prot · G409115 · 1980-12-31 00:00:00 — Det som sägs i utskottsbetänkandet med anledning av minmotion i den här frågan är riktigt, nämligen att Norduppland är ett område somklart skiljer sig från de övriga delarna av län. Det är också ganskaklart att detta faktum i de flesta fall inte uppmärksammats annat än av dem somdirekt kommer i kontakt med problemen, dvs. länsmyndigheter och liknandeinstanser. Norduppland är geografiskt, näringspolitiskt och befolkningsmässigtmycket mera likt de områden som ligger närmast norrut, dvs. Detär anledningen till att vpk i den partimotion som också behandlas hår och sombegär åtgärder för att rädda Bergslagen även tagit med Norduppland. Norduppland är således en region som har alla dekännetecken som karakteriserar vad vi brukar kalla för glesbygd, skogslän elleravfolkningsbygd, vilket ord man nu vill välja för att beskriva vad det rör sigom. Det är också en region som av ålder varit beroende av gruv- ochjärnhanteringen. En gång blomstrade den verksamheten, och Norduppland varföregångare i den svenska järnhanteringen. Så är det inte längre, menfortfarande är regionen mycket beroende av de två stålverk. ochÖsterby, som finns kvar och av den enda kvarvarande gruvan i . Det rörsig om mer än 2 000 arbetsplatser, och det är mycket i en region av det slagsom det härar fråga om. Krisen i den svenska gruv- och stålindustrin slårdärför minst lika hårt i Norduppland som i andra mer välkända och omtaladebruksbygder. Självklart spelar också skogstillgångarna ochskogsindustrin en mycket stor roll. Även på det området är Norduppland just atthänföra till begreppet "skogslän" i verklig mening. Dessa faktorerhar gjort, som vpk påpekar i motionen om att rädda Bergslagen, attarbetslöshet, åldersstruktur och offentlig service är högre, ogynnsammare ochsämre än i övriga, mer gynnade delar av landet. Mot den här utvecklingen har vpk, både i den nu aktuellaBergslagsmotionen och i många andra sammanhang, föreslagit en rad åtgärder sompå ett avgörande sätt skulle förbättra situationen. Det finnsutvecklingsmöjligheter för såväl Norduppland som andra liknande områden. Densvenska stålindustrin, i det här fallet speeialstålindustrin, kan överleva ochvidareutvecklas, om nationella intressen ställs före bolagsintressen. Men detkräver naturligtvis ingrepp av samhället, ingrepp som går ut över den privataäganderätten och dess möjligheter att bestämma var pengar skall satsas, depengar som tagits i vinst från tidigare verksamheter i den här och i andraregioner. Vpk har föreslagit ett samlat program för den svenskaspecialstålindustrin. Endast ett sådant ger utrymme och resurser för attutveckla vidareförädling av den svenska stålindustrin. Då kan också mindre verksom , och andra få en chans att överleva. Det programmetinnebär också en fortsatt brytning av den svenska järnmalmen. Det är envansinnig politik att baseraden svenska stålframställningen på skrot, som dessutom till största delenimporteras, medan gruvor som och andra läggs ner, fastän därfortfarande finns brytvärda malmförekomster. I ett längre perspektiv är ettsådant här program också en garanti för att den svenska verkstadsindustrinskall överleva och utvecklas i stället för att, som är fallet, i alltraskare takt rustas ner och flyttas utomlands. En utbyggd förädlingsgrad istål- och verkstadsindustri räddar bruksorter och regioner som den iNorduppland, som hotas av nedläggning och avfolkning. Men det kräver, somjag sagt, samhälleliga insatser, och vi kan inte förvänta att de skallgenomföras av de privata storbolagen. Jag har i min egen motion om Norduppland tagit upp ett parhögaktuella verksamheter som berör regionen. Den första gäller kärnkraftverketi Forsmark och vad det har fört med sig för Nordupplands del. I det kortaperspektivet har naturligtvis en anläggning av det här slaget, ett jättebygge,som alla andra stora anläggningar haft många posifiva effekter. Vi har åskådliga exempel i vattenkraftkommunerna i ,där man upplevde verkliga guldrusher så länge utbyggnaden