prot · G40989 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:89 1 § Justerades protokollet för den 18 innevarande månad, 2 § Talmannen meddelade att anhållit om ledighet frånuppdraget som riksdagsledamot den 10 mars-den 10 april 1981. Kammarenbiföll denna ansökan. Talmannen anmälde att () skulletjänstgöra som ersättare för . 3§Svar på fråga 1980/81:268 om remissbehandlingen av visst betänkande avsocialberedningen har frågat mig av vilken anledning enskilda kommunerinte har anmodats att yttra sig över socialberedningens betänkande LVM - Lagom vård av missbrukare i vissa fall (SOU 1981:7). Den29 bemyndigade regeringen mig att tillkalla en kommitté för översyn avbestämmelserna om vård oberoende av samtycke inom socialtjänst- och sjukvårdslagstiftningen.Kommittén fick i uppdrag atf med förtur utarbeta ett förslag beträffande vårdenav vuxna alkohol- och narkotikamissbrukare. Förslaget skulle redovisas i sådanfid att en ny lagsfiftning skulle kunna träda i kraft samfidigt med att de nugällande vårdlagarna inom social-, nykterhets- samt barn- och ungdomsvårdenersätts av socialtjänstlagstiftningen, dvs. Uppdragetutformades så i enlighet med uttryckliga begäran (SOU 1979/80:44,rskr 385). Medstöd av bemyndigandet tillkallade jag sex ledamöter ikommittén, som antog namnet socialberedningen. Beredningen överlämnade den 27januari till mig det betänkande som frågan avser. Dagen därpå remitterades betänkandet till 56 remissinstanser, 27 av dessa Om remissbehandlingen av visst betänkande avsocialberedningen anmodadesi egenskap av statliga myndigheter att avge yttrande. Återstoden, bland vilkaingår , och de fackligacentralorganisationerna, bereddes enligt rådande praxis tillfälle att avgeyttrande. Remisstiden bestämdes till . Socialberedningen har på ungefär tagit framett enhälligt förslag i denna så länge omstridda fräga. Den föreslagnalagstiftningen är av den karaktären att yttrande bör inhämtas från lagrådet.Proposifion bör föreläggas senast när höstsessionen 1981 inleds föratf infe behöva bli föremål för behandling och beslut endast någon eller någraveckor innan lagen skall träda i tillämpning. En annan behandling skulleframstå som särskilt olämplig i fråga om en lagstiftning av så genomgripandenatur för enskilda människor som denna. Mof denna bakgrund får man se mitt beslut att genomkommunernas och landsfingskommunernas centrala intresseorganisationer inhämtamedlemmarnas syn på det avgivna förslaget. Jag har därvid utgått ifrån atfdessa organisationer på lämpligt sätt hör medlemmarna. Varje kommun, landstingskommuneller annan som önskar framföra en individuellt avfattad mening över förslagetdirekt till departementet är självfallet välkommen att göra detta i det härliksom i alla andra fall. 2 (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret. Jag är inte nöjd - förstås. I svaret upptas nämligen mestbakgrunden till handläggningen av ärendet. Däremot är argumenteringen för atfkommunerna infe är tillfrågade litet tunn. Vi står nu inför remissbehandlingen av en av de frågor somunder upprört sinnena mer än någon annan fråga på def socialafältet. Vi har alla kunnat följa utvecklingen, från debatten omsocialtjänstlagen fill diskussionen om LPV, lagen om viss psykiatrisk vård.Kritiken var då så kraffig att def t. o. m. bildades eft riksförbund mof dennalagsfiftning. Den nu aktuella frågan angår egentligen de enskildakommunerna mer än någon annan. Trots detta bereds infe dessa fillfälle attyttra sig direkt. Jag vet att fiden är begränsad, men jag vet också attKommunförbundet just därför inte anser sig ha fid atf - som def brukar - iandra hand ta in yttranden från kommunerna, bearbeta dessa och sedan framläggaen sammanfattning till regeringen. Det är just därför som de enskildakommunerna skulle ha tagits upp på listan. Huvudmannaskapsförändringarna gör också att hela dennaverksamhet kommer att direkt angå kommunerna, både landstingskommuner ochprimärkommuner. Jag vet inte riktigt vad man skall ta sig till just idenna