prot · G40946 · 1980-12-31 00:00:00 — Besparingar i statsverksamheten, m. m. Besparingar i statsverksamheten, m. m. betänkandet 1980/81:12 i alla dess delar och avslag på reservationerna 7-12. 62 () replik: påstår att socialdemokraterna harupptäckt högskolans problem först nu och därför förivrar oss och bedriveröverbudspolitik. Jag tycker att det är ett förenklat och slagordsmässigt sättatt se på de förslag vi nu för fram. Men det är väl inte mycket att göra åtsådana uttryck, utan de får stå för sig själva. Jag tycker dock inte att de hörhemma i ett försök till seriös analys av problemen. Bara ett par ord. herr talman, i anslutning till depunkter som tog upp. Om han hade lyssnatpå vad jag sade, kanske jaginte hade behövt gå in i den här polemiken. Det är klart att vi vet att det är enbesparingsproposition som har att behandla, men icke förty kan manändå drista sig till att i det sammanhanget på vissa sektorer göra motsatsen,nämligen öka satsningarna. Det hänger ihop med vad jag sade förut, att justhögre utbildning och forskning är områden som man kan tycka att det är vettigtatt öka satsningarna på i en neddragningsperiod, när man vill spara på andraområden. Vi tror inte att satsningar uteblir ibudgetpropositionerna. Det har vi inte sagt någonstans, och det sade jag inteheller i mitt anförande. Men eftersom vi tycker att ökade satsningar ärangelägna tar vi den möjlighet som finns, när regeringen lägger fram enproposition. Själva etiketten sparproposition kan ju inte få innebära attvarje sektor skall minska. Som jag sade förut, kan det ju hända att man behöveröka vissa sektorer och minska andra, och skälen för att öka här tycker jag inteatt jag behöver upprepa. Sedan råder det fortfarande ett missförstånd om vad vivill när det gäller flerårsbemyndigande för forskningsråden. Ni talar om dentotala nivån, men vi rör oss ju på projektnivån. Det är där vi vill geforskningsråden möjlighet att garantera flerårsbemyndiganden. Det har, som jagsade, inte ett dugg att göra med den totala nivån för stödet tillforskningsråden. Avslutningsvis vill jag bara säga att vi har lagt framförslag i anslutning till budgetpropositionen 1980 på flera av de härpunkterna. Det är alhså inget tillfälligt jippo, det vill jag betona, utan detär en konsekvent uppföljning av tidigare förslag till satsningar sedan flera årtillbaka. Jag tycker att uttryck som "socialdemokraternas vilja att sparaär inte särskilt stor", inte är så bra. Man får väl titta på hela kakaninnan man fäller domen över vår vilja att spara. Men på just detta område, somvi tycker är en motor i utvecklingen, vill vi öka på satsningarna så fort sommöjligt. 63RUNE () replik; Det står naturligtvis socialdemokraternafritt att lägga fram vilka förslag de själva önskar och när de så önskar. Villde nu lägga fram förslag, som jag tycker borde ha kommit i samband medbudgetpropositionen, är det naturligtvis deras sak. Jag nämnde också att jag tyckte att socialdemokraterna harändrat sin inställning till högre utbildning och forskning de senaste åren.Socialdemokraterna hade ju ansvaret för den högre utbildningen och forskningenunder den tidigare delen av . Om man ser på exempelvisutvecklingen av antalet doktorander och antalet studerande som avlägger tvåbetyg eller 40 poäng, finner man drastiska nedgångar under den tidigare delenav . Svårigheterna har ännu inte övervunnits, och vi kommerantagligen att få dras med dem . Jag har dock noterat den positiva inställningen frånsocialdemokraternas sida att nu allvarligt se över den högre utbildningen ochforskningen och satsa på det området. Besparingar i statsverksamheten, m. m. 64 () replik: säger att våra förslag bordekommit i samband med budgetpropositionen. Jag vill bara säga att de har kommiten gång i samband med budgetpropositionen, och de skall också komma en gångtill i samband med den kommande budgetpropositionen. Sä