prot · G409156 · 1980-12-31 00:00:00 — Enligt motionen borderiksdagen uttala att en svensk nedrustning är en förutsättning för ettkraftfullt agerande för en internationell nedrustning. Utskottet har tidigareuttalat - och upprepar detta nu - att en ensidig svensk nedrustning icke skullefrämja freden i världen. Förslaget från samma håll att hos regeringenskulle hemställa om åtgärder som uttrycker oro över och ogillande avNATO:s förhandslagring av militär materiel i avstyrks med denmotiveringen att utskottet icke ser någon anledning att uttala bristandeförtroende mot agerande i sammanhanget. och torde sköta desakerna bäst på egen hand utan svenska pekpinnar. Emellertid finns det ett annat förslag. Det har ickeframförts i någon motion och har därför icke i den meningen behandlats avutskottet, men det har förekommit i pressen. Jag uttrycker nu personligasynpunkter pä detta förslag: att statsmakterna skall ta fasta på möjlighetenatt ordna så att säga en fredsoas i genom att vi sökte få ett områdefridlyst. Man har i första hand tänktsig , men också har nämnts i sammanhanget. Det förslaget ärbyggt på att vi i genom anslutning till icke-spridningsavtalet avståttfrån egna kärnvapen och icke heller i fredstid tillåter stationering avkärnvapen på våra territorier. Enligt detta förslag är därför huvudsyftet attordna en fridlysning från angrepp med kärnvapen. Detta skulle kunna ske, hardet sagts, genom ömsesidig notväxling mellan nordiska länder vart för sig ochkärnvapenmakterna. Utskottet har, som sagt, icke behandlat frågan, men dethar i sammanhanget anförts att ett sådant fridlysningsarrangemang, kanske början med deltagande endast av och , har svagheter urneutralitets-och säkerhetssynpunkt. Det är icke internationellt avtalsfäst. Attingå i en överenskommelse med garantier av politisk natur frånkärnvapenmakfernas sida utan några konkreta kärnvapenreducerande åtgärder ivårt närområde torde icke vara så lyckat. Man får icke glömma bort i detta sammanhang att sådanagarantier kan vara av ringa värde. Lämnas de kan också garantmakten ställa uppvissa villkor; det är naturligt att så sker. Det kan till att börja med varaoskyldiga villkor, men det kan också vara villkor av t. ex. den arten attSverige icke medverkar i någon aggression eller något som uppfattas somaggression. Förekommer sådana villkor - jag talar nu om en teoretisk situation- kan alltså garantmakten med stöd av dessa ålägga sig själv en inspektionsrättoch även begära konsultationer för att se om villkoren upprätthålles. Då har vikommit i en situation som är föga lämplig enligt vårt sätt att se saken. Överhuvud taget är det föga överensstämmande med svensk säkerhetspolitik, som denhittills bedrivits, att skulle göra vissa åtaganden i utbyte motgarantier som är bräckliga och osäkra. Det skulle icke gagna vare sig vårsäkerhetspolitik, vår neutralitetspolitik eller vår alliansfria politik. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. Nedrustning m. m. Under detta anförande övertog talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 30STURE (): Nedrustningsfrågorna har på senare årtilldragit sig allt större uppmärksamhet. Det beror tyvärr inte på att deinternationella förhandlingarna har lett till några uppmuntrade resultat -snarare tvärtom. Det är i stället ökade motsättningar mellan stormakterna ochbeslut om kraftigt ökade rustningar som väckt opinionen. I flera västeuropeiskaländer, bl. a. , , och , pågår nu en intensivsäkerhetspolitisk debatt. Den speglar en växande oro bland folk inför denalltmer omfattande upprustningen. NATO-beslutet att tillverka och utplaceranya s. k. eurostrategiska kärnvapen blev vad som definitivt väckte den allmännaopinionen. Och det är genomförandet av det beslutet som står i centrum förden västeuropeiska debatten kring nedrustningsfrågorna. Det avnorska på nytt väckta intresset för en kärnvapenfri 3 protokoll 1980/81:156-157 zon iNorden bör ses som ett lokalt komplement till denna vidare västeuropeiskadebatt. Många i oroas