prot · G409138 · 1980-12-31 00:00:00 — Jag kan däremot inte instämma i kravet att varjeinstitution eller grupp varje är skall tvingas ange ett mål och enutvecklingsplan. Vad som behövs är en medveten vilja att fillgodose olikabehov, men någon kvanfifiering eller kvotering av resurser skulle infe bidrafill en lycklig lösning. Här som pä andra områden är kvalitet viktig, men denfår man inte bara genom mera pengar. Det får heller inte bli sa aff man frånolika inblandades sida säger atf om man inte får mera pengar kommer detta aftgå ut över aktiviteter för barn och ungdom. Vad det först och främst rör sig om är en vilja att göranågot, ett starkt intresse. Låt mig fa ett exempel från teafersidan, där jaghaft tillfälle att få en viss inblick. Om man frågar personalen på en teater omverksamheten för barn bör utvidgas, så blir svaret föga förvånande ja. Mendetta är i teorin, när def kommer fill utförandet utgår man ofta från att någonannan skall fa hand om def. Alla skådespelare känner sig inte roade av aftspela för barn, och regissörerna - en nyckelgrupp i sammanhanget - ofta ännumindre. Undantag finns naturligtvis. Men om vi vill att föreställningar riktadetill barn och ungdom skall ha minst samma kvalitet som vuxenföreställningar, såär det viktigt att alla medverkande känner ansvar och intresse, är engagerade. När def gäller teaterföreställningar för barn och ungdomär det givet att många s. k. vuxenföreställningar också med behållning kan sesav en ungdomlig publik. Det finns också många klassiker som det bör förunnasvarje generation att få ta del av. Def är en skatt av allmänmänskligt materialsom har mycket att ge. Men det verkar som om många som sysslar med dennaverksamhet trodde att man alUid måste ha nyskrivna pjäser. Def gäller bl. a. defria grupperna. Många av dem har vid def här laget uttömt sin repertoar ellerfastnat i gamla mönster. Kanske man också bjudit barn ett alltför ensidigtpjäsval av idel socialrealism med dagens aktuella problem åskådliggjorda påscenen. Atf återuppleva egna problem på det sättet kan bli för mycket för enung publik, kan infe tillfredsställa barn och ungdom fyllda av funderingar över livet och framtiden. Något som fångarfantasin, som stimulerar tankeverksamheten, som ökar medvetandet om andligavärden är det viktigt att vi också skänker. En liten artikel i vittnar omfantasins betydelse för barns harmoniska utveckling. En amerikansk undersökningbland förskolebarn har visat att den minst realistiska fantasileken, den somutgick från sagor, gav mer positiva effekter än den som utgick från mervardagsnära situationer. Försöken visade aft fantasifränande lekar sannolikt kanunderlätta intellektuell utveckling och självkontroll hos små barn. Låt ossalltså inte försumma att ge våra barn den stimulansen. Atf enbart öka budgeten med ett antal miljoner löser intealla de problem som finns förknippade med en väl avpassad verksamhet för barn.Jag tror att det trots det ekonomiska läget ändå finns mycket atf göra inombefintliga ramar. Låt mig till slut också få säga några ord om en helt annansektor, nämligen våra museer. Utskottet har särskilt beträffande de centralamuseerna uppmärksammat att besparingskravet drabbar museerna mycket hårt. Mångastora pampiga museibyggnader får en orimligt hög marknadsmässig hyra och kaninte utnyttja sina allt annat än flexibla lokaler på ett rationellt sätt. De prutningarsom krävs från statsmakternas sida drabbar alltså den ordinarie verksamheten påett olyckligt sätt. Att vårda och bevara vårt kulturarv och hamöjlighet att dokumentera dagens samhälle är en verksamhet som ställer sforakrav på våra museer. Jag hoppas att de skall få möjlighet att utöva sinverksamhet även i dessa tider, då vi alla måste ålägga oss sparsamhet medallmänna medel. Jag yrkar bifall till utskottefs hemställanpå samtliga punkter. Anf.6 () replik: började med aft säga att honinte är talesman för utskotfsmajoriteten, men hon polemiserade ändå mot ossreservanter på en vikfig punkt, nämligen