några ord om den ändrade inställningen frånsocialdemokratins håll när det gäller högre utbildning och forskning. Fram till1976 hade vi ju ansvaret för alla politikens områden, i den mån ettregeringsansvar innebär totalt ansvar. Det är en diskussion vi kan ta i ettannat forum, vilket i och för sig skulle vara intressant, men för att intespilla tid lämnar jag nu den punkten. Jag skall gärna erkänna att det fanns under1970-talet då högre utbildning och forskning inte tillfördes de resurser som ioch för sig hade varit önskvärda. När man upptäcker att ett område släparefter, går man naturligtvis in och försöker göra nya satsningar. Detta råkade itiden någorlunda sammanfalla med ett regeringsskifte, men det behöver ju intediskreditera omprövningen. Ni behöver inte så att säga lägga sten på bördagenom att håna oss för detta. Vi har redovisat att vi gjort en omprövning. Vikommer att lägga ökad vikt vid högre utbildning och forskning, därför att dettaområde kom efter, men det är så på alla politikens områden inte kan öka på allt. Det har verkligen dagens debatt visat. Man måste vidvarje tidpunkt välja några områden som man lägger betoning på. Då kan det händaatt en viss sektor under vissa år går ner. Vi är nu beredda att gå in medganska rejält ökade satsningar, därför att vi vet att inte minst inedgångstider betyder satsning på högre forskning och utbildning väldigtmycket. 65RUNE () replik: säger att man inte kan öka påallt. Det aren replik han får tänka litet på. Om besparingspropositionensintentioner skall kunna genomföras måste samtliga områden inom den offentligaverksamheten delta. I annat fall kan vi förvänta oss ännu bistrare tider. Ävendelar av den högre utbildningen och forskningen måste alltså delta i dettasammanhang, även om jag liksom anser att detta är en sektorsom Besparingar i statsverksamheten, m. m. bör hahögsta prioritet i samhället. Det är alldeles riktigt att om man har en högkvalitet och hög volym på den högre utbildningen och forskningen har man därmedbyggt upp en grundval för fortsatt välståndsutveckling i vårt land. 66 (): Till utbildningsutskottets betänkande1980/81:12 är fogade 13 socialdemokratiska reservationer. Jag skall ge någrasynpunkter på reservation 1, 2, 3 och 13. Det kan inte undvikas att det i vissmån blir en repetition av vad som har sagts tidigare. I den framlagda sparplanen har utbildningssektorn drabbatshårt. Det är en besparingsåtgärd som väckt inte endast förvåning utan ävenbestörtning ute i landet. Man hade väl knappast tänkt sig denna utveckling inomdetta område, som så har diskuterats. , och särskilt SIA-skolan, harvarit föremål för en intensiv debatt, där man särskilt har framhållit behovetav förstärkningar av olika slag. I debatten har framförts kritik mot dennuvarande skolan. Olika förslag har presenterats. En tid var det populärt attlösa alla problem genom att göra klasserna mindre och öka lärartätheten. Vaddet skulle kosta, glömdes ofta bort. Efter alla diskussioner kunde man likvälskönja en fast linje i utvecklingen av skolan. Med SIA-modellen som grundbörjade kommunerna finna olika vägar där eleverna blev mer engagerade ochskolan mer samhällsanknuten. Med den nya läroplanen som riktmärke planerade manframåt. Man började finna en ny arbetsrytm. Man konstaterade dock ute ikommunerna att det inte räckte med planering och fantasi, det behövdes även ettekonomiskt tillskott. När man överallt ute i landet med verklig frenesi försöktege skolsektorn en skjuts framåt, ge våra ungdomar en reell chans till enmotiverad och målinriktad utbildning- då kom sparplanen. I denna sägs bl. a. att det är viktigt att satsa påframtiden för att lägga en säker grund för fortsatt välfärd och tryggadsysselsättning i landet. Med denna deklaration är det svårt att förstå dendrastiska nedskärning som föreslås inom utbildningens område. Ett samhälle utan en bred utbildningssektor