situation. När jag tittar på listan - för att inte göra något fel, inteför atf på något sätt vilja tysta några motståndare - frågar jag mig varför t.ex. har beretts tillfälle atf yttra sig men däremotinte ". - min hemkommun - är upprördöver defta, och det är man också i och . Men det är inte bara de stora kommunernasom skulle ha tillfälle att yttra sig utan även andra, t. ex. kommuner medsärskilda problem, som och . Man kunde gjort en uppdelning efterinvånarantal eller någonfing annat så att man fått eft brett underlag för deftaställningstagande, som - jag upprepar def för tredje gången - direkt angårkommunerna. Jag har naturHgtvis, som alla andra intresserade i dennasituation, uppmanat så många som möjligt att komma med spontanremisser, och jagkommer att fortsätta göra det. Men detta har inte alls samma effekt som omkommunerna från början, för tids vinnande, beretts ett direkt tillfälle attsvara på detta betänkande. De förlorar ju fid , och tid är vikfigt somstatsrådet har poängterat. Jag kommer att uppmana alla aft yttra sig, men jagundrar om statsrådet kommer atf fa lika stor hänsyn fill dessa spontanremissersom till dem som är officiellt begärda. Om remissbehandlingen av visst betänkande avsocialberedningen Jag bestrider mycket bestämt att minargumentering var tunn. Det som är mest väsentligt aft göra - och där är viöverens - när def gäller en så betydelsefull lag, som rör de enskildamänniskornas situation, är att se till atf vi får en lagstiftning som ienlighet med vad har uttalat har blivit föremål för erforderligberedning i de politiska instanserna och som det kan fattas beslut om i sådantid att den blir möjlig atf tillämpa för dem som har att göra det. Jag trorinfe att det finns något annat att säga än att vi i regeringen har gjort vårtyttersta för att fullfölja deffa uppdrag. Kommunförbunden och landstingsförbunden ärinfresseorganisafioner för kommunerna. Varje kommun som noggrant har följt denhär utvecklingen har möjhghet att inkomma med synpunkter på detta, och det harjag också klart sagt i mitt svar på frågan. Jag vet inte vad har för uppfattning omregeringens sätt att arbeta, men jag vill med bestämdhet hävda att vi självfalletfar mycket stor hänsyn till vad kommunerna säger i denna viktiga fråga. Vi harockså tidigare försökt atf på allt sätt - det har också skett i beredningen -foga samman de ganska divergerande uppfattningar som funnits i frågan för attäntligen komma fram till en lösning, så att de människor som behöver vård kanfå en adekvat vård. Vi bör också upphöra att diskutera olika vårdteorier så aftmänniskorna faller emellan. 4 (): Jag anser att jag fortfarande inte har fåttnågon tillfredsställande förklaring till aft kommunerna inte direkt uppmanatsatt avge yttranden. Därmed skulle man ha vunnit tid. Def väsentliga istatsrådets svar är ju att tiden var ett hinder för deffa. Men det blir endubbel omgång om kommunernas yttranden skall tas in fill kommunförbunden ochbearbetas där och sedan skickas vidare. Statsrådet kanske blir ännu mera ledsen om jag sägerdetta, men socialberedningen kunde ha kommit i gång litet tidigare.Socialutskottet Omlämplighetsprövning vid anställning på barndaghem och fritidshem hade ju fattat beslut omberedningen långt innan den kom i gång och räknade med att man skulle kunnabörja med förberedelsearbetet och en kartläggning just för detta. Beträffande den sista frågan: I det första beslutet var def visserligensagt från socialutskottet att def skulle tillsättas en beredning, men någonklarhet i vad den de facto skulle utföra kom man inte fram till förränriksdagen hade fattat det andra beslutet i den här frågan. Sedanvill jag understryka ytterligare atf vi självfallet kommer att noggrant studeravad enskilda kommuner säger. Men det är också en fråga om hur olikabeslutsordningar fungerar ute i kommunerna. Vi fann atf det här sättet var detbästa - en prövning där vi kan utgå ifrån den gemensamma bedömning somkommunförbunden gör men naturligtvis också analysera vad enskilda kommuner