över de långt framskridnaplanerna i och på att bygga upp arsenaler, som gördet möjligt -åtminstone teoretiskt - att föra ett s. k. begränsat kärnvapenkrigi . Supermakterna tänker sig alltså att kunna föra krig mot varandra iVäst- och med kärnvapen utan att direkt angripa varandra medsådana vapen. Dessa supermaktsstrategiska resonemang upplevs självfalletsom ett hot i . Kraven riktar sig konkret mot redanuppställda SS 20-missiler och mot planerna på att ställa upp USA-tillverkadePershing 2 och kryssningsrobotar i flera västeuropeiska länder. Den radikalavästeuropeiska vänstern agiterar nu för ett kärnvapenfritt från Polentill , medan de mer praktiskt och kortsiktigt inriktade kräver att dendel av NATO-beslutet , som talar om förhandlingar med Sovjetom de eurostrategiska vapnen, nu sätts i verkställighet. Tyvärr har visat fögaentusiasm för några som helst nedrustningssamtal med Öst. och hans mänär fullt upptagna med att dra i gång den kraftigaste upprustning någonsingenomfört i fredstid. Ambitionen är uppenbarligen att först skaffa ettodiskutabelt övertag för att sedan, från nya styrkepositioner, samtala medSovjet om rustningsbegränsningar. Efter senaste besök i det dock som om det skulle kunna bli samtal mellan ochSovjet om de eurostrategiska vapnen. har i sitt betänkande nr 26 kort försöktbeskriva den internationella miljö som man i de svenska nedrustningsinitiativensöker påverka i positiv riktning. Jag ser det som en framgång att vi bliviteniga i utskottet, även om det betytt att vi socialdemokrater fått pruta på endel av våra krav. När vi inte själva har regeringsansvaret får vi vara gladavarje gång vi i de här frågorna lyckas knuffa den borgerliga majoriteten i rättriktning. Att de här frågorna nu tillmäts ökat intresse blandriksdagspartierna beror naturligtvis inte minst på att den socialdemokratiskepartiordföranden höst leder en avläggare till ,"Commission on Disarmament and Security Issues",eller i dagligt tal "". Då den bildades i september1980 angavs att den för det första hade som mål att på finna vägarför reella nedrustningsöverenskommelser med särskild hänsyn till FN:s generalförsamlingi och för det andra på kort sikt skulle rapportera om ochkommentera aktuella nedrustnings- och säkerhetsfrågor för att rikta deninternationella uppmärksamheten på de möjligheter till rustningsbegränsningarsom kunde finnas. Som tredje mål angavs hjälp till att stimulera en upplystoffentlig debatt i dessa frågor. har hållit fyra möten ochpublicerat uttalanden om behovet av förhandlingar om SALT II och eurostrategiska vapen. Nästamöte hålls i och det därpå följande i i september.Slutrapporten skall föreligga . Ett ytterligare skäl till att vi här trotstidspressen får en lång debatt i en fråga där betänkandet saknarreservationer är att förberedelserna nu startat inför FN:s andra extrageneralförsamling . Vi socialdemokrater sammanfattade våra synpunkter på någraaktuella nedrustningsfrågor i en partimotion nr 1202 . av våra yrkanden i den motionen har redan röstats ned av den borgerligamajoriteten. Det gällde 4 milj. kr. till folkrörelsernas och andra organisationersinformationsarbete kring de internationella nedrustningsfrågorna och 1 milj.kr. till SIPRIför att förhindra en fortsatt krympning av institutetsverksamhet. De borgerligas intresse för nedrustningsfrågorna här hadevarit mer övertygande, om de inte tidigare i vår snöpt informationsverksamhetenoch framtvingat personalminskningar vid . och har i motion 1082vädjat om ökat stöd till fredsopinionen.