prot · G40946 · 1980-12-31 00:00:00 — Vpk säger klart nej till dessabesparingar, som egentligen inte är några besparingar. Någonstans skall dessautgifter betalas - anfingen i reda pengar eller i form av en försämradskolsituation. Men de skall betalas. Frågan är bara hur. Många människor är oroade och förtvivlade över regeringensnedrustning på skolans område. säger att det inte är någonkatastrofal nedskärning. Men jag skulle vilja påstå, med hänvisning till allade skoldebatter som förs och alla de utredningar som duggar tätt på skolansområde, att det redan nu är katastrof i skolan. Jag skall be att få citera detbrev som också citerade slutet av och som kom till mig för någradagar sedan. Det är undertecknat av samtliga elevorganisationer,lärarorga-nisafioner, och Svenska kommunalarbetareförbundet.Jag citerar bara skilda delar av brevet därför att det är för långt att läsa isin helhet. Annars hade det i och för sig varit motiverat att göra det. "Utbildningen är vår viktigaste investering införframtiden. Hög utbildningskvalitet är ett måste för att föra ut ur deekonomiska svårigheterna. I besparingspropositionens inledning sägs också attdet är viktigt att satsa för att lägga en säker grund för fortsattvälfärd och tryggad sysselsättning. Därför är det förvånande att regeringenföreslår drastiska nedskärningar inom utbildningen. Det är oacceptabelt attbesparingarna kan medföra att principen om en avgiftsfri grund- och gymnasieutbildningnaggas i kanten. har regeringen beslutat att avskaffastatsbidraget till skolbyggnader för samt bidraget tillberedskapsarbeten för ungdomar mellan . Dessa förändringar har letttill att många kommuner försatts i en svår ekonomisk situation. Genomförs debesparingar som föreslås kommer kommunernas ekonomi att försämras ytterligare. Besparingar i statsverksamheten, m. m. Besparingar i stats verksamheten, m. m. Försämringarsom kommer att drabba de svaga i de värst utsatta kommunerna, samt tvinga framhårda prioriteringar av verksamheten. Skolan får inte hamna i strykklass närden kommunala ekonomin sviktar." Brevetslutar på följande sätt: "Ungdomen är samhällets viktigaste resurs ochutbildning en investering i landets framtid. Därför bör säga nej tillkortsiktiga besparingar på skolområdet, inte minst med tanke på de svåraproblem som skolan redan har." Hem och skola har faktiskt - även om det har undgått StigAlemyr - också tagit ett uttalande mot regeringen i denna fråga. Det är litetförsiktigare hållet, förmodligen beroende på att ordföranden i Hem och skola nuär ledamot av , på den borgerliga sidan. Man säger i alla fall frånRiksförbundet och skola bl. "Rubba inte principen att ungdomsutbildningen -grundskola och gymnasieskola - skall vara avgiftsfri." "Ge inte upp kampen för mindre skolor ochundervisning i små grupper och att varje klass skall få ett egetklassrum." Uttalandetslutar med orden: "Stordriften kan ha ekonomiska fördelar på kort siktmen leder till sociala kostnader i längden." Det är mycket tunga organisationer som jag har citerat. Deuttalar på ett klart sätt sin avsky för regeringens nedskärningar inomskolområdet. Regeringen skall alltså spara, enhgtpropoisitionen 300 milj. kr. 1981/82 och 600 milj. kr. 1982/83. Besparingen för1981/82 är konstruerad så att den inte skall drabba skolan som sådan.Regeringen förväntar sig att kommunerna skall ställa upp med de pengar somstaten nu drar in. Med vetskap om hur olika kommuners ekonomi ser ut kan manmed all säkerhet förutsäga att detta kommer att drabba de sämst ställdakommunerna mycket hårt och, i förlängningen av kommunernas dåliga ekonomi, iverkligheten drabba elever och skolpersonal. Besparingarna /83 slår direktmot skolans resurser. Indragningar som motsvarar drygt 1 000 lärartjänster påmellanstadiet och minst lika många på gymnasieskolan är ett resultat. Denbeslutade och tänkta utökade förstärkningsresursens försvinnande drar in mellan500 och 700 lärartjänster i . Den 10-procentiga neddragningen av de lärarleddalektionerna på gymnasiet