prot · G40943 · 1980-12-31 00:00:00 — Jagtror också att man överskattade värdet av det stöd som företaget flck samt våldsamt underskattade svårigheterna att driva ett företag iTorsås och . Detär väl bra med optimism, kan man säga, men erfarenheterna visar att enetablering hk den i skapar mycket stora svårigheter. Om det statliga stödet till utantvivel exempel på det. gick det som det gick - det blev konkurs för bäggeföretagen, både i och i . Och det här menar jag attindustridepartementet borde ha insett när man gick in och lämnade stödet, ävenom jag kan förstå att det kan vara frestande att försöka få till ståndsysselsättningstillfällen i . Det sägs i svaret att fraktkostnaderna spelade en relativtblygsam roll och att det dessutom utgick fraktstöd till verksamheten. Det ärnaturligtvis riktigt att det utgår fraktstöd - även om det nationalekonomisktkan diskuteras är det i alla fall staten som får betala detta. Men jag skulle vilja fråga litet ytterligare på dennapunkt; Är det verkligen sant att transportkostnaderna betyder så litet här? Ioch för sig kan de kanske göra det, men då måste man ha klart för sig sambandetmellan den vidareförädling som skulle ske i . Det skulle vara mycketintressant att få ta del av kalkylerna när det gäller just de härberäkningarna. Jag vill därför be att industriministern förklarar sig i siffror- hur man kan transportera ett halvfabrikat på ungefär från i till , göra en bearbetning i på högst ,frakta tillbaka varan igen till och sedan ändå säga att transportkostnadernahar en blygsam roll i sammanhanget. Jag tror att fraktkostnaderna med hänsyn tih den kortabearbetningstiden måste betyda ganska mycket -1, o. m. spela en stor roll. Ja,frågan är om de inte har en avgörande roll i sammanhanget, och det var ju ocksådet som i län i första hand pekade på. Jag tycker att ni i departementet borde ha insett det häroch avrått från en lokalisering, där man slår omkull bägge företagen. Det gicksom det gick, som sagt var. Det var ekonomiskt dåligt för företagen, och 1979hade båda underskott. I svaret anges nu att "lönsamhet inte kundeförväntas ens under en överblickbar framtid". Var det verkligen så? Vardet verkligen så att det icke fanns möjligheter att få det hela att gå ihop? Iså fall måste min nästa fråga bli; Hur går det att driva verksamhet iHaparanda sedan man har tagit över? Det skall bli intressant att sefortsättningen på det här företagets utveckling. Jag har också möjligheter attkontrollera det och se hur det utvecklar sig. Jag vill påstå att det finns en mera principiell ochallvarlig fråga i den här affären. Här anmäler sig en företagare och harintresse av att lokalisera sig i . O.K. - det kan vara bra, och dethar jag i och för sig ingenting emot. Han får stöd på olika sätt, och bl. a.utgår det etts. k. IG-lånpå3 milj. kr. Det nystartade företaget går dåligt - vikan bortse från orsakerna. Ursprungsföretaget, som förut gick bra, dras med idet här fallet. Och sätter ni på departementet in dödsstöten mot ursprungsföretagetgenom att säga upp IG-lånet på 3 milj. kr. när företaget har kommit iekonomiska svårigheter. Vidare har det tillgått så att i kraft av överlägsnastatliga resurser tar ni hand om kontrakt och mycket annat och driver företagetvidare i i halvstatlig regi. Ursprungsföretaget i lämnar nidärhän och säger att detfår klara sig bäst det kan, sedan man blivit av med hela sin tillverkning ochde resurser man hade förut. Jag skulle vilja fråga: Är det på det här sättet som nitänker driva statlig lokaliseringsverksamhet? Är det så det skall gå till? Ärdet och den borgerliga regeringens lokaliseringspolitik i dagatt ta från en glesbygd och ge till en annan, aft bara flytta arbetslöshet fränett område till ett annat? Jag vill också ställa frågan; Ser inteindustriministern någon principiell, allvarlig fara i det tillvägagångssätt somman här har använt för att hantera ursprungsföretaget? Om det här blir känt föreställer jag mig att ni påindustridepartementet inte kommer att bli nersprungna av företag som