somhar eft intresse i detta säger. Detvar sedan en fråga till som jag inte har besvarat. Den gällde de politiskaungdomsförbunden. Det är tradifion att vi tillfrågar dem i sådana härsammanhang precis som kvinnoförbunden. Det här skulle inte vara något undantag. Anf.6 (); Statsrådets svar håller inte. Det är fortfarande kommunerna som har detdagliga arbetet. Det är de som direkt vet vad det är fråga om - hur förslagetkommer att slå ut i deras dagliga arbete. Den omgång som har valts kommer attförkorta deras fid att yttra sig. Vi kommer inte att få det breda underlag somvi behöver. Jag tycker att denna ordning är klart otillfredsställande. Jagförstår mycket väl att man vill ha med ungdomsförbunden och helaOrganisationssverige, men det finns därför ingen anledning att utesluta dem detmest angår. 4§ Svar på fråga 1980/81:275 om lämplighetsprövning vid anställning påbarndaghem och fritidshem har frågat mig om jag anser att någon form avlämpUghetsprövning är mofiverad för anställning vid barndaghem och frifidshemoch hur denna i så fall bör ske. Kommunernaär skyldiga att bedriva uppföljande studie- och yrkesorientering för atf stödjaungdomar som inte har fyllt och som efter avslutad grundskola varkengenomgår utbildning eller har arbete. Detta uppföljningsansvar som ålagtsskolstyrelserna syftar till att ge ungdomarna möjlighet till arbete, prakfikeller utbildning. Verksamheten skall bedrivas i nära samverkan med berördalokala statliga och kommunala organ, främst den offentliga arbetsförmedlingenoch sociala centralnämnden. som intepåbörjar en utbildning och är arbetslösa skall de kommuner som hargymnasieskola kunna anordna introduktionsprogram elleryrkesintroduktion . Yrkesinfroduktionen skall så långtmöjligt ges en individuell utformning och anordnas i samverkan med företag, institufionerm. Det sätt på vilket uppföljningen skall ske innebär bl. a.atf personliga kontakter måste fas för att med den unge diskutera vilkaåtgärder som är lämpliga. I dessa kontakter måste självfallet ligga en bedömning avvilka arbetsplatser som finns tillgängliga och är lämpliga. Bland de arbetsplatser som kan komma i fråga för placeringav ungdomar är daghem och fritidshem. Daghemmen och frifidshemmen har dock oftaen relafivt hög personalomsättning. Personalen är ung och nyutbildad.Samtidigt kan i barngruppen olika barn behöva särskilt stöd. Detta är exempelpå faktorer som måste vägas in när man avser att erbjuda ungdomarna arbete inombarnomsorgen. Jag vill poängtera att uppföljningsansvaret i sig innebäratf den unges lämplighet för olika typer av arbete noggrant måste prövas. Föreen eventuell placering i daghem eller fritidshem måste dessutom enligt minmening beaktas vilka möjligheter och förutsättningar daghemmet eller fritidshemmethar aft ta emot ungdomarna och ge dem handledning. Detta innebär bl, a, atfplaceringen måste ske i nära samarbete med personalen. Jag vill dessutom tillägga atf man, när man erbjuderungdomar arbete inom barnomsorgen, alltid måste vara medveten om att arbetebland barn är en ansvarsfull och krävande uppgift. Kommunerna har påtagit sigett ansvar för de barn som är inskrivna på daghemmet eller fritidshemmet. En urmånga synpunkter önskvärd yrkesintroduktion av ungdomarna får inte leda tillatt förtroendet för barnomsorgen rubbas, 8 (): Jag skall be att få tacka socialministern försvaret, som gör mig litet förvånad. Trots alla vackra ord tycker jag att detfinns tecken på en principiell glidning när det gäller uppfattningen om syftetmed barnomsorgen i vårt land. För föräldrar som inte själva kan svara för tillsynen avsina barn är det nödvändigt aft veta att barnen är omhändertagna på bästamöjliga sätt. Låt mig säga aft det som jag nu skall beröra inte gäller vare sigden fast anställda och ofta mycket kompetenta daghems- och fritidspersonaleneller huvuddelen av alla dem som arbetar och praktiserar på daghem ochfrifidshem. När det gällde de unga pojkar som ingick i dens. k.Stockholmsligan visade det sig aft den enda tjänst som någon