prot · G409117 · 1980-12-31 00:00:00 — Finansieringen gick till på ett sätt - det är många som minnsdet - som påminner om en fråga som vi har uppe här , nämligen den ornjämnåriga som skriver intyg åt varandra, men den gången skrev vi på växlar ochlån. Det var jämnåriga studentkamrater som skrev på åt varandra. Såfinansierade vi våra studier. Jag gjorde det helt och hållet på det sättet,utom i fråga om det som statens naturasfipendium gav. De andra fick ta denbiten också. Men vi ansåg oss privilegierade, och vi var det. Det kommer allfidatt förbli ett privilegium att få tillfälle till högre studier och utbildning,och det skall vi inte försöka sticka under stol med. Det är alltid så. Detär lätt att i mycket hålla med i hans långa litania. Visst ärdet tråkigt att vi inte kan förbättra studiestödet. Det är inte baracenterpartiet av regeringspartierna som har yrkat på förbättringarsom vi inte vidhåller. Det har jag gjort, det har mitt parfi gjort, dethar nog alla partier gjort. Skillnaden mellan och mig är kanskebara den att jag har upptäckt att vi har ont om pengar i . Det ärden huvudsakliga motiveringen, att det ekonomiska läget inte medger - inte justnu i varje fall - nämnvärda förbättringar på det här området. Vi har inte doltdet, så egentHgen är det inte så mycket att diskutera. Nusäger , och det har han rätt i, att de socialdemokratiskaförslagen i huvudsak är självfinansierande. Jag har inte räknat sä där påkronan eller ens på tusenlappen, men det skulle inte förvåna mig, om det t. o.m. bHr ett litet netto; jag tror nästan det. Det åstadkommer man emellertidgenom att bokstavligen ta med den ena handen och ge med den andra. Deförbättringar - i vissa fall inte obetydliga, i andra fall ganska marginella -som man vill genomföra vill man finansiera framför allt genom återinförande aväktamakeprövningen i studiemedelssystemet. Förnågra år sedan lyckades vi få bort äktamakeprövningen. Vi var väldigt många sombetraktade det som en reform som verkligen var mogen att genomföras. Det varett utslag av rimlighet och rättvisa. sägs det i den socialdemokratiskaagitationen att den förbättringen kan man vara av med, eftersom det ändå baraär de som är gifta med folk som tjänar . och mer som har någon glädjeav den. Om också så vore hjälper det inte, , för rättvisa ochrimlighet kan inte göra halt vid . Det hör liksom inte dit. Menjag tvivlar faktiskt något på denna uppgift. Vi måste ha förvånansvärt mångastudenter som är gifta med människor med inkomster . för att vipå en återinförd äktamakeprövning skall kunna spara 30 milj. kr. Jag tvivlar påatt det finns så många. Det må vara hur som helst med detta, för borttagandetav äktamakeprövningen är för oss en reform motiverad av rimlighets- och rättviseskäl.Det går således inte att ta dessa pengar. Och har man väl bestämt sig för det -och det har vi - går det inte heller att i nuvarande läge finansiera deförbättringar som och andra har eftersträvat. Så enkelt är det. RalfLindström tycker - om jag fattade honom rätt - att det är konstigt att enmotion på en gång bHr både fillstyrkt och avstyrkt. Han syftade på motion 920,där man tar upp det förhållandet att 18-19-åringar skriver intyg åt varandra.Det kan nog vara riktigt att motionen i sak är tillstyrkt och formelltavstyrkt. Men det beror på att den så att säga var bifallen redan innan denväcktes - och vi brukar inte bifalla motioner mer än en gång. Regeringen hade -och det står i propositionen - redan beslutat att vidta i stort sett deåtgärder som motionärerna kräver. Då kan vi inte gärna bifalla motionen en gångtill. Detfinns en liten sak till som jag skall ta upp, och det är fimstudiestödet. Skalldet vara , som Hans Nyhage, som om kommer upp i talarstolen,vill? Skall det vara , som regeringen och utskottsmajoriteten vill?Eller skall det vara . , som och hans partivännervill? Detta kan man säkert resonera om. Motiveringen för att vi inte har gåttännu högre än de . vi nu föreslår är kanske framför allt att det ter sigHtet egendomligt att icke så få människor skall ha bättre betalt när de ärlediga från jobbet än när de jobbar. Men på denna punkt känner jag mig ganskatrygg. Vi kommer säkert att om av Hans Nyhage få höra att stödet äralldeles för högt, och vi har av hört att det är alldeles förlågt. Vi har då i alla fall hamnat på rätt nivå i mitten. Det kan alltid varanågot att trösta sig med. Jag yrkar bifall till socialförsäkringsutskottets hemställan på allapunkter. 