prot · G409152 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:152 Förhandlingarna leddes till en början av förste vicetalmannen. 1 § Justerades protokollen för den 19innevarande månad. 2 § Förste vice talmannen meddeladeatt Margd Odelsparr (c) skulle tjänstgöra som ersättare för . o. m. och att förordnande därmed upphört. 3 § Föredrogs men bordlades återFinansutskottets betänkanden /81:39, 41 och 42 betänkanden1980/81:36 och 43 - 46 betänkande 1980/81:28Utbildningsutskottets betänkanden /81:33 - 36 och 40 Trafikutskottetsbetänkanden /81:32 - 34 betänkande 1980/81:66Civilutskottets betänkande 1980/81:42 4 § Riktlinjer för energipolitiken, m. m. Fortsattes överiäggningen omnäringsutskottets betänkanden /81:60 och 61 samt civilutskottels betänkande1980/81:37. AnL 1 (): Frågan om lokalisering hartagits upp i inte mindre än 16 motioner. I två motioner, en från iNyköping och en från oss sörmländska socialdemokrater, har föreslagits attverket skall lokaliseras till och Studsvik, I vår motivering har viinte enbart framfört regionalpolitiska skäl. Vi har också pekat på närhetenfill berörda myndigheter och den anknytning har till energiområdetgenom att finns i kommunen, Studsvik, som är en Rikdinjer för energipolitiken, m. m. Rikdinjer för energipolitiken, m. m. forskningsstation, har största samlade resurserför avancerad energiforskning och utveckling. Förutom forskning om kärnteknikbedrivs forskning rörande ny energiteknik, dvs, områdena biosystem, fjärrvärme,solenergi, värmekraftteknik och metanol. Därutöver bedriver skogshögskolan iStudsvik försöksodling av energiskog. Med hänsyn till organisationskommitténs utredningsuppdrag,vilket skall redovisas , finner utskottsmajoriteten att riksdageninte bör göra något med anledning av motionerna om energimyndigheternaslokalisering. I avvaktan på den utredningen kommer vi som väckt motion nr 1978att stödja utskottets förslag. Både under den allmänna motionstiden och i anslutning tillpropositionen har jag medverkat till motioner om verksamheten vid . Den ena motionen tar sikte på att få slut på långhalandeti fråga om beslutet om R 2-reaktorns i Studsvik framtid. En synnerligengrundligt utförd och representativt sammansatt utredning har utmynnat i ettklart förord för fortsatt drift. Som motiv för detta förslag anfördes att dentekniska och vetenskapliga kompetens som finnr s.mlad kring R 2-anläggningen åren väsentlig tillgång i det fortsatta arbetet för kärnkraftens säkerhet. Utredningenfann att statsanslaget till driften av R 2-anläggningen bör bibehållas och attsystemet för anslag bör utformas så, att kostnadsändringar kan ske efterenhetliga principer. I vår motion hemställes om ett snabbt positivt ställningstagandetill R 2-reaktorns framfid. Jag uppfattar det som mycket värdefullt att utskottet görett tillkännagivande till regeringen med anledning av vår motion. I dettaunderstryks vad även föredraganden medgett, nämligen att det är nödvändigt attvi i kan vidmakthålla en samlad, stark och kompetent utredningsresursinom området. I utskottsbetänkandet finns också en hänvisning till utredningensbedömning att endast begränsade delar av den svenska reaktorbaseradenaturvetenskapliga forskningen skulle kunna överleva, om R 2-anläggningenavvecklas. är helt på den linje som vi företräder imotionen då det enhälligt skriver; "Med hänsyn särskilt till den naturvetenskapligagrundforskningens behov och behovet av kärnbränsleutveckling inom landet börenligt utskottets mening frågan om R 2-reaktorns fortsatta verksamhet -såsom förutsätts i propositionen - prövas på grundval av utredningens betänkande." I en annan motion med mitt namn först kräver vi attregeringen bör utarbeta planen rörande en långsiktig utbyggnad avnaturvårdsverkets resurser, för att man bättre skall kunna beakta de hälso- ochmiljöproblem som kan antas uppstå vid användningen av kol och bränsle.Framläggande av en sådan plan från regeringens sida har tidigare begärts avriksdagen. Utskottsmajoriteten vill inte godta vår motion, men