av dem hade haftvar daghemstjänst. Vi har haft flera fall av missanpassade ungdomar. Dessaungdomars enda kontakt med arbetslivet har varit sysselsättning inombarnomsorgen. sade statsrådet att dessa platser skall stå fillförfogande, och jag kan hålla med om detta. Däremot fick jag inte svar påfrågan i vilken form prövning skall ske. Om lämplighetsprövning vid anställning på barndaghemoch fritidshem Om lämplighetsprövning vid anställning på barndaghemoch fritidshem Anställda vid revisionskontor har gåtttill hårt angrepp mot fusk med arbetstider och allmän hållningslöshet blandpersonalen vid fritidshem. Till stor del gäller detta outbildadpersonal och i många fall säkert personal som inte har kunnat få annananställning. Vad jag reagerar emot, och där ser jag den principiellaglidningen, är att dag- och frifidshem på något sätt utgör platser förrehabilitering eller skyddad verksamhet för missanpassad ungdom. Detta kan baragå uf över en grupp, nämligen barnen som har lämnats för att få bästa möjligaomsorg. Det finns skäl för mig att läsa upp en skrivelse frånkombinerat AMS och . Skrivelsen, som har diarieförts påskolöverstyrelsen, har skickats fill samtliga länsarbetsnämnder. Det står bl.a. följande; "Inom vissa yrken måste särskilt hårda krav ställas päutövarnas personliga livsföring. T. ex. är alkoholbruk och trafikarbeteoförenliga, och för att knyta an fill en aktuell debatt inom ett AMU-center iStockholm, är narkotikabruk oförenligt med arbete i daghem. Samma krav somställs på utövare av eft visst yrke måste självfallet ställas också på dem somutbildas fill yrket." Jag vill ställa en fråga till statsrådet : När mantar hand om dessa ungdomar, av vilka många inte har kunnat få något annatarbete och inte vill ha någon utbildning, vilken prövning skall då göras, bl.a. med hänsyn till ungdomarnas eventuellt kriminella belastning och missbruk avalkohol eller narkotika? Jag kan inte se att mitt svar innehållernågon som helst principiell glidning när def gäller ansvaret för de barn som finnsi barnomsorgen. Självfallet måste barnomsorgen utgå ifrån barnens behov ochförutsättningar. Jag har i mitt svar givit flera exempel på aft man ufifråndenna utgångspunkt noggrant måste pröva anställning av def här slaget lika välsom den fast anställda personalens anställning. I svaret säger jag t. ex. måste driva verksamheten i nära samarbete med arbetsförmedling och socialacentralnämnder. Vidare måste man pröva lämpligheten när det gäller de härungdomarna. Detta bör också göras i samarbete med skolan, där t. ex.syo-konsulenterna kan spela en avgörande roll. Det kan då bli en kompletteringmed tanke på uppgifterna inom den sociala verksamheten. Jag säger alltså redan i mitt svar att den ungeslämplighet måste noggrant prövas. Det blir då en fråga för den som är ansvarigför personalen i daghemmet eller fritidshemmet att lösa problemet på det sättsom befinns vara lämpligast vid de olika fillfällena. I svaret säger jag ocksåatt arbete bland barn "är en ansvarsfull och krävande uppgift" och slutarmed att säga att "yrkesintrodukfion av ungdomarna infe får leda till attförtroendet för barnomsorgen rubbas". Vad jag anser i denna fråga kan välknappast uttryckas klarare. 10INGRID (): Nej, fru socialminister, jag sade också attdet fanns vackra ord i svaret fill mig. Men hur ser det uf i verkligheten? Jag har frågat statsrådet; Hur skall en sådan här prövninggå till? Vilken ledning finns det för syo-konsulenten och för den lokalaarbetsförmedlingen när def gäller aft göra en sådan här prövning? Lämplighetenskall prövas, men svårigheterna finns också för dem som har ansvaret för denunge. Det kan vara ganska krävande atf på rätt sätt placera vederbörande. Vi vet att def enklaste är atf utgå från precis defsom står i statsrådets svar; "Bland de arbetsplatser som kan komma i fråga förplacering av ungdomar är daghem och fritidshem." Det är mycket lätt att låta en av de här kanske oftamissanpassade ungdomarna få börja på eft daghem eller ett frifidshem, utan