prot · G409133 · 1980-12-31 00:00:00 — Jag vill ändå i deffa sammanhangerinra om aft visserligen är ett område där intresset av fred säkert ärlika stort hos alla folk men där länderna valt olika vägar för sinsäkerhetspolitik. Detta förhållande föranledde försvarsminister attvid försvarsbeslutet uttala, liksom också tidigare försvarsministrar hadegjort, aft även om stater eller områden i vår närhet skulle dras in i enkonflikt mellan stormaktsblocken, behöver detta inte oundvikligen leda till attockså dras in. Det är nödvändigt atf påpeka detta för att infe"ansvarsfagandel" skall bli liktydigt med "förpliktelser" idelta sammanhang. Vad som har uttalats och som vi nämner i vårreservafion är att alliansfria utrikespolitik, stödd på ett efter våraförhållanden starkt totalförsvar, också bidrar fill en lugn och stabilsituation i . Vi har således inte iklätt oss vare sig förpliktelsereller något särskilt ansvarstagande. Vi har vall vår egen väg, och vi har ocksåfunnit - för att återigen citera vad försvarsministern skrev 1977 - "attvår utrikespolitik och Planering och anslag för det militära försvaret, m. m. Planering och anslag för det militära försvaret, m. m. vårttotalförsvar spelar en viktig roll för att vidmakthålla stabiliteten i detnordiska området. alliansfria ställning förhindrar att maktblocken härställs direkt mot varandra. En fast och konsekvent utrikes- och försvarspolitikfrämjar freden och stabiliteten i ." Jag skulle sätta mycket stort värde på om förreförsvarsministern ville bekräfta att han egentligen inte åsyftat något annat änatt vi skall slå kvar vid den deklarafion som gjordes 1977 och som alla då slötupp bakom. Jag har här nöjt mig med aff beröra två av dereservafioner som är fogade vid betänkandet och som avgivits av mig, GudrunSundström, och övriga socialdemokrater i försvarsutskottet.Andra av mina partikamrater kommer i den följande debatten att beröra dereservationer jag gått förbi. Jag ber dock fill sist aft få yrka bifall tillsamtliga de socialdemokratiska reservationerna vid betänkandet. Under detta anförande överfog förste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 35OSWALD (vpk): Det råder inga delade meningar om atfspänningarna i världen har ökat . Vi vet alla att rustningarnaåterigen visar en kraftigt stegrad ökningstakt och atf nya och alltmer dyrbaraoch tekniskt fulländade vapen och vapensystem fas fram i en allt snabbare takt.Samtidigt ökar bristen på livsmedel och viktiga råvaror. Energiförsörjningenbefinner sig i kris. Den industrialiserade västvärlden blir alltmer beroende avimport för aft kunna hälla sina slösaktiga samhällen i gång, och dessassårbarhet för störningar av alla slag ökar. Alla dessa problem medförsvårigheter även för stora stater, med en omfattande del av världsekonomin ochvärldsproduk-lionen inom sina egna gränser. Rustningsbördan blir allt tyngreatt bära, genom att omsättningen av dyra system går allt fortare och varje nygeneration av vapen kräver allt större insatser, både ekonomiskt och när defgäller andra resurser. Det är mot den bakgrunden, fru talman, som vi måste se påvåra egna säkerhets- och försvarsproblem. Vi är en liten nation med ett extremtutlandsberoende på både export- och importsidan. Vi har hamnat i ett störreberoende än vad som är nödvändigt, på grund av atf privata affärs- ochvinstintressen har drivit fram en utveckling i som på många områdenskulle ha kunnat undvikas eller åtminstone kunnat bli mindre katastrofal, omolika regeringar under tidigare perioder hade haft den polifiska viljan aftingripa mot utvecklingstendenser som uppenbart har varit skadliga för landet.Det gäller inte minst socialdemokratiska regeringar under olika ledning, somunder det långa maktinnehavet låtit sig styras av industriella vinstintressenoch militära och militaristiska idéer i alltför stor omfattning när def gällerden svenska säkerhets- och försvarspolitiken. Det är emellerfid glädjande attnu höra här i debatten inta en annan ståndpunkt till dessafenomen och verkligen