våra synpunkterhar förts fram i reservation 21, som jag yrkar bifall till, I övrigt hänvisarjag till anförande i går. AnL2 (): Nr 152 Frågan om framtida existenshar . utvecklats till en lång lidandetshistoria för olika parter. Det är väl få ~- . anställdavid industrier i vårt land som på motsvarande sätt har kastats mellan hopp och förtvivlan om huruvida de skall få behålla sinajobb eller ej. ., ,. . .. gipolitiken, m. m. De mycketduktiga arbetarna, tjänstemännen och forskarna i har utan egenförskyllan kommit att bli brickor i ett politiskt spel kring vår energi- Detta politiska spel har under de borgerliga regeringarnas fid kommitatt handla främst om huruvida vi skall bryta uran i eller har samhället satsat snart 1 miljardkronor i , och personligen anser jag att det vore orimligt om samhälletinte skulle få någon utdelning på detta kapital. Jag vill därför med skärpavända mig mot vissa politiker och miljögrupper som påstår att enbartskulle vara att betrakta som en urangruva, I Billingeskiffrarna finns mångavärdefulla beståndsdelar, där uranet som bekant utgör endast en tredjedel.Resten är andra, för svensk industri viktiga mineraler, som vi nu får importerafrån utlandet, I finns samlat ett unikt kunnande då det gälleratt bearbeta alunskiffer. Det är ingen överdrift att påstå att tekniker ochforskare vid tillhör de bästa i världen då det gäller bearbetningoch processutveckling på detta område. Detta för landet värdefulla kunnande ärnu på väg att skingras genom ASA:s beslut att lägga ned verksamheten i Ranstadpå grund av att man saknar medel för vidare forsknings- och utvecklingsarbete. Som vi framhållit i vår partimotion 1976, som väckts ianledning av proposifion 1980/81:90, kan de svenska alunskiffrarna väsentligtbidra till att förbättra vår ekonomi, handelsbalans, försörjningstrygghet ochinte minst vår sysselsättning. Det förtjänar alltså att påpekas i denna energipolitiskadebatt, då värt land befinner sig i djup ekonomisk kris och där vårt storaoljeberoende är en av orsakerna, att alunskiffrarna i landet är den ojämförligtstörsta fossila bränslereserv som vi förfogar över. Tillgången på alunskiffrari är faktiskt tillräcklig för att kunna tillgodose landets energibehovunder överskådlig tid. Även om man inte gjort någon totalinventering, så mineralpolitiska utredningen beräknat att värmeinnehållet i skiffrarnamotsvarar ca olja. Detta skulle motsvara en svenskoljekonsumtion på nuvarande nivå under . står jag inte här och påstår att viplötsligt skulle av all oljetillförsel till vårt land, sätta i gång enstorbrytning av våra skiffrar och hålla på med detta för att undvikaoljan. Det är naturligtvis inte möjligt. Däremot framstår det som ytterstrimligt att vi rustar oss för att ta till vara och hushålla med i varje fall endel av de stora bränslereserver som vi ändå har i våra skiffrar och framförallt att vi gör detta på ett sätt som är acceptabelt från miljösynpunkt, I våraalunskiffrar finns förutom uran en mängd värdefulla beståndsdelar Riktlinjer för energipolitiken, m. m. som svavel, kalium, fosfor, kväve, aluminium, magnesium,titan,zirkonium, vanadin, molybden, krom, kobolt, nickel m, m. Detta är sådanaämnen som svensk industri behöver och som vi nu importerar. Därför anser vi detvara självklart att regeringen omgående sätter i gång en totalberäkning när detgäller vår alunskifferreserv och satsar på forskning och utveckling för attgöra det möjligt att med minimala skador på miljön använda våra skiffrar, AB Svensk Alunskifferutveckling, , har under en följdav år bedrivit ett arbete i syfte att utveckla processer för fullutvinning urde svenska alunskiffrarna. Detta utvecklingsarbete har huvudsakligen ägt rum iRanstad. Sedan nu har konstaterat att uranbrytning i inte är kommersielltlönsam, bl. a. beroende på att världsmarknadspriset ligger så pass lågt, harman som bekant inte fullföljt den ansökan som var avsedd att inges i det häravseendet. Därför kan man nu lugna alla oroliga med att någon uranbrytning iRanstad i varje fall