är också en helt oacceptabel nedskärning. Dettaförslag, att dra ned de lärarledda lektionerna på gymnasiet, läggs fram i entid då just denna skolform skall ta emot ungdomar som är i stort behov avindividuell handledning och i behov av mycket vuxenkontakter. I stället, frutalman, borde dessa ungdomar mötas med ökade resurser och ökad lärartäthet.Besparingspropositionens följder för personaltätheten inom skolan, om manräknar med alla områden, har jag fått en siffra på. Det kommer att röra sig ombortåt 10 000 arbetstillfällen, inräknat också AMS-utbildning ochstudiecirkelverksamhet. Totaleffektenav besparingspropositionen blir en försämring av skolan på Och denna försämring kommer i dåalla resurser i stället borde satsas på att göra skolan bra och rättvis föralla elever. Regeringens förslag drabbar de sämst ställda eleverna hårdast -som alltid. Det har förts en debatt omkunskapsnivån i skolan. Man har sagt - och med rätta - att den måste höjas, ochman har också påtalat bristerna i arbetsmiljön för både elever ochskolpersonal. börjar en hård nedrustning i skolan, som drabbar bådemateriella och personella tillgångar mycket hårt. I besparingspropositionen säger man att eleverna skallmedverka mer i skolans vardagsarbete. Det är riktigt att elevernas medverkanhittills har varit mycket begränsad och mycket inskränkt. Det är ur mångasynpunkter viktigt att eleverna tar del i och ansvar för sin skola och sinskolsituation. Men inte på detta sätt - det är ett felaktigt sätt. Det får inteske till priset av t. ex. ett mindre antal lärare. Tvärtom behövs det ökadelärarresurser och ett ökat antal annan personal för att just det sociala ochstimulerande ansvarstagandet skall kunna fungera på ett utvecklande sätt föreleverna. Vpk har sagt nej till regeringens förslag om nedskärningarpå skolområdet. Vi menar att de minskade statsbidragen till ochgymnasieskolan framför allt kommer att få återverkningar på kommunernasinsatser på den sociala sidan inom skolan. Neddragningen kommer att hårdastdrabba de svaga eleverna. Visserligen föreslår regeringen att 74 milj. kr.skall föras över från besparingen av förstärkningsresursen till kommuner medspeciella behov, men besparingarna i sin helhet kommer sannolikt att ökaproblemens omfattning i kommunerna. När det gäller förslagen om större klasser och ett mindreantal lärarledda lektioner, så försämrar båda dessa förslag arbetssituationen iskolan, och de försämrar också undervisningens kvalitet. Vpk avvisar dessaorimliga förslag. Av statsbidragen till driften av utgår bidragtill enskilda skolor med ungefär 6,5 milj. kr. Vpk föreslår att detta anslag isin helhet sparas in. I ett statsfinansiellt läge där omfattande besparingarmåste göras, måste enligt vpk samhällets stöd till privat verksamhet inomskolans område drabbas i första hand. Med samma motivering föreslår vpk enindragning av bidragen till driften av riksinternatskolor, på drygt 11 milj.kr., och bidragen till driften av vissa privatskolor, som uppgår till ungefär19,1 milj. kr. Sammanlagt blir det alltså 37 milj. kr. Reservationerna 1 och 3 har en text som överensstämmer medde krav som vpk framfört i motion 104. Vi kan därför avstå från att yrka bifalltill vår egen motion i dessa delar. I stället kan jag yrka bifall tillreservationerna 1 och 3. Men i övrigt yrkar jag bifall till motion 104. Jag skall, som så tidigare, sluta med attställa ett par frågor till . Det är frågor som jag i mångasammanhang tjatat om att få svar på. Senast ställde jag dessa frågor i enhörnartikel i . Rubriken lydde: "Var finns ansvaret förarbetarbarnen?" Jag skulle vilja fråga: Vad tänker regeringen göra för attkompensera de negativt segrege- Besparingar i statsverksamheten, m. m. Besparingar i statsverksamheten, m. m. Och vad tänker regeringen göra för att motverka en ytterligareutslagning av arbetarklassens barn i skolan? Det är faktiskt så att det gång på gång visat sig attarbetarbarn blir utslagna i skolan. Segregeringen fortsätter, och klyftornamellan arbetarbarn