när det gäller att ställa krav påkulturinstitutioner, aft verka för ett mera aktivt utbud till barnen. IngridDiesen sade all del är viktigt med aktiviteter för barn men kunde inte instämmai kravet på aft institutionerna bör ange ett mål och en utvecklingsplan fördetta arbete. Jag förstod inte riktigt logiken. sade samtidigtatt man inte löser problemen med att pytsa ut litet mera pengar. Hon menar attdet inte bara gäller pengar utan atf man skall kunna klara sig inom ramen förbefintliga medel. För vår del vill vi både-och. Vi menar att politikernamåste visa sin goda vilja, sin ambition, genom att ge institutionerna ökaderesurser för barnkulturverksamheten. I det läget tycker vi också att def ärrimligt aft ställa krav pä aft dessa resurser planmässigt utnyttjas förbarnkulturverksamhet. Dä kan man från institutionens sida infe bara säga attden infe är road av aff spela för barnen. Det måste ingå som en självklar delav den reguljära verksamheten, inom ramen för de resurser som finns, affbarnen skall prioriteras. Hur skall vi politiker kunna försäkra oss om ettönskat resultat av våra vackra tal, om vi inte är beredda att också ställavissa krav? Vi vill alltså ställa krav, men också i rättvisans namn geinstitutionerna mera medel för atf kunna verka inom detta område. 7 ,(vpk) replik: har verkligen visat sittkulturella intresse, eftersom de till årets har väckt så få motionerpå det kulturella området. Man kan gå till motionerna och se vad de syftartill. I motion 1980/81:1864 står det att syftet bör vara "aft i såhög grad som möjligt - --- frikopplakulturen från statlig och annan offentlig finansiering och därigenomockså från def beroende som är på väg att allvarligt hota det fria kulturlivetoch den fria kulturdebatten i vårt land". Kan det, herr talman, uttryckastydligare? Vad vill är aff än mer överlämna kulturen tillmarknadskrafterna, och vad dessa marknadskrafter står för fog jag upp i mittfidigare inlägg. De står för en fascistoid människosyn, våld och kvinnoförakt. Sedan talade sig varm för bevarandet av vårtgamla kulturarv, klassiker och liknande. Men def är just def som vi bl. a.syftar fill med våra mofioner. Vi vill bevara biblioteken och ge människorna enreell möjlighet aft gå fill dem, och vi vill ge författarna reellamöjligheteratt skriva och verka i trygghet. angrep också de fria grupperna och hävdadeaft de står för idel socialrealistiska pjäser. Sådana har naturligtvisförekommit, och de har i många fall varit mycket bra. Men de fria grupperna harframför allt gett ett rikt teater- och musikliv åt barnen och ungdomen, präglatav fantasi - som efterlyste - och av nya värderingar. Det är baraatt konstatera att är ute efter atf försöka beskärayttrandefriheten och den vitalisering av kulturlivet som dessa grupper harstått för. slutade sitt inlägg med atf säga aft ettantal miljoner ytterligare på kulturområdet inte löser problemen. Det är vimedvetna om. Men dessa miljoner skulle aktivt bidra fill aft inte minst deeftersatta grupperna - barnen, ungdomen, invandrarna - skulle få möjlighet tillett betydligt rikare kulturliv än vad som står fill buds . Anf.8 () replik: Jag tänker inte gå närmare in på någon repliktill . Vi känner ju alla verkligheten i de länder där kommunismenär förhärskande - och det andliga förtryck mot människor som där utövas. säger; Hur skall man få fram enbarnkulturverksamhet om man inte öronmärker pengar? Jag tror infe atf det är sålyckligt att öronmärka pengar för varje verksamhet. Vem kan dra upp gränsermellan olika verksamheter? Vad är kulfur riktad till barn? Och skall viverkligen sträva efter att ha sektorer som är så avskilda från varandra? Skallvi infe i stället sträva efter en integrering av ett kulturellt utbud tillsåväl barn som Jag tror aft det vore mycket lyckligare.Definitionerna saknas ju alldeles. Huvudsaken är atf man får fram effengagemang, ett intresse för en verksamhet som riktar sig till barn och ungdommen även till vuxna, och aft manfårett ökat samarbete på olika