prot · G40949 · 1980-12-31 00:00:00 — Skullekommunikationsministern lyckas genomföra förslaget att undanta kustregionenfrån stöd, skapas en allvarlig konkurrenssnedvridning inomträvarubranschen. Ett sågverk som ligger i en kustkommun skulle fråntastransportstöd, medan konkurrenten/kollegan någon mil därifrån skulle fåtransportstöd, därför att det företaget är lokaliserat i en inlandskommun.Dessutom har det kustbaserade sågverket i allmänhet högre transportkostnad förråvaran än det som är lokaliserat mitt i sitt upptagningsområde. Det här har jag,som kommunikationsministern är väl underrättad om, tidigare ingående diskuteratmed departementet, och där har man fill sist funnit att mina argument ärsakligt grundade och att en sådan gränsdragning är orimlig. Varför har dehär tankarna tagits upp igen? Kommunikationsministernhänvisar till att transportrådet fått i uppdrag att undersöka transportstödetseffektivitet. Det är riktigt. Men uppdraget kunde aldrig innebäraregionalpolitisk avrustning, vilket blir följden av en nedtrappning av transportstödet.Transportrådet skall tvärtom ge förslag om administrafiv förenkling ochregionalpoHtisk effektivitet, och det är någonting annat. Det kan också varaskäl att erinra om direktiven till utredningen om sjöfartens roll, vari ingåratt belysa konkurrensen mellan sjö- och landtransporter. Tillsist, herr talman, vill jag peka på att det alltså både pågår en översyn inomtransportrådet och har igångsatts en utredning. Dessutom träder de nyareglerna för transportstödet i kraft , dvs. om ett parveckor. Men innan de ens trätt i kraft är man från departementsledningens sidai färd med att helt eller i enskilda delar ifrågasätta ett regionalpolitisktstöd, vars positiva effekter inte kan betvivlas. Det är inte att undra på attdetta skapar oro inom näringslivet, i då uppmuntran och arbetsro ärvikfigare. Detär därför jag ansett det angeläget att kommunikationsministern ges etttillfälle här i kammaren att ge en förhoppningsvis lugnande förklaring till detsom skett. Omtransportstödet till industrin i 102Kommunikationsministern : Herr talman! Ja, jag tror att jag kanhålla med om att det säkerligen skapar oro i näringslivet, om manifrågasätter någon av dess stödformer. Jag har fidigare sagt, om också inte ikammaren, att det knappast finns något som det svenska näringslivet är såskickligt på som att begära stöd, bl. a. via uppvaktningar i kanslihuset. Detgör mig inte heller ett dugg förvånad att höra ochhandelskammarföreträdare tala med sådan emfas om just de pengar som det härgäller. Jagblev vidare fascinerad av att höra att inget regionalpolitiskt instrument är såvärdefullt som just transportstödet. Dessa 150 milj. kr. Om transportstödet till industrin i värda ände ca 6 miljarder som utbetalas inom ramen för regionalpolitiken. Jag hållermed om att det finns besparingar att göra, om transportstödet skulle vara detviktigaste av alla regionalpolitiska instrument. Jag blev också mycket lycklig över att från att de 10 milj. kr. som vi nu diskuterar och som avser sågade trävarorfrån kustlandet skulle ha en sådan oerhörd betydelse för hela den norrländskaindustrin. Det gör mig glad utifrån den aspekten att vi då såvitt jag förstårkan slippa en miljardrullning för övrigt stöd fill skogsindustrin och harförutsättningar att klara denna med betydligt mera blygsamma medel. Jag tyckeralltså att vi måste försöka se de miljarder till skogsindustrin i allmänhet,vilka det talas om, i proportion till det regionalpolitiska stödet. När vigjort det, kan vi diskutera den fråga det nu gäller, nämligen ett tämligenmåttligt stöd inom en begränsad ram. När jag tillträdde som departementschef förelåg ettförslag fill transportstöd, som enligt vad många av trafikutskottets ledamötersamstämmigt förklarade var så krångligt och fyllt med olika bestämmelser ochdetaljregler att man frågade om jag inte kunde vara beredd att ta tillbaka ochöverarbeta detta, för att få fram ett stöd som var administrativt någorlundatillämpbart