attdet finns några direktiv för prövning. Och min konkreta fråga till statsrådetär: Skulle statsrådet kunna tänka sig aft den skrivelse, som jag förutciterade, gick uf fill alla skolor och till arbetsförmedlingarna runt om ilandet, så att de blir medvetna om bl. a. aft man när det gällerberedskapsarbete för ungdom har räft aft upphöra med arbetet? Det finnsfastställt i de nya skärpta direkfiv som utfärdats av . Jag vore också tacksam om socialministern ville säga i vadmån tidigare kriminalitet eller missbruk spelar in vid avgörandet av hurlämplig eller hur olämplig han eller hon är för arbete inom barnomsorgen. Om lämplighetsprövning vid anställning på barndaghemoch fritidshem Att göra några generella påståenden om olikaindividers lämplighet för arbete inom barnomsorgen är ju en omöjlighet. Vad mandäremot klart måste understryka i alla de instruktioner och meddelanden som gårut är naturligtvis atf vid placering av ungdomar i beredskapsarbete,yrkesintroduktion och annat måste lämpligheten hos individen vägas mot denuppgift som han eller hon har. När def gäller de människor - det kan ju ocksåvara äldre i andra sammanhang - som kan delta i vården måste det hela fidenvara ett samspel, så att inte någon far illa. Det åligger skolan, de socialamyndigheterna och arbetsförmedlingen atf väga samman dessa faktorer till allaindividers bästa. Det är den uppfattning jag har i denna fråga. Och finnsdet behov av ytteriigare klarhet i instruktioner och annat får vi naturligtvisse över detta. 12 (); Jag tyckte aft här framkom mycket tydligtskillnaden mellan socialministerns och min uppfattning. Jag anser nämligen inteatt man när det gäller barnomsorgen skall väga in alla individers bästa - jagmenar att barnomsorgen skall vara helt och fullt prioriterad i syfte aft gebarnen bästa möjliga omsorg. Därtill har samhället skyldighet att svara föråteranpassning, sysselsättning, yrkesintroduktion osv, för ungdomar. Om regeringens -syn på svenskt idrottsutbyte medSydafrika barnomsorgenfår man infe sätta åsido kravet på att den skall vara så bra som tänkas kan. Jag vill bara fill sist notera attsocialministern infe har sagt att tidigare kriminellt förflutet eller missbrukgör en ungdom olämplig för arbete inom barnomsorgen, Jag har inte uttalat att detta inte kan varaeft kriterium för att en person inte är lämplig. Men jag är inte beredd atfgöra en sådan generalisering att jag hävdar atf en individ i det här samhället,därför att han eller hon begått en förseelse, skullevara olämplig för en viss sorts arbete, utan missbruk och kriminalitet hosindividen skall naturligtvis beaktas vid det tillfälle som def är fråga om - iden situation som är för handen i detta givna fidsskede. Det är ensjälvklarhet. Jag har i eff tidigare anförande här sagt att när det gällerbarnomsorgen måste barnens bästa sättas först. Defta hindrar infe att man, närman skall placera ungdomar, också måste utgå från vad varje individ kan ochvill och tycker; det är ett samspel, liksom i allt sådant arbete med ungdomarsplacering i yrkeslivet. Men atf barnomsorgen är fill för barnen är eft absolutfaktum, där vi inte har några delade meningar. Det vill jag gärna konstatera engång fill. 5§ Svar på fråga 1980/81:280 om regeringens syn på svenskt idrottsutbyte medSydafrika har frågat mig om regeringenssyn på svenskt idrottsutbyte med . Frågan om idrottsutbyfet med har vid ett flertalfillfällen varit uppe till behandling i generalförsamling.Där antogs bl. a. en internationell deklaration om idrott ochapartheid. I korthet innebär deklarationen atf FN:s medlemsländer uppmanasavbryta sitt idrottsutbyte med . har röstat för denna FN-deklaration. I enrösfförklaring har vi understrukit aft den svenska idrottsrörelsenhar en fri och självständig ställning och att idrottsrörelsen själv bestämmer isådana här frågor. Vi framhöll också att vi varken kan hindra våra medborgareatt fritt resa utomlands eller generellt vägra visum åt medborgare i stater vierkänner. vid ett extra årsmöte antog dock sådana