prot · G409124 · 1980-12-31 00:00:00 — Det är nu gott och väl en månad sedan jag ställde den härfrågan, och har en annan berömd sällskapsresa till hunnitgå av stapeln. Liksom den resan våldsamt upprörde den svenska opinionen blevjag väldigt Om regeringsåtgärder med anledning av visst engagemangav statligt företag, m. m. upprördnär jag hörde talas om den här järnvägsresan. Jag är inte ute för attmoralisera eller fördöma järnvägsföreningens medlemmar - den här kammaren ärinte platsen för det. Man kan bli ledsen över den aningslöshet som resanavspeglar. Man kan bli ledsen över att kunskaperna om och uppslutningen kringden svenska Sydafrikapolitiken inte är större. Men hur skall man kunna begärabättre politiskt omdöme av de här ångloksentusiasterna ån av vissariksdagsledamöter. Vad som gjorde mig upprörd var att vår statligt ägdaresebyrå, SJ;s, aktivt medverkat i arrangemangen kring resan i samarbete medSouth och . Det finns ingen anledning för mig att upprepa alla de skälsom finns för att fortsätta och för att förstärka en kraftfull sanktionspolitikmot . Utrikesministern har ju f. ö. redan gjort det. Apartheidsystemetär fortfarande lika avskyvärt - lika totalt i avsaknad av respekt för människovärdesom . vägran att släppa sina orättmätiga anspråk på Namibiaär lika oresonlig som . De skäl som haft för att vidtaextraordinära utrikespolitiska åtgärder mot kvarstår. Iutrikesdeklarationen sade utrikesministern; " tiden arbetar inte förde krafter som vill se en fredlig och demokratisk lösning." Det var ettkonstaterande från de tre regeringspartierna som socialdemokraterna helhjärtatkan instämma i och - är jag säker på - även vpk. Trots de uttalanden som densenaste tiden gjorts av vissa borgerliga riksdagsledamöter vill jag påstå attvi har en total politisk enighet om det. Men om nu inte tiden arbetar för attbli av med rasismens sista utpost i , måste vi se till att något annatgör det. Vi får då överväga att dels utöka våra egna sanktioner, dels förstärkadet nordiska samarbetet i detta avseende, dels verka för att världen i övrigttar sitt ansvar. I första hand handlar det naturligtvis om kännbaraekonomiska sanktioner, dvs. en isolering av som tvingarrasistregimen till medgörlig-het. I ett sådant sammanhang är självfallet enenstaka sällskapsresa en ren bagatell, och det är kanske därför somutrikesministern inte brytt sig om att besvara min fråga. Men sett i ett vidareperspektiv - som ett uttryck för trovärdighet för den svenska inställningentill - blir det någonting helt annat. Det måste ju vara på dessa"symboliska" grunder som de nordiska utrikesministrarna komöverens om att avbryta idrottsliga och kulturella kontakter med . Detär på sådana grunder som socialdemokraterna har krävt att SAS skall upphöra attflyga på -vi skall över huvud taget inte uppmuntra kontakterna meddet landet. Och , herr talman, kan jag inte se annat ån att det är heltoacceptabelt att medverkar i sådana här sammanhang. Jag vill alltså upprepa min obesvarade fråga tillutrikesministern: utrikesministern att vidta någon åtgärd för attförhindra att SJ arrangerar sällskapsresor till ? Anser det är förenligt med vår Sydafrikapolitik att staten indirekt medverkartill kontakterna med på det här sättet? Låt mig såbara, herr talman, något beröra den andra frågan som föranlett den härinterpellationsdebatten, nämligen frågan om svenska intressens samarbete medsydafrikanska utanför . Jag förstår den oro som utlöst frågorna frånmina riksdagskolleger. Det är ytterligare en fråga om trovärdighet ochkonsekvens i vårt avståndstagande från apartheidregimen. Det kräver en ständigbevakning och observans för att undvika alla former av sammanblandning avsvenska och sydafrikanska intressen. Min egen fråga gällde ett statligtföretags inblandning, och även i det här avseendet handlar det om etthelstatligt företags samröre med sydafrikanska ekonomiska intressen. Det ärfaktiskt ett renlighetskrav att våra statliga företag lever upp till denpolitik som landet står för. NFS - fackliga