och borgarbarn växer . Skolan är en spegel avsamhället runt ikring den, och detta slår igenom väldigt hårt på skolansområde. Därför anser jag att det är viktigt att motåtgärder sätts in för attstoppa den här utslagningen. Med det förslag som vi nu diskuterar - regeringenssparplan på skolans område - kommer skolmiljön för de sämst ställda elevernaatt ytterligare förvärras. Jag hade egentligen inte tänkt bemöta IngaLantz anförande, eftersom jag tyckte det var så pass detaljrikt att det meraankom på utskottsledamöterna att föra debatten med henne. Sedan blev jag ändåfrestad att begära ordet, av det enkla skälet att gjorde sig skyldigtill en allvarlig missuppfattning, nämligen när hon använde formuleringen"när nu regeringen skall spara". Jag skall be att få tala om att detinte bara är regeringen som skall spara. Det är som skall spara. ÄvenInga Lantz får finna sig i att bidra till detta. Det räcker då inte att baratala om att det inte går att spara ett öre på skolans område, utan måste ökaanslagen där. Man får vara så vänlig och någon annanstans kompensera detta ochdessutom anvisa möjligheter till besparingar. Jag avvaktar med intresse vilkagoda idéer har i det fallet. brukar vidare mycket riktigt minst en gångvarje session till mig ställa den fråga som hon nu återigen framförde, och jagvill svara på samma sätt som jag gjort - kan jag ocksålägga till en del ytterligare. Vi har i regeringens sparförslag fördubblatlänsskolnämndsresursen genom en omprioritering. Det måste rimligen leda till enbättre standardutjämning mellan olika skolor. Om vi sedan också kunde få denbehovsre-laterade fördelningen inom kommunen att fungera på det sätt som äravsett, skulle vi åstadkomma en enligt min mening fullt godtagbar standardutjämningmellan olika skolor. Men det förutsätter faktiskt att kommunalmän ochkommunalkvinnor är aktiva i dessa frågor och vågar ta konfrontationer genom atthävda, att det krävs större resurser till någon viss skola och att det då får gåut över en annan skola, som inte har så stora problem. Orsaken till att dettaännu inte börjat fungera är faktiskt att det fattas civilkurage till sådanaframstötar på många håll. Lärarproblemet har vi många gångertidigare talat om. Jag kan dess värre inte säga så mycket om det . Jagkommer i budgetpropositionen att rätt utförligt redovisa lärarsituationen. 37INGA (vpk) replik: Det har ju inte hänt mycket i skolan när detgäller utjämning mellan elever med olika social och ekonomisk bakgrund. uppgiftertillgängliga om förhållandena i det avseendet. Det visar sig att de socialaskillnaderna i stället växt på skolområdet. harelevernas hemförhållanden, socialt och ekonomiskt, den största betydelse förhur det går i skolarbetet och också för vad som kommer att hända med dem när deslutar . De skillnader som förr fanns mellan folkskola och realskolafinns nu inom den nya skolans väggar. De ekonomiska och sociala skillnader som finns mellanolika hem kommer alltså tydligt fram i skolan, och det återspeglas iskolresultat och skolfram-gång. Rika kommuner har andra förutsättningar att barn goda skolförhållanden än vad fattiga kommuner har.Boendesegregationen slår igenom i skolan. Dessa saker har jag påpekat mångagånger tidigare, och det är att man tar de här uppgifterna på allvar. Man skall nu spara 900 miljoner på skolans område, och mansäger att det i första omgången är kommunerna som skall stå för detta. Men i defattiga kommunerna, som erbjuder sina elever en betydligtannorlunda skola än vad de rika kommunerna gör, finns infe resurser för detta.I de fattiga kommunerna kan man inte göra gällande att det behövs mera pengartill de egna skolorna, och anledningen till det är att det totalt sett fattasresurser. Det finns inte utrymme för att begära mera pengar. har gjort det lätt för sig i detta sammanhang.Hon har nämligen i ett uttalande, som jag häpnade mycket över, sagt att honanser att skolan t. o. m. kan förbättras när den får mindre resurser. Med denutgångspunkten skulle det knappast