prot · G409161 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:161 Kompletteringsval till talmanskonferensen m. m. 1 § Anmälan om kompletteringsval till talmanskonferensenm. AnL 1 TALMANNEN; På grund av uppkomna vakanser i talmanskonferensen m. m.genom regeringsskiftet och avsägelser av uppdrag har ochfolkpartiets partigrupper till mig anmält nya representanter. Talmannen förklarade valda till företrädare för partigrupper i talmanskonferensen i (c) () suppleanter för företrädare för partigrupper italmanskonferensen (c) i (fp) ledamöter i finatisutskottet ()() suppleant i finansutskottet () suppleant i försvarsutskottet () ledamot i socialutskottet () suppleant i socialutskottet () Åtgärder mot videogram med våldsinslag, m. m. ledamot iutbildningsutskottet () suppleanter i utbildningsutskottet ()() ledamöter i utrikesnämnden () JörgenUllenhag (fp) ledamöter i krigsdelegation () () suppleant för fullmäktig i () ombud i parlamentariska (rådgivande)församling () suppletmt i parlamentariska (rådgivande)församling () 2 § Talmannen meddelade att StaffanBurenstam () och () denna dag återtagit sina platser iriksdagen, varigenom uppdraget för deras resp. ersättare upphört. 3 8 Föredrogs och hänvisades Motion 1980/81:2211 till socialförsäkringsutskottet 4 § Föredrogs men bordladesåter betänkande 1980/81:30 5 § Åtgärder mot videogram med våldsinslag, m. m. betänkande 1980/81:28 om åtgärdermot videogram med våldsinslag m. m. 1980/81:176), yrkandet av m. fl. (m) att viss del avlagförslag i detta betänkande skulle vila och kulturutskottetsbetänkande /81:32 om vissa videogramfråeor. AnL 2 (): Vi blir med rätta upprörda över människor somtillgriper våldshandlingar. Formerna varierar - barnmisshandel,kvinnomisshandel, dråp eller mord - men alla är de samma andas barn. Vårsträvan måste ständigt vara att ingen människa skall utsättas förvåldshandlingar. Det läggs också ned mycket arbete och pengar för att förebyggavåldsbrott. Den synliga våldsbrottsligheten har haft en oroväckande stigandetendens under 1960-och 1970-talen. Under drygt tio år- 1964-1975-har detinneburit ungefär en fördubbling. Därtill skall läggas den doldabrottsligheten, t. ex. kvinnomisshandel, som anses ha en betydligt störreomfattning än man trott. Vi kan alltså konstatera att våldet blir ett allt störreproblem i vårt samhälle. tillåter vi ett allt grövre massmedievåld,som lätt blir mönsterbildande och kan leda till en stegvis tillvänjning. Detfinns klara belägg för att lättpåverkade personer med svag identitetskänslablir så inspirerade av det spekulativa, människofientliga utbudet att de självabegår våldshandlingar. Främst är det barn och ungdomar som utsätts för dennadestruktiva påverkan. De ges förebilder- mestadels män-som utövar grovt våld. Mångabarn har inte någon vuxen man i sin omgivning som kan vara en motbild ochbalansera de i massmedier förhärligade våldsmännen. Det behöver väl inte sägashur viktigt det är med goda förebilder för barn och ungdomar - vuxna människorsom de kan identifiera sig med och utvecklas med. Enligt en framlagd undersökning har det visat sigatt varannan 15-åring i bor i en splittrad familj. Det ärorealistiskt att tro att barn och ungdomar skall ges tid och möjlighet attbearbeta skräckupplevelser som de fått av video- eller filmvåld tillsammans medvuxna. Sammanfattningsvis kan konstateras att det inte är konsekvent att på engång ta avstånd från våldet, arbeta för att förebygga våldsbrott och samtidigtlåta våldsfilosofin florera ohämmat i massmediautbud. Samtliga undersökningar som gjorts visar att ju mer våldoch våldsskildringar samhället tillåter, desto mer våldsyttringar kommer viautomatiskt att få. Utvecklingen på videoområdet kan betecknas som lavinartad.1978 fanns i 37 000 videokassettspelare, vid slutet av 1980 ca 110 000,och 1985 beräknas det finnas omkring 500 000 videokassettspelare. Tillgången påprogramkassetter är självfallet också snabbt ökande. Försäljnings- ochurhyrningsbutikerna är spridda över hela landet. De