prot · G40950 · 1980-12-31 00:00:00 — Vi skall satsa på en förstärkning avplatsförmedlingen, vi skall förbättra de regionalpolifiska medlen, ökautbildningen för den yrkesmässiga rörligheten och försöka med alla medelattrahera kapitalet så att det flyttar på sig. Slutligenmåste vi övertyga arbetsgivarna om att det går att anställa andra än relativtunga män med yrkeserfarenhet. I detta sammanhang skulle jag viljafråga arbetsmarknadsministern: åtgärder kan tänka sigför att inspirera arbetsgivarna att vidga sin rekryteringsbas och få dem atttänka i andra banor när det gäller anställningspolitiken? Interpellanten är inte nöjd med det svar han har fått,och det smärtar mig naturligtvis. Han ställer därför ett par följdfrågor; Hurdefinierar jag rörlighet, och vad menar jag med att försöka förmå arbetsgivareoch arbetstagare att något ändra på sina krav för att de bättre skall kunnamötas? Jag skall försöka ta upp en fråga i sänder. Låt mig dock först utvecklanågra principiella synpunkter på rörligheten. Detär viktigt att vi inte låter det gå troll i ordet rörlighet, utan försökerdiskutera frågan nyanserat. Vi måste då såvitt jag förstår vara överens om atten rörlig arbetsmarknad är en förutsättning för att vi skall kunnavidareutveckla och behålla ett välfärdssamhälle. Vilket år under efterkrigstidenvi än skulle välja för en låsning av utveckUngen därvidlag skulle vi märka, attvi under sådana förhållanden skulle ha haft ett helt annat samhälle. Ävenom det inte på varje punkt skulle vara till det sämre, är jag ändå övertygad omatt summan skulle ge ett sämre samhälle. Förändringfår inte stå i strid med trygghet. Tvärtom förutsätter trygghet i arbetet oftaen positiv inställning fill förändring. Det måste vara bl. a.arbetsmarknadspolifikens uppgift att försöka se till att dessa förändringarsker i för de berörda människorna socialt acceptabla former. Därför måsterörligheten vara mångfasetterad. Det handlar ibland om geografisk rörlighet,men vi måste eftersträva en mer balanserad geografisk rörlighet än den som varett faktum . Jag tror för egen del att denna geografiskarörlighet i större utsträckning kan förverkligas genom pendling. Det är också nödvändigt att ha en rörlig arbetsmarknad iden meningen att den är präglad av en yrkesmässig rörlighet.Arbetsmarknadsutbildningen spelar därvidlag en mycket viktig roll för att göradet möjligt för människor att stanna kvar på den ort där de bor men med sinutkomst från ett annat yrke . Arbetsmarknadsutbildningen är ettmycket effektivt medel därvidlag för samhället och för den enskilde. Vidaremåste vi ha en effektivt fungerande platsförmedling för att få till stånd denrörlighet i olika avseenden som vi eftersträvar. Men jag skulle också vilja lägga till ytterligare ettslags rörUghet - kalla den gärna för en intellektuell rörlighet. Det som jag iförsta hand sjtar på är det som något berörde, nämhgen det somkommer fram i de krav som ställs från rekryterarnas sida. Jag skulle, någotslarvigt uttryckt, också vilja ha en något ökad rörlighet i huvudet påpersonalchefer. frågade vad jag egentligen menar medrörlighet. Jag tror att det av denna genomgång framgår att jag inte bara syftarpå nytillträdande på arbetsmarknaden när jag talar om rörlighet. Tvärtom är bruttorörlighet fill gagn för de svaga. Med tillgång till en rörligarbetsmarknad får man de bästa förutsättningarna att lösa problemen för demsom inte har möjligheter att byta bostadsort, oavsett om det gäller sådana somhar kvar av sin yrkesverksamma tid, familjer med flera yrkesverksammamedlemmar eller familjer där föräldrarna inte på ännu vill släppataget om de mycket unga. För att kunna hjälpa dessa människor måste vi ha en istora drag rörlig arbetsmarknad. Annars faller kraven mycket tungt på dessagrupper. Jag tror att jag med detta också har besvarat den fråga som ArneFransson ställde. Om är intresserad av en rörlig arbetsmarknad- och jag har förstått att han är det - så tolkar jag detta intresse som attBengt Wittbom också är intresserad