pågick, men där mannu får brottas med de stora kommunala skulder som den verksamheten förde medsig och med vikande befolknings- och skatteunderlag. Samma problem kanÖsthammars kommun, där Forsmark ligger, se fram emot. Det är nu gott och välatt kommunen och kanske framför allt länstyrelsen i är medvetna omproblemen och arbetar med dem. Utskottet anser tydligen detta vara nog och seringen anledning att ta hänsyn till kravet i min motion om att det behövsinitiativ av regeringen för att möta den kommande sysselsättningskris som vikan se framför oss i Norduppland när Forsmark är färdigbyggt. Den viktigapunkten i länsstyrelses planering, uttryckt i Länsplan 80, är nämligenatt det behövs stora insatser från riksdag, regering och statliga Vattenfallför att möta den här krisen. Det kan inte länet och ännu mindre kommunen självaklara av. I den skrivelse som tillställts arbetsmarknadsutskottet frånlänsstyrelsen i län med anledning av min motion skriver man ju klartoch tydligt: "I det av styrelse antagna förslagettill länsprogram, som avlämnades till regeringen , återkommerkraven på insatser från riksdag, regering och för att klara avvecklingenav byggarbetsplatsen Forsmark. En avveckling som enligt länsstyrelsensuppfattning måste genomföras så att positiva regionalpolitiska effekter kanbibehållas och så att de som arbetar vid bygget och bor i regionen skallberedas möjlighet att både bo kvar och få annat arbete i området." Det är krav på åtgärder frånregeringen som är det viktiga, och det är samma krav som jag har ställt i minmotion. Frågan kvarstår således och är mera akut än någonsin: Vad harregeringen för beredskap för att möta den kris som kommer i Norduppland ? Förlitar man sig kanske på en fortsatt kärnkraftsutbyggnad, eller ärdet den ökända hetvattenledningen från Forsmark till och somskall lösa problemen? Detta borde utskottet ha gett tillfälle att fålitet närmare vetskap om genom en mera grundlig behandling av min motion. Dettaär, som jag tidigareframhållit i samband med debatter i energifrågan, inte någon kommunal- ellerlänspolitisk fråga, utan en rikspolitisk. Framför allt är det förvånande att de socialdemokratiskaledamöterna i län nu inte är mera intresserade av vad som skall händanär arbetena i Forsmark avvecklas. När arbetena drogs ned i avvaktan påresultatet av folkomröstningen kom det väldiga ramaskrin frånsocialdemokraterna, men är det tyst. Är det mindre synd omanläggningsarbetarna i Forsmark och befolkningen i nu än vad detvar då, eller är det hetvattenledningen som skall lösa problemen för såvälsocialdemokraterna som regeringen? Ni socialdemokrater har ju för säkerhetsskull motionerat om utbyggnad av ledningen, med den konstiga motiveringen attdet skulle utveckla alternativa energikällor i Norduppland. Jag har väldigtsvårt att se hur detta skulle vara möjligt och vad som ligger bakom sådanakrav. Nej, herr talman, det behövs en bättre inventering av vadsom behöver göras i Norduppland. Det kan säkert och andraregionala och kommunala myndigheter klara av. Men de pengar som behövs måstesatsas av staten, och det ansvaret åvilar regeringen. Därför kommer kraven påberedskap och åtgärder i den här frågan att kvarstå till dess ett tillfredsställandesvar har lämnats. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillmotionerna 1836 och 857. 134PAUL (): I arbetsmarknadsutskottets betänkande1980/81:23 behandlas två motioner som vi socialdemokrater på Skaraborgsbänkenhar väckt. I realiteten är det väl en och en halv motion, eftersom yrkande 2 iden ena motionen kommer att behandlas i ett senare betänkande från arbetsmarknadsutskottet.De motioner det gäller är 1980/81:217 om indelning i stödområde och 1980/81:277om sysselsättningen i . I båda dessa motioner har vi försökt attutförligt redovisa de problem som vårt län f. n. kämpar med då det gällersysselsättningen. I motion 217 har vi återupprepat ett tidigare krav attkommunerna skulle inplaceras istödområde. Enligt vår uppfattning är dessa kommuners inlemmande i