116 (vpk) repHk; Det är möjligt att och jag, om vi resonerar vidare påtu man hand utanför kammaren, skulle kunna bli överens om att tillgången tillhögre studier i vissa fall är ett privilegium. Det beror helt och hållet på vadman talar om och på vad man vill kalla för privilegier. I ett globaltperspektiv, i en värld med omfattande analfabetism, är det över huvud taget ettprivilegium att leva i ett land där alla får gå i skola, där alla lär sig läsaoch skriva. Äveni ett svenskt perspektiv kan det anses vara ett privilegium att ha växt upp ien studievänlig miljö, i ett hem med studietradition, eftersom man då har detbättre förspänt när man påbörjar högre studier. Självfallet finns det sådanaprivilegier som är icke-ekonomiska. Men vill väl ändå intepåstå att det - socialt och ekonomiskt betraktat - var ett privilegium att på1940-talet leva som växelryttare eller att det är ett privilegium attleva på magra studiemedel. Det är ju ändå inget privilegium, och jag tror inteatt det är riktigt så menar. Jagvill ställa ytterligare frågor till i hans egenskap avföreträdare för det största regeringspartiet. I dagens läge har vi alltså ensvår ekonomisk situation, menhur ser det ut för framtiden? Vilka är era framtidsperspektiv? Ser ni iförlängningen någon ljusning? Arbetar ni politiskt för sådana förändringar,sådana framsteg i det svenska samhället att vi skall få välfärden tillbaka? Harni några mål i den vägen, eller har ni över huvud taget inte någraframtidsperspektiv? Skall vi kunna genomföra reformer , eller harmarknadsekonomin, det ekonomiska system som ni i många sammanhang så varmtförordar, totalt misslyckats med att ge oss någon välfärd? 117 () replik; säger att studenter är privilegierade, och det hållerjag med om. De har väl varit det i större utsträckning tidigare, därför att vihar ändå kunnat ordna det så att många fler har möjlighet att studera nu.Tidigare var det ju nästan bara de som hade föräldrar som hade det gott ställtsom kunde studera. Det kunde naturligtvis finnas någon enstaka som visade attdet gick ändå. Men det har alltså blivit bättre. NilsCarlshamre håller med mig om att förslagen i detta betänkande är dåliga. Hansäger att det beror på det ekonomiska läget och att jag tydligen inte förstårdet. säger han att vi från socialdemokratiskt håll bevisar att vi harförstått det ekonomiska läget, genom att våra förslag inte kommer att kostastatskassan något extra. Han säger att det t. o. m. skulle bli Htet pengaröver, och det tackar vi för. Vadvi har föreslagit är ju att man prioriterar på ett helt annat sätt. Vi villinte satsa de små medel som finns på dem som har det bättre i samhället. Vivill satsa de medlen där de behövs bäst. Det sade jag i mitt förra inlägg, sådet borde vara medveten om. NilsCarlshamre säger att vi tar med ena handen och ger med den andra. Vi viH ta från dem som genom den upphävda äktamakeprövningen nu harmöjlighet att ta ut studiemedel - och har gjort det i ganska stor utsträckning.Det gäller dem som är gifta med någon som tjänar . eller mer, kanske200 . De tar ut studiemedel för att det är ekonomiskt riktigt attgöra det. Det är mycket låg ränta på studiemedlen, f. n. Man kan heltenkelt tjäna på att ta ut studiemedlen fast man inte behöver dem, och jagförmodar att många gör det. NilsCarlshamre tvivlar på att vi skulle tjäna 30 milj. kr. på att återinföraäktamakeprövningen. Men den siffran har vi tagit ur regeringens tidigareproposition. Jag står inte för den siffran, men jag hoppas att på regeringen i det fallet. Närdet gäller rätten till återbetalningspliktiga studiemedel