framföra att det är en försvagning av den svenskaställningen att vår självständighet hotas av sådana bindningar på framförallt den ekonomiska sidan. står vi emellertid här med det s. k. "arvet".Vi står med en stor, dyrbar Och klumpig militär organisation som är dåligtskickad aff möta de hot och angrepp som kan bli aktuella i vår lid. Den ärsårbar, därför alt hela det svenska samhället blir alltmera sårbart för varjeår som går. Dess förmåga til! snabba insatser vid angrepp minskar, beroende påalt del är omöjligt för eff litet land att hänga med i den tekniska ochekonomiska utvecklingen på vapenområdet, så länge man envisas med atf försökaupprätthålla samma organisation som stormakterna fastän i lilleputtskala. Detbetyder aff vi får allt färre vapensystem, typ moderna flygplan ochstridsvagnar, och atf deras prestanda jämförda med prestanda i omvärldensvapensystem också minskar. Def blir således en försämring både när det gällerkvantitet och kvalitet. Uthålligheten i den svenska, militära organisationen harockså minskat kraftigt och fortsätter atf minska i allt snabbare takt. Den ärredan nu i många avseenden under all kritik. Det är ett av de mest förvånandeoch upprörande inslagen i svensk försvarsdebatf att så litet uppmärksamhet ägnasåt frågan om uthållighet och underhåll av den militära organisation som sämånga med stor lidelse påstår att vi måste ha. Vi kan infe ersätta eff enda flygplan, en enda stridsvagneller eff enda örlogsfartyg genom egen produktion när ett krig en gång harstartat. Vi har def vi har, och - som jag påpekade tidigare - vi har alltmindre av allting, beroende på aft vi inte har vare sig råd eller tekniskaresurser aft skaffa mera. Också underhållet i övrigt för den stora militäraorganisation som det anses bra för oss att ha lämnar mycket övrigt att önska. Hur länge räcker drivmedlen fill stora mekaniseradeförband, typ pansarbrigader och flygdivisioner? Kommer de aff finnas på rättplats, eller hur distribueras de dit när transportsystemet brakar ihop? Vad händernär ammunitionen tar slut eller inte kommer fram i rätt tid till rätt plats?Också i det fallet rör def sig om jättelika transportbehov i fråga om både viktoch volym. Hur skall reservdels- och reparationsbehovet kunna täckas fill denalltmer högmekaniserade organisationen, när den minsta störning redan ifredstid åstadkommer svårigheter? Hur skall det civila samhällets ochcivilbefolkningens skydd och försörjning ordnas? handlar ju inte dagensdebatt om civilförsvar och ekonomiskt försvar, men vi kan inte bara bryta utdet militära försvarets organisation och tala om den utan att låtsas om atf detfinns ett samhälle och en verklighet runt omkring. Def kan ju i och för sigvara bekvämt, om man vill undvika de väsentliga problemen i försvarsdebatten,att bara tala om def militära försvarefs stridsvagnar och flygplan, som om deskulle användas och verka i något slags militärt vakuum, skilda från samhälleti övrigt. Hur skall sålunda energiförsörjningen lösas med defextremt stora elbehov som vi kommer att ha på grund av det vansinnigabeslutet om utbyggnad av kärnkraften? Reaktorerna skall ju enligt uppgiftkanske stängas av redan i ett beredskapsläge. Hur skall bortfallet av dessastora mängder elström ersättas? Denna elström är vi beroende av tilltransporter. Planering och anslag för det militära försvaret, rn. Planering och anslag för det militära försvaret, m. m. till denproduktion som kan hållas i gång och till uppvärmning av våra bostäder ochandra lokaler. Hur skall livsmedelsförsörjningen ordnas, när vi vet aft storadelar av landet och befolkningen redan nu är beroende av dagliga, stora tilltransporterav mat för att klara grundläggande behov? Delta är en viktig fråga, så mycketmer som den militära organisationen kommer att kräva stora tillskott i. områdendär det i fredstid inte finns några behov. Hur skall slutligen sjukvård och vård av sårade ochskadade, både militärer och civila, kunna av med de resurser somhittills ställts till förfogande? Vi vet