inte f. n. är aktuell. Bolaget vill däremot vidareutveckla en process som gällerförgasning av kerogen. Denna process är helt oberoende av uranutvinning. Deutredningar som bolaget gjort visar att det är tekniskt och ekonomiskt möjligtatt utnyttja kerogenet för förgasning för exempelvis metanolutveckling. Dennaprocess vill man därför få möjlighet att utveckla vidare. i fjolansökte om ett anslag på 93 milj. kr. för budgetåren 1981/82-1983/84 föratt i pilotskala utveckla förgasningen av alunskiffer. har regeringen tyvärr inte alls tagit ställning tilldenna ansökan i den nu aktuella propositionen. Detta är utomordentligtolyckligt. Det finns nämligen, som jag antydde tidigare, en allvarlig risk föratt den kompetens som byggts upp vid i nu kommer att gå förlorad pågrund av regeringens oförmåga att fatta beslut i sådana här viktiga frågor. Omingenting snabbt görs på detta område, får vi befara att våra möjligheter att iframtiden utnyttja alunskiffrarna allvarligt kommer att försämras. Dess bättre kan vi med glädje konstatera att ett enhälligtnäringsutskott, där även centerpartisterna är med som undertecknare, uttalaratt bör få möjligheter att fortsätta sina forsknings- ochutvecklingsinsatser i . Man skriver nämligen så här på s. 78 ibetänkandet; "Den inom bedrivna termiska processutvecklingenbör, som regeringen förutsätter, fortsätta med det s. k. iLuleå. Inom ramen för anvisade lånemedel - 128 milj. kr. (s. 70) - bör därjämtesäkras fortsatta FoU-insatser i med inriktning främst på metanolutvinningunder åtminstone treårsperioden /82-1983/84. Utskottetföreslår ett uttalande av av här angiven innebörd." Detta uttalande betraktar jag som en storframgång inte bara för oss motionärer, utan även för landets framtidaenergiförsörjning och inte minst för de anställda i , som rimligenbör få en ny chans att fortsätta sitt mycket värdefulla och skickliga arbete pådet här området. Jag utgår nu ifrån, fru talman att regeringen omgåendeeffektuerar denna beställning från utskottets och sida och ger ASAmöjlighet att fortsätta sitt utvecklingsarbete i , Det är nämligenbråttom härvidlag, eftersom verksamheten i annars kommer att avvecklas under innevarande år, och då kommer de kunniga jobbarna,forskarna och teknikerna att skingras. Slutligen konstaterar jag medtillfredsställelse att utskottet även har ställt sig bakom en beställning hosregeringen om en parlamentarisk kommitté för vår energipolitik. Bl, a, dettakrav har vi framfört i våra motioner 1901 och 1976, Jag har fattat det så attäven detta arbete med fördel kan skötas inom denna kommitté. Eftersom jag vetatt senare i debatten kommer att närmare ta upp våra resonemangi motion 1901, skall jag inte närmare utveckla dem . Jag har för min del inget annat yrkande änbifall till de socialdemokratiska reservationerna, I övrigt yrkar jag bifalltill utskottets hemställan. Riktlinjer för energipolitiken, m. m. I detta anförande instämde och (båda AnL 3 () replik: Jag tror att det när det gäller ärviktigt att konstatera att vad utskottet gör är att inte anvisa eller föreslåen enda ny krona i anslag. Den ansökan om 93 miljoner som taladeom har tidigare avslagits av regeringen. Utskottet har enigt ställt sig bakom tanken att bevara enviss forskningsinsats i , Det är i första hand motiverat av att det härfinns olika utvecklingsmöjligheter, även sådana som med mera begränsade elleringa miljöförstörande konsekvenser kan ge värdefulla resultat när det gällerutnyttjande av skiffrarna. Men framför allt innebär den stora vikt som vid vad utskottet anför på s, 78 en kanske icke obetydlig övervärdering,har haft och har fortfarande möjlighet att inom ramen föranvisade lånemedel bibehålla viss forskningsinsats. Den möjligheten pekar vi påi utskottet, och vi förutsätter att utnyttjar den. Det är utskottetsställningstagande. AnL 4 () replik: Jag kan förstå att känner ettbehov av att frälsa sin centerpartistiska själ i detta avseende. Förmodligenhar han av centerparfisterna i fått "bassning" för atthan suttit med i