håll. Det trorjag inte att man får om man skall kräva en plan och ett mål hos varje enskildinstitution. Det är någonfing som måste växa fram. 9 () replik; Jag har inte talat om öronmärkta pengar. Jaghar talat om att vi måste verka för atf institutionerna prioriterarbarnkulturinsatserna. Och detta måste naturligtvis växa fram. Men vi måste jubörja aktivt. Vi kan inte nöja oss med bara vackra tal från talarstolarna omhur angeläget detta är och hur torftigt kulturutbudet för barnen är på vissa håll.Vi måste göra någonting åt del. Då kan vi sätta in extra resurser till deinstitutioner som redan arbetar på barnkulfurområdet. Vi kan också fordra avövriga institutioner som verkar med samhälleliga medel, att man inriktar sinverksamhet i ökad utsträckning på sådant som tillgodoser barnens behov. Det betyder ju inte att man särar ut barnen som enspeciell grupp. Jag menar atf det mycket gärna kan vara akfiviteter tillsammansmed vuxna. Men det skall vara en medveten inriktning på att nå barnen - det är detvi eftersträvar. Jag kan infe förstå vad det är för fel i delta. Är vi infe,, överens om atf det är angeläget alt skapa en bättre kulturmiljöför barnen? Har vi den utgångspunkten, då måste vi också bestämma oss för attgöra någonting åt det. Och vi har lagt fram förslag i reservafionen - deinnebär ökade anslag men också ökade krav pä institutionerna. 10EVA (vpk) replik: försöker, precis sommoderaterna vanligtvis gör, genom billiga formuleringar undvika en sakdebatt. Vad den här debatten gäller är ju hur vi skall förbättrakulturlivet i , hur vi skall kunna leva upp fill de mål som riksdagenhar saft upp när det gäller aff motverka kommersialismens negativa verkningaroch atf stärka yttrandefriheten. Jag tvingas, herr falman, konstatera attmoderaterna nu uppenbarligen helt har frångått dessa mål. De ställer intelängre upp bakom dem. Vad de vill är, som jag framhöll tidigare, att överlämnakulturlivet -precis som man på def ekonomiska området söker överlämna alltmer -åt marknadskrafterna, allt i anda, och det i då dessakommersiella krafter tar ett allt starkare struptag när det gäller människornasvardag och arbetsliv. 11 () replik: säger nu aft han inte allshar talat om några öronmärkta pengar. Men i reservationerna krävs ju mer pengarpå den ena sektorn efter den andra för kulturverksamhet bland barn och ungdom,och det måste väl vara att öronmärka pengar. Tidigareefterlyste en politiskt ansvarig minister. jag inte är fel underrättad har vi ingen sådan under denhär regeringskrisen. Men jag skulle vilja efterlysa en politiskt ansvarigopposition. 12 (): Det är naturligt atf man, när man skall målahotbilder, använder de svartaste färger som finns tillgängliga. Den klagosångsom och tillsammans har stämt upp harföljaktligen präglats av mycket mörka molltoner. Varken efter läsningen av reservationerna, efter debatteni utskottet eller efter vad som har sagts från talarstolen känner sigutskottet ha anledning aff smyga sig undan ansvaret för det betänkande som harlagts fram och som -det vill jag starkt understryka - infe är något försök frånutskottets sida aff fumla med de kulturpolitiska mål som i enighettog ställning till för sex . På framför allt två vikfiga områden var man angelägen omatf rätta till den fidigare snedbalansen i kulturlivet. Def var koncentrationenav de statliga insatserna på kulturområdet till huvudstaden och dess omedelbaranärhet, och det var ett medvetet försök - som alltjämt fortsätter, liksomförsöken beträffande den första punkten - atf se fill att de sfora grupper avvårt folk som har stått utanför kulturlivet successivt skall kunna föras in iden glädje och tillfredsställelse som det innebär att fä la del av ett riktkullurliv. De reformförslag som har presenterats i åretsbudgetproposition bör ses mot bakgrund av att kulturområdet under de tresenaste budgetåren har tillförts friska reformmedel i storleksordningen 30, 50resp. 15 milj. kr. Det högsta av dessa belopp, 50 milj. kr., kom till under denförkättrade