ju alla atf inför detkommande försvarsbeslutet har uttalat atf beredskapen inomsjukvårdsområdet ligger långt under vad som kan anses vara ett minimikrav. Det är, fru talman, om dehär problemen vår säkerhets-ochförsvarsdebatf måste handla. Hitfills har den inte gjort def på något grundligtoch avgörande sätt. De s. k. försvarsvännerna, med framför allt ispetsen, uppehåller sig vid det militära försvarets problem, med organisations-och materielanskaffningsfrågor som de sfora huvudnumren. Varje miljon iminskade anslag till det militära försvaret framställs som en försvagning avvår värnkraft och vår säkerhetspolitiska situation. Varje ökning av de militäraanslagen betraktas som en stärkning av värnkraften. Det är en märklig debatt,som förs liksom vid sidan av den verklighet som vi har runt omkring oss. Förvad hjälper något tiotal, eller t. o. m. något hundratal ytterligare flygplan,stridsvagnar eller andra dyrbara, högt utvecklade vapensystem, om den grund påvilken varje sådan här organisation måste vila, dvs. samhällsstrukturen, inteförmår bära upp dem eller ersätta dem efter hand som de förbrukas i strid? Svensk försvarspolitik står nu inför en skiljeväg. Sverigehar länge, på grund av gynnsamma förutsättningar, kunnat upprätthålla enförsvarsorganisation långt utöver vad andra stater av motsvarande storlekorkat med. Dessa förutsättningar, fru talman, är inte längre för handen! Numåste vi välja, och def har stått klart aft det finns två tydligturskiljbara linjer. Det rör sig om en högerinriktad, militaristisk,alliansbunden upprustningslinje och en vänsterinriktad, antimilitaristisk,alliansfri nedrustnings- och omrustningslinje. Jag vill citera vad vpk i sinmotion 701 har sagt om inriktningen av dessa två olika linjer: "Högerlinjen innebär fortsatta och t. o. m. ökandestora satsningar på aft bygga upp ett försvar av den typ vi har . Denmilitära sektorn skall få av försvarsanslagen, nya 'krigsmaskiner"som flygplan, stridsvagnar och ubåtar skall anskaffas, en inhemsk, tungkrigsmaterielindusfri skall vidmakthållas och vapenexporten ökas. Detta gårinte aff genomföra om man samfidigt vill bibehålla eff folkförsvar byggt påallmän värnplikt och en alliansfri och neutral försvars- och utrikespolitik.Man måste välja, och högerlinjens företrädare har redan valt. De väljer aftoffra den allmänna värnpliktens princip genom aft göra långtgåendekategoriklyvningar i utbildning och förmåner. Redan falas def om att vissadelar av varje årsklass skall undantas från utbildning eller korffidsutbildas. EftersomSverige inte har ekonomiska och tekniska förutsättningar att ensamtkonstruera och tillverka de 'krigsmaskiner' som man vill ha, väljer högerlinjenaff gå in i långtgående samarbete med de kapitalistiska staterna i Västeuropaoch med , för utveckling och samproduktion av dessa maskiner. Dettasamarbete är redan i full gång inom flygplansfillverkningen och i vissomfattning inom andra områden. Det binder upp till väsfalliansen, NATO,i än större omfattning än vad som hitfills skett, och def är redan illa nog.Men detta utgör ingen källa till oro för högerlinjen. Tvärtom ser de somföreträder denna linje en sådan utveckling som en fördel. Def är också enbartom man tar i beaktande denna underförstådda, men outtalade målsättning som detblir begripligt varför högutbildade, välorien-terade militära chefer kanförorda ett svenskt försvar enligt högerlinjens modell. Om man ser det inte somett neutralitetsförsvar, obundet och självständigt så långt det är möjligt,ulan som en framskjuten styrka inom NATO, då blir det logik i galenskapen. Dåblir det förståeligt med en satsning på ell flygvapen som vi ensamma inte harnågra möjligheter att underhålla och ersätta i händelse av krig. Då blir detbegripligt aft ha ett pansarvapen som vi vet snabbt kommer att slås ut utan attvi har möjligheter alt ersätta förlorade vagnar. Då står det klart varför vapenoch vapenkalibrar, när det gäller både lättare och tyngre vapen, så näraöverensstämmer med beväpningen inom