samorganisation - som representerartillsammans 6,5 miljoner medlemmar bland arbetare och tjänstemän i harmycket aktivt agerat för en verkningsfull Sydafrikapolitik. Senast den 22 aprili år framfördes krav till den av de nordiska utrikesministrarna tillsattaarbetsgruppen rörande åtgärder mot . Det kravet lyder så här; "Det kraftigt 0kade handelsutbytet mellan de nordiskaländerna och måste på alla sastt motverkas. NFS kriever också att denordiska regeringarna - såsom ett första led i avvecklandet av de ekonomiskabanden mellan de nordiska laenderna och - tillsstter en utredning medsyfte att kartlsgga alternativa marknader f0r de nordiska tendernas export tillSydafrika samt alternativa råvaruka;llor f0r den import som för naervarandesker från till de nordiska laenderna." har NSF också direkt till de nordiskautrikesministrarna ställt fem frågorom Sydafrikapolitiken, varaven direktanknyter till diskussionen här . Den lyder så här: "Har regeringarna för avsikt att vidta åtgärder föratt nordiska företag ska förpliktigas att ej direkt eller indirekt samarbetamed sydafrikanska företag i bl. a. industriella projekt utanförSydafrika?" Man har ännu inte hunnit få svar, men det vore i det härsammanhanget väldigt värdefullt om utrikesministern ville kommentera hur hantänker att den frågan borde besvaras. Om regeringsåtgärder med anledning av visst engagemangav statiigt företag, m. m. Först vill jag be iHallstahammar och de övriga frågeställarna om ursäkt föratt svaret tydligenkommit på tok försent. Jag kände inte till det. Hade jag fått veta det skullejag gärna ha diskuterat med er, herr talman, och med frågeställarna om attskjuta på debatten. Självfallet skall vi ha de möjligheter som arbetsordningenmedger att förbereda oss, F. ö. tycker jag att det är påtagligt i vilken storutsträckning som den här debatten följer mönstret från alla andra debatter omvår Sydafrikapolitik. För det första är vi eniga i vår avsky införapartheidsystemet. Det är det enda system i världen där man bygger helasin rättsuppfattning på idén om att vissa människor är mindre värda än andra,på rasdiskriminering. För detandra är vi överens om - i varje fall de flesta av oss - enligt vilka Om regeringsåtgärder med anledning av visst engagemangav statligt företag, m. m. principervi skall motverka apartheidsystemet, på vilket sätt vi skall ställa oss påapartheidoffrens sida, på samma sida som de rörelser som vill ha frihet förNamibia, De principerna går ut på att vi inte vill medverka i lösningar av politiskakonflikter någonstans genom våld. Att vi just därför är särskilt angelägna omatt understryka användbarheten av ekonomiska sanktioner och att vi - i varjefall gäller det socialdemokratin och den regering som jag representerar - måstehålla oss till huvudprincipen, att sanktioner som innebär brott mot andrainternationella avtal kan bara engagera sig i såvitt de har FN;ssäkerhetsråds stöd. Om vi vill genomföra sanktioner på egen hand måste det skeinom områden där vi inte tvingas bryta andra ingångna internationella avtal. Det är detta. , som är anledningen till attvi inte kan engagera oss i en ensidig svensk handelsbojkott mot ,Därmed skulle vi gå helt emot G ATT-stadgan och andra internationellaöverenskommelser. Det är också av det skälet som vi inte kan engagera oss iett oljeembargo eller i en bojkott av alla kommunikationer med , dvs,att vi inte gör det unilateralt, ensidigt svenskt, men väl kan verka för attsådana åtgärder vidtas internationellt via . Vad debatten handlar om är ju huruvida man villleva upp till de här principerna eller inte. Man måste ha klart för sig att detär det som debatten gäller. Den gäller inte temperamentet i den avsky vi kännerför utan snarare temperamentet i engagemanget för att hålla sig tillutstakade utrikespolitiska linjer och trofastheten gentemot internationellaåtaganden. Det är mot den bakgrunden som också de här frågorna skalldiskuteras. När det gäller vad vi då kan göra på egen hand är detklart att jag kan säga, eftersom jag