folkpartiregeringens år och avsåg /80. Detta karakteriseradespå sin fid här i kammaren av en ledamot tillhörande ett annat parti som"den kraftigaste förstärkning från till ett annat som vi harupplevt vi haft kulturpolitik i detta land". Samtidigtfästes på ett särskilt sätt uppmärksamheten på barnkulturfrågan. Det var alltsåunder det år som av talare av olika kulörer brukar beskrivas som det förloradeåret i svensk politik som kulfuren fick en skjuts framåt i form av ökadeekonomiska resurser. Dessa finns med i den verksamhet som vi nu bygger vidarepå och som vi vill vidareutveckla. Årets kulfurbudget är naturligtvis, precis som alla andrabudgetar som diskuteras i kammaren, en kulfurbudget i kristid. Jag vill protestera mot utskottsordförandens påstående atti majoritetens skrivning infe finns förståelse för aft det fortfarande finnsbehov som väntar på atf bli tillgodosedda och som infe har kunnat av iår. Jag vill gärna peka på några sådana områden och be ordföranden ikulturutskottet konstatera i utskottets betänkande att vi är medvetna om attdef finns behov som ännu är ofillfredsfällda och som alltså får hållas aktuellasom en arbetsuppgift för framtiden. Det gäller det som har nämnts om utställningsersäftningoch visningser-sättning, och det gäller den mycket vikfiga frågan omförfattarpenningen, alltså def bidrag som kommer författarna till godo genomboklånen på biblioteken.Där har def skett en höjning , Nr 138 och där sker en höjning också i årets budget. Utskottetsäger att del är angeläget att författarpenningen följer den 23 rnai 1981 allmännalöneutvecklingen i samhället, men vi finner det inte möjligt för staten attutfärda några garantier för att det under alla förhållanden skall vara Aiislae till kultur en absolut sådan följsamhef. Det måste få bedömas också medhänsyn till det f. iffil samhällsekonomiska läget. I fråga om barnkulturen är vi också medvetna om aft därfinns stora olösta uppgifter, men jag vill starkt markera, och jag ansluter migi def fallet till vad sade , att det viktigaste när detgäller barnkulturen är atf inte stirra sig blind på det ensidiga begreppetbarnkultur. Det farligaste främlingskap vi har i vårt samhälle ärfrämlingskapet mellan generationerna. Kulturområdet har här en fantastiskuppgift att gå in och medverka till att det främlingskapet upphör. Det viktigaste när det gäller barnkultur är attinstitutioner och ansvariga för kulturlivet inte betraktar barnkulluren somnågot alldeles specifikt för sig utan ser till att det blir fråga om ettgenerationernas möte i deltagandet i kulturlivet, vilket område det än mågälla. Vad beträffar de konstnärligt arbetande människorna i vårtland är det ett mycket vikfigt problem som tas upp både i en socialdemokratiskmotion och i utskoftsmajorifefens skrivning, nämligen kulfurskattekommitténsarbete. Jag konstaterar med tillfredsställelse att den insinuanta skrivning somfanns i mofionen från socialdemokratiskt håll inte återfinns i reservationen. Imotion 1980/81:949 påstås nämligen att den viktiga frågan huruvidakulturarbetarnas inkomster skall räknas som inkomst av rörelse eller som ettannat slag av inkomst skulle negligeras av kulturskattekommittén. Det var enalldeles obefogad insinuation, som också tillbakavisats av utskottet, ochreservanterna har tydligen tagit sitt förnuft till fånga och upprepar den infei sin skrivning. Kulturområdet har fått en netfoökning, om än liten jämförtmed de tre närmast föregående åren - jag nämnde siffrorna ; 30, 50resp. 15 milj. kr. är det ett tillskott på 3,5 milj. kr., och man kantycka att def aren liten ökning. Men antalet poster i statsbudgeten som i åröver huvud taget har fått en netfoökning är mycket litet. Av hela den besparingpå 770 milj. kr. som drabbade i höstens s. k.besparingsproposition gällde inte ett enda öre det egentliga kulturområdet. Naturligtvis kan den majoritet som har ansvaret förekonomin inte mäta sig med socialdemokraternas och vpk:s storstilade bjudningari storleksordningen 30-40 milj. kr. på