finns såväl i storstadsområdenasom pä landsbygden. Vid en undersökning som gjorts visade detsig att inte av kassetterna innehöll våldsinslag, varav 16 %program med grova sadistiska våldsinslag. Den här utvecklingen har skett utan att någotsamhällsorgan kunnat påverka programutbudet. Därför har program med sadistisktdestruktiva våldsinslag ohämmat kunnat distribueras ut över landet. För enbillig penning har barn och ungdomar kunnat konsumera dessa grova spekulationeri våld, sex och sadism. Detta har varit möjligt genom att videogrammen Åtgärder mot videogram ined väldsinslag, m. m. Åtgärder mot videogram med våldsinslag, m. m. intefaller in under biografförordningen. Det har således varit möjligt förvideogramdistributörerna att sprida filmer som inte skulle ha godkänts avbiografbyrån. Många föräldrar har med rätta starkt upprörts av att filmer som ärså förråande eller skadligt upphetsande att de totalförbjudits för visning påbiografer kunnat uthyras till barn och ungdomar. Såväl enskilda föräldrar somorganisationer och myndigheter vill få ett stopp för spridningen av sådanavåldsprogram. Det är mot denna bakgrund som vi från sida vidolika tillfällen har reagerat mot det totala utbudet av våldsskildringar imassmedia, främst medier med rörliga bilder. Denna teknik har en särskildgenomslagskraft. Det förslag till lagstiftning mot viss spridning avvideogram med våldsinslag som lades fram av regeringen, med dåvarandejustitieminister som huvudansvarig, ansåg vi motionärer fråncentern inte skulle ge tillräcklig effekt. Ett införande av enbart alternativetmed en lag mot spridning av videogram till barn skulle enligt vårmening bli verkningslöst bl. a. på grund av langning. Modellen med enbart ettgenerellt förbud mot spridning av extremt våld var heller ingen brakonstruktion. Därför förordade vi i likhet med ett stort antal remissinstanseren kombination av de båda alternativen. Enligt vår mening borde tillämpningenav lagstadgandet så långt möjligt ansluta till den praxis som biografbyrånsavgöranden utgör. Det borde således inte vara tillåtet att som videogram yrkesmässigtsprida en film som prövats och inte godkänts av biografbyrån. Vi såg detta somen komplettering av regeringsförslaget. Denna lagstiftning skulle gälla till dess att aktuellautredningar, yttrandefrihetsutredningen och videogramutredningen, arbetat framnya förslag. Vi ansåg att det i det här fallet var så brådskande att söka dämpaden våldsvåg som sveper över landet att vi föreslog ett ikraftträdande av denprovisoriska lagen från . Vid behandlingen av propositionen och följdmotioner hardet i och kulturutskottet, som har yttrat sig i frågan,gått att få en bred majoritet för en lösning som i stort sett sammanfaller medvåra motionskrav. Det är självfallet glädjande, och jag tror att vi i den härfrågan har en överväldigande del av svenska folket bakom oss. Förhärligandet avvåldet för inget gott med sig. Vad agerande beträffar måste jag säga att jagär djupt besviken. I kulturutskottets yttrande, som finns med som bilaga tillkonstitutionsutskottets betänkande, heter det; "Det är oomtvistat att underhållningsvåld harskadeverkningar, främst på barn och ungdom, och måste bedömas utifrånutvecklingen mot ökad agressivitet och brutalitet i samhället. Våldsutbudet hari ökande grad kommit att präglas av inslag som förstärker könsfördomar, rasismoch människoförakt." Varje ansvarskännande människa som har denna insikt måstesöka medverka till att denna destruktiva påverkan så fort som möjligt stoppas.Kulturutskottets majoritet anser också att utvecklingen på videogramområ- det är såoroande att det är nödvändigt med snabba åtgärder, och dessutom mer omfattandeän som föreslås i propositionen. Samma slutsats har också en majoritet ikonstitutionsutskottet kommit fram till. Eftersom lagrådet gett klartecken förlagförslaget borde allt vara gott och väl. Ett första steg mot en sanering avvideobranschen skulle ha kunnat tas . Men här vill numoderaterna genom en taktisk manöver skjuta upp