prot · G40922 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:22 Förhandlingarnaleddes fill en början av förste vice talmannen. 1§ Upplästes och lades fill handlingarna följande från valprövningsnämndeninkomna Berättelse om granskning av bevis förriksdagsledamot och ersättare valprövningsnämnden har frånriksskatteverket inkommit bevis om att , ,utsetts till ledamot av samt atl , ,, , , , utsetts fill ersättare för riksdagsledamöter.Valprövningsnämnden har vid sammanträde denna dag granskat bevisen och därvid funnit, atl deblivit utfärdade i enlighet med 15 kap. 1 § Det skulle antecknas all ()utsetts att inträda som ledamot av kammaren i stället för () somavsagt sig uppdraget som riksdagsledamot. Förste vice talmannen anmälde att ()skulle inträda som ny ersättare för -. 2 § Anmälan omkompletteringsval till utskott 1 FÖRSTE VICETALMANNEN: Somny ledamot i civilutskoitet efter har partigruppanmält nuvarande suppleanten i Hjärlum och som ny suppleantJan Björinge. partigrupp har vidare som suppleant ikonstitulionsulskottet efter anmält . Förstevice talmannen förklarade valda till i Hjärlum (c) suppleant i civilutskottet () 3 §Justerades protokollet för den 4 innevarande månad. Föredrogs konstitufionsulskottetsbetänkande 1980/81:1 med anledning av justitieombudsmännens redovisning av sinverksamhet fill 1980/riksdag. 2 (vpk); Det fanns när det ansågs att JO;sämbetsberättelser inte skulle diskuteras eller kommenteras i kammaren. Denliden är nu förbi. Och det är bra. JO-berättelsen bör nämligen inte ses som enintern angelägenhet för enbart . Den är något som angåralla ledamöter. Den angår i än högre grad medborgarna, som skall leva under derättsförhållanden som ombudsmännen granskar. Därför är en diskussion i kammarenom dessa ting en vinst ur demokratisk synvinkel. Den förut radande tystnaden kring JO-berättelsen - som jaggissar bör ha känts en aning frustrerande för våra ombudsmän - hadesina skäl. Det hävdades, att inte skulle överpröva JO, att riksdagensförtroende för sina ombudsmän skulle tas upp i annat sammanhang. Delta var inte tankegångar för vilka man kunde åberopanågot stöd i grundlagen. Det är därför bra atl del har blivit erkänt all detslår fritt all diskutera ombudsmännens berättelse. Det handlar junämligen inte alls om atl vi skall överpröva några JO-beslut. Ärendena somsådana är en gång delegerade till JO och skall så förbli. När man somriksdagsledamot kan ha en annan mening än JO eller på annat sätt ha anledningkommentera berättelsen, så är det främst därför alt lagstiftarna har en heltannan roll än ombudsmännen. De senare skall granska ett enskilt ärendesrättsliga karaktär och innehåll och fälla omdömen därom. Lagsliftarna hardäremot all beakta mer övergripande och principiella politiska aspekter påförhållanden inom förvaltningen. Kort sagt; Det förhållandet att harvalt ombudsmän befriar oss inte från skyldigheten atl tänka själva i deövergripande rättsfrågorna. JO-berältelsernaär intressant material. De är inte mindre intressanta därför , som , inte har sett någon direkt anledning att motionera i ärendet. Del är främst på tre områden vi från vpk menar atlriksdagen har anledning att vara vaksam. På dessa områden har både årets ochdelvis också tidigare års JO-berältelser presenterat stoff som är särskilt värtatt uppmärksamma. Orsaken fill detta är att det illustrerar praxis och andainom vikliga förvaltningsområden. Och de avslöjar att det inom dessa områdeningalunda är så välbeställt. Ett slående intryck gäller t. ex offentlighets- ochsekretessområdet. Gång på gång noterar man när man läser JO:s material, altoffentlighetsprincipens innebörd är dåligt beaktad ute på många förvaltningar,ja, t. o. m. att den inte alls är förstådd på rätt sätt. Tjänstemän högt upp ihierarkin uppvisar de mest besynnerliga varianter av den gamla preussiskamaximen att vad som inte uttryckligen är tillåtet alltid är förbjudet. De harinte rätt förstått offentlighetsprincipens karaktär av överordnad regel. Ochdetta