stödområdemera påkallat än . Den senaste tidens utveckling, särskilt iden nordöstra delen av länet, inger betydande oro såväl då det gällersysselsättningen som då det gäller befolkningstalen. Det förtjänar att påpekasatt , den kommun jag själv kommer ifrån, f. n. har en arbetslöshet på5,. Detta är den högsta arbetslösheten i länet, och den ligger högt överriksgenomsnittet. När arbetsmarknadsutskottet förra gången avstyrkte vårakrav att få in dessa kommuner i stödområde - det var i dess betänkande1978/79:23 -, så gjorde man detta med följande uttalande; "Det hindrar inte att det finns betydande problem inågra av länets kommuner, i första hand , och , somhar en stagnerande utveckling med problem på arbetsmarknaden. Nr 115 utskottet har avstyrkt att deinlemmas i stödområdet kan det finnas skäl för Hpn samhället att stödja projekt som ger varaktig sysselsättning." g inni Herr talman! Trots att problemen i dessa kommuner förvärrats i betydande grad sedan utskottet skrev detta 1979, använder man i detta Rppinnnl litkp betänkande samma formulering för att avstyrka motionen. Detta utskottets uttalande har använts flitigt avansvariga borgerliga statsråd när vi från ställt frågor och väcktinterpellationer i om sysselsättningen i . Dettaupprepades i en interpellationsdebatt här i kammaren så sent som den 15december av industriministern. Det som vi trodde var något positivt iutskottets skrivning används nu nästan som ett skällsord när vi försöker förafram länets krav. Det bedrövliga är, herr talman, att detta uttalande intelett till några som helst resultat. Vi har inte sett att någon kommun som lider av sysselsätt ningssvårigheter i har erhållit något som helst regionalpoli tiskt stöd av den borgerliga regeringen. Som vi framhållit i vår motion 217 har lokaliseringsstöd inte lämnats till något företag i . Det senaste exemplet var då den socialdemokratiska regeringen räddade genom att satsa ca 60 milj. kr. på lokaliseringsstöd och lokalise- ringslån för etablering där. 1 medger arbetsmarknadsutskottet på s. 79 i betänkande 23 att sysselsättningeni successivt har försämrats . Man säger: "Medden starka inriktningen på hemmamarknaden är industrin i länet självfalletkänslig för förändringar i den allmänna efterfrågeutveckling-en. Inte minstnedgången inom byggsektorn har som redan nämnts fått negativa verkningar försysselsättningen i vissa kommuner i länet." Detta konstaterande från utskottets sida är alldelesriktigt. Det är detta som vi upprepade gånger försökt föra till torgs i olikasammanhang hår i . När nu också utskottet sagt detta hoppades vikanske att vi skulle få något stöd från utskottet. Men så icke. Man kommerdragande med den gamla vanliga visan: " Beträffande möjligheten att geregionalpolitiskt stöd i länet hänvisas till att utskottet tidigare uttalat attdet kan finnas skäl för samhället att stödja projekt som kan ge varaktigsysselsättning i vissa kommuner, nämligen , ochFalköping." Det händer ingenting. Sedan säger utskottet något som jag gärna vill ha enförklaring till: "Sådant stöd har också beviljats till en del projekt som den regionala utvecklings fonden tagit fram." vill jag fråga utskottets ordförande eller någon annan i utskottet; Vad är det för slags projekt som fått regionalpolitiskt stöd i ? Vi kanske kan få en specificering av det här i kammaren, eftersom det inte framgår av några andra handlingar. Det måste i så fall vara projekt som vi i inte känner till. Jag har så sent som kollat detta på . Som jag tidigare påpekade har något lokaliseringsstöd inte utgått till något företag i länet sedan vår regering räddade . 