NATO. Högerlinjen i försvarspolitikeninnebär kort sagt ett hot mot självständighet och ett uppgivande avneutralitelsprin-cipen. Vänsterlinjen innebär ett slut på den högmekaniserade,dyrbara utveckling som pågått inom det svenska militära försvaret under desenaste decennierna. Den kräver en återgång till ett militärt försvar sombygger mera på egna resurser och minskar beroendet av utländskasamarbefsprojekt. Den vill minska flygvapnets roll till en spanings- ochövervakningsstyrka och säger nej till fortsatt tillverkning av militärflygplani . Den säger nej till tunga och dyrbara pansarbrigader och till ettdyrt och sårbart ubåtsvapen. Den kräver framför allt en omprövning av dehotbilder som målas upp av den militära expertisen och realistiska och konkretabeskrivningar av vad kan göra eller inte kan göra i olika lägen. Denkräver en återgång till folkförsvarstanken, som högerlinjen vill överge. Dennabetyder folkefs deltagande och insyn på alla plan i form av allmän värnplikteller försvarsplikt. Vänsterlinjen vill öka ansträngningarna för aff skyddacivilbefolkningen och säkerställa folkförsörjningen." Jag har tjänstgjort i den svenska armén i 24år, fill 1969, under 1960-talel i förvaltnings- och stabstjänst iövre och vid Milostab Öst här i . Jag arbetar fortfarandeinom totalförsvaret, på civilförsvarssidan. Jag har sett många chefer kommaoch gå. Jag har hört regementschefer, militärbefälhavare, arméchefer ochöverbefälhavare hålla sina genomgångar och lägga ut texten om Sverigessäkerhetspolitiska och militärpolifiska läge. Ända och fram till mitten av1960-talef ansågs def som en självklarhet för militära chefer att framhålla attdet svenska försvaret. Planering och anslag för det militära försvaret, m. m. Planering och anslag för det militära försvaret, m. m. om inteformellt så dock informellt, var att betrakta som en del av NATO. Det gälldeatt, som det hette, hålla ut till dess NATO hunnit ladda upp på och iNordnorge. Jag nämner detta som en bakgrund till den beskrivning av högerlinjensom jag citerade ur vpk:s motion. Efter 1965-1966 var det inte längre så opportunt atf gå ufmed sådana påståenden. Det kom protester från folk som tyckte def stämde dåligtmed svensk neutralitetspolitik, det blev skriverier i pressen och annat sådant.Då klagade många chefer över att det inte var tillåtet atf sprida försvarsupplysninglängre, som de uttryckte saken. 1 Jagvet inte hur läget är , men min erfarenhet säger mig att det antagligeninfe har skett så stora förändringar. Jag har också, fru talman, sett många försvarsministrarkomma och gå, alltifrån den beskedlige på 1940-falet fill EricKrönmark nu på 1980-talel - en person som enligt min mening förtjänar andraepitet. Jag gör mig inga illusioner om hans värderingar och syn på vad Sverigesneutralitet egentligen är värd. Högern här i landet har alltid strävat efteratt binda upp till de för tillfället mest reaktionära staterna ochstatsgrupperingarna. Det har bara skiftat från på 1930- och 1940-talettill och EG och framåt. Men vi har ju en annan f. d. försvarsminister här, EricHolmqvist, som sysslat med försvarsfrågor och försvarspolitik i mångadecennier. Jag vill först återigen säga atf def gläder mig aftsocialdemokraterna på ett mera bestämt sätt än tidigare är beredda atfifrågasätta fortsatta höga anslag till det militära försvaret. De anger ocksåtydligt atf "säkerhetspolitiska, tekniska och ekonomiska motiv talar föratf starkare än tidigare omstrukturera def militära försvaret till ettfolkförsvar, som tar till vara de personella tillgångarna inom landet och demöjligheter som den tekniska utvecklingen ger". Men jag skulle vilja frågaEric i hans egenskap av f. d. försvarsminister apropå det jag nyssrelaterade om svenska militära chefers syn på den svenskaneufralitetsprincipen; Är och den socialdemokratiska ledningenmedvetna om den syn på det svenska försvarets relationer till NATO som så mångahöga militära chefer klart och tydligt har gett uttryck åt?Vad anser om sådana uttalanden från höga militära