tycker så, att det är olämpligt attstatens järnvägars resebyrå engagerar sig i några som helst affärer som har medSydafrika att göra. Men SJ;s resebyrå lyder inte under regeringen. Jag hoppasatt de ansvariga där lyssnar på vad regeringens representanter säger, men vikan inte ge dem order på denna punkt. Vad gäller den andra frågan om Svenska PetroleumExplorations medverkan i oljeprospektering i förhåller det sig på detviset att vi förmodligen skulle kunna förmå att dra sig urverksamheten i , om vi anser att det är förenligt med svenskaenergipolitiska intressen. Om vi alls vill delta i oljeletning i den brittiskadelen av , tvingas vi acceptera de villkor som britterna ställer upp idetta avseende. Vi har inte en så stor andel i detta konsortium att vi ensidigtkan förestava hur det skall driva sina affärer. kan dra sigur. Då ökar inflytandet för det brittiskägda företaget - det företag som äveninnehåller sydafrikanska ågarintressen. Det handlar alltså inte om ettsydafrikanskt företag utan om ett brittiskt. De ågarintressen vi talar om ärdessutom inte sydafrikanska statens utan Anglo-Americankoncernens, Det är juett företag vars ledning har en ytterst kritisk hållning mot den sydafrikanskaapartheidregimen. Vad som bör sägas här är vidare att det sannolika är attOppenheimer-koncernen inte har någon avsikt att stödjaSydafrikas oljeförsörjningsintressen,utan att man förmodligen år ute efter det som företag brukar vara ute efter,nämligen att tjäna pengar. För det talar också den brittiska exportpolitiken pådet här området, som innebär att olja från den brittiska kanexporteras dels till , dels till lEA-länderna och därutöver endasttill länder med vilka man har traditionellt oljemönster, dvs, i själva verkettill . Däremot kan enljgt de brittiska reglerna ingen olja exporterastill . Verksamheten kan alltså inte stödja den sydafrikanskaenergiförsörjningen. Den här politiken har legat fast både underlabour- och under den nuvarande toryregeringen. Det har aldrig förekommit attdessa regler frångåtts. Oljebolagen är angelägna om att följa den brittiskaregeringens riktlinjer, eftersom det är en förutsättning för att de skall kunnafortsätta med sin verksamhet i , Om företagen inte skulle följariktlinjerna för den här verksamheten har den brittiska regeringen möjligheteratt ingripa. Licenserna i det aktuella fallet avser ju oljeletning. De skulle,om företagen i fråga inte följer utstakade regler, kunna dras in. Det är vidare klart att risken finns att olja även frånden hår verksamheten letar sig fram till , Men den riskenfinns under alla förhållanden, och vi har inga tillräckligt effektiva medel föratt kunna förhindra detta. Efter att ha redogjort för dessa principer och för hur detförhåller sig i just det här konkreta fallet vill jag framhålla att detgivetvis år både min och regeringens uppfattning att svenska företag så långtdet över huvud taget år möjligt skall försöka att undvika att ha några somhelst kontakter med apartheidregimen i , Om regeringsåtgärder med anledning av visst engagemangav statligt företag, m. m. 8HANS i (vpk): Jag skall försöka att sortera mina intryck avdet långa inlägg som utrikesministern här gjort. Det visar hur viktig hantycker att den här frågan är och att han vill försöka klarlägga regeringenshandlande, sade att denna debatt liknar andra debatter.Ja, det är klart -den liknar andra debatter mellan och mig oehandra, därför att det ju är svaret som ger förusättningarna för debatten. Nårsvaren är likadana - dvs, när svaren utgörs av ord utan hänvisning tillegentlig handling - blir debatterna tyvärr likadana. Svara litet offensivareoch litet mera markerat, , så kanske vi får en annan debatt! talar om vikten av enighet, av att vi har ensamstämmig syn. Han nämnde inte det , men eftersom vigenom mig har frågat hår är det väl ganska klart var vi står i frågan.Vänsterpartiet kommunisterna, och socialdemokraterna har ju deklareraten samstämmig uppfattning när det gäller apartheidpolitiken och åtgärder motdenna - bl, a, i