ute på fältet. Eftersom det gällde en så gott som enhälliguppfattning bland trafikutskottets ledamöter tyckte jag att det kunde finnasskäl för att biträda den, inte minst därför att det fanns ett mycket stortantal mofionsförslag, som skulle kunna kosta statskassan mycket, om de hadebifallits. sade dock att frågan var mycket brådskande, ochdärför arbetade vi mycket snabbt fram ett förslag, som inte var fullständigt,även om det sannolikt var litet mindre krångligt. vet vi att även denordning som infört, ute på fältet upplevs som mycket krånglig ochbyråkratisk. Vi vet också att mer än hälften av alla bidragsansökningar ärfelaktigt ifyllda samt att transportstödet i varje fall inte gynnarkustsjöfarten - om det har någon inverkan alls är det i motsatt riktning. Mankan naturligtvis också fråga sig om transportstödet är så utmärkt, med tanke påatt en stor del av medlen - enligt min bedömning säkerligen - går tillmycket stora företag, för vilka dessa medel inte är särskilt stora pengar. Allt detta gör att transportrådet nu ser över dennastödform. Jag skall dock lugna med ett besked på den punkten: Jagkommer inte att lägga fram något enda förslag för om ändring itransportstödet, innan jag har tagit del av den utvärdering som transportrådetskall göra. Därmed tror jag att vi kan lugna dem från storföretagen i , liksom , darrar på manschetten inför utsikten att förlora något avde många statliga stöd som de redan uppbär. 103ROLF (); Det var ett tillfälle förkommunikationsministern att lägga till rätta vissa saker, vilket skulle minskaoron i näringslivet, men det förefaller mig som om den ende som blev glad varkommunikationsministern själv, och det var ju inte precis avsikten. Kommunikationsministernsäger att man från näringslivshåll talar med emfas omdet förträffliga med detta stöd och att dessa knappt 150 miljoner skulle ha effekt, och så drar kommunikationsministern in alla övrigaregionalpolitiska medel. Men det är ju att helt missuppfatta frågan och iförlängningen mena att man t. o. m. kan dra in på andra stödformer, eftersom dehär futtiga miljonerna skulle ha så stor betydelse för näringslivet. Det ärinte på det sättet. Snarare är det så att inom ramen för den förhållandevislilla insats, i pengar räknat, som samhället ger i form av transportstöd hardet här stödet en mycket stor effekt. Det är viktigt att säga detta, eftersom utredningar ochopinionsbildare har sagt motsatsen. Vi som lever där uppe vet precis vad vitalar om, inte minst folk från , där handelskammaren,och vi politiker - däribland jag själv - har engagerat oss starkti att följa upp de här frågorna. Vi vet av erfarenhet vad vi talar om. Detskulle vara väldigt värdefullt om kommunikationsministern i stället för attskjuta ifrån sig saken, tala om emfas osv. och genom att säga att han skullebli glad om man kunde minska på sådana kostnader, ville ta kontakter och sättasig in i vad det här är fråga om. Så tar kommunikationsministern själv upp frågan om denproposition som hade att behandla närkommunikationsministern var alldeles grön i sitt ämbete och kanskeknappt visste vad transportstöd var för någonting. Det är riktigt att det dåfanns en rad motioner som krävde ändringar i propositionen. Det är också ganskaväl känt att kommunikationsministern fångades av inte minst socialdemokraternastal om mer visionära drag, generella regler av typ teletaxemodell osv. Jag sågför min inre syn redan då att kommunikationsministern fångades av tanken: Härfinns det mycket att göra - i det här krångliga systemet finns det härligalabyrinter, så här behövs det visionära och fina drag. Och han var inte allsoverksam i bakgrunden när propositionen drogs tillbaka. Vad blev resultatet? Det blev mycket, mycket magert: detblev en ny proposifion som fill innehåll var en bråkdel av den tidigare - ochden byggde ju på den förra propositionen. Den förbättrade något transportstödetför inlandet men skar ner stödet på väsentliga punkter och minskade omslutningenav stödet med 