- Det är då litet märkligt att dessabåda centerpartister när tidigare i vår behandlade den frågan isamband med utrikesutskottets betänkande nr 19 röstade möt ett ökat stöd föropinionsbildning i dessa frågor. Det berättas från olika sammankomster att fruHambraeus är ute och skryter med sitt förslag till ökat stöd förfredsopinionen. Hon glömmer naturligtvis bort att berätta att hon i fleragånger har röstat emot ett sådant ökat stöd. Vi har i s-motionen också ett yrkande om utredning av densvenska nedrustningspolitiken avseende . Det anses besvarat medhänvisning till flera pågående studier och en försäkran att dessa studier skallredovisas före en europeisk nedrustningskonferens. Utskottet menardessutom att utrednings- och planeringsresurserna skall inriktas på ettvidsträckt område med anknytning till de europeiska nedrustningsfrågorna.Utrikespolitiska och militära aspekter skall därvid sammanvägas till en enhet. Den beställning utskottet på socialdemokratiskt initiativgjorde i sitt betänkande 1979/80:4 är fortfarande riktmärke för verksamheten,skriver utskottet. Där begärde en vidare samordning av forsknings-och utredningsresurserna liksom målmedvetna flerårssatsningar på olika projekt.Riksdagen förutsätter att regeringen vidtar de åtgärder som krävs för attförstärka den långsiktiga planeringen av våra nedrustningsinsatser. Det här uttalandet är så nära en utredning vi kunde kommamed bevarad enighet i utskottet. Det hindrar inte att vi fortfarande anser attdet bästa hade varit att vi fått en utredning, där de europeiskanedrustningsproblemens anknytning till den svenska säkerhetspolitiken kunnat ingåendepenetreras. Det är ju den teknik som används för att sammanväga militära ochpolitiska skäl till en enhet när det gäller övriga delar av vårsäkerhetspolifik. Jag skall bara peka på ett aktuellt exempel på hur bristenpå ett samlat grepp över de här frågorna kan ge oss problem . Detfinns ett samband mellan svensk nedrustningspolitik och det faktum att vårtland exporterar krigsmateriel. Enligt en lag får bara svenskartillverka vapen i . Inte desto mindre beslutade AB på sin senaste Nedrustning m. m. Nr 156 bolagsstämma att ge uts. k. fria aktier, vilket inom en snar Onsdaeenden framtid kan leda till att avaktierna i vårt viktigaste vapenexporterande T 1Q01 företag ägs av utlänningar. Det kannaturligtvis få ogynnsamma återverk- ningarpå våra internationella relationer. Nf>r1 tniriQ m m Frågan om enkärnvapenfri zon i skall behandlas mer ingående av efterutrikesministerns frågesvar här om . Därför skall jag bara göra någrakorta konstateranden. Förslaget, som i sin aktuella form kommer från vårtnorska broderparti, måste ses som ett inslag i den bredare västeuropeiskadebatten. Det bygger på den enkla tanken att man bör söka politiskt utnyttjadet faktum att - och då avses naturligtvis de nordiska länderna - i dagär fritt från kärnvapen. Kan de nordiska länderna från denna utgångspunktförhandla bort sådana kärnvapen som står riktade mot nordiskt område ochsamtidigt bidra till en uttunning av kärnvapnen i , så skall vinaturligtvis göra det. Men vägen dit blir knappast så rak och okomplicerad som endel tycks tro. Ingen del av vad som är nordiskt oberoende och nordisksjälvständighet kan bli föremål för köpslagan i detta sammanhang. Det faktumatt och är NATO-medlemmar och att har ettsäkerhetspolitiskt avtal med komplicerar naturligtvis bilden. Det är nogingen dålig gissning att supermakternas förhandlingar om de eurostrategiskavapnen blir av stor betydelse för om och hur en nordisk kärnvapenfri zon skallkunna förverkligas. Dessutom krävs att visar sin goda vilja genom att tabort de kärnvapen på och i som står riktade motmål i . Sker inte det, är hela tanken på en kärnvapenfri zon i Nordenföga meningsfull. Det finns sannerligen inget överflöd av goda, praktisktgenomförbara nedrustningsförslag. Därför är sådana förslag som det om ennordisk kärnvapenfri zon så välkomna. När det gäller de kemiska vapnen har man efter många årsförhandlingar i nu sakfrågorna tämligen väl definierade. Om denpolitiska viljan funnes bland de två supermakternas ledare, vore ettnedrustningsavtal om kemiska vapen fullt möjligt. Men tyvärr måste man vara enmycket stor optimist för att tro på ett sådant avtal inom en nära framtid.Sovjet har satsat stort på sina kemiska vapen, och startar nu ett programför att modernisera sina kemiska vapen. Det är tillverkning av s. k. binärakemiska vapen som inleds. Man talar redan i om behovet av att placera utförråd av dessa nya kemiska vapen i . Sådana planer kommer medsäkerhet att mötas av omfattande politiska protester runtom i . Vore det inte i dagens läge klokt att börja förberedasvenska förslag om geografiska zoner i , fria från kemiska vapen? Dessa vapen är i regel avsedda att användas som komplement till konventionella vapen och för att temporärt göra områden som hamnar och flygfält otillgängliga för motsidan. Det är ganska lätt att upptäcka om någon för fram kemiska vapen i ett område som förklaras fritt från sådana vapen. 