170 Herr talman! Just , lagomtill den regionalpolitiska debatten här i kammaren,kommer ett nytt dystert besked från den skaraborgska arbetsmarknaden.Starprodukter i , som ägs av , varslar nusamtliga sina anställda, 300 personer, om uppsägning. Företaget skall läggasned . Detta är naturligtvis ett hårt slag, som drabbar såvälLidköpings kommun som de 300 anställda vid företaget. går 600personer arbetslösa i , och ca 400 går iarbetsmarknadsutbildning. Ytterligare 300 arbetslösa genom Starproduktersnedläggning tål inte arbetsmarknaden i . Man har enarbetslöshet i kommunen på . skall tillverkningen vid Starprodukter flyttas tillandra orter. En del skall flyttas till företagets systerföretag iTidaholm. De fackliga företrädarna har för sin del viss förståelse för attföretaget koncentrerar tillverkningen av köksskåp till . Detta har manaccepterat i de förhandlingar som förts. Vad man däremot inte kan acceptera äratt företaget flyttar möbeltillverkningen till . Möbelproduktionen vidStarprodukter i sysselsätter 80 personer och omsätter ca 22milj. Det måste i dagens läge anses vara såväl fackligt sompolitiskt och ekonomiskt förkastligt att flytta tillverkning utomlands, närlandet så väl behöver såväl arbetstillfällen som exportmöjligheter. Attexportera arbetstillfällen är väl inte vad vi skall syssla med . har industriministern fått ett brev från defackliga företrädarna vid Starprodukter i . Detta brev är ett nödrop,ett rop om hjälp i en svår situation. Om nu inte industriministern hadetröttnat på den här debatten och gått hem och lagt sig, skulle jag ha ställt enfråga till honom, men jag kan ställa den ändå - förhoppningsvis läser hanprotokollet när han vaknar : Är industriministern och regeringenberedda att ta fram andra sysselsättningstillfällen i när privatkapitaletpå det här sättet sviker kommunen och de anställda vid ? Jag har inget yrkande för dagen, men jag förbehåller migrätten att återkomma når den regionalpolitiska propositionen presenteras förriksdagen. När jag läste vad som står på s. 78 i arbetsmarknadsutskottetsbetänkande, där man behandlar bl. a. motion 277, fann jag emellertid ett parmeningar som jag tyckte mig känna igen. Utskottet skriver på följande sätt omSkaraborgs län: "Länets näringsliv domineras av mindre och medelstorindustri, som huvudsakligen är hänvisad till den svenska hemmamarknaden för attfå avsättning för sina produkter. Det gäller branscher som möbelindustrin,byggmaterielindustrin, livsmedelsindustrin och betydande delar av bilindustrin." Jag gickoch tittade i motionen - där står följande; "Länets näringsliv domineras emellertid av mindre ochmedelstor industri, som huvudsakligen är hänvisad till den svenskahemmamarknaden för att få avsättning för sina produkter. Som exempel kan nämnasmöbelindustrin, byggmaterialindustrin, inredningsindustrin och även betydandedelar av bilindustrin, som finns lokaliserad i länet." Nr 115 Det är inte lätt att vara motionär.Man väcker motioner och får dem p. j avstyrkta, men man blir bestulen påsina formuleringar. Under detta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av Regionalpolitiken hammarens förhandlingar. I anförandet instämde och (båda s). 135 (vpk): har inga problem. Där harindustrin en sådan utvecklingskraft att den kan medverka till en bättre balanspå arbetsmarknaden. Ja, så låter det om man lyssnar på regeringsföreträdareoch talesmän för den borgerliga utskottsmajoriteten. harvisserligen den högsta förvärvsfrekvensen för kvinnorna av landets olika län,men för den skull år situationen långt ifrån bra. Även i ärarbetslösheten bland kvinnor påtaglig. F. n. är8 400 direkt arbetslösa, vilketär fler än . Till detta måste läggas alla övriga som inte har ett jobb,alla de som förtidspensionerats, sjukskrivits eller på annat sätt ställtsutanför den ordinarie arbetsmarknaden. Dessutom måste också alla de kvinnorräknas in som förvisso har ett jobb men som endast har detta på deltid ochdå ofta på s. k, obekväm arbetstid och som inget hellre vill än att få ettheltidsjobb. I har vi en betydande bostadsbrist, somtenderar till att skapa kaos på bostadsmarknaden och då främst för de ungamänniskorna. De sociala problemen i regionen är kanske större och allvarligarebland ungdomen på grund av arbets- och bostadsbrist än vad de är i övrigalandet. Obalansen stor vad gäller såvälarbetstillfällen som bostäder och ekonomi. Dessutom är kollektivtrafikenotillräcklig för att på