det här området. Varifrån skall niegentligen ta pengarna? De 750 miljoner som skulle sparas på försvaret ochläggas in bl. a. på kulturområdet finns i varje fall inte längre. I det glada motionsskrivandet från socialdemokraterna ochkommunisterna fanns inte utrymme för den insikt om lägets allvar som i varjefall börjat prägla allt fler inlägg frånsocialdemokraternas sidai den allmänna ekonomiska debatten och som kansammanfattas ungefär på följande sätt: Det krävs uppoffringar av alla.Kulturområdet kan i den Nr 138 nuvarande ekonomiska situafioneninfe komma undan atf dess budget har Onsdagenden prägel av atf det är enkulturbudget i kristid. 13 mai1981 "'8' '' talman, allra siständå starkt markera att majoriteten, så långt jag känner den - jag talar här naturligtvis framför allt för mitt egetparti Anslae till kultur- "''" " delar ställerupp på 1974/kulturpolitiska mål. Vi är medvetna ändamål '-" ' spänning som finnsmellan våra ambitioner och vår målsättning å ena sidan ochde resurser som vid varje enskilt tillfälle står fill buds å andra sidan. Denspänningen leder fram till en debatt inom våra egna led men också till endebatt med våra politiska motståndare. Def är nyttigt och nödvändigt att dendebatten fortsätter, och en sådan debatt är det ju vi för just . Med det anförda, herr talman, vill jag på alla punkteryrka bifall till utskottels hemställan. 13 (vpk) replik; Först om biblioteksersättningen: Det harskett en höjning , säger . Ja visst, men är defett faktum aft som varit kulturminister harförfattarna halkat efter lönemässigt i förhållande till andra grupper isamhället. Det är den nakna verkligheten. Sedan knöt an till vad tidigareframhöll, nämligen att man inte skall dra någon skarp gräns mellan barn- ochvuxenkullur. Del är naturligtvis riktigt aff kulfuren i sin helhet bör inriktaspå just barnens och ungdomens behov. Men när man från de borgerliga partiernassida drar fram detta påstående undviker man atf inse att barnenkräver särskilda åtgärder och resurser. Det blir helt enkelt en förevändningför aff inte göra någonting på det här området. Man missar också det enkla faktum att det är skillnad påbarn och barn. Def är skillnad på den kultur som erbjuds barnen i ochden kultur som erbjuds barnen i glesbygd och i . Det är i allra högstagrad en klassfråga, där invandrarbarnen är de som drabbas i första hand. 30-40 miljoner i utgifter tycker Berfil är ettnästinfill oöverstigligt belopp. Def är 15 dagars försvarsutgifter. säger att försvarsbeslutet redan är fattat. Det är sant. Men man kaninfe krypa bakom en dålig försvarspolitik för att försvara en än sämrekulturpolitik. påstår sig fortfarande stå bakom dekulturpolitiska målen. Men om han vill ge dessa mål ett reellt innehåll ochverkligen vill värna om yttrandefriheten samt motverka kommersialismensnegativa krafter, då skall han inte så bestämt avvisa alla de konkreta,positiva förslag som vi har ställt. 14 () replik: konstaterade tidigare att detsaknas en politisk ansvarig regering, och det vet vi. Somliga av oss har tycktdet . diskuterar jag med en majoritet i kulturutskottetbestående av företrädare för de tre borgerliga partierna, och de tycks varahelt eniga. Berdl är också så hedervärd att han säger sig stå bakomallt vad utskotfsmajoriteten skriver, och def är ju bra. Samtidigthävdar han att man infe försöker fumla med de politiska målen. Men effekternaav den kulturpolitik som bedrivs och resultatet av det betänkande som ni nuförelägger innebär ju att regionaliseringen försvagas. Det innebärockså att ingrepp mot kommersialismens negativa verkningar försummas.Eftersatta grupper lämnas därhän. Delta är alt överge de kullurpolitiska målen. försöker leva på gamla meriter frånfolkpartiregeringens storhetstid. Kanske ligger däri också en dröm om altåterkomma i den situationen. Jag tror inte att det finns särskilt storanledning att hänvisa fill dessa meriter. Framför allt är det dagens situationvi diskuterar och måste fa ansvar för. När det gäller insatserna