slår igenom i praktiken på ett ibland oroväckande sätt. Del är något som i högsta grad har skäl attuppmärksamma. Vi har skäl atl uppmärksamma det därför alt det finns en helt nysekretesslagstiftning, som tyvärr förbigår vikfiga problem - något som vpkpåtalade i samband med sekretesslagens behandling här i kammaren . Vihar också att emotse växande problem på detta område i och med den utbreddadatoriseringen. Här hotar en allt påtagligare urholkning av viktiga medborgerligarätfigheter, om inget inifiativ i motsatt riktning tas från riksdagen.JO-berättelsen ger oss på denna punkt viktigt åskådningsmaterial. Det andra området är skatteområdet. Där råder av allt attdöma en kaotisk rättspraxis och en attityd som JQ i fjorårets berättelse sågsig föranlåten att karakterisera som "nedslående". Det viktigaste är att denna praxis drabbar de vanligainkomsttagarna, de som inte har råd att föra processer eller hålla sig med egnaskallejurisler. Vad som har inträffat tycks vara attskattemyndigheterna alltmer upphört att fillse att deklaranten får sin rätt ochi stället mer och mer företrätt den rollen att man skall vara någon sortskronans advokat. Följden är att tvivelaktigheter och orättvisor smyger sig in ilaxeringen. Den attityden sprider sig att det blir deklarantens egen sak attsöka rättelse om han eller hon inle är belåten med taxeringsbeslutet. Dettamåste ju karakteriseras som en klar upplösningstendens. Varje medborgare skallha rätt alt bli behandlad enligt lagstiftarens avsikt och på ett rättvist sätt.Rättvisan skall inte bero av huruvida man underkastar sig långvariga,fidsödande överklaganden, alltmedan de tvivelaktiga besluten i första instansfortfar att gälla. Här är ett missförhållande som med sin smygande karaktärpåkallar statsmakternas uppmärksamhet och initiativ. Del tredje området gäller tvånget inom psykiatri ochnykterhetsvård. Här gör JO flera tänkvärda observationer. Det framgår att desom är ansvariga för delta tvång tydligen lätt får en felaktig inställning. Devisar en benägenhet alt fillgripa åtgärder, vilka inte står i rimlig proportiontill vad saken i det praktiska fallet gäller. De har med andra ord en rundhäntinställning fill tvångsingripandenoch tvångsåtgärder mot människor. Detta är ett ytterst farligt fenomen. Vi får senaretillfälle att diskutera denna sak när det gäller psykiatrin. Mendet är värt att redan nu notera hur JQ ställer sig kritisk till den inställningsom finns ute på olika institutioner. Atl utöva fysiskt tvång, atl upphävamänniskors rörelsefrihet och integritet till person, är en ytterst allvarligåtgärd. Den skall man se på med försiktighet och i en restriktiv anda. Men detsom framkommer lyder faktiskt på en annan inställning. Det är verkligen någotriksdagen borde besinna. Alltför länge har man inom denna sektor av samhälletfått vänta på en grundläggande lagreform, som gör upp med en föråldradmännisko- och rättsuppfattning. Det är därför att hoppas att åretsJQ-berätlelse också på den punkten blir ett memento - och ett verksamt memento- för . Jag har inget särskilt yrkande. 3 (): hade inget särskilt yrkande. Jagber för min del att få yrka bifall fill hemställan i konstilutionsutskottetsbetänkande, där vi säger alt den av ulskollel företagna granskningen avjustitieombudsmännens verksamhet ej har gett anledning fill något särskiltuttalande från utskottets sida. I övrigt vill jag göra bara ett par kommentarer fill JörnSvenssons anförande. Del är givet att man medutgångspunkt från skilda händelser och skilda dokument kan finna anledning tillkritik mot hur rättssystemet fungerar i olika avseenden. Och ett av skälen tillatt vi har JO är just att vi genom JO-ämbelet har en kanal för övervakning avrättssäkerheten. Den är en kanal bland många andra, men en viktig sådan. Jagnoterade av anförande atl han, kanske till skillnad motvad han har sagt fidigare, nu tycks ha en hög uppskattning av JQ:s arbete ochatt han menar att JO:s konstateranden kan vara en utgångspunkt för ytterligaredebatt i angelägna rättsfrågor. Vpk har ju tidigare ansett alt inlevar särskilt värdefullt, och man har t. o. m. föreslagit all det skulleavskaffas. Riksdagsmajoriteten har haft en annan uppfattning och menar atlJO-ämbetet fyller många vikfiga funktioner, bl. a. den funkfion som illustrerasav anförande : riksdagsledamöter och andra kan få sinuppmärksamhet fäst på områden där lagsfiflningen är bristfällig eller därtillämpningen av den är bristfällig, och det ankommer då på att läggafram de konkreta ändringsförslag som sådana upptäckter kan föranleda. 