utskottet och gått med på denna skrivning. Det är det som göratt han nu med denna brasklapp, som en känd biskop använde en gång i fiden,försöker nedvärdera betydelsen av vad utskottet skrivit i sitt betänkande. Menjag har inte kunnat fatta det annorlunda, när utskottet klart anger en tidpunktoch säger att man i skall ha möjlighet att fortsättasitt utvecklingsarbete når det gäller förgasning av kerogen, än att det måsteinnebära något. Man håller väl inte på och undersöker, utvecklar och forskarför ro skull? Jag tolkardet så att det är en vilja att bevara detta kunnande i vårt land som Riktlinjer för energipolitiken, m. m. utskottet här ger uttryck för - sedan må nedvärdera denna skrivning hur mycket han vill. Den tolkningen gör jagi detta sammanhang, och jag kan garantera att jag fortsättningsviskommer att med all möjlig observans bevaka hur den här utvecklingen blir. Ärdet så att försöker backa ut från vad han nu varit med om attskriva i betänkandet så är det hans sak, men jag förmodar, som jag sadeinledningsvis, att han fått "bassning" av centerpartisterna iSkaraborg, AnL 5 () replik; Vad jag här gör är att försöka ge en riktigbeskrivning av vad utskottet i enighet har beslutat. Jag har mycket godakontakter såväl med centerpartister vilka berörs av denna fråga på det lokalaplanet som med centerparfister vilka måste se den i mera nationell bemärkelse. Jag tycker bara att det är beklagligt att man försökergöra det här beslutet till något som skulle innebära ett nyttställningstagande. Det är inte så, utan det är fråga om att bevara en vissforskningsinsats, som främst skall vara inriktad på metanolframställning. Vihar ställt upp bakom det. Men det finns inte någonting i utskottetsställningstagande som har anknytning till de 93 miljoner i anslag som PaulJansson talade om, utan det är fråga om att med medel inom ramen för tidigareanvisade 128 miljoner bevara en viss forskningsinsats i , med speciellinriktning på metanolframställning. Jag har sagt att vissa framtidsvisioner på dethär området kan vara värda att undersöka. De kan väl uppfylla de krav på miljö,naturskydd osv. som vi i alltid ställer och som ocksåsocialdemokraterna brukar säga sig vilja ställa upp på. Det vore bra om ni äveni denna fråga ville undvika att tala med dubbel tunga. AnL 6 () replik; Om anser att jag talar med dubbeltunga, så vet jag inte vad han har fått det ifrån. Jag talar om just denskrivning som utskottet har gjort beträffande fortsatt forskning och utvecklingvid , Vi har när det gäller miljön sagt att vi icke accepterarbrytning av skiffrarna vid och i som skulle utgöra ett storthot mot vår miljö. Jag sade ju också i mitt anförande här att det verkligenfinns anledning att forska vidare på det området för att se hur man skall kunnata till vara skiffrarna på ett miljövänligt sätt. Därvid utgår jag från attockså måste inse att det finns en enorm bränslereserv i våraalunskiffrar, även om man bortser från uranet. Det är faktiskt så. För att få frågan ordentligt utredd har vi motionsledeskrävt att få den här undersökningen genomförd. Vi utgår från att den kommittésom kommer att tillsättas-och vilken alla är ense om-skall se även på den härsidan av saken. Vilka möjligheter har man att på ett miljövänligt sätt utnyttjai varje fall en del av våra skiffrar? Hur kan denna utveckling ske ekonomisktoch sysselsättningsmässigt? Och vad kan den betyda, om inte annat så för vårt Vi är medvetna om att våra skiffrar är en icke förnybarresurs men ändå en inhemsk resurs som vi kan använda för att minska vårt behovav importerad olja. Det resultatet trodde jag att också varintresserad av att nå. Men faktum kvarstår att jag har min tolkning av vadutskottet anför och att försöker nedvärdera den tolkningen. ASAhar bett regeringen att få medel för att kunna fortsätta sin forsknings- ochutvecklingsverksamhet, men regeringen har sagt nej. säger tillregeringen att den möjligheten skall föreligga. Detta är ett klartställningstagande från sida, och det anser jag som en klar framgång. Rikdinjer