söker er"hjälp". Jag är övertygad om att man kommer att tänka sig för både enoch två gånger innan man går till industridepartementet med risk för att bli avmed hela den verksamhet man har. Jag skulle därför vilja råda industriministernatt sluta upp med den här typen av hantering av lokaliseringsärenden. Slutligen vill jag ta upp den sista delen avinterpellationssvaret som handlar om en rekonstruktion av företaget i är på gång. Det gäller dock ett mindre antal anställda än som finns f. n.Man räknar med att ungefär en femtedel skall kunna få anställning. Jag tarfasta på den sista meningen i svaret; "Om projekt för fortsatt verksamhetblir aktuella, kan frågan om statligt, finansiellt stöd prövas på sedvanligtsätt." Om man från företaget vågar visa sig på departementet så börprövning av stödet ske och hanteras på ett välvilligt och snyggt sätt. Det börni ha moraliska skyldigheter att göra, så som ni har hanteratursprungsföretaget i i den här affären. Om det statliga stödet till säger att vi borde ha insettkomplikationerna när verksamheten startade i . Ja, när man har facit ihanden kan man kanske hålla med om det. Men som beläggningen i var ochsom man bedömde framtidsutsikterna från företagefs sida fanns det, efter vaddet har upplysts mig, ingen anledning för industridepartementets handläggareatt ifrågasätta att den här lokaliseringen både var berättigad och skulle hållaför framtiden. begär en mer detaljerad redovisning avhändelseutvecklingen. Jag har dess värre ingen beredskap för att komma med deti dag. Vi kan göra det direkt från departementet om skulle önskadet. Jag handlade inte det här ärendet när beslutet fattades ,och jag har alltså inte själv deltagit i den ursprungliga uppläggningen avärendet. frågar varför industrigarantilånet sadesupp. Lånet hade meddelats som en följd av Haparandaetableringen.Industrigarantilånet var alltså knutet till de prestationer som moderföretagetgjorde i samband med Haparandaetableringen. Och när de förutsättningarna intelängre förelåg var det självklart att regeringen, som har att thlvarata statensintresse också som fordringsägare, var tvungen aft säga uppindustrigarantilånet. frågar om detta är ett lämpligt sätt att bedriva regionalpo- 4 protokoll 1980/81:43-44 Om det statliga stödet till Detär klart att det i en regionalpolitik där man söker arbeta på bred front ocksåhänder olyckor och beklagliga felinvesteringar av den här karaktären. Jag trori och för sig inte att man skall se något avskräckande i den här affären - attett företag med relativt begränsad kapacitet som ser att man kan utvidga sinverksamhet ser sig om efter möjligheter att etablera en fihal där det förehggerstörre möjligheter att rekrytera arbetskraft. Det var utgångspunkten för denhär affären. Om omständigheterna sedan blev sådana att det hela inte höll kanman så här efteråt bara beklaga det. 34 (): Jag har all förståelse för svårigheterna attlokalisera företag tUl . Det är inte detta jag vänder mig emot nu.Jag begriper att ni försöker ta alla tihfällen till sådana lokaliseringar. Detär också er skyldighet att göra det. måste man emellertid konstatera attursprungsföretaget blivit hanterat på ett högst tvivelaktigt sätt. Vad hände här? Jo, företaget hade, när det drevs i ,god lönsamhet. Man hade förtroende för departementet, gick upp till er ochbegärde stöd, och man fick det också. När man sedan kom i det läget attresurserna inte räckte till, att svårigheterna tornade upp sig på olika sätt,då sade ni upp IG-lånet och gav på det sättet dödsstöten åt ursprungsföretaget. Industriministern har säkert rätt i att IG-lånet lämnadesför att företaget skulle klara ekonomin i samband med Haparandaaffären, men detär klart att filialen blev en integrerad del av verksamheten, vilket gjorde attäven företaget i drogs med i fallet. Därför menar jag att hanteringen avdet ärendet är osmaklig och helt felakfig. Hanteringen borde ha skett på etthelt annat sätt. Dessutom gick det till så att de krafter som driverHaparandaföretaget tog över hela