14 milj. kr. Det var ett platt fall för alla de visionäratankegångarna. Det förefaller nu som om kommunikationsministerns insatsnr 2 ligger i de här uttalandena, som har gått ut på att han möjligtvis tänkersig att på nytt ha några visioner som skall kunna verkställas. Vi har inte fått något som helst besked frånkommunikationsministern om vilket syfte som ligger bakom förslaget. Är detverkligen så att kommunikafionsministern i besparingsiverns namn avser attskära ner det här stödet radikalt? Menar kommunikationsministern på allvar atthan vill dra fillbaka transportstödet för trävaror och trävaruprodukter frånkustbandet? Vilket syfte har kommunikationsministern, och vilka förändringaravser kommunikafionsministern att göra? Det var i och för sig lugnande att höra att det inte skallkomma några förslag förrän transportrådet har gjort sin analys. Om transportstödet till industrin i Om transportstödet till industrin i kommunikationsministernshela inställning andas negativitet, både i det här svaret och i det som är sagti dag om omprövningen. Omprövningen förefaller ur kommunikationsministernssynpunkt gå ut på att begränsa och att beskära. Är det meningen? När det gäller det mycket krångliga förfarandet är jaginte helt övertygad om att det är den huvudsakliga stötestenen. Det går mycketväl att förenkla det hela, och jag har också gett förslag till sådanaförenklingar. Är det bara fråga om förenklingar i systemet, är jag helt med pådet. Men jag vill veta vilka förändringar till det sämre somkommunikationsministern avser att vidta. Något annat kan det inte ligga i dennegativa attityden fill den här frågan. Jag vet att jag rör vid hjärtesträngar när jag talar om transportstödet till . Jagskall därför göra det med all den älskvärdhet jag kan uppbåda. Jag tror att man skall försöka finna en form för detta sominte medför att hälften av alla ansökningar blir felaktigt ifyllda. När så ärfallet måste vi båda erkänna att vi har misslyckats. Att jag inte nådde fram med mina visionära synpunkter ärhelt riktigt. Det hade jag inte tid till. får vi se om transportrådet kanfinna några bra visioner. I så fall kan vi kanske enas kring dem. Det enda jagkan säga är att jag inte tycker att det är så nödvändigt i det här landet, attstora, mycket välskötta och mycket lönsamma företag skall uppbära några miljonereller någon miljon i statsunderstöd. Det tror jag inte att tyckerheller. Jag har klart och entydigt sagt attnu skall transportrådet se om det finns några sådana här förutsättningar. OmRolf som detta arbete pågår kan komma med några förslagtill förenklingar är jag beredd att ta dessa på rak arm. 105ROLF (); Kommunikationsministern knyter mest an tillatt det är storindustrin utmed kustbandet i som får del av stödet. Detär riktigt att stora delar av stödet går fill de nordligare delarna av landetoch att det är de större industrierna som får det. Men, herr kommunikationsminister, vad är det för fel idet? Transportstödet har bevisligen gynnat industrin och räddatarbetstillfällen. Jag kan upplysa kommunikationsministern om att detförkättrade transportstödet för kisel har räddat sysselsättningen i Ljungaverk.Den fabriken stod stilla på grund av dålig avsättning och av andra skäl.Den skulle inte ha startats på nytt om inte transportstöd hade utgått förkisel. Transportstödet var det enda som gjorde att den verksamheten kundefortsätta. Så svag är den verksamheten, men den ger ändå sysselsättning åt ca250 anställda. Gullfiberfabriken i skulle inte ha byggts ut medtillverkning av isoleringsmaterial, om inte transportstödet hade funnits. skulle iså fall ha förlagts fill en sydligare ort i landet. Berol Kemi skulle inte ha satsat så som företaget gör i om transportstödet inte hade funnits. Detta är storföretag, herr kommunikationsminister. De harkunnat ge många arbetstillfällen på grund av transportstödet. Sedan är det alldeles riktigt att man inte skall glömma demindre företagen. Den proposition som utarbetades i kommunikationsdepartementetunder