för 18-19-åringar,sade att vår motion hade bifallits innan den väcktes. Menregeringen har inte det förslag som vi har, utan regeringen har i propositionensagt att CSN har fått i uppdrag att utreda denna reforms effekter och attföreslå eventuella åtgärder. Slutligenvill jag säga att hela detta betänkande har en anda som är helt motsatt RobinHoods - man tar från de fattiga och ger till de rika. 118 NILSCARLSHAMRE (m) replik: Nr 117 I de här tvåreplikerna framkom ingenting nytt som jag anser den mig behöva kommentera. MenRaul Bliicher ställde en rak fråga till mig, och 9 3pj-jj I9gi jag skall ge ett raktsvar. frågar om regeringen ochregeringspartierna vill arbeta för Studiestöd en bättre framtid. Svaret är ja. 119 HANS NYHAGE (m); I motion 1621 har jag begärt att reglerna för timstudiestödet skall sesöver, att beloppet för detta stöd skall utgöra , dvs. en sänkning med 3kr. i jämförelse med nuvarande belopp, samt att bidraget för uppsökandeverksamhet på arbetsplatserna och till utbildning av fackligastudieorganisatörer skall minskas i förhållande till vad som gälleroch som föreslås i budgetpropositionen. Timstudiestödetutgår f. n. främst till arbetstagare som under arbetstid deltar i s. k. prioriteradstudiecirkel och utgör ersättning för förlorad arbetsförtjänst. Beloppetöverstiger i åtskilliga fall den avtalsenliga lönen. Detta är t. ex.normalfallet i den hårt krisdrabbade tekoindustrin. Det kan därför vara direktekonomiskt lönande för den enskilde att deltaga i studiecirkel under arbetstidoch erhålla timstudiestöd. Det finns åtskilliga exempel som tyder på att det ärden direkta timförtjänsten, ofta på , som varit avgörande fördeltagandet i studierna och alltså inte studierna som sådana. Detta kanrimligen inte vara lagens mening. Detfinns också exempel på hur samma människor år ut och år in deltar istudiecirkelverksamhet på arbetstid, trots att de uppenbarligen haft möjlighetatt bedriva sina studier . Detta måste vara helt i strid mot lagensavsikt. Det primära i en anställning måste vara att arbetsuppgifternagenomförs. Det må vara hur trivsamt som helst att studera -arbetet skall likväl gå före och störningarna på arbetsplatsen undvikas så långtmöjligt. Timstudiestödet skall definitivt inte kunna utnyttjas sominkomstkälla. Detfinns alltså all anledning att ägna timstudiestödets belopp en noggrannuppmärksamhet. Redan de av mig föreslagna är i många fall ett förhögt belopp. Så mycket mer gäller detta då givetvis propositionens förslag om33 kr. och i än högre grad socialdemokraternas förslag om 35 kr.Socialförsäkringsutskottet har tyvärr inte ansett sig kunna stödja det imotionen framlagda förslaget utan tillstyrker yrkandet i propositionen. Genomsitt ställningstagande säger utskottet därtill nej till en besparing om nära 7milj. kr., vilket är allvarligt i då det verkligen är angeläget atthålla kostnaderna nere. Motsvarande gäller också för utskottets hemställanbeträffande anslaget till den uppsökande verksamheten m. m., där utskottet inteviU medverka till den av mig föreslagna besparingen på mer än 5 milj. kr.Utskottets enda motivering är att de för anslaget tillgängliga medlen böranvändas för sitt ändamål. Motiveringen är anmärkningsvärd! Det är ju just påde områden, där det går att spara, som vi måste göra det för att kunna kommatill rätta med svårigheterna i samhällsekonomin. Till den uppsökande verksamheten har under de senaste årenutgått mycket kraftigt uppräknade anslag. Uppräkningen har varit avsevärtmycket större än på snart sagt något annat område. Det är enligt min mening högtid att tänka om när det gäller det våldsamma penningutflödet på det härområdet. Vad slutligen gäller begäran i motionen om att reglernaför timstudiestödet bör prövas om så hänvisar utskottet till attutbildningsministern anför att dessa bestämmelser skall ses över och att detankommer på regeringen eller av denna anvisad myndighet att meddela deföreskrifter som behövs. Det hade naturligtvis varit tacknämligt omsocialförsäkringsutskottet haft