behövas några resurser alls i skolan.Elever, skolpersonal och politiker kommunisterna inser dockatt de nedskärningar som har föreslagits är en katastrof för skolan. Det ärinte så att skolan blir bättre ju mindre resurser den får. Självfallet behövsdet fantasi på detta område, och en del saker kan också göras utan resurser.Men den nedskärning det gäller är katastrofal och kommer att få effekter, somslår hårdast mot de elever och den personal som råkar bo i de fattigakommunerna i . Besparingar i stats verksamheten, m. m. 38CLAES ELMSTEDT (c): Av utbildningsutskottets betänkande framgårregeringens och utskottsmajoritetens ansträngningar att på undervisnings- ochutbildningsområdet söka rimliga besparingar i statsutgifterna. Av betänkandetframgår också socialdemokraternas och kommunisternas ambitioneri sammanhanget. Det vore väl en överdrift att påstå att det är några heroiskainsatser som visas upp därifrån, även om jag gärna vill säga att socialdemokraternaställer upp på en del punkter. redovisade i sitt inlägg att vi iutskottet har kommit överens när det gäller en samordning av gymnasieskolan ochmotsvarande utbildningar inom den kommunala vuxenutbildningen, och det kommermåhända att ge något. Alla bidrag och ansträngningar i det här avseendet ärsjälvfallet välkomna. Det är naturligtvis besvärligt då man är i ett läge däråtstramningar måste till, men ansvaret för att rätta tih det som gått snettmåste alltid bäras av någon. Oppositionen har kanske inte ansett sig kunna delaså särskilt mycket 3 protokoll 1980/81:46-47 Besparingar i statsverksamheten, m. m. Utskottet har gjort en del förändringar isparpropositionen men varit noga med att tillse att sparprogrammet har hållits.Sålunda har utskottet anslutit sig till några motioner på högskoleområdet medhemställan om att vissa utbildningar som föreslagits läggas ner bör vara kvar.Men krav på motsvarande besparingar ställs på resp. högskola och då isamförstånd med dessa. Utskottet är enigt när det understryker vad som står ipropositionen om nödvändigheten av att göra rationaliseringar inom högskolansadministrativa verksamheter. UHÄ lägger i sin anslagsframställning fram förslaghärom, och frågan återkommer i kommande budgetproposition. Naturligtvis kommer nästa steg i besparingsarbetet att bliytterligare kännbart, och det finns anledning att ordentligt se över helahögskolan. Jag vet att en del blickar med en viss trängtan kastas mot de småhögskolorna. En och annan skulle under sparandets täckmantel vilja se sin drömgå i uppfyllelse, nämligen att lägga ner en eller ett par av dessa mindreenheter. Från sida accepterar vi inte detta. Det skulle f. ö. inte gesärskilt mycket i besparingar. Det får nog tas ett djärvare grepp över helauniversitets- och högskoleområdet om resultat skall nås. Att bjuda utkostnadskrävande utbildningar vid stora enheter belägna på relativt kortavstånd från varandra kan med säkerhet ifrågasättas, för att ta ett exempel. Det finns anledning att påpeka att besparingar inomhögskolan i den mån de inte kan göras inom administrationen måste inriktas såatt kvalitet och förnyelse också framöver kan främjas. Föredraganden erinrar omdet faktum att högskoleutbildning och forskning är verksamheter vilkas resultatmärks först på lång sikt. Besparingar och rationaliseringar inom dessa områdenfår också långsiktiga verkningar. Det är något som enligt min mening måstebeaktas i avvägningen mellan olika samhällsfunktioners bidrag i spararbetet.Det är en konkurrens mellan olika samhällsfunktioner, där utbildningssektornär en. Det gäller enligt min mening att i hög grad beakta de mer långsiktigakonsekvenser som en drastisk nedskärning på det här området kan få. Som jag inledningsvis nämnde har utskottets majoritet istort hållit sig inom den sparram som propositionen anger på högskolans område,drygt 77 milj. kr. En fråga som i det sammanhanget har tilldragit sig stortintresse är förslaget i propositionen om att inte ha någon intagning tillarkitektutbildningen i . Motioner har