ett socialt godtagbart sätt tillgodose behoven avarbetsresor, resor till och från kulturella centra, resor till de för knappavårdresurserna i länet. I korthet skulle man kunna karakterisera skillnaderna iseendet mellan å ena sidan regeringen och dess företrädare och å andra sidanmänniskorna i regionen på så sätt, att regeringen försöker framställaStockholmsregionen som en drömvärld, medan människorna brottas medproblemen. ökade befolkningsmängden med mer än 50000 netto i lån. var befolkningsökningen dockavsevärt större, men möttes då bättre med bostadsproduktion och nyaarbetstillfällen. väntas befolkningsökningen fortsätta. Denkoncentreras dock till vissa delar av länet, och det skapar i sig speciellaproblem. Ökningenkommer sannolikt att tillta ytterligare med anledning av den ökade arbetslösheten i landet och den flyttlasspolitik som regeringen bedriveroch som den kallar regionalpolitik. Denna inflyttning måste mötas med nysysselsättning och nya bostäder, men det finns inget som f. n. talar för 172 att detta kommer att göras. Tvärtom bedriver regeringen en systematisk nedrustning avden offentliga sektorn, vilken möjligen i nuvarande läge skulle vara den som iså fall sög upp den "nya" arbetskraften. I regionen är det ju imycket'stor utsträckning just den offentliga sektorn som svarar för huvudpartenav sysselsättningen. Det är inte bra, då sysselsättningsstrukturen i länet blirytterst snedvriden. Det är industrijobben som fattas. De har under ett parårtionden minskat högst betänkligt. har ca 40 000arbetstillfällen i tillverkningsindustrin och byggnadsverksamheten försvunnit.Det är en utveckling som ser ut att fortsätta, om ingenting radikalt görs.Utflyttningen av industrier och koncentrationen av allmän och privatadministration till medför långa arbetsresor, ökadelevnadsomkostnader och en snedvridning av näringsstrukturen. Avsaknaden avsamhälleliga styrmedel för att lokali.sera arbetsplatser och skapa nya,varaktiga jobb i undersysselsatta områden bidrar också till detta.Industriminister uppfattning, som han redovisade idebatten, att länsplaneringen skulle vara någon form av undermedicin för attråda bot på detta, är inget annat än ett bevis på den verklighetsfrämmandeanalys regeringen gör av den ekonomiska verkligheten i denna krisdrabbademarknadsekonomi. kommer inte attha fler arbetstillfällen att erbjuda industriarbetare än man hade under mittenav . I övriga delar av landet var antalet arbetstillfällen förindustriarbetare däremot större jämfört medmitten av . av industrisysselsättningen i länet gällerdessutom förvaltningspersonal, dvs. I övriga delar av landet ärmotsvarande antal . Industrin i länet producerar alltså tjänster i långtstörre utsträckning än i landet i övrigt. Under mitten av 1970-taletsysselsattes i medeltal 70 industritjänstemän per 100 industriarbetare i självaStockholmsområdet, medan i övriga landet motsvarande siffra var 35 per 100.Dessa siffror talar sitt tydliga språk när det gäller att belysa den oerhördaobalansen i näringsstrukturen i det här länet. Jag skall passa på att ställa följande fråga tillregeringen eller dess företrädare här i ; Vad tänker ni göra åt dennaobalans? Eller kommer ni att tillåta att utarmas i och medatt industrijobben försvinner? Såvitt jag kan utläsa i utskottsbetänkandet harvarken den borgerliga majoriteten eller socialdemokraterna något recept på vadman skall göra åt denna form av obalans i vår region. Kvar står att den allmänna tillbakagången inom industrinhar drabbat hårt. Antalet industrisysselsatta har minskatmed och kommer att minska med ytterligare ca 8 %.Det är en tillbakagång som faktiskt kan jämföras med vad som skett ikrisdrabbade orter, där varvs- och tekoindustri lagts ned. Men skillnaden äratt omstruktureringen i har skett utan större uppmärksamhet. Låt mig ta några exempel på industrier som har varit ellerär med i denna industriutflyttningsbild. har minskat, ochantalet kollektivanställda fortsätter att sjunka, bl. a. på grund av storutflyttning till Nr 115 andra