verksamheten - kontrakt och alltsammans - ikraft av sina större ekonomiska resurser. Vilket företag kommer i fortsättningen att vända sig fillindustridepartementet för att få stöd tih en expansion, om man riskerar attbli av med hela den verksamhet som man haft förut och drivas på knäna på dethär sättet? Det är naturligtvis inte så det hela skall läggas upp ilokaliseringspolitiken. Jag menar att det skulle ha undersökts närmare avindustridepartementet, om inte den här risken förelåg när iKalmar län avstyrkte. I varje fall hade det varit snyggt, omindustridepartementet inte hade sagt upp IG-lånet. Detta blev, som sagt,dödsstöten för Torsåsföretaget. När det gäller fraktkostnadernas betydelse i detta fallfår jag väl återkomma. Jag förstår att industriministern kan ha svårt att nulämna en detaljerad redogörelse. Jag får väl vända mig till departementet föratt se på den saken litet närmare. Beträffande rekonstruktionen hoppas jag att vi är överens omatt tiUämpningen skah vara generös när det gäller stöd åt det företag som ärpå väg att bildas i och som kommer att omfatta annan verksamhet. Dockkommer, som sagt, bara en femtedel av ursprungsföretagets anställda i fråga för dennaverksamhet. Jag vill emellertid ställa en fråga i det här sammanhanget,nämligen beträffande den fortsatta verksamheten i . Det står iinterpellafionssvaret att man inte räknar med att det i något av företagenskall kunna bli lönsamhet ens på lång sikt. Hur skall man då kunna drivaverksamheten vidare i och få det hela att gå ihop ekonomiskt? Omutvecklingen för och malmfälten 7 § Svar påinterpellation 1980/81:45 samt frågorna 139 och 144 om utvecklingen för LKABoch malmfälten har frågat mig hur jag bedömer utvecklingen för ochmalmfälten och vilka åtgärder jag planerar för att säkerställaarbetsfillfällena på lång sikt i malmfälten. Karl-ErikHäll har frågat vilka åtgärder jag planerar att vidta med anledning av den alltbesvärligare situationen vid malmgruvor. EivorMarklund har - med hänvisning fill statens industriverks höstrapport , somger en mycket dyster bild av framtidsutsikterna för järnmalmsbrytningen iNorrbotten - frågat vilka besked regeringen har att ge och vilka åtgärder somrapporten föranleder från regeringens sida. Jag besvararinterpellafionen och frågorna i ett sammanhang. Detstatliga finansiella stödet till () har varitmycket stort . För atf täcka förlust och för attmöta finansiella påfrestningar fick ett statligtägartillskott på 700 milj. kr. fick ett tillskott på 440 milj.kr. för att täcka förlust. fick ett kapitaltilU skottpå 200 milj. kr. från staten som hjälp till finansieringen av vissainvesteringar, t. ex. den pågående utbyggnaden av kulsinterverket i Kiruna.Därutöver har beviljat särskilda anslag pä 200 milj. kr. för att upprätthålla sysselsättningen vid företaget under åren 1978och 1979. Undersommaren 1980 försämrades stålkonjunkturen mycket snabbt, vilket fåttdjupgående verkningar på den europeiska stålindustrins avsättningsmöjligheteroch produktionsplaner. Detta har medfört en betydande nedskärning avmalmavhämtningen från . beräknas leveranserna stanna på drygt20 miljoner ton, vilket innebär en minskning på jämfört med år1979. Denna utveckling leder till att resultatet försämras avsevärt förbolaget. beräknas förlusten till mer än 300 milj. kr. ochför tih ca 700 milj. kr. Inomregeringskansliet pågår f. n. diskussioner om hur förluster förinnevarande och bör täckas. Ett förslag i denna fråga kommer attföreläggas senast . Enav de viktigaste faktorerna när det gäller att bedöma på är utvecklingen inom EG-ländernasstålindustri, som är LKAB-malmens dominerande avnämare. Om utvecklingen för och malmfälten anledningatt se med viss oro på utvecklingen för EG:s stålindustri. De flesta störreeuropeiska stålverken, med undantag av vissa tyska verk, har sedan år 1975redovisat stora förluster. Nuvarande prognoser indikerar en råstålspro-duktionsom ligger avsevärt lägre än de prognoser har redovisat fidigare.Det föreligger alltså en risk för att stålindustri