prot · G409126 · 1980-12-31 00:00:00 — Arbetet med den inleddes för några måndersedan, och redan nu är man från utskottsmajoritetens sida beredd att sättaprojektet i sjön. Vi är alltså inte kritiska mot projektet, men vi är kritiskadärför att vi tror att arbetet med att inrätta en ny fredskår måste ges sådantid att man hinner förankra alla de godaviljor som finns i folkrörelser, hos myndigheter och inte minst i de länder därfredskåren skall verka. Vi menar att man bör skynda sakta för att få till stånden sådan förankring av fredskåren att de ungdomar - som det i första hand ärfråga om - som söker sig till denna kår känner att organisationen ligger fastoch att den insats de gör är till nytta både för mottagarländerna och för demsjälva. En av de stora biståndsposterna är anslagentill de internationella biståndsorganen: 1 707 milj. kr. -en ökning med 236milj. Den här anslagsposten i biståndsanslagen är mycket sällan diskuterad,och jag tror det kan vara på sin plats att säga någonting om den. Att vi inte diskuterar dessa frågor beror väl närmast påatt enigheten är stor och att vi på alla sätt vill stödja dessa internationellaorgan, som arbetar med olika projekt för människor och för länder. Efter att hagjort en del besök ute på fältet och sett en del av dessa projekt vill jag docksäga att det finns all anledning för oss att visa dessa internationellabiståndsorgan vårt intresse. Vi får inte inskränka vår påverkan till att vibara medverkar vid årskonferenser och ger anslag. Jag tror att det också ärmycket viktigt - inte minst för att upprätthålla den tro vi har på dessainternationella organ - att vi fortlöpande följer organens arbete och ser tillatt de pengar och resurser som finns kommer projekten till godo och inte hamnari en byråkrati som förlamar verksamheten. Med detta ber jag att få yrka bifall till desocialdemokratiska reservationerna. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. 25LINNEA HÖRLEN (fp) replik: Jag vill bara kommentera några av de områdensom berörde. Först gäller det . Det ställdes en frågaom huruvida regeringen ville ställa upp på ökade anslag i det sammanhanget. Jagvill då påpeka att under det år som har gått har inte mindre än 8 milj. kr.utgått som anslag till för humanitär hjälp. Det är enförhållandevis mycket hög summa. Regeringen följer f, ö. utvecklingen i ElSalvador med uppmärksamhet och har naturligtvis för avsikt att också anpassasina anslag åt det hållet efter utvecklingen. nämnde också Polisario. och han efterlysteandra kanaler för biståndet än den som finns. Det är ett ganska drygt arbeteatt få fram ett fungerande system för att kanalisera bistånd, och när det nufungerar väl anser vi att det inte finns någon anledning att slå sönder det ochlåta det upphöra. Så länge det fungerar tillfredsställande och så länge Räddabarnen själva ställer upp för denna uppgift finns det ingen anledning attförändra kanalen för detta arbete. När det gäller fredskåren är det så, att detsystem för fredskår som funnits har visat sig vara mindre tillfredsställande.Tanken är att man nu skulle anknyta den till ett engagemang som man har settfungera väl i volontärsystemet. Vi får hoppas att detta kan utvecklas. Men viär också medvetna om att en ny fredskårsorganisation inte byggs upp på en gång.utan vi räknar med att detta är ett arbete som så småninaom får växa. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Anslagsberäkningenhar också anpassats till tanken att detta arbete måste finna sin form ochutvecklas . 