folkpartiregeringens tid fick en mer klart markerad småföretagarprofil.Vissa av de fördelar som då uppnåddes finns kvar i den nya propositionen. Detkänner jag mig - förhoppningsvis tillsammans med kommunikationsministern -litet stolt över. Om vissa missförhållanden i SJ.s tågtrafik 20§ Svar på interpellation 1980/81:63 och fråga 178 om vissa missförhållandeni SJ:s tågtrafik har, under åberopande av SJ;s trafikproblem, frågat mighur jag ser på SJ:s aktuella krissituation och dessutom ställt På vilket sättavser regeringen att komma till rätta med problemen förresenärer och personal? När kantågresenärerna på sträckan räkna med anständig service vad gällervagnstandard och -kapacitet samt med en rimlig praktisk tillämpning av gällandetidtabell? har frågat mig vilka åtgärder jag är bereddatt vidta för att komma fill rätta med de besvärande tågförseningarna inom SJoch vilka åtgärder som vidtagits för att på ett tillfredsställande sätt lösatrafikproblemen under de stundande storhelgerna för både de resande ochpersonalen. Eftersom och tar upp i huvudsaksamma sak, nämligen SJ:s trafikservice, har jag valt att besvarainterpellationen och frågan . Jag är väl medveten om att SJ har betydande problematt ge god trafikstandard. Jag har emellerfid i kammarenklargjort att det enligt de ramar som dragit upp är SJ självt som fattarbeslut i trafikfrågor. Självfallet vill SJ ha en så bra standard som möjligtför att öka resandet och få ett bättre resultat. För att komma till rätta med SJ:s problem är det viktigtatt ha klart för sig bakgrunden till dagens situation. Lågprissatsningen ochden senaste "oljekrisen" har inneburit att persontrafiken vid SJökat med . Resurserna har därmed utnyttjats så mycket som det över huvudtaget är möjligt. Skadorna på personvagnarna har tyvärr ökat . Denpersonvagnsreserv som varit avsedd som trafikförstärkning har därför i mycketstor utsträckning fått ersätta skadade vagnar. SJ haransträngt sig för att klara de många resenärerna. Om vissa missförhållanden i SJ:s tågtrafik narunderhålls sålunda för att kunna användas ytterligare i stället föratt dömas ut. Verkstadsresurserna har utökats, bl. a. under kvällstid och vidveckoskiftena, för reparation av skadade vagnar. Förfrågan har gjorts -tyvärrmed negativt resultat - hos andra länders järnvägsförvaltningar om köp ellerinhyrning av personvagnar. SJ har vidare beställt 150 personvagnar och 100motorvagnar. Ett 30-tal personvagnar och ett 60-tal motorvagnar har redanlevererats. framöver kommer ytterligare 3 personvagnar och 5motorvagnar. Jag kommer i budgetpropositionen att gå in närmare på behovet avytterligare anskaffning av bl. a. personvagnar. Enligt vad jag inhämtat har SJvidare redan kommit överens med leverantören av personvagnar om snabbareleveranser. Man har vidare diskuterat möjligheterna av ytterligare leveranserav sittvagnar, sovvagnar och restaurangvagnar. Det finns alltså många åtgärdersom håller på att vidtas för att förbättra situationen. När det gäller trafiken mellan och harSJ ändrat om tidigare liggvagnar till 1 klass sittvagnar. Fr. o. m. denna månadoch senast kommer de ursprungliga vagnarna som har bättre komfortatt successivt återinsättas. I takt med att SJ tillförs nya vagnar kommervidare fler vagnar att sättas in på linjen. Den stora ökningen av antalet resenärer tillsammans medtekniska skador på vagnar och lok har medfört förseningar. En genomgripandeundersökning av orsakerna håller just på att slutföras inom SJ. Med ledning avdenna analys utarbetas ett åtgärdsprogram. Det beräknas vara klart i slutet avjanuari 1981. Jag anser att det är mycket angeläget att SJ;s serviceförbättras, och jag förutsätter att SJ nu vidtar åtgärder som ger resultat såsnart som möjligt. Till vill jag slutligen säga att SJ satt inalla tillgängliga resurser under de stundande storhelgerna. Genom att antaletlämpliga resdagar före julhelgen är ganska stort bör resandet kunna spridas så,att praktiskt taget alla som vill resa får möjlighet till det. Tågtrafikenkommer att övervakas särskilt för att förseningarna skall kunna begränsas tillminsta möjliga. 