av att stimulera all denna rörlighet och atthan därmed är en supporter till mig och andra som vill ha förstärkta resurserför de arbetsmarknadspolitiska insatserna. Jag vågar säga att jag, när jag är ute och talar, nog merän de flesta talar om rörlighet i alla dess meningar. Men jag vill inte anläggaden ensidiga synen på rörligheten att den bara handlar om geografiskrörlighet-och definifivt inte bara om rörhghet från norr till söder. Vad vimåste eftersträva är att få en rörlig arbetsmarknad som bygger på frivilligrörlighet, just därför att också de som har svårt att röra på sig och byta yrkeskall få sin chans pä arbetsmarknaden. Vidare frågar vad jag menar med att förmåarbetsgivare och arbetstagare att anpassa sina krav. Låt mig då kortfattat gåigenom ett antal olika tankar som ligger bakom en sådan formulering. En del tankar handlar om opinionsbildning, förindividernas bästa men också för arbetsgivarnas; att kolla de krav man ställerpä arbetskraften resp. på arbetsplatsen; att inte vara för kräsen, oavsett omman sedan är Om rörligheten på arbetsmarknaden arbetsgivare ellerarbetstagare; att försöka rensa bort förlegade föreställningar. Om manrekryterar folk till industrin skall man också se efter om det inte är så mycket väl kan besätta platserna med kvinnor eller med handikappadarbetskraft, eller vidta någon annan åtgärd som gör att man inte sfirrar sigblind på manlig välutbildad medelålders arbetskraft. Vidare måste man accepteraatt genomföra en del av utbildningen och introduktionen på arbetsplatsen.Arbetsgivarna måste vara beredda att hjälpa fill att komplettera denutrustning som de arbetssökande har - eller snarare inte har - för att få denarbetskraft de behöver. Tillarbetsgivare skulle jag också vilja säga att de så att säga måste sälja sigbättre som arbetsplatser - inte minst gäller detta delar av industrin - för attvända intresset i en mera positiv riktning. - Detta om opinionsbildning. En del kan man också klaraav genom olika ekonomiska styrmedel; Vihar ju anställning med lönebidrag - den gamla halvskyddadesysselsättningen. Vi har bidrag för anpassning av arbetsplatser; vi har anmältberedskapsarbeten också i den enskilda sektorn; vi har använt nyrekryteringsbidrag- alltså olika åtgärder för att förmå utbud och efterfrågan på arbetskraft attmötas smidigare. problem kan också behöva lösas lagstiftningsvägen. Vi har en främjandelag,som vet. Den har inte behövt komma till användning i sin meraformella mening, men jag tror att den genom sin blotta förekomst har gjortnytta och lett till anställning av många handikappade. Allaarbetsgivare -jag upprepar: alla arbetsgivare - borde ta ansvar för att ha enallsidig sammansättning av arbetsstyrkan. Om alla gjorde det, skulle intetyngden falla så hårt på dem som tar sitt ansvar. De som inte gör det - de somförsöker gallra bort den mindre produkfiva arbetskraften - får enkonkurrensfördel som vi inte borde fillåta att de får. En solidariskrekryteringspolifik är vad som föresvävar mig, och det är till de frågorna somjag räknar med att kunna återkomma i den sysselsättningspolitiska propositionen- som f. ö., , kommer fill . Jag hinner inte i det här inlägget besvara alla frågor som har ställts.Men låt mig ändå sluta med att till säga att forskningennaturligtvis skall rulla vidare. Vi vet inte allt vad vi behöver veta omröriigheten på arbetsmarknaden, men vi vet tillräckligt mycket för att kunnasäga att den är mångfasetterad, att vi behöver stimulera den med många olikaåtgärder och inte bara jaga de arbetssökande med blåslampa runt i landet. 