prot · G40913 · 1980-12-31 00:00:00 — Han uttalade ocksåatt idén med taltidningsupplagor av lokala tidningar är värd att pröva och attdetta borde ske av tillsammans med några dagstidningar.Han räknade med att de erfarenheter som man skulle vinna genom en sådanförsöksverksamhet skulle kunna ligga till grund för ställningstaganden längrefram om mer generella insatser för att förbättra synskadades tillgång tilldagspressen. instämde i dessa uttalanden (KrU 1976/ 77:44). Regeringen har, på förslag av mig och mina företrädare,beviljat understöd ur allmännaarvsfonden med sammanlagt . för försöksverksamhet med utgivning avdagstidningar för synskadade. Försöket har ägt rum vid tre dagstidningar. I rapporten på kassett, som kom iår, redovisar goda erfarenheter av försöksverksamheten.Även regeringen anser att försöket har givit viktiga erfarenheter och varitvärdefullt. Regeringen har därför , redan innanriksförbundets rapport offentliggjordes, bemyndigat utbildningsministern atttillkalla en särskild utredare för frågan om distribution av innehållet idagstidningar till synskadade. I direktiven för utredaren skjutsfinansieringsfrågan i förgrunden. Utredaren bör i första hand undersökadagstidningarnas egna möjligheter att finansiera talversioner av tidningarna.Särskilt bör studeras möjligheterna att producera och distribuera talversionermed full kostnadstäckning, dvs. med medel från prenumerationer och annonser.Ett sådant finansieringssätt föreslogs av handikapputredningen i betänkandetKultur åt alla, vilket låg till grund för kulturpropositionen till 1976/77 årsriksmöte. Denna finansieringsprincip, som enligt handikapputredningensuppfattning mera allmänt borde gälla för bekostande av åtgärder inomhandikappområdet, får härigenom förnyad aktualitet. Utredningen om tidningartill synskadade skall utföras skyndsamt. Arbetet bör vara färdigt senast ibörjan av . Den viktiga frågan om dagspressens tillgänglighet försynskadade förtjänar en framskjuten plats i dagens handikappolitiska debatt.Behovet inom detta område är uppenbart. Det är därför nödvändigt att nu hittarätta former för hur detta behov skall tillfredsställas. Resultatet av utredarens arbete bör kunna utgöra ettunderlag för regeringens ställningstagande i frågan. För dagen kan jag alltsåinte uttala mig närmare om hur frågan om dagstidningar till synskadadegenerellt skall lösas. I utredningsdirektiven uttalas det att den pågåendeförsöksverksamheten, vilken finansieras av medel ur allmänna arvsfonden, intebör avbrytas innan utredarenredovisat sitt uppdrag. Detta har jag även medelat vid överlägg- Nr 13 ningartidigare med företrädare för en av de tidningar som medverkar den 40LENNART (): Jag ber att få tacka för redovisningen isvaret av ärendets gång . Jag kom i kontakt med den här frågan i dess helhet vid enkonferens i , där jag mötte 100 unga synskadade. Det är mycket nyttigt föross som inte anser oss vara handikappade att möta dessa människor, som såpåtagligt står utanför en mycket stor del av vårt samhälles information. Detger verkligen skäl för att se på frågan ordentligt. Alla vi som kan se möter i vår vardag en tidning av någotslag. Den tillhör den dagliga rutinen. Vid frukosten får vi reda på vad man isamhället har att tala om. Ju mer man tänker på detta, desto tydligare framstårdet att dessa frågor verkligen måste lösas. Det är i allra högsta grad en frågaom soUdaritet. Även i ett läge då vi här i landet befinner oss i en kris skallvi ha råd att ge ett tillskott till taltidningar. I redovisningen av ärendet framhåller statsrådet att ävenfinansieringsfrågan finns med i direktiven till den särskilde utredaren. Lägetär nu sådant att man nästan ensidigt talar om egenfinansiering. Jag menar attvi från samhällets sida skall kunna ge ett statligt stöd till utgivningen avdessa tidningar. Den frågan bör vara med i direktiven, och jag saknar denbiten. Det är intressant att notera - vi visste det i och för sigsedan förut - att alla instanser som har följt försöksverksamheten finner