107HANS ALSEN (s): Först vill jag tacka kommunikationsministernför ett raskt svar. I det snabba agerandet spårar man onekligen massmediernaskända framtoning av en handlingskraftig och viljestark person, alltid redo. Detär självfallet en interpellant tacksam för. Men när man tittar närmare på detmateriella innehållet i svaret blir intrycket inte riktigt lika positivt. Detskulle jag vilja åskådliggöra genom att citera en mening i slutet på svaret; "Jag anser att det är mycket angeläget att SJ:sservice förbättras, och jag förutsätter att SJ nu vidtar åtgärder som gerresultat ." Jag tycker det är något platonisktuttryckt, om jag får säga så. Vi vet alla att det, som jag ser det, i förstahand är fråga om resurser som statsmakterna måste ställa till förfogande. Jagskall återkomma till det. , som har ställt frågan i ämnet, är tyvärrförhindrad att vara här . Därför har han bett mig att också försöka beröranågra av de frågeställningar han tagit upp. Det gör, herr talman, att jagkommer att ta i anspråk vid pläderingen. Jag tänkte ge några exempel frän den vardag som jag tycktekommunikationsministern inte berörde särskilt mycket. Det var mer de storatalen som kom fram i interpellationssvaret. Det finns en vardag som resenärerupplever, och jag skall ge några exempel på det. Men först några allmännakommentarer. Jag tycker det är värdefullt att kommunikationsministernså rakt och ärligt erkänner problemen. Det sägs nämligen i början avinterpellationssvaret: "Jag är väl medveten om att SJ har betydandeproblem att ge god trafikstandard. Jag har emellertid ikammaren klargjort att det enligt de ramar som dragit upp är SJsjälvt som fattar beslut i trafikfrågor." Av det kan jag först och främstförstå att kommunikationsministern är på det klara med problemen. Men det sägsväl också i svaret att det är tveksamt om man skall hålla på och fråga på dethär sättet. Man bör de egentligen vända sig till SJ, om jag har förstått vadsom står mellan raderna. Jag skall säga kommunikationsministern att det har jagförsökt göra ett antal gånger. Jag och många hundra uppsalabor med mig har vidmånga besvärliga tillfällen sökt nå kontakt med SJ direkt i deexpeditionslokaler som finns. Men det är inte lätt för allmänheten att kommatill tals i sammanhanget. Jag vill inte säga att personalen på de härexpeditionerna på något sätt är ovänlig och avvisande, men det hänvisasnaturligt nog alltid uppåt, och ända upp har jag inte lyckats komma - tillgeneraldirektören. Hans port har icke varit öppen. Då får en riksdagsledamot,som känner sig företräda bl. a. de här tågresenärerna, ta tillfället i akt ochfråga kommunikationsministern. Därför får kommunikationsministern stå ut medännu en SJ-debatt, och jag kan tänka mig att det blir flera. När man läser interpellationssvaret får man klart för sigatt boven i dramat är SJ:s besvärliga situation. Men det är yttersttågresenärernas besvärliga situation vi talar om. Det är konsumenterna detgäller. De nämns inte här, utan det talas om SJ;s problem. Det är klart att SJi och för sig har problem, men det är konsumenterna, tågresenärerna, somytterst drabbas, och då är det lågprissatsningen det är fråga om. -Kommunikationsministern konstaterar att det är en 30-procentig ökning som har,om man får stå på SJ:s sida , drabbat SJ. Man kan uppleva det somatt detta verkligen är något som kommit över SJ som en blixt från en klarhimmel. Var det verkligen så mycket - ?. Vad hade man kalkylerat med?Skulle det inte bli någon ökning? Hade man inte räknat med det? 30 är i och försig ett betydande tal, men jag tror att både kommunikationsministern och jaghar rest med SJ i ett och upplevt att det inte var så trångt påtågen. Det var många som konstaterade att det var fasligt gott om plats. 