231 (): Jag får tacka arbetsmarknadsministern för den här lektionen, som jaginte upplevde som främst riktad till mig utan till några av dem som i debattenverkligen låtit det gå troll i ordet rörlighet. Mininterpellafion tar ensidigt upp rörlighetsproblematiken på arbetsmarknaden,och man kan fråga sig varför. Jo, naturligtvis därför att rörligheten påarbetsmarknaden har försämrats i stor utsträckning. alla poHtiker, forskare,arbetsmarknadsfolk och andra har i dokument efter dokument konstaterat att vihar en för låg grundrörlighet på hela vår arbetsmarknad. Därför ville jag i mininterpellation understryka detta. Därmed är det inte sagt att jag avsvurit migvare sig min egen övertygelse eller moderata samlingspartiets övertygelse omvärdet av en fungerande regionalpolitik i det här landet, vilket några avtalarna här vill göra gällande. Därmed inte heller sagt att jag inte tror påutvecklade metoder när det gäller regionalpolitiken eller att jag inte begriperatt rörlighet inte bara är geografisk rörlighet utan också allt det somarbetsmarknadsministern gav oss en så utmärkt lektion om för en liten stundsedan. Jagvill säga att jag instämmer i mycket av det som arbetsmarknadsministern sade,och jag är tacksam för den utveckling som vi här fick redovisad. Det finnsemellerfid en del frågetecken, och dem vill jag återkomma fill. TillFrida vill jag säga att om det finns gott gammalt högerkrut i mig, dåfinns det även inom , Tjänstemännens central-organisafion,och ekonomidepartementet med de oberoendelångtidsutredarna. Det finns i så fall även hos arbetsmarknadsministern ochhans departement och på många andra ställen. Men det är ju inte alls det sakenhandlar om. Inte om högerkrut utan om att vi alla här måste inse och förstå attskall vi klara våra ekonomiska problem så måste vi höja nivån på den totalarörligheten i dess fullständiga fasettering några grader i det här landet. Detär det vi resonerar om. Tyvärrmåste jag konstatera att en del av inläggen visar att vi tydligen inte ärriktigt mogna att diskutera detta. Min slutsats blir den att vi väl får rutschanågra tiotal miljarder ytterligare ned i det ekonomiska träsket innan vi ärberedda att ta upp en seriös diskussion. Det behövs tydligen för att inte allaskall finna det nödvändigt att springa upp till talarstolen - jag utesluterarbetsmarknadsministern - och markera sig fill . FridaBerglund, det är inte fråga om att flytta folk söderut från i sammaomfattning som . frågade; Vart vill alla? Vi skall inte flytta alla, . Men vi skall se tillatt vi får en större total rörlighet som går i alla riktningar. tog i sitt anförande, vad jag kunde förstå, avstånd frånlångtidsutredningen, LO och TCO. Han tog även avstånd från chefen förarbetsmarknadsverket , från AMS och t. o. m. från sin egenindustriminister i sina ansträngningar att verkligen racka ned på de fakta somjag här har presenterat. Jag tycker att det är beklagligt. frågar mig i vilken utsträckning jag är beredd att medverka fill enfortsatt utflyttning av statliga verk. Låt oss se när de konkreta förslagenkommer. Vi får då ta ställning till dessa. Erfarenheterna från fidigareutflyttningar har inte genomgående varit posifiva enligt den uppfattning somjag och moderata samlingspartiet har. Men lät oss se på fråga för fråga och taställning i de konkreta fallen. EvaWinther säger; Låt oss inte i första hand satsa på geografisk rörlighet. Nej,men låt oss satsa på en polifik som ger en fillräcklig nivå av geografiskrörlighet, kompletterad och förstärkt när det gäller effekten på arbetsmark- Om rörligheten på arbetsmarknaden nad ochindustriell utveckling av alla de andra insatser som vi gör påutbildningsområdet och de övriga områden som räknade upp. Dengeografiska rörligheten är för låg i förhällande till de andra komponenter somär betydelsefulla i detta sammanhang. Slutligen, : Det är möjligt att solidariskrekryteringspolitik är någonting att fundera på. Det beror på hur styrmedlenför att åstadkomma den ser ut. har man hört talas om t, ex,anställningskontrakt, där piskan på arbetsgivaren skulle vara höjda social-ocharbetsgivaravgifter. Jag vill fråga arbetsmarknadsministern om det är detta sompå sluttampen ligger i ordet "förmå". 