4JÖRN (vpk): Det finns ingen större anledning för mig alt idetta sammanhang söka sak med . Jag vill bara göra denstillsamma noteringen atl när vi har varit krifiska till , så har detvarit en kritik som har riktal sig mot dess effektivitet. Vi har menat attJO-ämbetet på sikt måste omformas ellerersättas med någon annan typ av övervakande och granskande instans som harandra resurser och som på ett mer systematiskt sätt följer upp det oerhördaflöde av lagar som kommer ut i det svenska samhället och som inle alltidtillämpas på rätt sätt. Dethar alltså inte varit granskningsinstitutionen eller granskningsfunkfio-nen somsådan vi har riklat oss emot - det vet mycket väl -utankritiken har gällt att samhällsutvecklingen i viss mån har passerat det stadiumnär en institution av den klassiska karaktär som har är fidsenligoch att en förstärkning och en systematisering av rättsligagranskning i stället vore nödvändig. Del är detta som är innebörden av det härtalet om att vi skulle vilja avskaffa JO. Anf.5 (): Vi är naturligtvis ense om att alla rättsövervakande organ bör vara såeffektiva som möjligt, och det gäller självfallet även JQ, men jag har svårtatt se hur man skulle kunna effekfivisera ett organ genom att avskaffa det. Anf.6 (vpk): talar mot bättre vetande. Vårt förslag innebar ocksåatt skulle omformas till en mer kvalificerad instans, som skullevara mäktig en mycket mer systemafisk och fortlöpande uppföljning av detallmänna rättstillståndet i landet. Det var alltså inte fråga om att vi villeavskaffa någonting som inte skulle ersättas med något annat. 5§ Tekniska hjälpmedel till handikappade Föredrogssocialförsäkringsutskoltets betänkande 1980/81:3 om tekniska hjälpmedel tillhandikappade. 7 (vpk): Under en lång följd av år har vi från vpk:s sida väckt det förslagethär i , att bilen skall betraktas som tekniskt hjälpmedel förhandikappade och upptas på hjälpmedelsförteckningen. Lika som vihar framställt förslaget har det behagat socialförsäkringsutskotlet att yrkaavslag på det. Så gör utskottet även , tydligen i den tryggaförvissningen om att det är drygt kvar innanhandikappåret börjar. Utskottethänvisar till bilslödskommittén, som har arbetat med frågan ombilstöd till handikappade- Enligt direktiven skall kommittén ge frågan enallsidig belysning. Detta har kommittén tolkat så, atl det är fritt fram att sittaoch segdra frågan , så att regeringen slipper lägga fram Tekniska hjälpmedel till handikappade Man är väl vis av skadan från , som lågoch samlade damm i departementens hyllor och var till ständig förtret, därföratt regeringen blev påmind om dess existens, inte minst frånhandikapporganisationernas sida. Det förefaller uppenbart att bilslödskommittén hartillsatts för att blockera frågan. Ser inte och andrasocialdemokrater i utskottet det här som en förhalning? Att berördahandikappade gör det känner säkert fill. Frågan om bilstöd tillhandikappade är ju ingen stor, komplicerad fråga, även om den är nog så viktigför de handikappade som berörs. Det principiella ställningstagandet måste gällaom bilen, rent praktiskt, kan betraktas som tekniskt hjälpmedel. Vi vet att denär ett hjälpmedel,.och teknisk är den ju också så länge den inte har vuxit ihopmed människans kropp. Vi vet också atl den för många är det bästa hjälpmedletför att klara transporter. För många är den oumbärlig. När vi nu på nytt har framställt förslaget om att bilenskall betraktas som