chefers sida? Vpk:s förslag angående det militära försvaretskall ses mot den bakgrund som jag här har redovisat. Det är ett mycket viktigtvägval som förestår. Och även om de förslag som vi har aff fa ställning tillhär endast berör det sista budgetåret i den snart avslutade femårigaprogramplanen, så får de betydelse också längre fram. För ju längre vi skjuterden nödvändiga omdaningen av det svenska försvaret framför oss. desto svårareblir det atf ändra riktning. Och vi kommer inte undan ett sådant beslut. kommunisterna anser att det svenskamilitära försvaret bör ingå som en viktig komponent i en samladtotalförsvarspolitik. Men vi anser också att det är meningslöst att år efter årkasta bort miljarder i försvarsanslag på en organisation vars styrka ochförutsättningar atf på ett effektivt sätt hävda en svensk neutralitetspolitikmer och mer urholkas på grund avsamhällsutvecklingen och omvärldens rustningar, som vi infe har några som helstmöjligheter att hänga med i. Vi måste överge de dyrbara och sårbara komponenterna, somvi inte har några möjligheter aft framställa själva till rimliga priser och irimligt antal. Vi måste bibehålla den allmänna värnplikten och inrikta vårvapenanskaffning på de moderna, defensiva typer av vapen som ger en försvararestora fördelar och som kan anskaffas i stort antal. Jag tänker då på olikatyper av robotvapen, som finns i ett otal variationer. Och vi måste förstoch främst stärka samhällets motståndskraft på alla plan, så atf allt slagsförsörjning och skydd av befolkningen säkerställs så långt som möjligt. Vpk har föreslagit en frysning av utgifterna för detmilitära försvaret nivå. Det betyder en minskning med 1,9 miljarderför det kommande budgetåret jämfört med regeringens förslag. Det är ändåoerhört mycket pengar försvaret får om man jämför med vad andra områden isamhället får vidkännas av nedräkningar och minskade anslag. 1 regeringensanvisningar för perspektivplaneringen, fas 2, för nästa femårsperiod anges enlägsta nivå med en ram på 13 miljarder. Denna nivå bör vara en god utgångspunktför att påbörja den nödvändiga omstruktureringen av det militära försvaret iframtiden. Jag vill med detta, fru talman, yrka bifall fillvpk-motionerna 701 och 2042. Vpk har vidare i en särskild motion krävt enomorganisation av den militära underrättelsetjänsten. Detta krav har sin grundi avslöjandena i den s. k. IB-affären i början av 1970-falet. Kravet ärfortfarande lika aktuellt. Utskottet avvisar motionen på ett par rader med motivetatf utskottet har fått redovisning. Men det räcker infe. Det är inte intressantom utskottet har fått redovisning. Så hette det också när det gällde allaturerna i IB-affären, och faktum var att försvarsutskottet inte hade en aningom allt som pågick. Def är just detta som vpk kritiserar, att denna s. k.kontroll inte är tillräcklig. Det finns i årets budgetproposition ett ytterligareintressant faktum när def gäller den här frågan. Anslaget Insatsberedskap,bakom vilket den här verksamheten väl fortfarande döljer sig, har kraftigtökats - från 50 975 000 /81 till 71 992 000 /82.Överbefälhavaren har begärt 65 390 000. Jag vill fråga utskottets talesman och också föredragandenEric Krönmark; Vad är det här för en kraftig ökning? Varför höjs anslaget tillInsafsbered-skap med 21 miljoner- och med mer än vad ÖB har begärt? Har någotsärskilt inträffat, som i dessa sparsamhetens tider motiverar så kraftigautgifisstegringar inom det här området? Med dethär, fru talman, yrkar jag också bifall till vpk:s motion 700. Planering och anslag för det militära försvaret, m. m. 36PER (): I nu föreliggande betänkande frånförsvarsutskottet behandlas främst frågor som rör det militära försvaret underkommande budgetår. Civilförsvarets frågor kommer i ett senare betänkande. Planering och anslag för det militära försvaret, m. m. Betänkandet skall ses som ett fullföljande av riksdagensställningstagande vid femåriga försvarsbeslut. Jag vill erinra bl. a.Eric om alt bakom femåriga försvarsbeslut stod ,och . Beslutet