232ARNE (): Jag tackar arbetsmarknadsministern för hansdefinition av rörlighet. Jag tror det är riktigt att rörlighet måste ske isocialt acceptabla former. Det innebär att man i första hand måste ha enyrkesmässig rörlighet, att man försöker anpassa utbildningen till de behov somföreligger, att både arbetstagare och arbetsgivare ger efter på sina krav föratt man på det sättet skall kunna koppla ihop efterfrågan och utbud och att mansom en sista lösning tvingas acceptera att som arbetslös flytta till en annanplats, där det finns möjlighet till sysselsättning. Som arbetsmarknadsministern sade hararbetsmarknadsutbildningen här en viktig funktion, som det finns anledning attslå vakt om. Skulle vi ställa oss bakom de förslag och propåer som har gjortsom kraffigt höjda flyttningsbidrag, är jag övertygad om att det skulle ledatill en mycket stor utflyttning från skogslänen i stil med den utveckling somvi hade . Det kan vi givetvis inte acceptera. Som jag sade i mittinledningsanförande har slagit fast att avsikten medflyttningsbidraget är att så mycket som möjligt befria den enskildearbetstagaren från de kostnader som drabbar honom i samband med en flyttning. tyckte att det var egendomligt att viengagerade oss så starkt i dessa frågor och att vi gick upp i talarstolen föratt framföra våra synpunkter. Orsaken är naturligtvis innehållet i BengtWittboms interpellation. Han talar där ensidigt - och det har han ocksåmedgivit här - om den geografiska rörligheten som skulle lösa alla problem.Bengt Wittbom sade i sitt senaste inlägg att han utgick från nödvändigheten aven större total rörlighet som skulle gå i alla riktningar. Jag är av denbestämda uppfattningen att risken är mycket stor för att denna utvecklingskulle gå ensidigt i en riktning- frän skogslänen till de expansiva områdena ivårt land. Det skulle medföra problem av samma slag som de som följde i spårenpå 1960-talets flyttlasspolitik. Det kan vi från inte vara med om. sade också: Låt oss återkomma när dekonkreta förslagen från decentraliseringsdelegafionen har lagts på riksdagensbord. Jag utgår från att man från moderata samlingspartiets sida är beredd attställa upp bakom de förslag jag anser vara nödvändiga för att sprida dearbetsuppgifter inom den offentliga sektorn som är möjliga att sprida. Tyvärrhar moderata samlingspartiet haft en negativ inställning till att flytta utverksamhet från de statliga verken iStockholm till delar av landet. Jag hoppas i det avseendet på en bättring somjag skall hälsa med den största fillfredsställelse. Jagtror det är viktigt att vi från samhällets sida ser det som en realitet attvissa nya styråtgärder måste vidtas. Vi kan konstatera att det etableringssamrådsom har förekommit - industriministern nämnde det under en tidigareinterpellafionsdebatt - inte har gett det resultat industriministern hadehoppats på, trots att vi haft en högkonjunktur. Detta är bara att konstatera.Därför menar vi från sida att det är riktigt att frågan ometableringskontroll utreds. Att vi inte ställt oss bakom det socialdemokrafiskaförslaget har berott på att det varit ofullständigt och att man måstetitta på de fördelar och eventuella nackdelar som ett införande avetableringskontroll kan medföra. Avslutningsvisvill jag säga fill , som nämnde att vi under de senaste årentappat hundra tusen industrijobb, att antalet sysselsatta inom industrisektornfaktiskt ökade . Jag tycker att även detta är väl värt att nämna idet här sammanhanget. 233 (): anklagar oss för att inte vara seriösa. Han hade tänktsig en seriös diskussion. Jagvill för min del säga att jag är mycket seriös. Jag har erfarenheter avmänniskor som har flyttat och som har farit illa. Jag har också erfarenhet avdagens flyttare som söker sin försörjning på orter där de inte kan ordna sinbostad. Jag tycker det är väldigt vikfigt att ta med även dessa synpunkter idiskussionen. BengtWittbom får skylla sig själv. Han skriver i sin interpellation:"Polifikens huvudinriktning måste vara att med all kraftunderstödja de faktorer som ger bästa tänkbara förutsättningar för en starkekonomisk utveckling." Sedan har han bara sysslat med utflyttning. Man fårdä intrycket att hans inställning är att bara man flyttar folk så löser manalla problem. Jagär