attden har slagit mycket väl ut, både för de synskadade själva och för samhället.Därför finns det skäl att mycket snabbt få till stånd ett beslut i ärendet. säger statsrådet att det i direktiven står att densärskilde utredaren mycket snabbt skall få fram utredningen. Allaredan i börjanav år 1981 skall utredningen ligga klar. Jag hoppas verkligen att uttrycket"" egentligen innebär . När det gäller möjligheten att använda medel ur allmännaarvsfonden till försöksverksamheten med taltidningar finns det troligen en visstidsbegränsning. Men statsrådet säger att försöket inte bör avbrytas innanutredaren har redovisat sitt förslag. Jag vill därför ställa en direkt frågatill statsrådet: Om utredningen redovisas , kanförsöksverksamheten då stoppas? Jag vill här få ett svar. Det är nämligenmycket angeläget att de tre tidningar som har försöket i gång får en chans attframöver fortsätta med detta. Jag undrar därför: Kan vi tolka svaret så, attförsöken kommer att fortsätta? Vidare: Finns det i finansieringsfrågan någotatt säga om det statliga stödet? Om taltidningar för synskadade Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Om taltidningar för synskadade 41 (vpk): Jag tackar för svaret. Det borde nästanöverlämnas till någon språkvetenskaplig institution, för det är ettprototypexempel på det slingriga politikerspråket och uppvisar en påtagligdisproportion mellan form och innehåll. Informationsfriheten och rätten till offentlig insyn ärden kanske viktigaste enskilda grundlagsrättigheten. Men den liksom andrarättigheter lider av allvarliga inskränkningar. Som författaren gång sade har den rike och den fattige precis samma frihet att sova underParis broar. Följaktligen har den synskadade och den fullt seende precis sammafrihet och rättighet att läsa dagstidningen. Det är bara det att den synskadadeicke kan läsa och att dagspressen icke blir tillgänglig för honom eller hennemed mindre än att samhället träder in och ger ett stöd för produktion i sådanform av dagstidningars innehåll att de blir tillgängliga. I valrörelsen lovade fyra av fem riksdagspartier,bland dem socialminister centerparti, att frågan om de synskadadestillgång till dagspressen i skulle lösas "under innevaranderiksmöte". Detta lovade man, men vad blir det nu av detta löfte? Jo, ettallmänt uttalande om att socialminister f. n. inte kan säga hurdenna fråga skall lösas. Av de övriga slingrigheterna i svaret framgår dessutom attvi inte skall räkna med något allmänt samhällsstöd för producerandet avtaltidningar. Här skall man i första hand utgå från principen omsjälvfinansiering. Jag vill veta om detta är en riktig tolkning av svaret. Omdet är en riktig tolkning, innebär det för det första en allvarlig försämringav de synskadades position för framtiden på detta viktiga område. Frågan kommerdå i praktiken knappast att lösas. Om det jag här har sagt verkligen är rättuppfattat, är det för det andra fråga om ett allvarligt politiskt löftesbrott.Man får inte gå ut i valrörelsen och säga till de synskadade att frågan omderas tillgång till svensk dagspress skall lösas under innevarande ochsedan komma med ett aktstycke av detta slag som svar på de frågor jag har ställt. Det är inget tvivel om att jag delar denuppfattning om de synskadades situation när det gäller att få tillgång tilldagspress som här har framförts av både och . Det ären mycket viktig fråga, som vi måste försöka att lösa på bästa möjliga sätt.Det är också en fråga om solidaritet, som sade, att vi kan lösadetta problem. Vi som är seende har ett ansvar för att på ett eller annat sätt- och det är det man håller på att utreda - bidra till att göra det möjligt förde icke seeende att få tillgång till det som vi som har vår syn i behåll anservara en självklarhet. Jag skall nu svara på de frågor som har ställts. När detgäller den del jag är ansvarig för, dvs. försöksprojektet för de tredagstidningarna där vi bidrar med medel från arvsfonden, så är det klartuttryckt i direktiven för den pågående utredningen att vi