form av svenskt agerande när samarbete förekommer medsydafrikanska företag. har också i ord anslutit sig härtill ochdeltar i olika konferenser mot apartheid, uttalar sig också väldigttufft når folk åker till , Han reserverar sig i regeringen när detgäller nyinvesteringar osv,, men det är steget vidare som saknas. Om regeringsåtgärder med anledning av visst engagemangav statligt företag, m. m. politikenpå Sydafrikaområdet framstår ju som helt otillräcklig. Det år i det avseendet som jag menar att man skulle kunnaanvända vårt inflytande i det här konsortiet för att få bort de andra. På sammasätt som i svaret motiverar Sydafrikalagen med att det är viktigtvad vi gör, därför att andra skall ta efter debatten och kunna agera på ettlikvärdigt sätt, är det oerhört viktigt vad vi gör i sädana här konsortier, därman hamnar i samarbete med sydafrikanska finansintressen. Jag kan inte se attdet skulle vara mindre vårt att ta initiativ inom ett sådant här konsortium äni andra sammanhang, säger också att det här rör sig om ettbrittiskt företag. Därom råder inga tvivel. Jag kan rekommendera läsning av denlilla , där det finns en rejälredogörelse för det här Oppenheimerimperiet, hur det ser ut på sedvanligt sättmed alla tentakler och förgreningar världen över. Man har skaffat sig ett nyttansikte genom ett avtal med BP, På det sättet kan man få ett engelskt ansikte -det ar inte fråga om någonting annat. Men i själva verket är det ettsydafrikanskt företag, Oppenheimerkoncernen är en stat i staten i ,Den är med och dikterar politiken dar. Den behöver nämligen apartheid för attutsugningen skall kunna fortsätta, sade att det här företaget i första hand letarefter olja för att få vinst och inte så mycket för att förse medolja. Det år nonsens. Om får olja, så kan man fortsätta att med sinapartheidpolitik, fortsätta med denna enorma utsugning av de svarta. Det är ettgemensamt intresse för den sydafrikanska regeringen och förOppenheimerimperiet, Vi får inte glömma bort att de svarta också år enarbetarklass. Det gäller alltså inte bara hudfärgen. Men man utgår från desvartas hudfärg för att tvinga in de svarta i förhållanden som inte är såonormala ändå för världens arbetarklass, även om det här är ett av de allramest avskyvärda ansiktena. Jag hade hoppats på bättre besked från utrikesministern,eftersom han reserverade sig i regeringen. Det ärsorgligt att måsteutplåna sig i så stor utsträckning. Frågorna om frihet, rätt och allt vad detheter i högstämda tal är liberala honnörsfrågor. Men når det gäller att markeradetta svag, tycker jag. Den regering nu sitter i kanske inte håller såmånga dagar till. Den är ganska bräcklig. Nog borde han kunna ta risken att fåen örfil från i den hår frågan! Nog borde väl också härkunna vara offensiv och komma med ett bättre besked! Frågare från tre partierkräver bättre besked. har enligt uppgift inte protesterat avnågra politiska skäl. Man var tydligen ledsen över att sydafrikanerna gick medi samarbetet därför att man då skulle få dela med sig av oljan! Man har alltsåprotesterat av affärsskäl. Moralen sätter man åt sidan. Därför hade det varit viktigt att utrikesministerns svar varit offensivt, att utrikesministern sagt att han skall ta tag i den härfrågan och göra vad han kan för att få ut sydafrikanerna ur samarbetet. Jag vetockså att man har närmastövermäktiga motståndare; det internationella finanskapitalet och dessförgreningar. Men vi måste ändå ta initiativ! Vi får inte bli flata inför övermakten,. 