några egna synpunkter att anföra i dettahänseende. Utskottets ledamöter kan ju inte gärna vara ovetande om den på sinahåll mycket vidlyftiga tolkningen av bestämmelserna och det missbruk som enligtmin mening därmed uppstår. Det krävs därför en mycket klarare precisering avvilka studier det här skall vara fråga om än vad som f. n. är fallet. Vi harvarken samhällsekonomiskt eller företagsekonomiskt råd med att det underarbetstid bedrivs studiecirklar med ett i sammanhanget ovidkommandeämnesinnehåll. Med det anförda yrkar jag bifall till motion1621, yrkandena 3, 4 och 5. I detta anförande instämde (). Mom. 7 och 10 (studiehjälp) Utskottets hemställan bifölls med 146 röster mot 145 förreservation 1 av m. fl. Mom. 11, 14 och 15 (studiemedel) Utskottets hemställan bifölls med 160 röster mot 131 förreservation 2 av m. fl. Mom. 16, 18 och 23-28(vuxenstudiestöd och timersättning vid grundutbildning för vuxna) Utskottets hemställan bifölls med 146 röster mot 145 förreservation 3 av m. fl. Utskottets hemställan, som ställdes mot motion 1621 avHans Nyhage m. fl. i motsvarande del, bifölls med acklamation. Utskottets hemställan, som ställdesmot motion 1621 av Hans Nyhage m. fl. i motsvarande del, bifölls medacklamation. Mom. 30(hälso- och sjukvård för studerande) Utskottets hemställan bifölls med 146 röster mot 145 förreservation 4 av m. fl. Mom.32 (reformering av det studiesociala systemet) Utskottets hemställan biföllsmed 274 röster mot 17 för motion 1628 av m. fl. Anslagtill försäkringsrätter, m. m. 8§ Anslag till försäkringsrätter, m. m. Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande1980/81:24 om anslag till myndigheter inom socialförsäkringsområdet (prop.1980/81:100). Anf.120 TREDJE VICE TALMANNEN; I fråga om detta betänkande hålles gemensam överläggningför samtiiga punkter. Under den gemensamma överläggningen får yrkandenframställas beträffande samtiiga punkter i betänkandet. 121 (); Situationen vid landets försäkringsrätter är fortfarande ytterstallvarlig. Trots förstärkning har någon nedgång i ärendebalansen vidförsäkringsrätterna inte skett. Med den nuvarande utvecklingen räknar man medatt målbalansen uppgår till ca 30 000 ärenden, ochklagandenas väntetid för ett ärende blir mellan två och ett halvt och tre år.Ur bl. a. rättssäkerhetssynpunkt är detta helt oacceptabelt, vilket ocksåjustitieombudsmannen har framhållit i ett granskningsprotokoll.De försäkrade får vänta på definifivt besked i sinaförsäkringsärenden. Många hamnar i en ytterst svår ekonomisk situation genomatt ersättningen utgör den enda inkomst de har att förlita sig på. Det ärsärskilt allvarligt när det gäller arbetsskador, eftersom rättspraxis inteutvecklas i den omfattning som är nödvändig för att försäkringskassorna skallkunna fatta sina beslut snabbare än vad som är fallet. socialdemokratiska motionen 248 som väckts av m. fl.återkommer vi med ett förslag om att en ny försäkringsrätt börinrättas i . Enligt vår mening finns det starka motiv bakom det förslaget.Den kraftiga ökningen av antalet mål till försäkringsrätten för tillräckligt skäl för att förlägga en ny försäkringsrätt till . Befolkningsunderlagetenbart för och , ca 1,2 miljoner invånare, är tillräckligt föratt motivera en försäkringsrätt. Närheten till medicinsk sakkunskap och tilljuridisk fakultet i har också sin betydelse när det gäller att rekryterapersonal till en ny försäkringsrätt. Åtgärderbör redan nu vidtas för att söka komma till rätta med ärendebalansen vidförsäkringsrätterna. Den av oss socialdemokrater förordade medelsförstärkningenpå 3 milj. kr. bör inte utnyttjas så att nya fasta tjänster och avdelningarinrättas, utan så att det främst blir fråga om Anslag till försäkringsrätter, m. m. Enligt vår mening bör man inomregeringskansliet ha en sådan planering vid utbyggnaden av de befintligaförsäkringsrätterna att man bevarar möjligheten att föra samman en del avresurserna inom organisationen till en ny försäkringsrätt i . Regeringenbör, såsom vi har framfört i vår reservafion, återkomma