på barnkulturområdet saknar jagfaktiskt uttryck för förståelse för våra krav i majoritetens skrivningar. Mansäger helt kort, att de som i praktiskt arbete förvaltar resurserna får ansvaraför att barnen tillgodoses med en rimlig andel. Man anger inte ens vad enrimlig andel är. Ansvaret för detta viktiga område överger man och flyr in i endiskussion om att def inte går att skilja barnkultur från vuxenkulfur. I andra sammanhang berömmer ni er av att ha lagt fram en särskild barnkulturproposifion. I betänkandet hänvisas också till den, men deninnehöll ju utomordentligt blygsamma förslag till insatser. Efter aft hastuderat den har jag funnit atf det på en rad områden, t. ex. regionmusikens,inte finns några extra resurser för barnkulfurinsatser. Det är ju vad viföreslår . Det går alltså infe aft med hänvisning till den propositionenavvisa våra berättigade krav. Jag vill också kort säga att den här sifferexercisen ärganska ointressant, när man inte tar hänsyn till inflationen under senare år.Det reformulrymme på 3,5 milj. kr., som det nu talas om, är omuppätet av inflationen. 15BERTIL () replik: anser attutskoftsmajorifefens skrivning saknar en förstående inställning tillbarnkulturen. Jag vill ifrågasätta det reella underlaget för ett sådantpåstående. Vi har förtroende för de människor på det lokala planet som inomramen för exempelvis riksinstitutioner eller kulturverksamhet kanbedriva verksamhet pä barnkulturområdet tack vare statens insatser. Vi menaratt def är deras uppgift atf göra den prioritering som i varje enskilt lägemåste till. Bara för att socialdemokratiska förslag om pengar till barnkultureninfe vinner bifall i kammaren kan de infe dra den slutsatsen atf de får lov attupphöra med de insatser som har till uppgift atf föra barnen in i kulturlivet. Det är nu def verktyg skall användas som vi polifiker såofta talar om: prioritering. Def är ingen konst. , att prioriteranär man har hur mycket pengar som helst. Det är heller inte någon konst attprioritera när man, som , har 27 extra miljoner. Menprioriteringen skall till just i elt läge när man har att väga vad som ärväsentligt. Då vore det djupt Nr 138 olyckligt om denna debatt om pengartill barnkulturen skulle leda till den Onsdaeenden slutsatsen att det får bli som detvill med barnkulturen, eftersom det inte blir 13 mai1981 några socialdemokratiska ellerkommunistiska motioner bifallna på denna Vi tror inte att de ansvariga drar dennaslutsals, men vi vill här varna Anslae till kultur- '"' detta tal om pengar till barnkultur kan leda till tankar åt det Anf.16 () replik: hänvisar till det förtroendehan har för dem som praktiskt handhar barnkulfurfrågorna. Jag vill då fråga:Hur skall t. ex. museerna klara prioriteringen av barnen inom ramen förminskade resurser, resurser som f. ö. är upplåsta i fasta lokalkostnader?Utskottet har uppmärksammats på detta problem och försökt aft ge en fingervisningom det till departementet. Men ni struntar i delta sammanhang i barnen ochkastar över ansvaret på dem som skall hantera dessa blygsamma resurser. Får jag återanknyta till den tidigare diskussionen omövergivna kulturpolitiska mål. De socialdemokratiska förslagen angåendeutredning om kommersialismen bemöts med kalla handen av utskottsmajoriteten.För det första säger den nej till resurser för ändamålet. För det andra sägerden att utskottet inte är berett atf förorda aff framför någrasynpunkter på vad utredningen bör leda fram till. Def hör till historien atfdef är ett centralt kulturpolifiskt mål att motverka kommersialismens negativaverkningar. Men när det kommer till kritan vill utskottsmajoritefen infe göranågonfing, inte ens göra ett uttalande om vad som i deffa sammanhang ärönskvärt. Varför denna tystnad? Har utskoftsmajorifeten ingen åsikt i frågan?Är ämnet helt ointressant för de borgerliga utskottsledamöierna? Vi anser att utredningsuppdraget är angeläget och därförbör ges förtur. Det bör inriktas på bl. a. en utvärdering av den fördakulturpolitikens effekter.