inte skall avbrytaförsöksverksamheten förrän vi har kommit fram till ett nytt förslag att lösafrågan. Det ligger ju i själva andemeningen med försöksverksamheten att manmåste ha ett nytt alternativ innan man avbryter den. Jag hoppas att detta ärett nog tydligt svar på den frågan. antydde att vi har vissa begränsningar närdet gäller arvsfondsmedel. Det är riktigt att det skall vara enförsöksverksamhet och att vi inte kan ge ett kontinuerligt statsbidrag. Men ettförsöksprojekts fastställda tidrymd är inte helt avgörande - verksamheten kanvara . tog upp frågan om den princip som liggertill grund för utredningsarbetet. Detta är ju ett utredningsarbete, och manskall se hur man med solidariteten mellan seende och icke seende som grundskall kunna finansiera denna verksamhet inom tidningarnas egna ekonomiskaramar. Man får alltså ta ut en högre avgift av dem som kan se, för attmöjliggöra för de icke seende att få tillgång till en tidning. Men utredningensarbete blir naturligtvis föremål för vederbörlig remissbehandling, och storhänsyn måste tas till det utfall remissbehandlingen får. Jag hoppas attutredningen snabbt blir färdig och att remissbehandlingen sker snabbt, så attvi därefter skall kunna lägga fram en proposition och därmed uppfylla deönskemål som de icke seende har. Om taltidningar för synskadade 43LENNART (): Får jag då konstatera att vi i svaret frånstatsrådet kan fastslå att försöksverksamheten kan fortsätta på de tretidningarna. Det är en viktig fråga, därför att det också gäller budgeten - detär inte bara att planera någon vecka i förväg, utan det är årsplaneringar. Jagtolkar svaret så att man lugnt kan köra vidare med försöken på de här tretidningarna. Jag vill gärna ha bekräftat att jag har fattat svaret rätt. Det är också intressant med alla löften, som Svenssonockså var inne på. Det är väldigt lätt, i olika sammanhang när man skall svarapå frågor från handikapporganisationer, att säga: Javisst, ni finns med ibilden här. Man håller vackra tal om att vi skall se till allesammans, men såblir det inte mycket mer av det. Jag är litet rädd för att vi nu är inne på enförhalningsväg. Jag har här en samling notiser från Perspektiv, desynskadades egen tidning, där man har tagit upp vissa delar av denna fråga.Karin Söder invigde ett hem uppe i , och då konstaterade hon klart att manmåste se till de handikappades krav. frågade statsministerFälldin om detta i ett sammanhang, och han svarade likadant: Visst skall vi setill att deras krav beaktas framöver. Det är en av de viktigaste frågorna under1980-talet som skall lösas. sträcker sig rätt långt, och jag hoppas attdetta skall ske . Likaledes har statsrådet på frågor och varit lika positiv, och det gäller även moderaten . Med andra ord: alla ansvariga av hög dignitet har pådirekta frågor varit positiva och sagt att denna fråga skall lösas, och likvälförhalas det hela. Om taltidningar för synskadade förstår , de unga synskadade och deäldre hemma i sin ensamhet att de nu börjar förtvivla och inte tror på löftenmer. Det skulle vara väldigt skönt om vi kunde få ett svar här, att manprioriterar de här tingen, att man verkligen från regeringens sida skallförsöka skynda på att lösa frågorna. Kan vi inte få detta svar mera konkret avstatsrådet, att vi nu samtliga hjälps åt? 44 (vpk): Låt mig med anledning av statsrådets replikställa några följdfrågor. För det första: Kan jag tolka statsrådet så att den rädslasom man inom en viss dagstidning i har för att det nuvarande stödetskall upphöra inte är motiverad? Efter vad jag förstår åtnjuter denna tidningett maximalt stöd med medel ur arvsfonden. Kommer tidningen att få detta stödeller annat motsvarande stöd även i fortsättningen? Är det så eller är det inteså? För det andra: säger i den vanligapolitikerstilen att frågan skall lösas på bästa möjliga sätt, och i nästaandedrag säger hon att det hon anser vara bästa möjliga sätt är atttaltidningarna skall finansieras genom högre avgifter för andra prenumeranter.Och detta hade väl låtit