30 %har ställt allt på huvudet tydligen. Det ger mig anledning att ställa ett parkompletterande frågor: Vilken volymökning hade SJ menat att man skulle klaramed tillgängliga resurser? Vad fanns det för plan för att vagnmateriel och 6 protokoll 1980/81:49-50 Om vissa missförhållanden i SJ:s tågtrafik Om vissa missförhållanden i SJ.s tågtrafik personal,liksom det som gäller säkerhet, skulle klara lågprissatsningen? Frågorna är såmycket mer angelägna att ställa som det även vid det tillfället var en moderatkommunikationsminister som hade ansvaret. Vi kände alla att lågprissatsningen:'ar riktig. Jag tror att vi också kände att det inte var utan stolthet somansvarig politiker meddelade denna satsning. Men vill man gärna peka på ochkrypa bakom den fula busen lågprissatsningen. Får man göra så? Får man gå utoch sälja en viktig vara på det här sättet och sedan säga: Det får ni välförstå att det här inte kan gå - hur tror ni vi skall kunna klara att ha lågapriser och ha god service? Jag tycker detta är märkligt. Eftersom jaghar litet kontakt med bl. a. detaljhandeln i det här landet tror jag mig vetaatt det är väldigt svårt att få förståelse från det hållet och från många andraservicenäringar som har vant sig vid att tillgodose konsumenten. Gör man ettutspel - lågprissatsningen var ju i hög grad det -måste man ta konsekvensernaoch förstå vad det rör sig om. I samband med trafikbeslut pekade man på desamhällsekonomiska bedömningar som skall göras. De samhällsekonomiskabedömningarna måste väl rimligen vara sådana att en 30- eller 40- eller50-procentig ökning av persontrafiken är högst önskvärd i dettaenergiproblemens tidevarv. Mot bakgrund av att lågprissatsningen, som SJ självgjorde, var ett sådant väldigt stort bekymmer kan man ställa sig litet undrandetill hur framtiden egentligen kommer att te sig, eftersom ambitionen tycks varaatt söka hämta in den stora obalans som man så har överraskats av. Vi skall väländå hoppas, herr kommunikationsminister, att de kollektiva trafikmedlenverkligen skall utvecklas i det här landet av en rad olika skäl och inte minst-jag upprepar det - mot bakgrund av trafikbeslut. Det är förvånande, och i det sammanhanget vill jag ställaen konkret fråga, att man från borgerligt håll avvisar socialdemokatiskatrafikansvarigas förslag och socialdemokratiska ledamöters förslag i dennakammare om att anslagen till SJ skall höjas. Det föreligger ett sådant förslagom en höjning på 100 milj. kr. innevarande budgetår för att SJ därmed skall fåde resurser som onekligen saknas, inte bara i fråga om vagnmateriel utanäven i fråga om säkérhetsmateriel och mycket annat. Man förvånar sig över attsådana förslag avvisas, för behoven är ju verkligen enorma. Det intrycket har jagoch resenärer i allmänhet fått. Är inte detta en samhällsekonomiskt riktigsatsning? Det måste det vara. Det vore värdefullt att få veta kommunikationsministernssyn på detta. Vore inte detta en klok investering i många olika avseenden? I anslutning härtill vill jag peka på en liten vinklingsom jag har gjort i min interpellation men som statsrådet helt har passerat isitt svar. Är det möjligen så att kommunikationsministern hyser ideologiskabetänkligheter? Är det av ideologiska skäl som kommiinikationsministern kansketycker att det inte skall vara en så våldsam satsning som socialdemokraternavill ha på den kollektiva trafiken och därmed på SJ? Jag har påstått i riiin interpellation, och det skullevara intressant om kommunikationsministern ville ta upp den tankegången litetgrand, att det kanskefinns risk för att det kan verka en smula demoraliserande på dem som sköterstatlig verksamhet i verk och annorstädes, att den politiskt främsteföreträdaren för en verksamhet - i det här fallet trafikpolitiken - oftabetonar hur litet intressant det är med offentlig verksamhet. Det intressantaär, sägs det att den blir så liten som möjligt. Man kan, beroende på frånvilket håll man ser det hela, befara - det gör jag - eller hoppas - det gör manom man ser det från motsatt håll - att förslag framläggs om att överföralönsamma delar av SJ till den s. k. fria företagsamheten.