helt seriös när jag säger att vi inte klarar dagens problem, inte hellermorgondagens eller 1980-talets om vi inte får ökade industriinvesteringar, omvi inte får en ökad forskning och ett ökat utvecklingsarbete. Skall vi klaraindustrins strukturproblem måste vi också ta itu med dem. Detta mitt uttalandeär mycket allvarligt och mycket seriöst. Jagtog upp frågan om den minskade industrisysselsättningen därför att det ärindustrisysselsättningen som skall ge oss de möjligheter vi har tillsamhällsutveckling. Därför har vi frän socialdemokrafins sida hävdat att det ärvikfigt att vi har en industri som fungerar. Men det är klart att man blirorolig, när situationen är som jag beskrivit den. Tidigarei kväll lyssnade jag på ett radioprogram om regionalpolitik. Där sade enföreträdare för en länsstyrelse i ett skogslän att dagens läge är betydligtsämre än det var 1965, då vi startade regionalpolifiken. Om man lever iregioner som har det svårt blir man naturligtvis påverkad. Då kan man inte varaså opfimistisk att man tror att man löser problemen bara man flyttar Jagvill också understryka att det är väldigt vikfigt för människorna och också förindustrin att man väljer en akfiv regionalpolifik i stället för att enbartstanna vid en rörlighetsstimulerande arbetsmarknadspolitik. Detär faktiskt så redan nu på vissa håll, exempelvis i , att det finns ettkvinnoöverskott. Om det inte finns människor som kan ta vara på de råvaror somfinns i skogslänen, hur skall vi då kunna klara vår framtida sysselsättning?Hur skall vi då kunna klara vår ekonomi? Anf.234 (); sade att geografisk röriighet inte enbart är en fråga omflyttning från norr till söder. Tyvärr är det nog så att flyttningen frånNorrbotten är i full gång. Inte minst gäller det min egen hemkommun, där vi haren negativ befolkningsutveckling f. n. Jagtycker också att det är angeläget att man kan flytta mellan företag i samma stadeller att man kan flytta inom en region. Men vi måste också försöka att i högregrad än f. n. sfimulera kapitalet till rörlighet. Vi måste vidare, som jag sadei mitt förra inlägg, övertyga arbetsgivarna om att de kanske har denarbetskraft, som de söker, i sin egen stad eller alldeles i närheten av sitteget företag. Attvi deltar i den här debatten beror naturligtvis på att de regionalpolitiskamålen avseende arbete, service och en god miljö över hela värt land är såoerhört viktiga för oss. Det är angeläget att tala om var vi står och vilkaåtgärder vi tycker behövs för att nå de målen. Anf.235 Arbetsmarknadsministern : Herr talman! sadei sitt förra inlägg att hon var nöjd med vad jag hade sagt, och jag ärnaturligtvis nöjd med att är nöjd. Jag vill återgälda med attsäga att jag är nöjd med vad sade om behovet av att bygga utindustrin. Det är en förutsättning för att vi skall klara vår framtid och föratt vi skall kunna återställa balansen i vår ekonomi. Men en förutsättning är då att en industri som kanoch vill expandera får tag på arbetskraft. Det är emellertid ett fenomen både ilågkonjunktur och i högkonjunktur att det på sina häll råder brist påyrkesutbildad arbetskraft. Det problemet måste vi bl. a. viaarbetsmarknadspolitiken försöka klara FridaBerglund säger att man skall flytta maskiner och inte människor. Jag förståratt man säger så om man är från , men jag tror inte att FridaBerglund ser riktigt sä enkelt på saken. Det är inte ett antingen-eller utanbåde-och. Om en industri med låt oss säga 90 anställda behöver rekrytera 10fill kan man naturligtvis inte begära att de 90 skall flytta fill det ställedär de 10 bor. Å andra sidan; Om en industri som behöver expandera har svårtatt få tag på arbetskraft, är det fullt rimligt att man försöker stimuleraindustrin i fråga att förlägga en filial eller en ny verksamhet till en annanort, dvs. Man försöker få fram det som vid de olika tillfällena är rimligast.Det försöker vi att åstadkomma genom regionalpolitik och arbetsmarknadspolitik.Jag tror att det vore bra för det här landet om vi lät bli att driva frammotsättningar