med förslag härom vidnästa . I den socialdemokratiska reservationen tillgodoses också deönskemål som har framförts av i . EnHgt vad jag kan finna reagerar även den borgerligautskottsmajoriteten mot de stora ärendebalanserna i försäkringsrätterna. Mansäger följande i betänkandet: "Mot denna bakgrund" - här avses de mycket långaväntetiderna - "är det enligt utskottets uppfattning oundgängligennödvändigt att åtgärder vidtas för att söka komma till rätta med de i fleraavseenden otillfredsställande förhållandena vid försäkringsrätterna." Detkonstaterande som den borgerHga utskottsmajoriteten gör är helt riktigt. Menman följer inte upp det uttalandet med någon förstärkning av domstolarna, ochdet är naturligtvis en brist. Som läget är bara förvärras situationen omman inte ingriper och föreslår nödvändiga åtgärder. I detta betänkande behandlas även anslag tillriksförsäkringsverket och försäkringskassorna för deras handhavande avsocialförsäkringssystemet. I anslutning till detta finns det tvåsocialdemokratiska reservationer med förslag om att verket och kassorna urdelpensionsfonden skall erhålla ersättning för administrationen avdelpensioneringen. Enligt uppgår kostnadernaför verket till 4 milj. kr. och för försäkringskassorna till 25 milj.kr. Det är naturligtvis, som vi ser det, rimligt att pengar tas urfonden för adminstrationen av delpensioneringen. Majoriteten avstyrker detta förslag med hänvisning tillatt delpensionsfonden har ett betydande underskott. Det är ett svagt argument.Man måste naturligtvis betala för att verket och kassorna sköter om dennapensionsförsäkring, och frågan om fondens underskott får lösas i sittsammanhang. Jag vill med detta, herr talman, yrka bifall till desocialdemokratiska reservationerna. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 122LARS-OVE (vpk): Ett yrkande som hör till vårarbetsmiljömotion behandlas i det här betänkandet. Det gäller vårt krav attresurser skall tillskapas så att arbetsskadeanmälda kan.få besked inom rimligtid, i normalfallet . Arbetsskadeförsäkringen innebar vissa förbättringarjämfört med tidigare. Men det verkliga utfallet av lagen är, som vi påpekar imofionen, svårt att överblicka, trots att det har gått 3 1/dessikraftträdande. Det beror på den stora ärendebelastningen vid bådeförsäkringskassorna och riksför- säkringsverket.Dessutom måste man före många beslut först avvakta prejudicerande utslag. Detinnebär att den högsta instansen försenar ärendebehandlingen. Dehär svårigheterna kunde ha förutsefts när lagen antogs. Men det är ocksåtypiskt för den borgeriiga regeringens nonchalans och kallsinnighet mot dem somdrabbats av sjukdomar - de arbetande - att låta dem vänta på sin rättmätigaersättning. Förseningarna innebär att de som drabbas av cancersjukdomar ochandra dödliga sjukdomar kanske aldrig får sin ersättning under livsfiden.Oklarhet i ersättningsfrågorna försenar också rehabiliteringen. Omregeringen och myndigheterna såg de arbetandes hälsa och rätfigheter som enförstahandsfråga skulle inte förseningar behöva uppstå i systemet, utan dåskulle man rätta till dem. Åtgärder har vidtagits alltför sent. Deersättningsberättigade har rätt att kräva besked inom rimlig fid, och den harvi satt . Jaghar tittat i betänkandet och trott aft det skulle komma något radikalt grepp.Men det hänvisas bara till den stora belastningen och till att det finnskommittér som arbetar med frågan och tänker lägga fram vissa förslag. Och denstora förevändning man döljer ointresset med är naturligtvis det svårabudgetiäget - att det inte finns några resurser. Det kommer inte att bli någraförslag av avgörande betydelse - det kan man läsa mellan raderna, eller ocksåsägs det rent ut. Det betyder att man gör den värderingen att de som skadasskall få vänta i fortsäftningen. Denmotion som jag företräder här, som har nummer 1477, avfärdas på en rad utannågon närmare argumentation - några ytterligare förstärkningar skall man intekosta på sig. Men på de arbetsskadades vägnar vill jag ändå