26 () replik: När det gäller och Sydamerikaöver huvud taget är jag fullt medveten om att anslagen till humanitärahjälpinsatser har ökat kraftigt . Men mitt påstående och vårreservation gäller framför allt det nya som håller på att ske inom detta område- hur riskerna för hundratusentals människor ökar och hur hopplöst små de anslagär som flyktingkommissarien handhar i förhållande till det reella behovet. Manfår inte blunda för att det sker vapenexport till praktiskt taget allaländer i detta område och att denna med ganska kort varsel kan sätta helaområdet i brand. Jag tror att det är mycket viktigt att riksdag ochregering säger någonting i detta läge för att väcka världens uppmärksamhet påatt vi inte vill ha ett nytt , att vi inte vill att människor tvingaslämna området på grund av stormaktskonflikter. Därför ser vi i vårt parti detsom mycket väsentligt att vi stödjer, följer och på alla sätt bidrar till defredsbevarande och humanitära krafter som fortfarande kan verka i detta område. 27 () replik: Jag delar OlleGöranssons uppfattning att vi måste göra allt för att undvika en utveckling iEl motsvarande den i . Men jag är också övertygad om attregeringen med uppmärksamhet följer utvecklingen och vidtar de åtgärder som idet avseendet kan vara angelägna. 28INGRID (): Lät mig börja med att instämma i vad GertrudSigindsen och andra talare har sagt om att det stora antalet reservationer kange intryck av en större oenighet mellan de olika partierna än vad som finns.Genom att peka på enigheten om de grundläggande biståndsmålen kan vi vederläggaett sådant synsätt. Den oenighet som finns har det kort och koncist redogjortsför i första hand i den inledande sammanfattningen i den socialdemokratiskamotionen 1206 samt givetvis i reservationerna vid utskottets betänkande, därjag skall beröra reservationerna 17, 18, 19 och 22. Ett par decenniers bistånd från i-länder till hargivetvis haft effekt i olika avseenden. Grunden till världens efter andravärldskriget ökade engagemang i utvecklingsländerna var till en början renthumanitär. En långtgående underutveckling, politisk instabilitet,livsmedelsbrist, en skrämmande låg medellivslängd och en medbefolkningsökningen växande analfabetism gjorde insatser nödvändiga av renthumanitära skäl. Med förbättrade förhållanden och växande politisksjälvständighet, med nya statsbildningar och frigörelse från kolonialmakterförändrades inte bara medvetenhet utan också deras kapacitet atttillgodogöra sig bistånd av varierande slag. Ordet utveckling blev väsentligt idet internatio- Nya internationella organ tillskapades, och satsningen på störreprojekt blev allt vanligare också i det bilaterala hjälparbetet. I princip harända från början stor, i de flesta fall avgörande, vikt fästs vidmottagarländernas egna önskemål när det gäller utformandet av bistånd. har en förändring skett avutvecklingsländernas preferenser. Man önskar i allt högre grad industrielltsamarbete. I olika sammanhang framförs krav på förmånliga krediter och på ökadindustrialisering. Vid socialdemokraternas u-landspolitiska seminarium här iriksdagen betonades alldeles särskilt detta frånu-landshåll. Det är därför svårt att förstå den indignation medanledning av en ökad kommersialisering av det svenska biståndet somsocialdemokraterna visar i sin motion. I reservation nr 19 går man emotregeringens förslag om 120 miljoner till förmånliga krediter, trots att deönskemålen är med kraft framförda i olika sammanhang från sida. Man går emot förslaget genom att hänvisa till att någrakrediter ännu inte utbetalats. godkände systemet med förmånligakrediter , men medlen - 60 milj. kr. - hade godkänts avriksdagen. Krediterna har i praktiken bara stått till förfogande sedan den 1juli . Det rör sig inte heller om några stora belopp. Närdet gäller förmånliga krediter är beslutsordningensådan, att ett första beslut om huruvida ett tilltänkt projekt faller inomramen för systemet fattas av den s. k. samarbetsberedningen, som ju ocksåhandhar frågor om bredare samarbete. I denna beredning görs en bedömning ienlighet med av fattat beslut, och har tre projekttillstyrkts. Detta kan vem som helst av utrikesutskottets ledamöter fåupplysning om. Sedan beredningen tillstyrkt inleds de mer detaljeradeförhandlingarna mellan parterna, och projektet beslutas mellan dem. Detslutliga beslutet om utbetalning av medlen fattas av exportkreditnämnden, och iså måtto har socialdemokraterna rätt att dit har ännu inte beslutsprocessenhunnit. Men entydigt