beslutet . Någrasakliga skäl för ett tillämpande av grundlagsregeln om uppskov med beslutet motvideovåld är det svårt att finna. I det här läget måste ta hela ansvaret för attdet grova videovåldet får utbjudas . Helt säkert kommerbranschen att utnyttja detta "moderatår" för en intensivmarknadsföring, så att landet kommer att översvämmas av program av typenMotorsågsmassakern, eller kanske av ännu värre program. Även om jag efter denhär debatten - som ju påbörjades ifredags - inte har anledning att ha några förhoppningar vill jag ändå vädjatill de moderata riksdagsledamöterna: inte barn och ungdomar denotjänsten att frågan förhalas ! Beträffande kravet i vår motion om förhandsgranskning förvideogram så att vi därmed får till stånd samma regler som gäller för filmhänvisar utskottet till yttrandefrihetsutredningens arbete. Det sägs att ettväsentligt led i denna utrednings arbete utgörs av överväganden om filmcensurenoch andra frågor om förhandsgranskning. Därför anser utskottet att det inte ärerforderligt att tar några nya initiativ. Därmed får väl vimotionärer ge oss till tåls så . Men jag vill ändå uttala den förhoppningenatt de signaler som i den här frågan kommit från noga beaktas i detfortsatta arbetet. Så en kortkommentar till den tidigare debatten. använde en debatteknik här som jagtyckte vittnade om stor argumentnöd. Han citerade bl. och och använde lösryckta citat för att därmed styrka sina egnaluddiga argument. Låt mig därför få säga följande: Det är intesärskilt lämpligt att åberopa och tolka tidningsuttalanden när den som citerasinte är närvarande och inte kan lägga till rätta feltolkningar. Jag harfaktiskt en känsla av att vederbörande kanske vill betacka sig för AndersBjörcks fria tolkningar. Lagstiftningensom vi nu diskuterar berör ju inte enbart personer som m. fl., utan den är självfallet i första hand avsedd att värna omde unga och svaga i samhället. Jag vill med det anförda yrka bifall tillutskottets hemställan. Åtgärder mot videogram med våldsinslag, m. m. I detta anförande instämde StinaAndersson, , , , ,i , , , (alla c). Åtgärder mot videogram med våldsinslag, rn. AnL 3HÄDAR (); Den fråga vi diskuterar gäller inte vårinställning till våld. Det faktiska våld som förekommer i samhället kan vialdrig tolerera. Vad frågan gäller är rätten att se framställningar av våld. Vi vet alla, att våldsframställningar kan vara bådefängslande och skadliga. Så t. ex. har i gångna tider - då inga filmer och ingavideokassetter fanns - många barn med skräckblandad tjusning fångats av GustaveDorés bibelillustrationer om syndastraffets grymhet. Vi kan heller inteutesluta, att dessa bilder gett flera unga människor varaktiga skador. Men frågan för gäller inte om barn ochungdom skall skyddas mot vissa former av framställningar av våld - bl. a. frånsådant våld som kan köpas på kassett. Om detta är vi ju överens. Och skullenågon i kammaren anse att den åldersgräns som regeringen föreslagit, ,skulle vara för låg, finns det säkert öppenhet att diskutera den frågan. Men till skillnad från regeringen villkonstitutionsutskottet nu även förhindra vuxna att se bilder och videogram med"närgångna eller långvariga skildringar av att någon utsätts för råtteller sadistiskt våld" då detta är "uppenbart oförsvarligt". Är dådenna inskränkning i informationsfriheten värd att bråka om? - attminska våldet - är ju gott, och vems frihet är det egentligen som kränks? visar all erfarenhet att det är lättare att peka ut vadman vill få bort genom att begränsa informationsfriheten än vad det är att nåmålet med hjälp av censur eller domstolar. Risken är alltid stor för attmyndigheternas ingripanden antingen får en långt vidare tillämpning än vad somvar tänkt eller blir en meningslöshet - ett slag i luften. Man kan också fråga sig vilka våldshandlingar som ärfarligast att ta del av; vilka som kan vålla de största skadorna. Min tro äratt lösryckta våldsskildringar har mindre påverkan än de som speglar enverklighet som utformats på ett konstnärligt, suggestivt