byggde på ett ställningstagande avmoderaterna, och försvarskommilté, därsocialdemokraterna hade en annan mening - i strid med vad företrädarna fördessa tre partier ansåg och även nu anser. Tyvärr har det tidiga 1970-falets förhoppningar omavspänning mellan öst och väst förbytts i tilltagande spänning och ökande osäkerheti världen, såväl politiskt som ekonomiskt. Kapprustningen mellan världens sforahar ökat trots alla pågående konferenser om rustningskonlroll och nedrustning. har den militärtekniska utvecklingen medfört attområden i vårt lands närhet fåll ökad strategisk betydelse, vilket stegrat desfora makternas intressen i det nordiska området. Den militära uppladdningen i vårt närområde har fortsatt.Kolahalvön med är ett viktigt sovjetiskt militärt område. Den norskaregeringen har 1980 fattat principbeslut om förhandslagring av NATO;s militärautrustning i mellersta . Kärnvapenbärande sovjetiska ubåtar patrullerar iÖstersjön. Ingen vet hur oron i och kring kommer alt utvecklaseller - förhoppningsvis - avvecklas. Ser vi längre bort, till ocholjeländerna, vet vi att kriget i ännu pågår. Oron kring består. Även oroshärdarna iBortre , södra och inger oro. Supermakterna anses hamotstående intressen att bevaka även där. En öppen konflikt mellan öst och västvar som helst i världen medför risker för freden i vårt närområde på grund avområdets stora strategiska betydelse för såväl öst som väst. De säkerhetspolitiska bedömningar som gjordesinför femåriga försvarsbeslut var tyvärr för optimistiska.Utvecklingen såväl i vårt närområde som i världen i stort har varit sämre änden vi allmänt hoppades på . Jag beklagar aff i sittanförande infe sade något om denna skärpning av läget, som också har bekräftatsi uttalande års försvarskommitté. Hur bedöms då utvecklingen av vårt lands försvarskraftefter i förhållande till vad som avsågs med femårsbeslutet? I korthet kan konstateras att den ekonomiska ram sombeslutet innebar inte räckt till. Maferielanskaffning och repetitionsövningarhar inte kunnat fullföljas enligt planerna, trots atf löneutvecklingen iförhållande till den allmänna prisutvecklingen samt ökade överföringsramarsenare år medfört atf det varit möjligt aff planera in viss förstärkningbeträffande repetitionsutbildning och materiel under det kommande budgetåret. Sammanfattningsvis: Förhoppningarna års beslutom fortsatt avspänning mellan världens stora har inte infriats. I stället harkrigs- och oroshärdarna i världen blivit fler. Försvaret har inte fullt ut fåttden styrka som riksdagsbeslut avsåg. Trots detta, och det framgick jutydligt av anförande, vill socialdemokraterna minska försvarets Jag beklagar detta. I vårt lilla fredsälskande land behöver vi enbred uppslutning kring en uthållig uppbyggnad av ett starkt, krigsavhållandeförsvar. Def är särskilt angeläget när en ekonomiskt besvärlig tid sammanfallermed ökad spänning och ökat slormaktsintresse i vår nära omvärld. Ett militärtförsvagat ökar krigsriskerna för värt land och i vår del av världen,bl. a. därför att försvagningen medför en försämring av försvarsviljan. Ettsvagt militärt försvar påverkar negativt de värnpliktigas, ja, hela svenskafolkets försvarsvilja. För aft försvarsviljan skall kunna vara den bästa, måstevi ha tilltro fill vårt eget försvars förmåga aft möta en angripare. Utländskabedömare iakttar också hur vjirt försvars styrka påverkar svenska folkefsförsvarsvilja. Som framgick av anförande har vpk ivanlig ordning yrkat på en stark sänkning av försvarsanslagen. vill vpksänka anslagen till det militära försvaret med 1 900 milj. kr. OswaldSöderqvist, som själv har tjänstgjort i försvaret, är ju klart medveten om attdet inte finns några praktiska möjligheter atf under det budgetår som börjar omnågon månad sänka försvarefs kostnader med så stora belopp, om man över huvudtaget vill behålla anställningstryggheten inom försvaret. Vad föreslår då vpk? Jo, vpk vill att man urförsvarsorganisationen skall ta bort pansarförbanden och senare ocksåinfanferibrigaderna.