tekniskt hjälpmedel, har det naturligtvis skett i vetskapom atl bilslödskommittén arbetar och atl utskottet skulle hänvisa till detta.Men vi har ändå velat lägga fram förslaget, bl. a. för alt hjälpa kommittén påtraven genom ett uttalande från i själva principfrågan. kunna ägna sig åt de tekniska lösningarna och avgränsningarna, ochett konkret förslag skulle snart kunna läggas på bord. I motionen tar vi, fru talman, också upp ett förslag omatt biltelefon skall betraktas som tekniskt hjälpmedel för handikappade. Dettaär i viss mån en konsekvens av kravet att bilen skall betraktas som tekniskthjälpmedel. Den som inte själv, eller bara med svårighet, kan förflytta sigfrån sin bil måste ju ha något annat sätt att komma i kontakt med sinomgivning. Det är inte rimligt atl de höga kostnader som är förknippademed biltelefon skall läggas på den enskilde. Och även om vissa bidrag utgår förinstallation, återstår driftkostnaderna på . Detta kaninnebära att den handikappade inte anser sig ha råd alt använda hjälpmedlet. Jag yrkar bifall fill motionen 1979/80:1883. 8BÖRJE (): I socialförsäkringsutskotlets betänkande nr 3behandlas några motioner på handikappområdet som ingalunda är nya förriksdagen. De har varit föremål för behandling fidigare i olika omgångar menhar då av skilda anledningar avvisats. Detta gäller särskilt motionerna omdriftkostnaderna för biltelefon för handikappade bilförare samt utveckling avtekniska hjälpmedel. Efter både långa och ingående diskussioner i utskottet omde förslag som ryms i motionerna har vi i utskottet kommit fram till positivalösningar, som också samtliga ledamöter ställer sig bakom. Enigheten iutskottet är naturligtvis utomordentligt glädjande i då sparplaner ochandra åtgärder slår hårt mot gravt handikappade personer. Beträffande motion 1167, som jag har väckt, är att sägaatt utskottet har tillstyrkt den begärda översynen av utveckling av tekniskahjälpmedel. Översynen bör, somutskottet skriver, inriktas på en kartläggning av marknadsutbud,produktionsförhållanden och resurser för anpassning av hjälpmedlen i fråga,ävensom av konsumenternas behov av förändringar. En kartläggning av forskningenpå området är också angelägen. I översynen bör vidare ingå att bedöma behovetav nya eller ändrade produkter, föreslå förändringar i nuvarandehjälpmedelssorlimenl och i forskningens inriktning med utgångspunkt ikonsumenternas önskemål. säger utskottet beträffande denna mofion attöversynen lämpligen bör ske under medverkan av främst handikappinsfitutet, STUoch berörda handikapporganisationer. Detta sista bör garantera att vi får engrundlig översyn av hjälpmedlen, vilket många instanser och många människorkräver och vilket också är nödvändigt för atl handikappade skall kunna fungerabättre och leva så självständigt som möjligt. Fråganom avgifter för biltelefon har utretts i mitten av 1970-talet.Kommunikafionsministern avskrev emellerfid ärendet 1979 med hänvisning fill attdriftkostnader för biltelefon skulle täckas genom handikappersättningen. Somjag ser det är det inte möjligt att genom denna ersättningsform, såsom denfungerar , få täckning för de stora kostnader som enskilda handikappadehar för sin biltelefon. Det är anledningen fill att vi på nytt behandlaren mofion i frågan, och den här gången har motionen haft större framgång änförut. Det beror dock slutligen på regeringen om vi äntligen, efter många årsutredande och motionerande, kan nå en lösning i en för många människorangelägen fråga. Biltelefonen är helt nödvändig för att skapa säkerhet ochsjälvständighet i trafiken för handikappade personer. Men avgiften får intesättas högre än att den enskilde har råd att hålla sig med denna anordning. Utskottetanvisar två vägar för alt lösa frågan när det gäller biltelefon. För egen delvill jag ändock förorda samma modell som är aktuell för texttelefoner åt dövaoch hörselskadade, nämligen att kostnaderna tas in i normalabudget. Det rymmer en mycket viktig princip på handikappområdet, som säger