sätt. Men för mig gäller frågan något mer - den gäller tilltrontill en liberal metod. Företeelservi inte tycker om skall vi motverka. Jag är motståndare - svuren motståndare - till våld. Föregen del mår jag fysiskt illa av att se och läsa skildringar av våld, tortyroch avrättningar. Jag vill också motverka framställningar av och intresset förmeningslösa, råa våldsskildringar. Men jag vill söka nå framgång för mininställning, inte genom förbud, utan genom kraften i mina argument och i minövertygelse. Detta är för mig att tillämpa en liberal metod. Förutsättningen för denna metod är informationsfrihet.Yttrandefrihet, tryckfrihet, konstnärlig frihet och mottagarfrihet - dvs.rätten för vuxna personer att ta emot den information, de åsikter ochuppfattningar som bjuds - utgördärför för mig grundläggande liberala värden. Viljan att inskränka dessa friheter finns överallt och . Motiven för inskränkningarna är alltid upphöjda, t. ex. hänsynen till laglydnaden, ordningen, freden, nationen och allmän hälsa och allmänt välstånd. Men jag vill inte vara med om attgöra grundläggande liberala friheter till en avvägningsfråga. På initiativ av Per fillkom en lag som har tillsyfte att förhindra Tisdaeen den även en riksdagsmajoritet att genom hastigttillkomna beslut-inskränka g jjj jgj informationsfriheten.Om en sådan inskränkning föreslås, kan en minoritet i riksdagengenomdriva att beslutet uppskjuts . Ett sådant uppskov finner Åtsärdermot jag välmotiverat i det här fallet, bl. a. med hänsyn till det arbete sompågår i videosram med yttrandefrihetsutredningen. Jag kommer därför ocksåatt i voteringen väldsinslas m m rösta med reservanterna i utskottet och, om reservationen avslås, för återremiss till KU i syfte attden aktuella paragrafen skall vila . Att försvara friheten när det gällerföreteelser vi tycker om eller är beredda att acceptera är naturligt. Det ärtill frihetens försvar när den tar sig former som vi djupt ogillar och föraktarsom liberalismen behövs. AnL 4 (): Att arbeta för yttrandefrihet är att arbetaför att det som man ogillar skall få framföras. Att bara tillåta det som mantycker är bra är inte yttrandefrihet. Jag har respekt för det politiska mod som nuvisar när de går emot förslaget att förbjuda försäljning och utgivning avvideoband med extremvåld till vuxna. Jag tror inte att gillar videovåki, inteheller att de drivs av kommersiella intressen. Och jag hoppas att moderaternainte blir så brända av erfarenheterna i den här debatten att deras intresse föryttrandefrihet - som inte alltid har varit lika brinnande som det är nu -kommer av sig. Jag förmodar att redan den gångna helgen har givit kännbarareaktioner. har också sagt sig vara oroade av utbudet avvåld i video-och jag tror på det - men uppenbarligen har de inte varit likaoroade som vi andra. Då skulle de inte begära uppskov. De är i sin fulla rätt att begära uppskov, och jagkritiserar inte att de åberopar den här bestämmelsen - som kom till just föratt ge betänketid när en upprörd opinion kräver inskränkningar, i t. ex.yttrandefriheten. Det jag kritiserar är att inte kan gå med på ettförbud mot att sälja extremvåld till vuxna. Om ni gjorde det, blev det ju ingetuppskov. Ni moderater går med på en provisorisk lagstiftning närdet gäller spridning till barn. Då behöver man tydligen inte vänta påutredningarna. Uppenbarligen åberopas då det som har kommit fram t. ex. i detbekanta TV-programmet. Men det är risk att den bestämmelse som också moderaternaaccepterar blir ett slag i luften, eftersom både ungdomar och vuxnakan få tag i band med det allra grövsta våldet. Då kan också barn under 15 årfå se dem. Det har sagts-och det med rätta-att man alltid måste hastarka skäl för att inskränka yttrandefriheten, oavsett vilket medium detgäller. Det är alltid inskränkningen som måste motiveras, inte friheten. Jaginstämmer i det. Finns det då här skäl att inskränka yttrandefriheten? Ja,vi har varit ense om att det behövs särskilda regler för film, i synnerhetnärdet gäller