riktlinjer för svensk idrotts agerande iinternationella sammanhang som i huvudsak överensstämmer med de riktlinjer somFN antog . riktlinjer har senare kompletteratsgenom ett beslut av . FN-deklarationen om idrott ochapartheid har överlämnats för kännedom till . Jagvill här erinra om den frivilliga idrottsrörelsens fria och självständigaställning, bl, a, i förhållandet fill staten och samhället i stort. Dennaställning, som idrottsrörelsen delar med övriga folkrörelser, är en av debärande principerna i vårt demokrafiska samhälles uppbyggnad. Att ge diktat åtidrottsrörelsen skulle rimma illa med regeringens önskan att slå vakt om dessaprinciper. Somframgått av min redogörelse är det regeringens uppfattning aft inte börha något idrottsutbyte med , Jag vill också här hänvisa fill att denordiska utrikesministrarna i en gemensam rekommendation uttalat attde nordiska länderna infe bör ha något idrottsutbyte med , Omregeringens syn på svenskt idrottsutbyte med 15 (vpk): Den kände idrottsman som har tagit initiativet till idrottsutbyte medvita pisfolskyttar från har, som vi vet, tydligen något slags komplexoch behov av att demonstrera på sätt som han har gjort. Detta kunde man kanskelämna därhän, men det är ju över huvud taget olämpligt aft börja flirta medSydafrika när det landet just har torpederat och håller påatt skärpa förtrycket och terrorn mot den färgade befolkningen. Undersenare tid har frågan om bidrag till isoleringaktualiserats på olika sätt. Bl, a, har varit värd för den storakonferens, i , där en rad internationella ochnafionella organisationer under FN;s, befrielserörelsernas och frontstaternasledning enats om ett flertal konkreta åtgärder för att motverka rasistregimensförtryck mot folken i och , Jagvet mycket väl att har anslufit sig fill en FN-resolution som innebärsanktioner mot , Jag vet också att säger nej tillintresseansökningar från sydafrikanska idrottsmän om man bedömer atf derepresenterar sitt land. Detsvar som jordbruksministern här har lämnat ser jag som posifivt. Jag anser deti allra högsta grad nödvändigt att de åtgärder som en mycket bred opinioninfe minst i vårt land försöker vidta och bidra till för att öka opinionen motrasistrejgimen i också får omfatta det kulturella och idrottsligautbytet. Man kan inte lämna ett så stort fält öppet som idrottsutbyfet utgör.Det är därför både positivt och nödvändigt att man från. regeringens sida, påsätt som här skett, tar en klar ställning. Visserligen har man gjort dettidigare, men i def läge vi nu har och mot bakgrund av def arbete som pågår isyfte att ytterligare isolera apartheidregimen i är det viktigt attregeringen också ger uttryck åt en bestämd uppfattning. Jag ber attfå tacka för svaret. Om avbrytandet av utredning om den svenska bilindustrin 6 §Svar på fråga 1980/81:281 om avbrytandet av utredning om den svenska bilindustrin har frågat mig vilka skäl som liggerbakom regeringens beslut att avbryta utredningsuppdraget om svensk bilindustri. Regeringen uppdrog åt statensindustriverk att utreda vissa frågor om svensk bilindustri. har till regeringen överlämnat rapporternaSvensk personbilsindustri - några utgångspunkter inför 1980-talet (SIND PM1979:8) samt Svensk bilindustri och dess underleverantörer (SIND PM 1980:20). För atf bereda utrymme för genomförande avutredningsuppdrag som för fillfället är mera angelägna har regeringen nyligenbeslutat atf upphäva den del av det ursprungliga uppdraget som avsåglastvagnar. Tillfälle fill fortlöpande diskussion mellan regeringen,bilföretagen och de fackliga organisationerna om utvecklingen inom bilindustringes inom bilbranschrådet. Anf.17 (vpk): Jag tackar för svaret på frågan. Den handlar om defutredningsuppdrag som regeringen gav till statens industriverk och som gälldeatt utreda vissa frågor rörande svensk bilindustri. Den första delutredningen om personbilsindustrin kom uf1979 och orsakade på sin fid ett visst rabalder. Man menade frånbilindustrihåll att det var en utredning som aldrig borde ha publicerats.