länder, vilket har varit LMEricssons adelsmärke . Onsflagpn Hpn Varf, Colga, ,Maskinverken, Tudor, , 8 anril 1981 Holmens Bruk, Kassaprinter, GrängesWeda m. fl, är exempel på företag som lagts ned eller är hotade avnedläggning eller nedskärningar. Regionalpolitiken """' "'industrijobb som är hotade. Kommuner och landsting måste naturligtvis ta sitt ansvar,men måste hjälpa till att skaffa fram de resurser och maktmedel somdessa behöver. Görs inget nu får situationen i Stockholmsregionenåterverkningar på hela landet. Grunden för en utveckling av industrialiseringen iregionen måste utgå från ett statligt utvecklingsprogram i enlighet med vad vpkutvecklat i en annan motion till . Inriktningen kan lämpligen vara attutnyttja den tekniskt sett mycket avancerade yrkeskår som finns i regionen. Detbör man göra för att skapa möjligheter till en hög vidareutveckling av vårainhemska råvaror. Det gäller bl. a. i den industriellt underutveckladenordostsektorn i länet. I skall 200 pappersarbetare avskedas, och ettprojekt att skaffa fram ersättningsjobb pågår. Detta initiativ är lovvärt, mendet står sig slätt om pappersbruket å sin sida sätter sig på tvären. Det finnsnämligen ingenting som tvingar företagen, vare sig i eller någonannanstans, att skaffa ersättningsjobb. Det borde vara en facklig rättighet attlägga in veto mot nedskärningar eller nedläggningar. Inom regionen finns flera hamnar, och den verksamhet somdär bedrivs måste samordnas mer och utnyttjas bättre. räddas antagligenStockholms hamn genom att Varf fråntas staten och därigenom klarar sigfrån nedläggning. Projektet med det s. k. Nynäshamnskombinatet måste ägnasstörre uppmärksamhet. Förslaget innebär att det skall byggas en anläggning iNynäshamn för produktion av syntetiskt drivmedel, bränngas och fjärrvärme.Enligt vår mening måste detta projekt liksom frågan om en djuphamn i utredas och preciseras. skulle också på ett bättre sätt kunnatrygga en del av den värmeförsörjning för som är aktuell än den"brännbara" hetvattentunneln från Forsmark kan göra. Arbetslösheten i länet ligger i förhållande till riket somhelhet på den bättre halvan, men detta är ändå inte acceptabelt. All arbetslöshet måste kraftigt bekämpas, och det låter sig inte göras med den brist på regionalpo litik som regeringen visar upp. Den marknadsekonomi som så många talare i den här debatten, då främst , har prisat är ju orsaken till arbetslösheten och den regionala obalansen. Trots dessa effekter år just marknadsekonomin det allena saliggörande för dessa borgerliga debattörer. De förmår inte, eller vill inte, se dess orsaker och verkan. De tror att om man bara släpper marknadskrafterna fria, skulle en självsanering och en självläkning åstadkommas. Så är naturligtvis inte fallet, utan det är tvärtom på det sättet att samhället måste ges större möjligheter att styra för atttrygga 174 sysselsättningen för människorna. I har den stora invandringen inneburit attkommunen måste tillskapa särskilda resurser för att kunna ge dessa människor enrättvis utbildning på olika nivåer. Men inte heller detta är regeringen bereddatt ställa upp på. Arbetslösheten i har också tilltagit och år högreän genomsnittet i landet. Det finns också andra delar i regionen som uppvisarliknande tendenser. För att skapa en mindre obalans bör delar av statliga verkoch arbetsplatser lokaliseras till orter ute i regionen. 1976 hade Stockholmoch kommuner inte av de statliga arbetsplatser i lånet somär nationellt inriktade. Denna koncentration till storstadskärnan måste ändrasoch arbetsplatserna i stället spridas till andra kommuner inom regionen. Detfinns också sådana arbetsplatser som över huvud taget inte borde ligga i länetutan på andra platser i landet. och kontor borde exempelvis liggai och inte i . Av inlägg tidigare i den här debatten kundeman bibringas den uppfattningen att i var för endecentralisering av de statliga arbetsplatserna och ville medverka till enutlokalisering av dem till andra delar i regionen. Så är emellertid intefallet.