attfinansiering av åtgärder på handikappområdet skall ske på samma sätt som förövriga medborgare i samhället. Den principen är tidigare accepterad avriksdagen. Närdet gäller texttelefon för döva, som egentligen inte berörs i det härbetänkandet, vill jag ändå säga några ord, eftersom det finns en viss likhetmellan texttelefon och biltelefon. Tydligen är regeringen och oenseom hur finansieringen skall ske. Det gör att ingenting händer. Enligtett DN-referat ställer handikapporganisationerna frågan: Hur skulleThorbjörn och övriga statsråd reagera om era telefoner varit avstängdasedan den 1 juli? Detta är vad som drabbat landets döva och svårthörselskadade. Fördelningscentralerna för samtal mellan texttelefoner ochvanliga apparater har upphört med sin verksamhet. Statsrådet slutligen, enligt arfikeln, att skall stå för kostnaderna.Televerket vägrar och kräver ett särskilt anslag av regeringen. Jagär alltså rädd för att biltelefonen hamnar i samma situation som texttelefonen.Som jag ser det måste regeringen visa handlingskraft och säga 3Riksdagens protokoll 1980/81:20-24 ifrån hur det skall varahär. Jag hoppas också all avgiftsfrågan vad gäller såväl texttelefon åt dövaoch hörselskadade som biltelefon åt gravt rörelsehindrade bilförare lösessnabbt och att överkoslnaderna kan täckas på det sätt som jag tidigare anfört -att får bära de kostnader som kvarstår efter det att man tagit utrimliga avgifter på samtalen. EivorMarklund talade i sitt inlägg om vpk-motionen, där man föreslår att biltelefonenskall betraktas som tekniskt hjälpmedel. Jag finner att utskottet har kommitfram till en bättre lösning. Problemet är inte att anskaffa en biltelefon- den får man grafis via AMS. Problemet är avgifterna, som är mycket höga. Jagfinner att den positiva lösning utskottet kommit fram till är bättre än vpk:sförslag. Jag tycker alltså att vpk bör kunna ansluta sig till den. Närdet gäller bilstödet till handikappade är det riktigt alt det har framförts enkraftig kritik mot detta ute i landet. Efter många års kamp frånhandikapprörelsen och från olika ledamöter här i fick vi slutligenfram en statlig utredning om bilstöd för handikappade, bilslödskommittén. Detär väl vanligt att man avvaktar utredningar. Jag tycker nog att vpk;s förslaginte leder snabbare fram till en lösning. Utredningen har arbetat , ochdet är väl en normal lid. Utredningen planerar att lägga fram ett förslag tillvåren 1981. Jag hoppas att man vid det tillfället verkligen kan lösa frågan ombilstöd för gravt handikappade personer. Den frågan är ofanfligt viktig förmånga människor. Det kan jag också intyga. Jag vill slutligen, frutalman, yrka bifall fill utskottets hemställan. 9 (vpk)replik: När man hör tycks del inte vara mycket som skiljer ossåt, och det noterar jag med glädje därför att jag mycket väl känner till BörjeNilssons verksamhet för de handikappade. Men det kanske ändå fanns litet grandav den där inställningen att förslag från vpk skall man väl inle behöva ta såmycket hänsyn till. Den inställningen tycker jag att skulle laoch ändra. Jagpratade inte alls så mycket om biltelefonkostnaderna ur installations-synpunkt.Jag påpekade, precis som , att man kan få bidrag till dem. Men detär ju driftkostnaderna det gäller. säger att utskottet har ettbättre förslag än vad vi har. Men vad det handlar om är ändå att med övriga ledamöter av utskottet har skrivit under meningen attutskottet inte nu är berett att förorda någon bestämd lösning. Samfidigterinrar om att frågan har utretts under lång fid på 1970-talet.Vad är det som säger att det går snabbare nu därför att enskilda ledamöteruttalar en förhoppning om en snabb lösning? Hade det inte varit en styrka fördem som handlägger dessa frågor att det hade funnits ett uttalande frånriksdagen? Detsamma gäller frågan om att ta med bilen på förteckningen överhjälpmedel för handikappade. O.K.,, vpk;s förslag kanske inte skulle leda till någon snabbarelösning. Men kan vi dä inte vara överens om att ett uttalande