är att behovet av sådana krediter är stort och attkrediterna är efterfrågade i mottagarländerna. Utskottsmajoriteten har därföryrkat avslag på reservation nr 19. Vid resor ute i världen och vid kontakter medvåra ambassader noterar vi ofta synpunkter som är värdefulla. Jag har svårt atttro att de socialdemokratiska ledamöterna av utskottet inte själva kunnatuppleva den positiva inställning som systemet med olika former avkreditlättnader har ute i världen. använde här uttrycket att vårindustri var hopplöst underutvecklad när det gällde att få fäste och att fåanbud godtagna beträffande projekt av olika slag i . Jag vill framhålla att det utifrån de erfarenheter vi hargjort finns skäl att peka på den stora uppskattning som det av handelsdepartementetadministrerade icke-biståndsfinansierade stödet till projektexport har mött.Stödet är avsett till förundersökningar och anbudsgivning. och det germöjlighet för svensk industri att komma in på ett tidigt stadium. Det ärnämligen den möjligheten som svensk industri i jämförelse med andra västländersindustrier har saknat. Genom att konima in på ett tidigt stadium kan man kommamed i den internationella konkurrensen om projekt i utvecklings- Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete in. länderna.En allmän tillfredsställelse har ju också kommit till uttryck närdet gäller detnya anslaget inom . Jag vill här med några ord beröra detsärskilda yttrande nr 4 som avgivits av de moderata ledamöterna iutrikesutskottet och som gäller det bundna biståndet. beslut i om bundet bistånd grundades påönskan att minska de negativa verkningarna av biståndet pä vårbetalningsbalans. I av sviktande betalningsbalans ökar betydelsen av attsvenska biståndsmedel används för inköp av varor och tjänster från vårt land.Vi kan från svensk sida konstatera att vårt återflöde av biståndsmedel vid eninternationell jämförelse är utomordentligt lågt. Man räknar totalt med att ca40 % återkommer, varav av det multilaterala biståndet och avdet bilaterala. Att den senare siffran är så pass hög kan säkert till stor delgottskrivas Bai . Det finns skäl att analysera varför vårt återflöde är sådåligt. Ett skäl är säkert de band som många av har till tidigarekolonialmakter, där språk och tradition bidrar till att man fortsätter att köpafrån dessa. Den negativa inställning som från socialdemokratiskt håll gälltalla försök att på något sätt öva påtryckning på ett mottagarland att utnyttjasvenska varor och tjänster vid genomförandet av ett projekt har dock säkertbetytt en hel del. Med påtryckning menar jag här givetvis en satsning påupplysning, information och demonstration av våra resurser. Det bör därförerinras om att utskottet i sin skrivning säger: "Detta hindrar inte att det är önskvärt och möjligtatt uppnå en avsevärd höjning av återflödet av biståndsmedel till ,särskilt vad avser anslagen till internationella organ. Detta kan ske bl. a.genom att företagen ökar sina försäljningsansträngningar på u-landsmarknadernaoch genom ett närmare samarbete mellan näringslivet ochbiståndsmyndigheterna." Bakom detta uttalande står ett enhälligt utskott. Vår ställning när det gäller återflödet framstår somsärskilt dålig, om man jämför med förhållandena för andra biståndsgivandeländer. De flesta har ett återflöde på , i många fall , ochför vissa västländer är siffran . Om vi i skulle kunna ökavårt återflöde från till , skulle det kunna innebära en minskadbelastning på vår betalningsbalans med - plus deeffekter detta skulle ha på sysselsättning och produktion här hemma. Vi har från moderat sida gjort den bedömningen att det iframtiden - om inga internationella överenskommelser kommer till stånd - kanbli nödvändigt att åtminstone temporärt höja också den formellabindningsgraden. Det är nämligen fel att säga att det inte finns ett sambandmellan denna och det totala återflödet. När länder skaffar tjänster och varorfrån ett land, skapas därmed kunskap om detta lands resurser och möjligheteratt leverera varor av olika