9 (); Utrikesministern började med att påminna omde internationella avtal som påverkar våra handelsförhållanden. Jag ärnaturligtvis medveten om att det där finns ett antal problem som vi måste taitu med. kan jag konstatera att andra regeringar har menat att detborde vara möjligt att organisera ett oljeembargo med ett mera begränsatdeltagande, trots att de också är med i t. ex. . Men det ligger litet vid sidan om den debatt vi skall förai dag. Vi får väl tillfälle att återkomma till frågan om ett oljeembargo. Vadvi diskuterar är ett statligt ägt svenskt företags agerande. Jag kännerinte till att vi har skrivit under ett enda internationellt avtal som hindrar svenskastaten att såsom ägare bestämma vad de egna företagen skall ha för sig. Det ärfaktiskt den frågeställningen vi har framför oss . Jag återkommer till min fråga; Vad har egentligen gjorts,och är man beredd att göra någonting på den här punkten? säger attSvenska kan dra sig ur samarbetet, men är vi med så måste viacceptera de brittiska reglerna. Men fullt så enkelt är det väl ändå inte. Nogmåste det gå att föra en debatt också inom ramen för det här konsortiet! Intekan det råda en sådan fruktansvärd kadaverdisciplin i konsortiet att enkonsortiemedlem inte ens får framföra sin uppfattning att en annan medlem inteborde delta i verksamheten. Det förstahandskrav som jag och även Hans Peterssoni har ställt är att vi skall ta upp saken inom konsortiet. Det kan inte heller finnas någonting som hindrar svenskaregeringen att hos den brittiska regeringen framföra vår uppfattning att dethär samarbetet strider mot de gemensamma strävandena att begränsa möjligheteratt trygga sin oljeförsörjning. Jag tycker det är litet synd att försökersläta över den här historien. Han hänvisar till att det är ett brittisktföretag, när alla vet att de dominerande ägarintressena är sydafrikanska. Detär en lek med ord när säger att företaget är brittiskregistrerat.Det är ungefär som att säga att är ett svenskt företag. Det är ettsvenskregistrerat företag, men alla vet att ägarna finns på annat håll. Att sedan hänvisa till att OppenheimerimperietAnglo-American är kritiskt mot apartheidpolitiken i och att detdärför inte finns någon som helst anledning att tro att Anglo-American skullevara intresserat av att stärka oljeförsörjning är också enskönmålning. Det är naturligtvis så, att skulle vi få till stånd etteffektivt oljeembargo mot , då är en av de parter som skulle ta denstörsta smällen Oppenheimerimperiet, eftersom det har oerhört stora ekonomiskaintressen i - ekonomiska intressen som skulle hotas allvarligt av ettoljeembargo. Därför ärdet helt klart att Oppenheimerimperiet och den sydafrikanska Om regeringsåtgärder med anledning av visst engagemangav statligt företag, m. m. 2 protokoll 1980/81:124-125 Om regeringsåtgärder med anledning av visst engagemangav statligt företag, m. m. regeringenhar identiska intressen när det gäller att trygga en sydafrikanskoljeförsörjning. Att Anglo-American, som via sina dotterföretag ägnar sig åtoljeletning i , inte skulle ha någon som helst tanke på att utnyttja deoljetillgångar man kan få del av där för att trygga sin egen oljeförsörjning ärdärför fullständigt otroligt. Hänvisningen till de brittiska reglerna är, som jagkonstaterade i mitt förra inlägg, en mycket klen tröst, eftersom man kananvända olja som pumpas upp i i utbytesaffärer med andra oljebolag ochdärigenom kringgå reglerna. Enligt uppgift har sådant redan förekommit, och detfinns inget som hindrar att det skulle förekomma också. Allt detta gör att det faktum att ett statligt svensktföretag är inblandat i den här verksamheten är oerhört pinsamt för den svenskaSydafrikapolitiken, underströk mycket kraftfullt - oeh det tyckerjag var bra - den stora värdegemenskap som finns i kammaren i de här frågorna.Som jag också sade i mitt första inlägg tycker jag att den svenskaSydafrikapolitiken i stora drag är utomordentligt bra och föredömlig. Men detkanske rent av är just därför som den här typen av historier sticker i ögonenså fruktansvärt. Diskrepansen mellan å ena sidan vår officiellautrikespolitik och biståndspolitik och å andra sidan det faktum att ettstatligt svenskt företag engagerar sig i den här typen av affärer blirpåtaglig. Mycket av det vi så att säga vunnit utrikespolitiskt på den ena sidangår förlorat genom att vi är så inkonsekventa som i det här fallet. De frågor som jag ställt om vad man egentHgengjort för att stoppa Charter Consolidated och om man är beredd att göranågonting för att få ut