för energipolitiken, m. m. Förste vice talmannen anmälde attIvar anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare replik. AnL 7 (); Jag har med stort intresse avvaktat debetänkanden som ligger på kammarens bord just , både på grund av derasallmänna innehåll och med anledning av att där behandlas sju motioner på vilkamitt namn står fört och dessutom en motion som jag har väckt tillsammans medBirgitta . Men, fru talman, jag lovar att jag inte skall kommenteraalla dessa motioner och den behandling som de har fått av de berörda utskotten.Jag tänker bara ta upp några, som jag tycker, centrala frågor i denenergiproblematik som vi har att behandla här . Huvudmålen för den svenska energipolitiken framöver harsagts vara att vi skall avveckla kärnkraften - litet , men ändå - ochminska oljeberoendet. Vi skall satsa på att få ett energisystem,baserat på förnybara och helst inhemska energikällor, som ger minsta möjligamiljöpåverkan. Sett ur synpunkt finns det anledning att med tillfedsställelsenotera den samstämmighet som finns om dels att kärnkraften inte är någon braenergikälla att satsa på för framtiden, dels att vi i stället skall skapa ettenergisystem som så långt som möjligt baseras på förnybara och inhemska energikällor.Att den här omställningen kommer att gå alldeles för långsamt och kommer attinnehålla alldeles för mycket kärnkraft finns detanledning att beklaga. Det kommer att skapa en del problem för oss under tiden- den saken är helt klar. Men huvudinriktningen tycker jag ändå är bra. För att nå de här målen är det vissa krav vi måsteuppfylla. Ett sådant krav är att undvika bindning vid en alltför högelanvändning, eftersom det trots allt finns anledning att räkna med att mångaav de energikällor vi kommer att ha framför allt kommer att varalämpade för att producera värme och inte för att producera elektricitet. Därförgäller det att vi inte binder oss för en för hög elanvändningsnivå. Det här kan bli problematiskt, fru talman, eftersom viförbyggt oss på kärnkraften. Vi har så många kärnkraftverk i landet att vi harvissa problem RiktUnjer för ener-gipoUtiken, m. m. att bli av med all den här strömmen på ett vettigt sätt.Vi kommer alltså att försöka prångla ut den här strömmen på olika sätt ochpressa upp elanvändningsnivån långt utöver det som motsvarar en spontanefterfrågan. Då gäller det att se till att de här områdena för elanvändningblir sådana att det blir lätt att gå över till annan energikälla den dag viskall avveckla kärnkraften. Här kommer man naturligtvis in på det som behandlas icivilutskottets betänkande, nämligen frågan om ett elvärmeförbud. Den s. k.elanvändningskommittén hade som en av sina huvuduppgifter att lägga framförslag om förbud mot direktverkande elvärme. Dess ordförande stodhär i talarstolen i går och erkände att det som elanvändningskommittén föresloginte var ett förbud mot direktverkande elvärme utan vissa restriktioner när detgäller elvärme. Jag tycker att det här var ett mycket intressant och avslöjandeerkännande. Det innebär nämligen att ett av alternativen i folkomröstningen,nämligen linje 2, därmed klart har svikit en av grundpelarna i sin argumentation.Det var nämligen ett mycket viktigt inslag när det gäller trovärdigheten ilinje 2;s avvecklingsplan att man skulle ha ett förbud mot direktverkandeelvärme. står fadern för det förslag som vi skall ta ställning tilloch erkänner i kammaren att detta inte är ett förbud mot direktverkande elvärmeutan endast begränsningar. Det här tycker jag är väldigt allvarligt. Jag var själv med i elanvändningskommittén. Jag villbetona att kommittén inte var enig när det gällde att forma de här restriktionerna.För min del ville jag ha en modell som verkligen innebar ett reellt förbud medvissa dispensmöjligheter. Den stora praktiska skillnaden mellan mitt förslagoch majoritetens var att jag ville ha betydligt strängare krav när det gälldede energisnåla hus som skulle få ha direktverkande elvärme. Enligtmin uppfattning skall det bara vara extremt