markera att det ärviktigt att verkligen ta i och skapa de resurser som behövs. Därföryrkar jag bifall till den vpk-motion som behandlas i det här betänkandet. Anslagtill försäkringsrätter, m. m. 123 (): Det råder ingen oenighet om att belastningen och därmedärendebalanserna vid försäkringsrätterna, och även i kassorna och iförsäkringsöverdomstolen, är bekymmersamma. Utskottet har tagit mycketallvarHgt på detta. Vi har haft hearing i utskottet medförsäkringsdomstols-kommittén, vi har varit och tittat på verksamheten uppe iNorrland och vi har hålHt på länge med detta. På den punkten råder således ingenoenighet. MöjligenskaU man säga att när talar kan det kanske låta ännu Htetvärre än det är - jag tror inte det var meningen. När han säger att dearbetsskadade kan få vänta på sin ersättning och vill dra ner denfiden , så är det riktigt. Men vi skall komma ihåg attdet de väntar på är beskedet om deras skada skall betraktas som arbetsskadaeller som vanlig sjukdom. Det är i alla fall inte alla pengarna de väntar på-då vore det ännu värre. Jag tror inte avsåg att det skullelåta så, men det är kanske bäst att vi kompletterar det, så att inte någon somär mindre kunnig kan fara vilse. Anslagtill försäkringsrätter, m. m. Trotsatt vi alltså är överens om det besvärliga i situationen har vi stannat vidolika slutsatser, olika förslag. Utskottsmajoriteten har inte funnit skäl attnu - jag betonar det lilla ordet nu - föreslå någon materiell förstärkning avde existerande försäkringsrätterna eller att någon ny inrättas. Det finns fleraskäl för det. Ett, som för mig är väldigt allvarligt, är att problemet trotsallt måste ligga någon annanstans också. Vemsom helst kan räkna ut i huvudet att om vi skall uppnå det mål som uppställdesi vpk-motionen, att klara alla besked i arbetsskadeärenden ,kräver detta en mångdubbHng - jag vågar inte gissa hur - avantalet försäkringsrätter och en ofantiig upprustning över hela fältet, så storatt troligen inte enbart penningtillgången skulle sätta gränsen, utan ocksåandra resurser, som säkert inte skulle räcka till en snabb utbyggnad av denstorleksordningen. När det är så, beror detta troligen på att vi behöver enuppdimensionering av de här organen i alla instanser. Mendet måste också bero på att frekvensen överklaganden är för stor. Det skall manta allvarligt på. För om väldigt många inte åtnöjes, som termen lär lyda, medbesked i första instans i sådana ärenden, måste det någonstans vara något fel.Antingen är lagen och de förordningar man har att hålla sig till oklara ellerpå annat sätt illa formulerade, eller också är handläggningsrutinerna intebra, eller också är det något grundläggande fel när det gäller förtroendetmellan myndighet och allmänhet i det här fallet. Inte för att jag kan ange deti siffror, men jag är alldeles säker på att om vi skulle få enöverklagandefrekvens av allmänna domstolars domar som kom i närheten av denöverklagandefrekvens som gäller försäkringsärendena, skulle hovrätten ochhögsta domstolen för länge sedan ha brutit samman totalt. Manmåste tänka över om man kan närma sig problemet från detta håll. Jag åsyftarfaktiskt inte att vi skall schablonisera och förenkla eller eftersättarättssäkerheten, men det är ändå så i ett rättssamhälle att om man inte harförtroende för, inte litar på utslagen i första instans i så väldigt många fallsom det här handlar om, då måste man fråga sig om man inte skall börjaundersöka saken från den sidan också. Dethar funnits och finns motioner som närmar sig problemet från det hållet och somkan bli aktuella i annat sammanhang. beslöt om enviss förstärkning av försäkringsrätterna. Det har skett en sådan, och jag trort. o. m. jag vågar säga att den håller på att ske. Den har knappast hunnit fåfull verkan, för det är under innevarande budgetår som det har ställts medeltill förfogande för en förstärkning, och det tar ju som bekant sin tid - isynnerhet i en i övrigt nästan ny organisation - att få allt att fungera. Vivill alltså gärna se hur långt man kommer med det.