sig göra under något andra omständigheter än denuvarande, för nu är det ju så att dagstidningarna här i landet har en ekonomisom knappast möjliggör den typen av lösningar. Det är heller inte på det sättetsom solidaritet skall utövas. Resurser skall tas från dem som har gott ompengar och ges till dem som har klenare resurser. Man skulle också kunnauttrycka det så att resurserna inte skall tas från den ena låglönegruppen ochges till den andra. Det är inte den sortens solidaritet det är fråga om.Statsrådet vet alltså att man inte kan gå på en självfinansieringsväg, ochdärmed kommer jag till min sista följdfråga. För det tredje: I valrörelsen lovade ni att under detkommande , alltså det som är avslutat, lösa frågan om desynskadades tillgång till taltidningar. Vore det då inte en renlighetsåtgärdatt ni skrev till och talade om att ni inte menat ettdugg med det löfte ni gav i valrörelsen? Som svar på första fråga villjag säga att vi har gjort mycket för att skynda på den fråga som vi härdiskuterar. Ganska efter regeringsskiftet tillsattesexempelvis på en sakkunnig för att handlägga detta.Som jag sade lades direktiven för den utredningen fram innan rapporten frånSynskadades riksförbund hade blivit publicerad. Vi har alltså vidtagit åtgärderså snabbt som det var möjligt för att uppfylla de löften som vi har givit iolika sammanhang. Den andra frågan gällde rädslan, som Svenssonuttryckte det, hos en del tidningar för att stödet skulle upphöra. Det är jufråga om en försöksverksamhet, och innan frågan i det här skedet är slutligtavgjord skall den försöksverksamheten få fortsätta. Den skall ju liggatill grund för utvärderingen. Men som jag tidigare svarade kanicke de pengar jag förfogar över genom arvsfonden utgå för kontinuerlig verksamhet.Det är den grund jag har att stå på när jag beviljar dessa medel. Så länge viinte har löst frågan slutgiltigt får emellertid försöksverksamheten i de härtidningarna pågå. Vad slutligen gäller finansieringsfrågan vill jag säga attdenna skall belysas i den utredning jag talat om. Resultatet skall sedanremissbehandlas, och därefter tar vi ställning till frågan om det behövsytterligare stöd. Om taltidningar för synskadade 46JÖRN (vpk): Man måste tolka dessa svar på det sättet attdet löfte som ni gav i valrörelsen var ett löfte som ni från början vissteatt ni inte skulle kunna uppfylla. Det framstår som helt klart av de svar somhär har lämnats. Mot den bakgrunden tycker jag att ni inte hade behövt ge detlöftet. Det hade varit bra mycket hederligare. Sedan är det så att själva metodiken i handläggningen avden här frågan har lett till en förskjutning i tiden som är ytterligtotillfredsställande. Här står två frågor i blickpunkten. För det första finnsdet redan en teknik som de synskadades egna organisationer förordar. Detbehöver inte vara så förfärligt mycket ytteriigare utredande. För det andrasäger ni att det hela skall lösas på självfinansieringens grund. att detta är ett uttryck för social solidaritet? Det lilla beloppsom det kan handla om för att göra ett mycket stort antal dagstidningartillgängliga svarar faktiskt inte mot av de pengar som läggs ned påriksdagsflyttningen. 47 (): Statsrådet sade att regeringen verkligenpåskyndat saken. Hon sade att det snabbt tillsattes en utredning och attarbetet sedan gått vidare. Det är alldeles riktigt. Det tillsattes mycket snarten utredning, men det tog direktiven lämnades. Snabbheten närdet gällde beslutet var bra, men med direktiven tog det . Från desynskadades sida konstaterar man att det går att göra på detta sätt om avsiktenär att förhala en fråga. När direktiven kom gällde det också bara halvafinansieringen. Man räknade med egenfinansiering och sade ingenting om detstatliga bidraget. Är 75 milj. kr. så mycket pengar när resultatet skulle bliatt de synskadade i landet kunde få en egen daglig tidning? Jag tycker attdetta skulle vara att visa något litet av den solidaritet som vi så ofta talarom. Jag hoppas att vi verkligen kan komma fram till att vi