barn. Åtgärder mot videogram med våldsinslag, m. m. har vifått en ny teknik. Man har med hjälp av den nya tekniken kringgått regler somvi alla har varit ense om. Barn och ungdomar har fått se framställningar, somaldrig skulle godkännas för visning på biograf, och därför behövs det nyabestämmelser. En provisorisk bestämmelse mot extremvåld är ingen orimliginskränkning av yttrandefriheten, särskilt inte med de skrivningar somutskottet har gjort, för att hindra ingrepp mot sådana våldsskildringar som ärinlägg i debatten eller rapporter om verkligheten. och Skola har i ett yttrande överlagförslagen begärt att man snabbt skulle få fram en provisorisk lagstiftning,som bygger på båda de alternativ som utredningen har lagt fram. Det skulle vifå med utskottets majoritetsförslag. Men vi begär också positiva åtgärder, nämligen att man sertill att det finns ett utbud av bra videomaterial och att undervisning ges tillbåde elever, föräldrar och skolpersonal om hur massmedia verkar. Två förtroendemän i Hem och Skola-rörelsen vädjade i enartikel i till : "Stifta en lag NU! Vänta inte på ytterligareutredningar. Får lagen inte de konsekvenser man avsett, så ändra den!" Föräldrarna måste ta ansvar, säger man. Ja, vi arbetar fördet så gott vi kan. Men föräldrarna behöver stöd. Så här kan det gå till i envanlig Stockholmsförort; Föräldrarna åker på landet över . Den 14-årige sonenär hemma med videobandspelaren. Man har inga band hemma som föräldrarna tyckeratt det är något problem med. Men så kommer det en grupp kamrater och har medsig en trave våldsskildringar. Där sitter dessa tonåringar imörkret och matas med våld. Vi vet inte exakt vilken effekt det har, men vi kanfrukta att det bidrar till en destruktiv idealbildning hos våra ungdomar. Vihar sett exempel på det. Många föräldrar känner sig maktlösa. De kan intehindra att deras barn hälsar på kamrater. De kan inte hindra att deras barn fårse de här banden. Om vi inte gör någonting åt detta hjälper inte aldrig såvälmenande kampanjer mot våldet i skolan och annorstädes. Ett par ord om liberalismen. andra nyfrälsta liberaler menar att ståndpunkt är den endagodtagbara för en sann liberal. Men liberalism på detta områdelikaväl som ibland inom ekonomin är ett slags djungelliberalism, inte densocialliberalism som och dess föregångare har arbetat för redansedan och S. A. Hedins dagar. I djungeln råder den starkaresrätt - äta eller ätas är alternativen. För socialliberalismen har friheten sinbegränsning: Du får inte skada andra. För att skydda barn och ungdom får vi acceptera att inteheller vuxna har fillgång till de råaste och mest meningslösavåldsskildringarna. Jag tror inte att det är en för stor uppoffring för deflesta i vårt land. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. I detta anförande instämde och (båda Nr 161 AnL 5 (): Det står klart efter de föregående inläggenatt alla godtar den inskränkning! yttrandefriheten som ett förbud motkommersieU spridning av våldsvideo till barn och ungdom innebär.Alla utom de moderata talarna, nu förstärkta med , accepterar ettkommersiellt spridningsförbud när det gäller extremt våld. När går mot detta följer de, såvitt jag kanförstå, två linjer. Den ena är en hänvisning till de skäl man ofta åberopar motförbud av olika slag. De förklaras vara ineffektiva, man hänvisar tillinformation som en bättre metod, och man talar om världens elände i övrigt. Menman godtar förbud pä ett annat område. Den linje som förespråkar uppskov i tolvmånader innebär inte att man kommer bort från förbudet. Man ger bara våldsvideonytterligare en frist. Den andra linjen är en hänvisning till regeringsformensyttrandefrihetsgrundsats. Som jag sökte visa tvingas man då och dåatt ställa olika värden som man tillmäter stor vikt emot varandra. Det är vadsom sker här. Sådana kollisionssituationer var förutsedda av alla som arbetademed de här frågorna. Som en sammanfattning av den erfarenhet man vann redan påutredningsstadiet vill jag citera ett uttalande i