stagnerar på enlägre nivå än vad som har antagits. Man kan därför befara ett fortsattöverutbud av järnmalm på Europamarknaden. Inom görs alla ansträngningar för att minskakostnaderna och begränsa förlusterna. Inom företaget utreds f. n.utvecklingsmöjligheterna . Den pågående utredningen, som beräknas varaavslutad , skall bl. a. besvara frågan under vilkaförutsättningar har möjlighet att bedriva en företagsekonomiskt lönsammalmbrytning. Utredningen skall också studera olika åtgärder som behövs föratt förbättra företagets konkurrenskraft. När det gäller utvecklingen på förjärnmalmsverksamheten i är det också av väsentlig betydelse attklargöra när man måste fatta beslut om investeringar i nya huvudnivåer. Sådanabeslut blir aktuella för både Kirunagruvan och Malmbergsgruvan i mitten av1980-talet. gruvrörelse är en grundläggande del av Norrbottensnäringsliv, och verksamheten har varit av avgörande betydelse för utvecklingeni länet. och har vuxit upp kring malmverksamheten. I dessabåda kommuner svarar för resp. av den totalasysselsättningen. Den totala sysselsättningseffekten är dock mycket högre. Detinnebär att dessa kommuners fortbestånd som levande samhällen är helt beroendeav hur verksamhet utvecklas. Om det skulle visa sig att utvecklingen får svåraregionalpolitiska och arbetsmarknadspolitiska konsekvenser, kommer regeringenatf i särskild ordning pröva vilka åtgärder som kan erfordras frånstatsmakternas sida för att motverka dessa konsekvenser. Det är naturligt attregeringen härvid anlägger ett samhällsekonomiskt betraktelsesätt. Sannoliktskulle det krävas åtgärder inom en rad olika samhällssektorer, ochgenomförandet av dessa måste baseras på en nära samverkan mellan centrala ochregionala organ. Riktlinjer och förslag bör baseras på den regionalpolitiskaplaneringen, inom vilken färdigställts ett aktuellt material -länsplanering 1980. 36EVA (); Jag ber att få tacka industriministern försvaret. Det kunde jag i och för sig till min förvåning delvis läsa itidningarna . I likhet med andra malmfältsbor reagerade jag förrubrikerna med påståendet om att aldrig mer blir lönsamt och att man skallavveckla . Det är kanske en nyordning att man ger TT-intervjuer,innan man lämnar svaret i . Jag har också hunnit läsa industriministernstillrättaläggande i i går. Det är bara synd att tillrättalägganden aldrigblir lika stort uppslagna som felaktiga rubriker och referat. Vi malmfältsborbörjar bli rätt vana vid braskande rubriker som "Dödsdom förmalmfälten" eller "Vad skall ske medStatsföretags stora socialfall? ", för att ta några ur högen. Det är baraatt hoppas att det inträffade inte minskar kundernas förtroende för . Jag har väckt min interpellation mot bakgrund av ;sakuta problem, som sammanhänger med den europeiska stålkonjunkturen. Jag harockså väckt den mot bakgrund av den långsiktiga problematik som statensindustriverk tar upp i sin höstrapport om järnmalmsgruvornas framtid. År har vi haft hög arbetslöshet i . Årefter år har norrbottningarna måst flytta söderut för att få jobb, trotsinsatser av olika slag. Men när malmfältens och landets flaggskepp, , tycksknaka i fogarna, då känns det oroligt och då blir livet alltför tungt förgruvfolket i Om utvecklingen för och malmfälten Permitteringar , fyra nästaår - ingen vet. Stora förluster , ännu större . ställskravet på stora, tunga investeringar för att man skall kunna gå djupare ned igruvorna när man skall ta upp den malm som ligger och väntar. Då är det viktigtför malmfältsborna att få veta om staten ställer upp, och det är därför som jaghar framställt min interpellation till industriministern. Den akuta krisen för hänger, som industriministernpåpekar i sitt svar, ihop med en snabb försämring av stålkonjunkturen och deneuropeiska stålindustrins avsättningsmöjligheter och därmed förändradeproduktionsplaner. Kunderna hämtar inte den malm som de beställt av LKAB.Detta medför naturligtvis stora förluster även om, som verkställande direktörenSven säger, malminkomsterna också är fillräckliga för