kommer inteatt expandera. Vi vet att vi kommer att få ett samhälle som blir allt meratekniskt. Detta kräver ännu mera utbildning och forskning på alla områden. Vihar helt enkelt inte råd att så stilla eller skära ned på utbildningens område. Man ser även som ett hot framöver att principen om enavgiftsfri grund-och gymnasieskola kommer att naggas i kanten. Man måste frågasig om det är en medveten styrning åt detta håll. Statens bidrag till kommunerna har varit ca 15miljarder . Med kapning av detta bidrag, innebärande 296 miljoner,skall gå tillbaka till kommuner med vissa problem - men 220 miljoner istatsbidrag kommer att försvinna. "Kommuner med vissa problem" är ettvitt begrepp. Man kan kort konstatera att i det uppbyggnadsarbete som pågårinom skolan har alla kommuner om inte vissa så i varje fall ekonomiska problem. Vi framhåller i vår reservation 1 att förslaget har enretroaktiv verkan. Det är en avvikelse från vad som normalt gäller i fråga omlagstiftning i vårt land. Vi framhåller vidare att kommunerna redan nu har enmycket skiftande ekonomisk standard. Ett genomförande av regeringens förslagskulle få effekter på kommunernas utbildningsstandard. Kommuner med storabarn-och ungdomsproblem som dessutom har en ansträngd ekonomi, kanske bl. a.beroende på en ojämn åldersstruktur, kan tvingas till nedskärningar, medankommuner med ringa problem och god ekonomi inte behöver vidta samma drastiskaåtgärder. Det finns starka skäl att söka åstadkomma en jämnareutbildningsstandard i hela landet - inte öka skillnaderna. såg inte allvaret i detta. Han nämnde attkommunerna genom skatteutjämningsbidraget skulle klara denna situation. Vimåste dock komma ihåg att detta bidrag går till kommunens alla aktiviteter ochinte enbart till skolan. Förslaget har verkligen uppmärksammats ute i landet. Frånalla håll -kommuner, föräldrar och personal vid olika utbildningsanstalter -har reaktionen varit mycket stark. Man frågar sig vad som menas och konstateraratt denna nedskärning kommer att slå verkligt hårt inom skolans olika områden. Förslaget kommer att leda till en ojämlik skola - en skolasom utvecklas efter kommunens vilja och ekonomiska inriktning. För att hjälpa upp situationen skall eleverna kunna hjälpatill med lokalvård, biblioteks- och reproduktionsarbeten, utföra enklarereparationer, duka och servera vid skolmåltiderna. De kan också, t. ex. isamband med temaarbeten, jobba med utformningen av skolgården. Det är inget feli en aktiv elevmedverkan och ett verklighetsanknutet arbetssätt, men dettamotiveras av pedagogiska skäl och ger ingen besparing. Även statsbidraget för driften av gymnasieskolor minskasmed . Regeringen menar att kommunerna också på gymnasiet skall kunnakompensera sig för en del av nedskärningen genom att låta eleverna delta i detpraktiska arbetet i skolan. Gymnaiseeleverna bör kunna åta sigbeställningsarbeten från näringsliv och . Som exempel nämnskartläggningar, enkäter, marknadsundersökningar och miljöstudier. Det låter somom eleverna skulle kunna tillföra skolan inkomster genom detta arbete, somockså betonade. Jag måste be att nämna någraområden eller arbetsinsatser som kan ge en rejäl inkomst för kommunerna sommotvikt till den här neddragningen. Det måste påpekas att alla aktiviteter på både grund- ochgymnasieskolan måste ledas av personal-och så sker även . Det finns eleversom är med i biblioteksarbete, på barnbespisningar m. m. Vi påpekar också dettai vår reservation 1. När det gäller förstärkningsresurser under moment 2 anservi att i konsekvens med övriga besparingar borde man även ha lagt fram förslagom ändring av beslutet att införa hemkunskap på låg- och mellanstadiet. Dettakommer att medföra betydande kostnader för kommunerna. Vi anser att i dettaläge, då kommunerna får bekymmer med att kunna hålla nuvarande Besparingar i statsverksamheten, m. m. Besparingar i statsverksamheten, m. m. undervisningi