36 Förslag om att förklara en gruppstater fria från kemiska vapen bör också kunnavinna politisk genklang. Det är svårt att politiskt motivera behovet av storalager och andra förberedelser för kemisk krigföring. Vi bör, som jag ser det,utreda om inte svenska förslag om ett fritt från kemiska vapenskall föras fram i den internationella debatten. Jag yrkar bifall tillutskottets hemställan. Nedrustning m. m. 31 () replik: Jag vill bara med anledning av det senasteanförandet säga att vi i utskottet inte känner oss knuffade i någon särskildriktning - jag vet inte vilken det skulle vara. I fråga om utgifter är ståndpunkterna klara.Socialdemokraterna har yrkat på större anslag till bl. a. , och detta kravhar även behandlats i . Jag vill dock säga att motiveringen för att desocialdemokratiska förslagen icke skulle bifallas bl. a. var att befinnersig i en period av omorganisation och konsolidering. Man ville i avvaktan påvad som därvid skuMe ske inte höja anslaget med - som jag vill minnas attdet gällde - mer än . Någon snöpning av är detsjälvfallet inte fråga om. SIPRLs verksamhet är uppskattad internationellt. Detvisar inte minst den framgång som dess årsböcker och övriga skrifter iallmänhet röner. 32 () replik: Om en tung man som känner sigknuffad eller inte är kanske inte av något större intresse i detta sammanhang.Faktum är dock att de formuleringar som finns i utskottets betänkande är heltandra än de som den borgerliga majoriteten ursprungligen hade tänkt sig. Att dedessutom har tillkommit efter ganska hårda diskussioner i utskottet är välockså bekant för . 1 vad sedan gäller besparingar påSIPRLs anslag är det ett faktum att man innevarande budgetår tvingas till ennedskärning på . Vidare innebär det anslag som redan är beslutatför nästa budgetår att man blir tvungen att skära ned sin personal med ett partjänster. Det innebär otvivelaktigt att inte kan utvecklas på det sättsom vore önskvärt -snarare kommer en minskning av verksamheten att ske - ochdet är detta som vi sökt förhindra med vårt förslag. Det är dock ett beslut somredan ligger bakom oss, och det tjänar inte mycket till att fortsätta debatteni den frågan. 33ALLAN () replik: Det var själv som använde ordet"knuffa". Jag skulle inte ha gjort det. Jag vill tillägga att detlönar sig föga att gå in på en diskussion om olika arbetspapper iutskottsarbetet. Det har varit många sådana, och det kommer säkerligen att blidet också i fortsättningen, oavsett vilka frågor som än kommer att handläggas.Slutsatser som med dessa som utgångspunkt dras om hårdheten i diskussioner osv.vill jag inte skriva under. Nedrustning m. m. Jagtycker att diskussionerna har försiggått i bästa samförstånd, ochresultatet blev också enigt. 34 (): betänkande 1980/81:26 är,som framhållits, ett enhälligt betänkande. Det betyder att vi från olika hållhar fått ge och ta för att komma fram till denna gemensamma skrivning. Även omvi i således inte är helt nöjda med alla skrivningar, har vi ändåaccepterat dem därför att vi ansett det vara riktigt med en gemensammanifestation om en kärnvapenfri zon i . hade jag besök här i från skolai . Det var ett åttiotal ungdomar i nionde årskursen och deraslärare. De hade i sin undervisning diskuterat nedrustning och en kärnvapenfrizon i , och utifrån det överlämnade de listor med namnunderskrifter fören kärnvapenfri zon. Det är ett uttryck för ungdomars engagemang ochfredsvilja. Det är också ett uttryck för deras vilja att ta del i