har råd med dettaför de här människorna. Sedan har jag tolkat svaret så, att arbetet fortsätter ochatt man lugnt kan arbeta vidare på de tre tidningarna. Om taltidningar för synskadade Beträffande snabbheten vill jag säga att denundersökning har arbetat med tillsammans meddagstidningarna var nödvändig också för att man skulle få ett underlag fördirektiven. Rapporten kom, som jag sade, inte förrän . Menredan tidigare hade man alltså direktiven färdiga. Jag tycker att detta vittnarom att regeringen inte vilar på hanen och vill förhala det hela. När det gäller frågan om vem som skall betala är det välbra om det finns litet proportioner i debatten. Redan innan utredningen blevfärdig med sitt arbete hade man ju räknat ut att prenumerationsavgifternaskulle behöva höjas med . för att taltidningarna skulle kunna blitillgängliga för de synskadade. Detta är också en gärd av solidaritet som jagtror man måste diskutera. Som jag sagt tidigare till , var vänliglyssna: Vi utreder nu detta alternativ, sedan blir det en remissomgång. Då ärjag övertygad om att handikappföreningar av olika slag, inte minst desynskadade själva, kommer med synpunkter. Därefter tar regeringen ställning. 49 (): En liten fråga. Det står: Utredningen omtidningarna skall utföras skyndsamt. Arbetet bör vara färdigt senast 1981. Hur skall "i början" tolkas? Blir det eller ifebruari? 50 (vpk): Vi ser här återigen ett typisktpolitikerförsök att komma undan saker och ting. Här hänvisar statsrådet tillatt det under remissomgången kanske kan komma synpunkter härifrån och därifrånsom kan beaktas. Men hela utgångspunkten - och det gäller både vad ni säger häri dag och vad ni sagt tidigare - är ju att ni redan har bestämt er: det skallbli självfinansiering och inte något samhälleligt stöd tilltaltidningar för de synskadade. Det är ju detta som ni har bestämt er för. Förformens skull har ni en remissomgång som ni kommer att strunta i - det märks jutydligt på statsrådets attityd . Ni har alltså bestämt er position och detär, enligt min mening, fråga om bristande samhällssolidaritet. Men när ni nuhar gjort detta skulle ni i valrörelsen inte ha gett de synskadade någotlöfte. Vad ni nu gör er skyldiga till är löftesbryteri av grövsta sort. Herr talman!Jörn slutsatser får stå för hans egen räkning. 52JÖRN (vpk): De kommer nog också att stå för desynskadades räkning. Jag beklagar att statsrådet inte kan ge ett klart svar påhuruvida det var rätt av att i valrörelsen ge det löfteteller ej. Jag tycker att statsrådets svar också får stå för egen räkning.Skillnaden mellan svaret och löftet som ni gav de synskadade undervalrörelsen är mycket tydlig. 13 §Svar på fråga 1980/81:38 om ändrade regler för ledighet för vård av sjukt barn har frågat mig om jagavser att ta några initiativ för att förändra bestämmelserna om rätt tillledighet för vård av sjukt barn, så att de gäller lika för olikasamlevnadsformer. Frågan om föräldrabegreppet inom föräldraförsäkringen harbehandlats av familjestödsutredningen i betänkandet SOU 1978:39. mening fanns det inte skäl att ändra det gällandeföräldrabegreppet inom försäkringen så att sammanboende utan gemensamma barnskulle jämställas med makar i ersättningshänseende. Utredningens uppfattning delades av regeringen när dennafråga behandlades i proposition /79:168, där förslag till nuvarandeersättningsregler vid vård av sjukt barn lades fram. Vid riksdagsbehandlingenav propositionen anslöt sig även till denna uppfattning och avslogen motion med förslag om en sådan ändring som efterlyses i . Jag är av samma uppfattning som familjestödsutredningenoch senare även och har därför inte funnit anledning att föreslånågra förändringar i gällande bestämmelser. Om ändrade regler för ledighet för vård av sjukt barn 54MARIE-ANN (vpk): Jag tackar för svaret på min fråga, men jagkan inte säga att jag är nöjd med det. Min fråga behandlar rätten att vara hemma för vård avsjukt barn. På bara har de här möjligheterna att vara ledig införtsoch rätten till ledighet har också