där sådana inte finns. Jag är rätt övertygad om att också FridaBerglund har en mer nyanserad syn pä saken. Rörligheten har försämrats, säger han. Det är säkert så,men jag skulle inte uttrycka mig fullt så kategoriskt. Vi kan vara överens omatt rörligheten är för låg, men en del tecken tyder på att den i meningenarbetsgivarbyte fakfiskt har ökat . i procent avantalet sysselsatta hade vi lika stor andel arbetsgivarbyten somunder 1974.1 totalt antal var de lika många som . Från 1977-1978 haren uppgång skett. Vi vet inte om den är trendmässig, men vi kan i varje fallkonstatera att kurvan här gör en "knäck". Det kan hända att någontinghar inträffat på arbetsmarknaden. Faktum kvarstår; Trögheten är ändå påtaglig iden meningen att det ibland är svårt för arbetsgivare att få tag påarbetskraft. Det är också svårt för arbetssökande att få tag på det arbete somde söker. BengtWittbom efterlyser medel för att stimulera den här rörligheten. Han kunde hahittat ett sådant i den arfikel - såvitt jag kommer ihåg - av som han citerade ur. Där fanns ett uppslag, nämligen att manskulle bevilja tjänstledighet för dem som vill pröva på arbetepå annan ort. Det skulle vara intressant att få veta om vill ökaut antalet ledighetslagar med ytterligare en. Jag tycker nog att det finns entanke bakom det där. Jäg är dock inte säker på att det skulle fungera påarbetsmarknaden. I sökandet efter medel kunde man ändå ha en diskussion också idet avseendet. Jagär svårare i den här debatten, och är interpellant. Det äremellertid tillåtet också för interpellanter att ge svar, och särskilt bordedet vara fillåtet om man företräder ett regeringsparti. Såtill forskningen, som också tar upp. Om nu ytterligare forskninginte behövs, varför kommer det då inte förslag från regeringen till ?Bengt Wittbom menar att jag skall vara mer aktiv när det gäller olika slagsrörlighetsstimulerande åtgärder och nämner skattepolitik, bostadspolitik,barnomsorg och litet av varje. Jag håller med om att allt det där spelar enroll. När det gäller behovet av lägre marginalskatter tror jag att vi äröverens, men visst har det kommit förslag på de här områdena! Närdet gäller förslagen om lägre marginalskatter har jag den bestämdauppfattningen att och hans parfi var med. Men hur är det med denrörlighetsstimulans som ligger i en utbyggd barnomsorg? Är vi lika överens påden punkten? Det kunde vara intressant att få veta det. Jaghar här sökt påvisa att arbetsmarknadsutbildningen och en effektiviseradplatsförmedHng är mycket effektiva åtgärder när det gäller att stimulerarörligheten. Det kunde vara intressant att få höra om instämmer ide förslag .som har lagts fram och som röstat emot - och förslag påden här punkten som kan komma. driver dels tesen att vi behöver en allomfattande forskningsinsats, delstesen om att mycket snabba åtgärder behövs. Vad jag har försökt framhålla äratt vi vet tillräckligt mycket för att kunna säga att diverse åtgärder somsyftar till att stimulera olika former av rörlighet behövs. Men naturligtvisskall forskningen fortsätta. Vi har bara inte för avsikt att avvakta entotalgenomgång innan vi tar upp dessa frågor i den sysselsättningspolitiskapropositionen. Låtmig, herr talman, få återvända till frågan om behovet av att bygga utindustrin. Det lät på som om bristen pä arbetskraft var den endaorsaken till att sysselsättningen inom industrin hade minskat under 1970-talet.Men grundorsaken var framför allt svårigheterna att finna avsättning förprodukterna. Givetvis är det brist på yrkeskunnig arbetskraft här och där, ochdet är en uppgift inom arbetsmarknadspolitiken att försöka råda bot pä detförhållandet. Densom läser långfidsutredningen finner att vi har en jätteuppgift. Det förutsättsnämligen att industrin skall fä en 10-procentig volymökning. Det förutsätter isin tur en ökning av arbetskraften med ca 10 000 personer , vilket skalljämföras med motsvarande minskning . Arbetsmarknadensutseende måste alltså genomgå en rejäl förändring. Huråstadkommer vi det?