att täckadriftkostnaderna och en stor del av kapitalkostnaderna. I sitt svar säger nu industriministern att det pågårdiskussioner inom om hur förlusterna skall täckas. Jagförutsätter att det blir ett ur ;s och synpunkt bra förslag somkommer. Det talas så mycket om förluster och hur dåligt det gårför just nu att det finns all anledning att påminna om att faktisktgick med vinst t. o. m. 1976 och varit en guldgruva för landet -om nu den bilden kan tillåtas om en järnmalmsgruva. gav manstaten bidrag på 959 milj. kr. fick Statsföretagkoncernbidrag på 173 milj .kr. - förutom en del skatter och annat - detta trotsatt malmpriserna successivt sjunkit och att fraktkostnaderna har varit orimligthöga. Men gäller det framtiden. Både och ärsamhällen som har byggts upp kring malmbrytningen. Industriministernkonstaterar i sitt svar att de båda orterna är beroende av hur utvecklas. I finns av de industriellt sysselsatta inomLKAB. För är siffran . är dessutom en ändlig resurs. Den är en tillgång sålänge den är brytvärd ur ekonomisk synpunkt, dvs. går att sälja. Det i sin turberor på en mängd faktorer: brytningsteknik, malmpriserna på världsmarknaden,fraktsatser och brytningskostnader vid andra fyndigheter. Så är det också förvår järnmalm. har vi en situation då vi måste ta itu med denna problematik.Då ser jag industriverkets påpekanden som en väckarklocka. Det är nu vi Omutvecklingen för och malmfälten måste bestämma oss för hurframtiden skall se ut i malmfälten. Vi är ändå sent ute. borde vi ha haftnya fyndigheter att bryta för att ersätta de jobb som successivt försvinner. LKABhar svårt att konkurrera med andra gruvföretag som kan bryta sin järnmalm idagbrott och som därmed har lägre brytningskostnader, lägre fraktkostnader,lägre omkostnader över huvud taget. Men högre oljepriser, som fördyrarkonkurrenternas frakter, och lägre för malmfrakter skulle iett slag förändra ;s situation. Det är därför det är så viktigt att intedödförklara gruvorna. Häng inte med huvudet, har ju en framfid, sadeSIF-ordföranden vid i . Det vih jag helhjärtatinstämma i. Statsföretag,kommunerna, länsplaneringsmyndigheterna och de fackliga organisationernaarbetar f. n. med ett projekt som man kallar Alternativa framfider förmalmfälten, och Statsföretag genomför sina analyser. Det arbetet kan gehandlingslinjer för en god utveckling . Det gäller enligt mitt sättatt se att finna en lämplig nivå för malmbrytningen, att samordna och ökaprospekteringsinsatser för att få fram industrimineral eller andra attkomplettera med och att hitta andra från fristående jobb. Viktigast justnu är att snabbt få fram pengar till Viscariagruvan, att öka och samordnaprospekteringsinsatserna, så att nya industrimineraler kan undersökas. Det ärdärför tragiskt att vi just nu fått en konflikt inom företaget på detta område. Det är också vikfigt attminska fraktkostnader. Slufligenskulle jag vilja fråga industriministern om jag har tolkat hans svar rätt,nämhgen att regeringen är beredd att ställa upp med insatser och åtgärder förmalmfälten. Det är viktigt för oss malmfältsbor att det sägs ut i klartext. Detvore dessutom intressant att i så fall höra något om vilka åtgärderindustriministern kan tänka sig. Hur skall t. ex. de 10 miljarder som nämndes iTT-intervjun användas? Jaghar konstaterat att industriministern i sitt svar inte berört fraktkostnadernasbetydelse för och inte heller sagt någonfing om vikten av nya fyndigheter.Därför vill jag fråga hur industriministern ser på möjligheterna att förändraLKAB:s fraktavtal. Och hur ser industriministern på möjligheterna att snabbtlösa finansieringsfrågan när det gäller Viscariagruvan? Är industriministernberedd att förorda en samordning av de prospekteringsinsatser som utförs avLKAB, och SGU var för sig? Och slufligen, hur vill industriministernmöta behovet av fler jobb i malmfälten mot bakgrund av den arbetslöshet vi har-för och Gähivare sammantaget på ungefär 2 500 personer, och till detkommer många, många människor som är föremål för arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. För del hade vi ungefär 1 380 kvarståendearbetslösa, varav var kvinnor, flertalet lokalt bundna. Detär viktigt att vi får fler jobb i malmfälten och att vi får trygga jobb! 37 (vpk): Även jag vill tacka för svaret, men jag delar förvåning överatt vi genom tidningsintervjuer egentligen kunde ha åberopat det historiskatalesättet "Vad göras skall" osv. Minfråga ställdes i direkt anslutning fill den milt sagt dystra höstrapporten frånstatens industriverk, men frågan har naturligtvis ytterst att göra med allt vadsom hänt i malmfältskommunerna . Enbart i har närmare 900arbetstillfällen försvunnit inom verksamhet där tilli september . Befolkningen har minskat med 1163 personer. Denöppna arbetslösheten - som gör industriministern till föremål för livligtuppvaktande från andra delar i landet, där arbetslösheten ligger på betydligtlägre nivå - är i uppe i och rör då åldrarna . Och vetalla att dessutom har en stor dold arbetslöshet, särskilt blandkvinnorna. utgjorde kvinnorna, som sade, 62 %av de registrerade arbetslösa, och flertalet av dem räknas in i gruppen"lokalt bundna". Problemeninom gruvdriften har givetvis också inneburit ökade svårigheter för kvinnorna,eftersom det före anställningsstoppet, då hade ett arbetskraftsbehov,gjordes särskilda ansträngningar för att få kvinnor intresserade av att lärasig vad som krävs i gruvarbetet. Den vägen skulle de kunna få sin försörjningtryggad. är det inte längre så. Och ser man till prognoser och mer ellermindre misstolkade uttalanden av industriministern och andra, som tycker sig hanågot att säga, finner man att det heller aldrig blir så igen. Detta drabbar ocksåden redan hårt arbetslöshetsdrabbade ungdomen, som vi så , NilsÅsling, har haft anledning att byta ord om. För,som sagt: Nog har regeringen siktet inställt på avveckling av järnmalmsgruvornai malmfälten. På den punkten ger också det här skriftliga svaret som vi nukommenterar klart besked; i övrigt är beskeden luddiga, för att uttrycka sigbelevat. Minfråga formulerades medvetet som ett krav på besked till människorna imalmfälten - ett besked inte bara om - om vad som gjorts och vad som någongång, eventuellt, kan komma att göras, utan ett besked om hur man iindustridepartementet över huvud taget ser på malmfältskommunernas framtid: omde har någon framtid, om malmen är det enda som intresserar statsmakterna, omdet intresset i så fall bara gäller hitfills kända och exploateradefyndigheter, om man skänkt förädlingsaspekten någon liten tanke, om man hunnitmed att ahs tänka på malmfälten i ansträngningarna att sy ihopregeringssprickor och i allt grubblande över varvsindustrin och NCB. Ta nu intedet senaste som något slags kritik av satsningarna - i den mån det nu överhuvud taget har varit fråga om satsningar - på de nämnda områdena! Jag är inteute efter att ytterligare ställa behov mot behov, men jag menar att frågan ommalmfälten är nog så allvarhg. Här handlar det inte om arbetstillfällen somförsvinner i bygder där det åtminstone finns närhet till andra arbeten. Härhandlar det om att hela samhällen hotas - för alltid. är det hög tid attbestämma vägvalet . Omutvecklingen för och malmfälten Om utvecklingen för och malmfälten I svaret på interpellationen och frågorna ges som sagtinte mycket av sådana besked. Att samtliga tre malmfältsrepresentanter iriksdagen står bakom frågandet borde ändå ha föranlett rakare besked än svarets"såvida" och "om". Industriministern har naturhgtvis tagit del av all denkritik som riktats mot LKAB-ledningen för sättet att sköta företaget. Kritikenhar funnits länge, men har den kanske mest handlat om hurföretagsledningen handlagt sådana frågor som fraktavtalet med , vad som skallske med den s. k. viscariamalmen, hur prospekteringsarbetet skall bedrivas, hurförsäljningsverksamheten skall skötas och hur det bör satsas på marknadsföringen. På de här punkterna bör industriministern ha mer att sägaän att redovisa vad som utgått i statligt finansiellt stöd till under desenaste åren.