slag. All internationell erfarenhet visar på ettsådant samband. Den förändring som ägt rum i - till stor delberoende på decenniers biståndsverksamhet - har på alla fronter skapat en ökadefterfrågan på kommersiellt bistånd. Om jag minns rätt har man också från socialdemokratiskthåll påpekat att kommersiellt samarbete med har ett värde. Det ärdärför faktiskt svårt att förstå att just ett kommersiellt bistånd skulleförsvåra strävan till social och ekonomisk rättvisa. vilketframförs i reservation 2. Skall inte biståndet i stället alltmera få karaktärenav samarbete? Här finner jag logiken litet oklar. Ffelt klart framgår emellertid att socialdemokraternatycker att det bilaterala direkta biståndet till våra programländer är attföredra framför andra former av bistånd. Ju högre grad av socialism ett landstyrs med. desto mer angelägen blir tydligen ökningen av biståndet till landeti fråga. Där finns en samhörighet mellan de socialdemokratiska och dekommunistiska äskandena som är påtaglig. Denna inställning medför givetvisskepticism eller motvilja mot andra typer av bistånd, t. ex. den särskildaprogramverksamheten. När det gäller de miljarder som \'årt landlägger ut på bistånd måtte det väl ändå finnas en marginal för särskildaåtgärder. Det kan vara insatser för handikappade eller för drogfria miljöer -ämnen som har aktualiserats - det kan vara insatser för hälsovård,kooperation, undervisning, energi och mycket annat. Av värde är också attsådant som människor i vårt land finner angeläget kan ges utrymme i värtbistånd och därmed öka intresset och viljan i fråga om biståndet. Jag kan intese det socialdemokratiska förslaget i reservation nr 17 som annat än litetsmåaktigt och stelbent. Utskottet har också yrkat avslag på detsocialdemokratiska förslaget i reservationen. Det är ändå så. att det inte bara är information tillsvenska folket - även om den är av nog så stor betydelse - som skaparförståelse för svenskt bistånd. Socialdemokraterna vill i reservation nr 22höja anslaget till information med ytterligare 2 miljoner, och det går kanskebra att göra av med de miljonerna. Men jag tror inte att det i huvudsak ärytterligare informationsmedel som behövs. 22 miljoner har föreslagits avregeringen och av utskottsmajoriteten, och det är mycket pengar, 24 miljoner ärvisserligen mer. men skillnaden kan knappast få någon ökad effekt påbiståndsviljan. Jag har inte kunnat få fram att någon organisation som önskatfå anslag till u-landsinformation har blivit utan, och jag vore glad om någonav de socialdemokratiska ledamöterna visar på ett sådant fall. Jag är helt övertygad om att en satsning på särkildaprogram är betydligt mer verkningsfull ur biståndssynpunkt och också när detgäller effekten på den svenska biståndsviljan. , fru talman, några ord om vårt bredare samarbetemed , Här har utskottet gjort ett tillkännagivande genom att begränsa detbredare samarbetet till samma summa som föregående år, dvs. 5 miljoner.Socialdemokraterna yrkar i reservation nr 18 på 20 miljoner. Grunden till dettasenare yrkande är oklar. uppfyller på intet sätt kravet på att höra tillde fattigaste länderna - jag minns ännu ett engagerat anförande i kammaren avBirgitta om hur utomordentligt allting var ordnat i när det gälldehälsovård, utbildning, barntillsyn m. m. uppfyller däremot klart kravennär det gäller att bedriva aggressiv militär verksamhet 4 protokoll 1980/81:126-127 Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. utanförsitt lands gränser, och kubanska trupper har funnits eller finns i 16 olikaländer. ger fullständig utbildning för gerillatrupper från många olikaländer, man har skapat en ökad oro i , och åtminstone harupphört med diplomatiska förbindelser med . Åtskilliga harnedlagts på militär verksamhet i afrikanska och andra länder. Som utskottet serdet är det då inte förenligt med de svenska biståndsmålen att höja anslaget förbredare samarbete till 20 miljoner. Den sociala och ekonomiska utveckling iCuba som socialdemokraterna ömmar för