dendemokratiska processen, att ta sitt ansvar. Vi som arbetar med nedrustning vet att det är justså här det måste gå till. Enskilda, organisationer, samfund, skolor osv. måstesäga sin mening -skapa opinion. Vad det ytterst gäller är att en hel värld mobiliseras motupprustningen. Det är på väg att ske. börjar marschera - förnedrustning. inleds fredsmarschen i som ett led motkärnvapenupprustningen, och namninsamling är på gäng för en kärnvapenfri zon iNorden. inom Folkkampanjen mot kärnkraft arbetar med en folktribunalmot kärnvapenmakterna. Arbetet med nedrustningsfrågorna harutvecklat ett ständigt återkommande mönster. Å ena sidan har vi"framgångsrik" forskning kring militära medel, nya vapenteknologiskarön, påbörjad kapprustning i yttre rymden och en ökande satsning påmilitära utgifter. Å andra sidan har vi samlade alla de enorma svårigheternanär det gäller att åstadkomma någon form av nedrustning. Så mycketnegativt mot så litet positivt! lyckade experiment med sin rymdfärja öppnar vägenför en ny kapprustning i yttre rymden. kommer att innebära enmilitarise-ring också av rymden. Rymdfärjans betydelse ligger i att man därmedökar de militära satelliternas effektivitet. Färjan har stort utrymme för last.Med hjälp av färjan kan det också bli möjligt att reparera satelliterna i derasbanor. Här öppnas onekligen vägar och möjligheter som är skrämmande-partikelstrålvapen och laser. Det räcker tydligen inte med att vår egen planetmilitariseras, utan också rymden skall militariseras. Vi kan i och räkna med en vidareutveckling avanti-satellit-åtgärder, de s. k. ASAT-systemen, med uppgift att förstöra varandrassatelliter. 1969 trädde ett avtal om yttre rymden i kraft. Där slogs fast attden yttre rymden endast skulle få utnyttjas i fredligt syfte. längre såatt den yttre rymden endast utnyttjas i fredligt syfte. Det krävs nytt Nr 156 agerande i nedrustningsarbetet i denna fråga. Här måste aktivt Onsdaeen den arbeta för att fåill stånd ett nytt rymdavtal, som bygger på detgamla avtalet -, qo-, omfredligt utnyttjande av rymden. Supermakterna måste ställas till svars för _ sittagerande och för sina planer när det gäller den yttre rymden. Frågan är Nedrustnins m m om inte även måste arbeta aktivt för att få till ståndett fördrag om ASAT-systemen i syfte att stoppa den militärteknologiskautvecklingen i rymden. Det är också nödvändigt med kontroll av spridningen avmilitära satelliter. och påbörjade samtal om kontroll avanti-satellit-aktiviteter. har emellertid inga samtal ägt rummellan dem i dessa frågor. Här krävs svenskt agerande och initiativ. Nedrustningsarbetet i har under vårsessionenkännetecknats av hög aktivitet. Arbetet i arbetsgrupperna kom snabbt i gång vidsessionens början. Fyra arbetsgrupper arbetade med frågor rörande kemiska vapen-under svenskt ordförandeskap - radiologiska vapen, negativa säkerhetsgarantieroch ett fullständigt nedrustningsprogram. Med arbetsgrupper kring frågan omfullständigt kärnvapenprovstopp och kärnvapennedrustning blev det inget av,eftersom motsatte sig att medverka trots sitt löfte vid granskningskonferensenför icke-spridnings-avtalet 1980. Svårigheterna att uppnå konkreta resultat berodde framförallt på den amerikanska delegationen som befann sig i ett besvärande tomrumefter Reaganadministrationens övertagande av makten. Man hade inte någonfastlagd nedrustningspolitisk linje. Det polifiska läget i världen underlättarsjälvfallet inte heller arbetet. Utvecklingen när det gäller radiologiska vapen är mycketintressant - inte minst ur svensk synpunkt. I nedrustningskommittén i lade och Sovjetunionen1979 tillsammans fram ett förslag om förbud mot radiologiska vapen. hartack vare sin skickliga expertis kunnat avslöja det här förslaget som mer ellermindre en bluff. I praktiken finns det inga radiologiska vapen som kan kommatill effektiv användning på slagfälten. Sådana vapen går inte att tillverkaeller att över huvud taget handha. Däremot har lagt fram ett förslag som skulle kunnagöra en konvention om