rätts- ochfrihetspropositionen till riksdag; "Yttrandefriheten kan med fogbetecknas som den viktigaste av de medborgerliga fri- och rättigheterna. Det ärdärför naturligt att uppställa krav på att lagstiftaren skall iaktta störstamöjliga restriktivitet när det gäller att begränsa denna frihet. Å andra sidantäcker yttrandefriheten om den definieras formellt större områden av mänskligverksamhet och kommer därmed i konflikt med fler motstående intressen än någonannan rättighet. Det föreligger därför som utredningen har funnit ett legitimtbehov av begränsningar i yttrandefriheten av mångskiftande slag." Denutredning som åsyftas är alltså fri- och rätfighetsutredningen. ställde sig bakom denna skrivning ipropositionen. Det betyder att man i varje enskilt fall får pröva frågan, men iallt förarbete harslagitsfast att den avgörande synpunkten skall vara attuppehålla den fria åsiktsbildningen. Det är anledningen till att jag både ionsdags och frågade; På vad sätt hindrar 1 § ikonstitutionsutskottets förslag den fria åsiktsbildningen i ? Vilkapartier, vilka kristna samfund, vilka kulturella organisationer, vilka enskildapersoner hindras i åsiktsbildningen på grund av denna lag? har ingenens gett sig in i denna diskussion. Därav drar jag slutsatsen attyttrandefriheten inte kränks, den kommer inte ens i kläm genom det framlagdaförslaget. Självklart tvingas man, som flera talare framhållit, attpröva om denna bestämmelse är förenlig med rättighetsförklaringen. Jag harkommit fram till att den stämmer väl överens därmed. Jag styrks i detta när jagläser den sammanfattning som fri- och rättighetsutredning gjorde. Åtgärder mot videogram med våldsinslag, m. m. Åtgärder mot videogram med våldsinslag, in. börjademed att betona att man noga skall redovisa sina syften när man beslutar om fri-och rättighetsinskränkningar. De syftena finns ordentligt redovisade ikonstitutionsutskottets betänkande. Utredningen fortsätter; "Av stadgandetföljer vidare dels att dessa syften måste vara godtagbara i ett demokratisktsamhälle, dels att inskränkningen inte får gå längre än nödvändigt för atttillgodose ändamålen och dels att avvägningen mellan de motstående intressenainte får lända till större inskränkning i den berörda fri-och rättigheten änsom är acceptabelt i ett demokratiskt samhälle." Under remissbehandlingen gjorde man anmärkning motlagtexten men ställde sig helt bakom dessa formuleringar. Ingen har kunnathävda i den föregående debatten att demokratin kränks genom den föreslagnainskränkningen. Man har möjligen kunnat tala om att inskränkningen går längreän som är nödvändigt för att tillgodose ändamålet. Jag anser det vara fel. Läs lagtexten, som har föreslagit!Där talas om att närgångna eller långvariga skildringar av att någon utsattsför rått eller sadistiskt våld inte får spridas till allmänheten i yrkesmässigverksamhet eller i annat förvärvssyfte. Så finns ett tillägg, såvida"spridandet med hänsyn till framställningens syfte och sammanhang samtomständigheterna i övrigt är uppenbart oförsvarligt". Till detta kommer de begränsningar som ligger i deuttalanden som har gjort. Det står klart att även dennainskränkning fyller kravet på att inte gå längre än som är nödvändigt för atttillgodose ändamålet. Det är mot denna bakgrund jag har reageratmot att vill använda uppskovsinstitutet. står detklart för mig att det är missbruk som görs av denna institution, hänvisade till lagprövningen. Låt mig dåerinra om att , när det behandlade uppskovsinstitutet,tog upp denna fråga och skrev bl, a.: "Endast kan stiftagrundlag. Det är därför naturligt att är den instans som är bästägnad att pröva om viss föreskrift är grundlagsenlig. Uppenbarhetsrekvisitetmedför i detta fall enligt utskottets mening att tillämpning avvisst grundlagsstadgande måste respekteras så länge det håller sig inom ramenför en möjlig tolkning av bestämmelsen i fråga." Lagrådethar lämnat frågan öppen. En överväldigande majoritet inom konstitutionsutskottethar funnit att detta ligger inom lagens råmärken.