energisnåla hus som i framtidenskallfå ha direktverkande elvärme. Detta har jag också fört fram i en motion,eftersom jag med beklagande konstaterat att också propositionen har följt uppelanvändningskommitténs mycket dåliga och urvattnade förslag på den härpunkten. Det här är en väldigt viktig fråga. Även om det kan hävdasatt direktverkande el kortsiktigt har vissa ekonomiska fördelar, är det heltklart att om vi skulle få direktverkande el i en mycket stor del av vårtbostadsbestånd , så innebär det en stark spärr när det gäller attfrigöra oss från elberoendet. Den dag vi försöker frigöra oss från eller minskaelberoendet måste exempelvis en mängd småhusägare ta ställning till om de skallslänga ut sina elradiatorer för att kanske i stället i efterhand bygga in ettvattenburet system. Det är bara att konstatera att många inte kommer att göradet. Därför innehåller, fru talman, utskottets förslag på den här punktenallvarliga brister. Jag kan inte godta det förslaget utan yrkar bifall till minmotion i den här frågan. En annan viktig uppgift som vi står inför är att minskaoljeberoendet. Det tycker jag att vi framför allt skall göra genom att ta varapå inhemska. Men vi tvingas naturligtvis också acceptera en viss Nr 152kolanvändning. När vi gör det, så spelar det stor roll vilka miljökrav viställer Onsdaeen den på kolet. Vid en ytlig genomläsning av betänkandet kanman få intrycket att 27 mai 1981 det på denhär punkten finns delade meningar mellan riksdagsmajoritet och socialdemokrater.Men om man börjar tränga in i betänkandet och jämför Riktlinjer för ener-vadsom står i den socialdemokratiska reservationen och i utskottsmajorite- gipolitiken m m tens skrivning, så upptäcer man att det faktiskt står precissamma saker. Därför kan man fråga sig vilket motivet är för den socialdemokratiskareservationen. Utskottsmajoriteten har, som jag tycker, på ettvälbehövligt sätt skärpt miljökraven i förhållande till propositionen. Dels harman skärpt de miljökrav som skall gälla , dels har man sagt attriksdagen skall återkomma till denna fråga . Det underströkstatsministern i går genom att utlova ytterligare en proposition. Dels har manframhållit - och det är inte minst viktigt - att en fortsatt sträng praxisskall gälla i den praktiska tillämpningen. Vad säger då socialdemokraterna? Jo, de har en mycket yvigoch luddig beskrivning av den praxis som har gällt . I sin reservationsäger de att denna stränga praxis skall gälla även i fortsättningen. Jag vetinte vilken skillnad det är mellan att, som socialdemokraterna säger, en strängpraxis skall gälla även i fortsättningen och att, som majoriteten säger, enfortsatt sträng praxis skall gälla. Uppenbarligen tror socialdemokraterna attdet är en skillnad. Vad som står helt klart för den som läser reservationen äratt socialdemokraterna inte har bundit sig vid normer pådetta område, vilket har gjorts gällande i debatten. Vad man bindersig för är alltså bara hittillsvarande praxis. Det andra socialdemokratiska förslaget är att regeringenskall återkomma med förslag till strängare regler för kolanvändning. Jag kanbara konstatera att det är något som regeringen kommer att göra. Det sägerutskottsmajoriteten, och det omtalade statsministern i går. Jag måste säga att av alla onödigareservationer så hör väl den socialdemokratiska reservationen när det gällerkolmiljökraven till de allra onödigaste. Den enda skillnaden mellan densocialdemokratiska reservationen och utskottsmajoritetens skrivning är att denförra ärbeltydligt luddigare och diffusare. Jag kan inte befria mig frånmisstanken att vi, om den socialdemokratiska reservationen mot förmodan skulleantas, får ett sämre läge med mindre strikta regler i fråga om kolmiljön än omutskottsmajoritetens förslag vinner. En fråga som ligger mig, såsom kommande frånStockholmsregionen, särskilt varmt om hjärtat är naturligtvis energiförsörjningen i Storstock holmsområdet, Där har det interkommunala koncentrerat sig mycket på projektet att bygga en hetvattenledning från Forsmark.