redovisats tillglasindustrins fromma. Jagvill också säga - därvid kan jag hålla med - att vi alla ärbesjälade av en ambition att rädda den förnämliga hantverkstradition som finnsi den glasindustrin. Vi är i industridepartementet också väl medvetnaom vilken betydelse de glasbmken har på sina orter-orter som ofta ärsmå och har relativt begränsade möjligheter till alternativ sysselsättning. Nutillhör det ju det parlamentariska arbetets rutin atl man i regeringskanslietfår lägga fram sina förslag i form av propositioner. som regeringenlyssnar, överväger remissinstansernas analys av utredningen och gör sina egnabedömanden av utredningar, så kan man också vänta kammarens respekt ochförståelse för att man inte ger sig in i en detaljdiskussion. Jag tycker altLena här liksom i andra sammanhang skall respektera den arbetsformenatt så länge arbetet med en proposition pågår kan man också få acceptera attredovisningen från blir ganska begränsad. Självfalletär jag därmed inte beredd att här göra någon allmän värdering av SIND:sutredning, utöver att den i sin sakredovisning av branschens situation harpåtagliga kvaliteter och är värd ett noggrant studium. När det sedan gäller deföreslagna åtgärderna återkommer jag alltså till ett ställningstagande i detavseendet. Skulleman från sida innan propositionen framläggs gå ut och - somLena kräver - ta avstånd från eller kommentera utredningar, skulle helautredningsväsendet i själva verket vara ganska meningslöst. Jaggår sedan in på substansen i inlägg. Det innehöll ett krav pånågon form av nytt subventionsförfarande i branschen eller alternativt atl manfrån regeringens sida skulle släppa kravet på all de insatser staten gör påsikt skall bli lönsamma. Jag undrar om har sill parti bakom sig idet ställningstagandet. Jag avvaktar med intresse socialdemokratins fortsattaagerande. Om vi ger oss in i ett förfarande med permanenta subventioner, hamnarvi naturligtvis - i den här branschen liksom i andra branscher - i en på långsikt ohållbar situation. Vi måste faktiskt även i den här branschen kräva attde insatser vi gör är realistiska på så sätt att de företag som åtnjuterinsatserna förr eller senare kan uppnå lönsamhet och på den vägen kunna erbjudasäkra jobb. Jagfattar det också så, att förespråkar någon form avimportrestriktioner som ett komplement till mera permanenta subventioner. Jagvill bestämt varna för detta system av importrestriktioner, som gång efterannan har aktualiserats av socialdemokratin. När del gäller den glasinduslrinvill jag peka på att importen av hushålls- och prydnadsglas främst kommerfrån EG eller från länder som har handelseavtal med. kommer frånFrankrike, kommer från och kommer från . Skullevi som förespråkar aktualisera importrestriktioner i det härsammanhanget, skulle det alltså vara i strid med de handelspolitiska avtal somvi har ingått. Del socialdemokratiska resonemanget på detta område möter vigång efter annan, men del finns anledning för att precisera siglitet mera här, så att vi vet vad hon avser med sitt tal om importrestriktioner. Fårjag , närmast som en kommentar fill inlägg, sägaatt vi är medvetna om att det marknadsmässigt fortfarande finns en del attvinna på exportmarknaderna.