i sin motion kan säkert komma till stånd,om i högre grad begränsar sina insatser till det egna landet. Jag talade tidigare om en förändring iu-länderna med följden att också biståndet förändras till karaktär ochutformning. Det finns emellertid en sak som knappast förändras, utan somtvärtom ser ut att bli ett av de allra svåraste problemen för världen att lösai framtiden. Jag syftar på flyktingsituationen i världen. Båtfolket i Indokinahade ett nyhetsvärde, och genom samlade insatser lyckades tragiken hävas ochförhållandena förbättras. Hälften av världens kanske 10 miljoner flyktingarfinns emellertid i . med UNHCR i har inågon mån riktat världens blickar på flyktingsituationen i . Den äroerhört svår. Jag har också i samband med utskottets skrivning kommit fram tillatt det - soin har anförts här tidigare - hade varit klart felaktigt att stödjadet socialdemokratiska förslaget att direkt avveckla biståndet till Pakistansom tillsammans med och har så stora problem medflyktingsituationen. har vi inom UNHCR en budget på ,som finansieras av de ledande väststaterna, och när det gällde båtflyktingarnaställde man upp. Man är inte lika glad åt att ge stöd till marxistiskastater eller till afrikanska stater över huvud taget när det gällerflyktingbiståndet. Man kan t. ex. konstatera att inte lämnar en endakopek till det internationella flyktingbiståndet. Tragiken är enorm, och jag tycker, att när man diskuterarsvenskt bistånd och den förändring som skett i u-världen, får man inte glömmabort de kvarstående och av mänskligt lidande fyllda problem som ännu är så långtifrån sin lösning. Jag skall med det anförda be att få yrkabifall till utskottets hemställan på samtliga punkter. Under detta anförande övertogförste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. I anförandetinstämde och (båda m). 29OLLE () replik: Jag skall kort ta upp några av de påståenden som . Låt mig först få konstatera att likheterna mellan och OlaUllstens tidigare deklaration var ganska få. Man undrar hur stora skillnadernai själva verket är mellan och syn på de här frågorna. Jag skulle vilja kommentera detta med svensk industri ochmina påståenden därvidlag. Jag upplevde inte i vad sade någotdirekt avståndstagande från vad jag sade, men jag vill ytterligare betona attsvensk industri är nonchalant emot . Jag har tillsammans med andrakolleger haft tillfälle att se hur det gått med ett projekt som stötts av SIDA.Det är ett stort svenskt industriföretag som helt enkelt ligger för fäfotberoende på att intresset från den svenska industrins sida är lika med noll.Där är detta storföretag, med sin brist på handling och insättande av deresurser som behövs, en skam för svensk industri och därmed också för svenskbiståndspolitik. Jag tror det är mycket viktigt att vi här gör klart föross att vi måste skilja på vad som är bistånd till olika länder och vad som ärberättigade krav på svensk industri. Jag menar att det är handelspolitiskaåtgärder som måste sättas in för att vi skall kunna sälja till de här länderna- inte i första hand biståndsmedel. När det gäller återflödet till svensk industri kan intevad den svenska industrin är beredd att leverera få vara avgörande för hurstort det bundna biståndet skall vara. Det måste i stället varamottagarländernas önskan och behov av olika varor som är styrande. Detta är ochhar alltid varit en målsättning som vi kämpat för, och vi kommer även framgentatt i första hand titta på mottagarlandets behov och önskningar och inte låtabiståndet utgöra någon form av försäljningsorgan för svensk surplusmateriel. Det vore mycket mer att kommentera från minsida, men jag vill här inskränka mig till detta om de förmånliga krediterna. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. 