från skulle leda fillen snabbare lösning - skulle innebära en stimulans för utredningen atl lägga påett extra kol i jobbet? Anf.10 () replik: Jag nonchalerar inle vpk:s motion. Givelvis måste man ta hänsyn tillalla goda förslag. Det gör vi också i utskottet. Men vi har efter många ochlånga överläggningar äntligen fått enighet i utskottet. De borgerliga ställerupp på mofionerna. Då tycker jag det är viktigt aft gå fram på det sätt somutskottet föreslår. Det leder till framgång. När det gäller texttelefon och andrahjälpmedel är ju meningen att skall ge regeringen fill känna vadutskottet har anfört. Det är den vägen utskottet kan gå. Jag tror alt vi fårdet bästa resultatet genom atl bifalla utskottets förslag. Delär möjligt att regeringen vill förhala frågan om bilstöd fill handikappade,men vi skall se fill att det inle sker. 11 (): Jag är ganska övertygad om att ingen vill förhala de här frågornaslösning. Detär också riktigt som säger, atl det nog inle är så värst mycketsom skiljer oss åt i de här frågorna. Jag vågar liksom försäkraEivor att vi i utskottet har tagit precis lika allvarligt på samtligade motioner som vi haft att behandla, oavsett vilka som har undertecknat dem -de är f. ö. till stor del sammanfallande. Detär kanske ovanligt att det uppstår en liten debatt i kammaren i anslutning fillhelt enhälliga utskottsbetänkanden. tror jag det beror på att vi iutskottet genomgående har betraktat de här frågorna som så vikfiga att vi harvelat ge dem en extra understrykning genom att också offentligt i kammaren talaom vad det handlar om. Eftersomdessa saker är väldigt svåra att hålla i och tekniskt och administrativt ärkomplicerade och besvärliga, är det kanske inte underligt alt lösningarnaibland tar sin fid. Jag tror emellerfid att det nu råder en rätt allmän enighetäven här i om den princip som nämnde, att åtgärder påolika områden fill tjänst för handikappade normalt bör finansieras inom områdeti fråga. Det är det vi menar när det gäller texttelefoner och biltelefoner. Viär också då och då överens om att göra avsteg från denna princip. Framför alltnär det visar sig praktiskt omöjigt att någorlunda snabbi komma fram på denvägen har vi varit beredda att göra särinsatser för särskilda grupper som detannars skulle vara svårt att få in. Här anser jag att det inte behöver varasärskilt svårt. Biltelefoner är verkligen inte någonting som dräller omkringutefter vägarna i tusendetal. Ganska få av dem som har handikappbil har glädjeav biltelefon. Det är därför inte någon ekonomiskt oöverkomlig fråga för en gigantsom - det skulle knappast märkas i verkets finansiering, bara manväl finner vägar att ta in det. Och det är för mig, och som jag tror de flestaav oss, en självklarhet att detta är den rätta vägen att gå och att det intefinns anledning att göra något avsteg från den principen. Närdet gäller den tekniska utvecklingen av handikapphjälpmedel tror jag del är braom vi får en översyn av den. Vi har i utskottet inte avsett att tillsätta någonstor parlamentarisk kommitté för att jobba med detta, utan det finnsredan organ som kan göra den översynen. Man bör vara strategiskt mycketmedveten och sätta in översyn och undersökningar på rätta ställen. Detfinns en lucka i vår organisation här. Den luckan finns mellanhandikappinstitutet och styrelsen för teknisk utveckling. Nya saker som kommerfram och nya tekniska lösningar passerar ofta någon av dessa organisationereller båda organisationerna. I verkligheten gör handikappinsfitutetsakutredningen och prövar de uppslag till nya tekniska lösningar som kommerfram, medan det är styrelsen för teknisk utveckling som har pengarna och somfattar besluten - på föredragning från handikappinstitutet, kan man enkeltsäga. Men där finns en spärr eller en lucka, vilket man vill kalla det,eftersom styrelsen för teknisk utveckling som sin huvuduppgift har någontingalldeles annat än att sörja för tillkomsten av nya handikapphjälpmedel. STU:suppgift är ju att främja svensk industri.