utvidgats, så att föräldrarna nu har rättatt vara hemma för vård av sjukt barn. Det tyckervi i vårt parti är bra, och vi är mycket positivt inställda till de härformerna. Bra är förstås också att denna rätt gäller båda föräldrarna. Men det finns en brist i dessa bestämmelser. Om en kvinnaoch en man bor tillsammans och en av dem har barn kan alltså enbart föräldernutnyttja denna rätt att stanna hemma. Är däremot mannen och kvinnan gifta medvarandra har båda rätt att utnyttja möjligheten att vara hemma. Vi anser att dehär skillnaderna i rättigheter är ytterst otillfredsställande. Den här typen avboendeförhållanden, där en man och en kvinna bor tillsammans med barn som intebåda är föräldrar till, blir också allt vanligare, och långt ifrån alla väljeratt gifta sig med varandra. Jag tycker inte heller att de skall behöva göra detför att få möjlighet att, på det sätt som passar resp. familj, ordna omsorgenom barnen när de är sjuka. Det är än så länge också vanligast vid skilsmässor attkvinnorna får vårdnaden om barnen, och i den form av familjebildning som jagnämnde är det alltså mannen som oftast hindras från att stanna hemma för vårdav sjukt barn. Den här regeringen har betonat att männen måste taett större ansvar för barnen. nämnde detta i sitt tal på 6 protokoll 1980/81:11-14 Om ändrade regler för ledighet för vård av sjukt barn kvinnokonferenseni , och man kan då ställa frågan om regeringens företrädare enbartavser biologiska fäder i detta sitt tal om mannens ökade ansvar för barnen. Omdet är regeringens uppfattning tycker jag att det är förvånande. Jag har ställt min fråga efter det att jag har haftkontakt med en kvinna som har varit just i den här situationen och varssammanboende inte fick möjlighet att stanna hemma i stället för henne, även omdet hade varit bäst för den familjen . Hon hade kontaktatsocialdepartementet och fått rådet: Gift er! Jag tycker att jag inte i svaret har fått några sakliganrvotiveringar av statsrådet till att det är så här. Det skulle vara intressantatt höra varför denna skillnad finns. Blir man lämpligare att vårda ett sjuktbarn om man är gift med barnets förälder i stället för bara sammanboende? Ellerär man mindre pålitlig om man sammanbor? Vilka är sakskälen? Jag hoppas attsocialministern vill utveckla vad det är för tankegångar bakom de regler somfinns. Jag är också medveten om att situationer somdem redovisade kan uppkomma. När vi, i varje fall,inte har kunnat tillmötesgå de här önskemålen, är det inte fråga om personerslämplighet, utan det är fråga om hur vi betraktar föräldrabegreppet inomföräldraförsäkringens ram. Det har också varit bakgrunden till de ställningstagandensom har gjort i detta hänseende. Det var en motion som varanledningen till att familjestödsutredningen tog upp denna fråga. Mankonstaterade då inom utredningen - det är den uppfattning jag också har- attdet måste finnas starka skäl innan man bryter upp det enhetligaföräldrabe-grepp som man nu har inom föräldraförsäkringens ram, inomsocialförsäkringen och skattelagstiftningen som helhet. Arbetet skulle bli ganska komplicerat förförsäkringskassor m. fl. De skulle ställas inför mycket besvärliga avgörandennär det gäller olika samboendeformer och vilken grupp som skulle räknas till desamboende när det gäller föräldraförsäkringens regler. Det är detta som varitbakgrunden till att vi inte har kunnat föreslå några ändringar i detta avseende- alltså försäkringskassornas möjligheter att bedöma om ett faktisktsamboendeför-hållande föreligger som kan jämställas med föräldraskap. Jag vill emellertid erinra om attvi har tillsatt en utredning som skall göra en allmän översyn av alla de olika reglersom gäller inom föräldraförsäkringens ram. Det kan vara en upplysning värd attnotera i detta sammanhang. 56MARIE-ANN (vpk): För att börja med den sista delen avstatsrådets inlägg så har jag fått den uppfattningen att nämnda utredningsnarare skall se över alla de här ledigheterna som man är mycket irriterad överbl. a. på arbetsgivarhåll.