radiologiska vapen meningsfull. vill nämligen attmilitära angrepp mot kärnkraftverk och andra kärnindustriella anläggningarskall förbjudas. Ett angrepp mot ett kärnkraftverk innebär nämligen den störstafaran för utspridning av radioaktiva ämnen som tänkas kan i händelse av ettkrig. och visade inget större intresse för desvenska synpunkterna. Det måste ha varit mer än genant för dem att avslöjas pådetta sätt. De hade uppenbarligen tänkt att de skulle driva igenom enkonvention och skaffa sig goodwill på det. Att förslaget var värdelöst ochmeningslöst hade de väl hoppats att kunna dölja för omvärlden. De skickliga svenska experterna förtjänar ett tack försitt avslöjande i den frågan. Nedrustning m. m. Flera länder har i nedrustningskommittén stött idenna uppfattning, och när nu bilateralt tar upp frågan i olikahuvudstäder förefaller intresset vara stort. med sitt storakärnkraftsmotstånd måste verkligen arbeta vidare för förbud mot anfall påkärnenergianläggningar. Här har vi ett stort ansvar. I den utrikespolitiska debatten iår gjorde jag ett relativt långt inlägg om nedrustningsfrågorna. Jag tog därupp det säkerhetspolitiska läget i , kärnvapenhotet, europeiseringen avkärnvapenkriget och det uteblivna SALT . Jag finner ingen anledningatt här och upprepa dessa synpunkter: Jag skall säga några ord om en kärnvapenfri zon i ,men innan jag gör det vill jag fästa uppmärksamheten på de militära utgifternai världen. Enligt 1981 ökar de militära utgifterna medca . Som utskottets ordförande sade är det totala beloppetbeträffande militära utgifter uppe i . Utvecklingen i är mycket negativ på detta område. För1981 ökade de militära utgifterna i , vilket är en mycket starkförändring. efter minskade militärautgifter i reala siffror. ökade de med ca 1;. går till militärautgifter. 1986 kommer de att stiga till . Det är interiktigt - men faktiskt inte långt ifrån- en fördubbhng. MenReaganadministrationen är ändå inte nöjd med detta utan planerar att hoskongressen begära påslag med , 1982, 1983, 1984, 1985 och 1986. Det skulle innebära attde militära utgifterna kommer att utgöra av den federala budgeten. Det är som bekant svårare att få fram siffror, menenligt uppskattningar beräknas de ligga nära siffror. De två supermakterna gör således verkligen allt vad de kanför att göra världen osäker och människorna otrygga. De drar sig inte för attanvända världens begränsade resurser på detta ohyggliga sätt. Tredje världensmilitärutgifter har nästan fördubblats, och det är självfalletockså oroande, men det var NATO och som dominerade under1970-talet när det gällde militära utgifter och som med stor sannolikhet ocksåkommer att göra det i fortsättningen. Frågan om en kärnvapenfri zon i har legat på isunder en följd av år. Jag interpellerade i frågan höst, och det innebarav allt att döma en islossning. Socialdemokraterna vaknade också iden här frågan, och det var bra. Jag har i min motion till innevarande om enkärnvapenfri zon i begärt åtgärder av regeringen för initiativ i frågan.Jag kan konstatera att yrkandet blivit tillgodosett i utskottsskrivningen. "mening bör den hålla fortsatt nära kontaktmed övriga nordiska regeringar i frågan, för att undersöka om en gemensam grundfinns mellan de nordiska länderna i syfte att skapa en kärnvapenfri zon iNorden." Detta innebär ett uppdrag åt regeringen att direktundersöka om en gemensam grund finns mellan de nordiska länderna för att skapaen kärnvapenfri zon i . Jag är medveten om att frågan har diskuterats vid detnordiska utrikesministermötet och likaså yid statsministermötet på nu , där det bl. a. lämnades information i nedrustnings frågor av SIPRLs ordförande. Detta är givetvis bra, men utskottet ställer alltså ett mer långtgående krav på undersökning, och bör då också kunna förvänta sig att få besked om' vad dessa undersökningar har lett till. En kärnvapenfri zon i löser självfallet inte allaproblem, men det är en viktig del i kärnvapennedrustningen och i arbetet attuppnå målet, ett kärnvapenfritt .