väckts både frånoppositionen och från regeringspartierna. Enighet i utskottet har nåtts om atten förutsättningslös utredning om arkitektutbildningens dimensionering ochlokalisering bör göras. Det brådskar med denna utredning. Förslag bör komma isådan tid att kan fatta beslut om antagningskapaciteten för läsåret1982/83. I avvaktan på utredningen föreslår nu utskottet en minskad intagningtill arkitektlinjen i . Förslaget innebär 30 studerande, vilketär hälften mot . Den därigenom bortfallande besparingen får styrelsen för universitetetta fram på annat sätt inom civilingenjörsutbildningen och arkitektutbildningeni . Också de mindre högskolorna har fått vidkännas en delbesparingar. Utskottet har gjort ett par ändringar i propositionens förslaghärvidlag. I en motion från bl. a. företrädare i Kronobergslän krävs atf exempelvis matematikerlinjen i bör vara kvar. En avvecklingav denna föreslås ju i propositionen. Enligt vår mening är det angeläget att setill att de mindre högskolorna får tid att finna sina former, och när detgäller matematikerlinjen i spelar denna en stor roll för bl. a. linjenför småföretagsteknik som finns vid högskolan där. Motionärerna framfor ocksåsynpunkten att dessa linjer spelar en betydande roll för regionen i övrigt.Utskottet har tagit fasta på detta och föreslår således ett fortsatt intag av15 studerande till matematikerlinjen i . Motsvarande besparing måste görasnågonstans, och utskottet föreslår att en viss minskning avförskollä-rarutbildningen vid högskolan skall ske, så att propositionensbesparingseffekt ändå ernås. På den punkten är utskottet alltså enigt. Utskottet framhåller vidare att det är angeläget attdimensioneringen av förskollärarutbildningen och fritidspedagogutbildningen sesöver. Det råder nämligen en viss slagsida mellan utbildningskapacitet ocharbetsmarknadsbehov för olika regioner i landet. Jag noterar medtillfredsställelse att utskottet är överens också på den stundom kontroversiellapunkten. En socialdemokratisk motion om fortsatt intagning tillkemistlinjen i /har utskottet också tillstyrkt med ungefärsamma motivering som vad det gäller matematikerlinjen i . Kritiken mot regeringens besparingsförslag har varit ochär hård, inte minst när det gäller den 2-procentiga nedskärningen avstatsbidraget till kommunernas skolverksamhet. Det har ju framgått avmeningsutbytet tidigare under debatten. är det faktiskt inte , eftersomen fjärdedel -ca 75 miljoner av de 296 miljoner det handlar om - vialänsskolnämnderna går tillbaka till kommuner med speciella behov. Den statligabesparingen blir följaktligen drygt 220 miljoner vad avser driften avgrundskolor och gymnasieskolor. Det är i och för sig ett respektabelt belopp -det är mycket pengar - men mot bakgrund av att det totalt handlar om 15miljarder, så tycker jag kanske att talet om nedrustning osv. är en smulaöverdrivet. Allting skall ha sina proportioner - förhoppningsvis också endebatt i . I den socialdemokratiska reservationen nr 1 påstås attpropositionens förslag kommer att medföra att skillnader i utbildningsstandardmellan kommuner uppstår. Kommuner med stora ungdomsproblem skulle få detrelativt sett sämre än viss andra kommuner, sägs det. Jag vill då erinra om att en ansenlig summa vialänsskolnämnderna kommer att återföras just till de kommuner som har särskildaproblem. Det betyder att kommuner som har det mindre bekymmersamt får vara medoch betala en viss del av utgifterna i kommuner som har det svårare. Att detfinns skillnader mellan olika kommuner är väl ingen nyhet! Reservanternas oropå den här punkten bör rimligen i långa stycken kunna stillas genom utskottets Besparingar i statsverksamheten, m. m. Besparingar i statsverksamheten, m. m. Jag vill också erinra om - det har inte framkommit allsunder diskussionen här - att man inte kan se statsbidragen på skolans områdelösryckta från andra anslagsrelationer mellan staten och kommunerna. Inga Lantztalade om fattiga kommuner och rika kommuner. Det lät på henne som om man intehade