30INGRID () replik: Låt mig börja med att hälla med att vi självfallet skall skilja på svensk industripolitik ochbiståndsverksamhet. Jag kan inte här gå in och diskutera svenskaindustriprojekt, och jag har inte heller något ansvar för sådana projekt iu-länder eller någon annanstans. När det däremot gäller svenska statsmedel ochsvenskt bistånd som satsas på industriella projekt, även i samarbete medsvenska industrier, är det självfallet i samhällets intresse att denverksamheten går bra. Vi har tidigare kunnat konstatera - det vet väl som jag -att man i andra länder, inte minst i det socialdemokratisktstyrda , har långa listor på stödåtgärder i syfte att underlätta för denegna industrin att ute på fältet kunna göra insatser som både mottagarlandetoch det egna landet har glädje av. Den typen av verksamhet har tidigarevarit förhindrad att bedriva, just därför att vi haft sämre möjligheter atthävda oss i den typen av konkurrens. Sedan säger att vår biståndsverksamhetsjälvfallet inte skall ge utrymme för avsättning av svenska surplusprodukter.Det håller jag också med om. Men vad det gäller är att hos mottagarlandet skapakunskap Internationellt utvecklingssamarbete m. m. ocherfarenhet om i vilken mån kan stå till tjänst med varor som hör ihopmed projekt, om vilket enighet nåtts mellan givarlandet och mottagarlandet. Sedan till frågan om var problemet verkligen ligger. Dethar varit bl. a. det höga kostnadsläget, där har haft svårtatt hävda sig i en internationell konkurrens. Men det har också varit u-ländernastradition att köpa från länder där man alltid har köpt. Jag tyckerkanske att det är svekfullt att säga att det är svensk industri sommisslyckandet helt och hållet faller på. Man kan väl säga att det är imarknadsföringen från det svenska biståndsorganets sida och från ambassadernassida som felet har kunnat ligga. Men i det avseendet har åretsbudgetproposition klart visat på de stora satsningar som man skall göra fråndepartementets sida för att råda bot på de missförhållanden som eventuellt harrått. Jag vill också hänvisa till det citat som jag läste upp urutskottsbetänkandel tidigare. 31 () replik: kommer in på kostnadsläge ochannat som försvårar för svensk industri att uppträda på dessa marknader. Menjag tror att vi inte gör svensk industri någon tjänst om vi här låter företagenbestämma vad det är för någonting som mottagarländerna skall ta emot, utanskall svensk industri någonsin komma ur den förlamning som den f, n. befinnersig i måste den stimuleras till att gå in på nya områden och stimuleras tillannat som ligger i takt med utvecklingen. Jag upprepar att vi inte stöder svensk industri, vare sigmed biståndmedel eller annat, genom att påtvinga andra länder produkter som viinte kan avsätta på andra håll i vår värld. tar upp detta med förmånliga krediter ochanser att det är någonting fantastiskt - här har man nu fått tre förfrågningarom förmånliga krediter, och systemet har inte funnits . Vimenar att de 60 miljoner som anslog räcker till många olikaprojekt. Vi räknar med att det aldrig kan bli något annat än subventionering avvissa exporter, och då bör i rimlighetens namn de 60 milj. kr. som anslogräcka för att subventionera export för kanske 500-600 milj. kr. Det är med denutgångspunkten vi anser att någon ny påfyllnad inte bör ske nu utan att man pådetta område bör avvakta och se hur stort behovet av förmånliga krediter är. Jag vill än en gång. fru talman,upprepa att detta är icke biståndsinsatser utan detta är industriinsatser, ochdet vänder vi oss emot. 32INGRID () replik: Jag försökte i mitt anförande visa på denförändring av önskemål som vi märker över hela världen när det gäller bistånd.Jag skall ge vad han kan betrakta som en liten lektion i hur detfungerar i praktiken genom att ta ett konkret fall. Det fungerar inte så att vi säljer överskottsmateriel frånSverige. Jag har just gjort en resa i . Där gäller det bl. a. ettmycket stort gruvprojekt - sådanaprojekt är mycket stora. Det gäller för de olika länderna att komma in på etttidigt stadium och titta på projektet i fråga, överväga vilka anbud som kanvara intressanta fört. ex. svenska företagsamt skapa underlag-och det är intebilligt - för sådan anbudsgivning, där bl. a. nya anslagblir till glädje.