företaget är obesvarade, och jag vill gärna upprepadem. Anf.10 (): skall jag be att få tacka utrikesministernför svaret. Jag tror att det var utomordentligt värdefullt att utrikesministernhär i kammaren uttalade att han tycker det är olämpligt att SJ:s resebyrådeltar i något som helst researrangemang vad gäller . Det instämmerjag i. Jag instämmer också i den förhoppningen att man lyssnar på detuttalandet -kanske skulle man kunna försäkra sig om det genom attutrikesministern framförde denna synpunkt mer direkt till SJ;s styrelse. Det var också bra med utrikesministerns konstaterande attsvenska företag så långt det är möjligt skall undvika att ha något som helstsamarbete med sydafrikanska intressen. Det är bara så, att det alltid går attsäga att det och det tyvärr inte var möjligt. Då kan vi, om jag förståttutrikesministern rätt, inte göra någonting, vare sig det gäller statliga ellerprivata företag. Då blir fackliga samarbetsorganisations frågaextra intressant -frågan om man tänker vidta några åtgärder för att nordiskaföretag skall förpliktigas att varken direkt eller indirekt ha något samarbetemed sydafrikanska intressen, också utanför . Jag hoppas nu att utrikesministernverkar för någon form av överenskommelse, inom Nr 124 eller inomSverige, så att vår Sydafrikapolitik utvidgas med sanktioner och Måndagenden förpliktiganden för företagen i detta avseende. tycker att det saknasengagemang i mitt sätt att svara. Kanske låter det så. Det kan vara svårt attlåta särskilt engagerad när uppgiften är att tala om vad de principer somgäller för svensk politik visavi inte tillåter oss att göra. Det ärmycket lättare att strunta i de principerna och driva de krav som för dagenråkar vara populära, strunta i att dessa principer lägger restriktioner på våramöjligheter att vidta åtgärder. Jag tycker att till skillnad från Maj-LisLööw är en ganska typisk exponent för denna gottköpspolitik. Inte med ett ordförsöker han att beröra den konflikt som finns mellan önskemålet om engagemangi varje sådan här situation och det faktum att vi har vissa principer som viockså måste engagera oss för. Det är som om det vore två debatter som inte hadenågot med varandra att göra. säger att vi bör ge NFS, dvs. Nordiskafackliga samarbetsorganisationen, svar på frågan om man kan hitta gemensammaförpliktelser för företag och för nordiska länder att så långt det över huvudtaget är möjligt icke ha att göra med verksamhet sammankopplad medsydafrikanska intressen. Då pekar hon just på den väg som man bör gå. Det ärett sätt att se om man kan förena de principer man har, med tillägg sommedger en hårdare politik gentemot . Men innan man har dessa principerfastlagda måste man hålla sig till de gamla. NFS fråga fill de nordiska utrikesministrarna behandladespå det ministermöte som hölls på i , och dennordiska arbetsgrupp som har tillsatts för att bereda frågan hade ettsammanträde senast i slutet på . Jag och de övriga nordiskautrikesministrarna har allt intresse i världen av att försöka hitta fram lösning på detta problem vilken innebär att det vore möjligt förregeringarna att faktiskt förhindra viss verksamhet på grund av anknytning tillSydafrika. Men lika klart är det att def förhållandet att de fackligaorganisationerna i ställer frågan hur detta skall gå till inte innebäratt de nödvändigtvis har svaret på den. Också vissa andra intressen kommer in idetta sammanhang. Vi har diskuterat Svenska Petroleumsoljeletningsverk-samhet i . Den sortens svenska intressen måstenaturligtvis vägas mot andra intressen och principer. Vi måste t. ex. undvikaett läge där alla nordiska länder helt enkelt skulle tvingas upphöra med sinverksamhet i . Jag tror f. ö. att , om han tänker sig för ettögonblick, inser att det år ganska svårt för den att vändasig till den brittiska regeringen med ett uttalande innebärande att detbrittiska företaget icke bör få delta i oljeletningskonsortiet i den mellerstadelen av . Om regeringsåtgärder med anledning av visst engagemangav statligt företag, m. m.