tagit några hänsyn till dessa förhållanden. Vi har ettskatteutjämnings-bidragssystem för att eliminera en del av de problem som IngaLantz här tog upp. Det måste naturligtvis vägas in i detta sammanhang. Ser man på utvecklingen av skatteutjämningsbidraget mellan1976, som kan vara ett intressant årtal, och 1980 skall man finna att detundergått en kraftig ökning. Detsamma gäller bidraget till grundskolor ochgymnasieskolor . Man kan inte bortse frän detta faktum, när mandiskuterar de 222 miljoner som det här gäller. Det är klart att också kommunerna i ett kärvt läge fårgöra omprioriteringar och vissa besparingar. Jag vill anknyta till detmeningsutbyte som statsrådet och utskottets ordförande fören stund sedan hade om elevernas medverkan i besparingssammanhang. Jag kanhålla med om att en aktiv elevmedverkan skall komma till stånd i första hand avpedagogiska skäl. Men det hindrar naturligtvis inte att vissa insatser frånelevernas sida också får kostnadsdämpande effekter, och det är inteoväsentligt. Även det måste anses vara ett viktigt inslag i undervisningen ochi den del av undervisningen som man gärna kan kalla för fostran. Om jag inte missminner mig var vi överens om detta när viför diskuterade den nya läroplanen. Jag hoppasverkligen att det intresset fortfarande finns på alla håll. Vi skall komma ihågatt den nya läroplanen inte ens har trätt i kraft - dit är det en bra bit . Jag blev litet oroad när jag hörde fråga, omvi verkligen skall låta eleverna arbeta gratis för att bli av med en delkommunalarbetare, som han uttryckte det. Jag trodde vi hade passerat detstadiet. Jag hoppas innerligt att vi har gjort det. Men det fanns en spärr motden synen - och det var svårt att få den accepterad - att eleverna skall kunnahjälpa till med praktiska göromål i skolan; detta av pedagogiska skäl men ocksåför att lära sig vad det betyder att hålla saker och ting i ordning. Det är ettviktigt inslag i undervisningen, och det är en betydande ingrediens i enverklighetsanknuten undervisning. Jag hoppas som sagt att vi fortfarande äröverens på den punkten. I reservationen reageras också mot sättet på vilket dentvåprocentiga neddragningen skall tas ut. Jag vill beröra detta med några ord,eftersom det tas upp som en viktig del i reservationen. Eftersom minskningen för kommunernas del sker /82 kan det ju inte spela någon roll om en mindre del tas avslutregleringen av statsbidraget /81. 1 reservationen talas om enretroaktiv lagstiftning, men det är det naturligtvis inte fråga om. Det ärointressant för kommunerna, eftersom utbetalningarna ändå kominer att ske /82, Om man tar det i ena eller andra änden så att säga. kan förkommunernas del inte ha någon betydelse. Det är klart att när det kärvar till ekonomiskt ligger detnära till hands att det svartmålas, att man tar i något mer än vad somegentligen är nödvändigt. Ingen är naturligtvis glad över att vi måste göravissa besparingar och då över hela samhällsfältet för att betala tillbaka endel av det vi levt över våra tillgångar med under den senaste tioårsperioden.Det är vad det handlar om. Från sida ser vi det trots dessa besparingar somnödvändigt att prioriteringar görs så att skolorganisationens omfattning intetillåts minska. Utskottet stryker också under att minskad statlig transfereringinte får leda till att skolorganisationen minskar i omfattning. Detta skallvara vägledande bl. a. vid organisationen av skolenheter i glesbygd. Det är föross oerhört viktigt att få det fastlagt. Utskottet har som sagt understrukitdet, och jag vill poängtera det ytterligare. Jag har endast berört reservation nr 1 och iövrigt anfört mera övergripande synpunkter. Andra talare kommer att gå närmarein på de andra reservationerna. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan påsamtliga punkter! Besparingar i statsverksamheten, m. m. 39 () replik: Som jag sagt tidigare, kommer mina kamrater iutskottsgruppen att ta upp detaljerna i det förslag som vi nu håller på ochdiskuterar. Men jag har två frågor till .