normalläge, är det inte rådligt att införa nya ämnen på lågstadiet. Viföreslår därför att det inte skall införas hemkunskap på lågstadiet. Dekommuner som inte har lokaler och utrustning bör kunna medges befrielse frånatt anordna hemkunskap på mellanstadiet. Detta medför sammantaget en besparingpå ungefär 30 milj. kr. Vi säger vidare att de kommuner som inte anser sigkunna anordna hemkunskap på mellanstadiet i första hand bör låta eleverna fåmotsvarande tid för att ägna sig åt träning i basfärdigheterna. När det gäller förslaget om basresursmedeltalet påmellanstadiet säger vi i reservation ,3 att detta kommer att gå ut överglesbygdsskolor. Det är nämligen sådana skolor som drar nermedeltalsberäkningarna. Om man behåller glesbygdsskolorna kommer i ställettätortsskolorna att få en ökad klassdelning som följd, vilket innebär attklasser splittras och social gemenskap kommer att försvåras - detta i en åldersom är mycket känslig för eleverna. Här har Hem och skola reagerat mycketstarkt och protesterat mot detta. Det vore också intressant att få svar påfrågan: Vad tycker Hem och skolas ordförande? När det gäller statsbidrag till vuxenutbildninganser vi i reservation 13 att statsbidraget till lärarlöner skall bestå men attdet finns ett område där vi tror att det finns möjligheter att görabesparingar. Man kan kanske något begränsa utbildningsbehovet i den kommunalavuxenutbildningen. Det finns olika vägar att gå, och en översyn bör ge vissasådana möjligheter. Det finns troligen också samordningsmöjligheter både medgymnasieskolan, Komvux och AMU. Det kan även övervägas var kurser medbehörighetsgivande studier skall ske. Man bör söka begränsa dubbelutbildningarav olika slag. säger vi att grundskolekurser och yrkesinriktadekurser bör få anordnas i samma utsträckning som . Vi tror att det härinnebär en rejäl chans att få en samordning till stånd och att spara pengar,men det innebär inte att de enskilda individerna blir handikappade. Sammanfattningsvis vill jag framhålla, att genom förslageni den framlagda sparpropositionen kominer skolan, kommunerna, personal ochelever att drabbas hårt. Det kommer t. ex. att dröja innanSIA-reformen är fullt genomförd. Sålunda försvåras införandet av den samladeskoldagen, arbete i arbetslag, utökad elevmedverkan o. d. De resursförstärkningar som utlovades i samband medgenomförandet av den nya läroplanen för reduceras också betydligt.Avsikten med resursförstärkningen var att öka träningen i basfärdigheter. Genomett bifall till besparingspropositionen ges försämrade förutsättningar förbasfärdighetsträningen. Detta görs som just ökade basfärdigheterkraftigt betonats i den nya läroplanen. Gymnasieskolan skall nu i ökad utsträckning ge utbildningåt ungdomar som inte sökt sig till denna skolform. De kommer attställastora krav på handledning och kontakt med lärare. Det rimmar illa meddessa krav att skära bort av antalet lärarledda lektioner i skolformen.Det är risk för att detblir en ökad utslagning från gymnasieskolan av de nya ungdomsgrupper som manvill att skolformen skall ta hand om. Vi har redovisat några av de direkta följder sombesparingarna kommer att få. Nedskärningarna kommer också att leda tillpersonalinskränkningar som medför sämre underhåll och skötsel av skolorna. Detär nämnt här förut att ungefär 5 000 människor blir berörda. En radindirekta konsekvenser kommer att drastiskt drabba eleverna och medföra ensämre utbildning. Ett flertal kommuner har redan diskuterat och t. o. ni.föreslagit diverse avgifter för eleverna. Det har varit alltifrån avgift förskollunch och läromedel till en generell avgift för gymnasieelever. Det finnsall anledning att befara att fler kommuner, som en följd av minskade bidrag,kan tvingas att införa olika avgifter för att få ekonomin att gå ihop. Detta kommeratt drabba de svaga och är helt oacceptabelt. Principen om avgiftsfriutbildning på grund- och gymnasieskolnivå måste vi slå vakt om. Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till desocialdemokratiska reservationerna 1, 2, 3 och 13. Jag vill baratillägga att jag med tillfredsställelse konstaterat att det när det gällerarkitektutbildningen vid gick att finna en lösning, genom atttillstyrka den socialdemokratiska motionen, som medför en fortsatt intagning avstuderande till arkitektutbildningen i . Besparingar i statsverksamheten, m. m. 67CLAES ELMSTEDT (c) replik: Om ser litet på utvecklingennär det gäller statsbidraget till kommunerna så skall han finna att bidragentill grundskolor och gymnasieskolor har ökat från ungefär 9miljarder till 15 miljarder. Den kommunala skatteutjämningen - den avser jukommunernas verksamhet över huvud taget, och dit räknas skolan som en viktigdel - har under samma tidsrymd, , ökat från ungefär knappa 3miljarder till ungefär 7 miljarder. Jag tror att detta är en synpunkt som det är viktigt attvi tar med i den här diskussionen. Det ger en bakgrund till den debatt som nuförs om besparingar på ett par hundra miljoner. Vad sedan beträffar det som tog upp omelevernas medverkan i skolan kan jag bara upprepa vad jag har sagt tidigare:Jag håller med om att den pedagogiska delen är den viktigaste. Men accepterarman det, så måste man ju också ge ett utrymme för den praktiska verksamheten.Lennart säger att man inte gör några besparingar på det området, menvisst gör man det. Jag sade i mitt huvudanförande att en elevmedverkan skullefå en kostnadsdämpande effekt, och det är detsamma som besparingar, LennartBladh. Om eleverna fick vara med och utforma sin egen miljö, så skulleförstörelsen i skolorna bli betydligt mindre. Det vet vi ju av erfarenhet. Dettamåste innebära besparingar, såvitt jag kan begripa. Till det kominer också detpositiva som ligger i att eleverna verkligen får delta i den här verksamhetenpå ett aktivt sätt och att man inte här i och på andra håll bara ståroch pratar om det. Vi har talat tillräckligt om detta, och är det fråga omatt omsätta det i praktiken. Som jag givit uttryck åt tidigare häri Besparingar i statsverksamheten, m. m. dag hoppasjag att vi är överens på den punkten. Ställer man upp på att dettaär ett viktigt inslag i undervisningen i skolan, då måste man ge resurser tilldet. Det finns oanade möjligheter att göra något på det här området utan kommer i närheten av verksamheter som sköts av anställd personal. Jaghar antytt ett par områden där elevernas insatser skulle kunna tas till vara,och det finns säkert fler. 68 () replik: Det är mycket intressant att höra ClaesElmstedt. Han vill ge sken av att elevmedverkan skulle ge kommunerna inkomster,men detta stämmer inte med verkligheten. Det vet också mycketväl. Det finns inga sådana möjligheter. Tvärtom tror jag att det på vissaområden kan bli dyrare. Jag tror att det är helt riktigt att elever bör få enchans att kombinera sin teoretiska utbildning med praktik. Men att påstå attdet ger några pengar tillbaka är helt felaktigt. Kan ni ge något exempel frånnågon skola och på något område där det här skulle innebära några inkomster? Omman skall kunna tro på ett sådant påstående, måste det också gå att ge någotexempel. Sedan sade att det på löpande band harblivit en upptrappning när det gäller pengar till kommunerna. är detfråga om en 2-procentig nedskärning, och den drabbar kommunerna verkligt hårt.Jag tror också, , att om ni undersöker den södra regionen, som niväl känner till, finner ni att det inte finns någon kommun som inte säger sigha bekymmer. Skall man ha samma standard och bredd som när det gällerutbildningen betyder det skattehöjning. Jag har talat med skolchefen i minhemkommun. Han säger att det blir i skatteökning, om denna standard skallbehållas. Beträffande kommun har jag ett mycket intressantpapper. är en mycket stor kommun med mycket bred utbildning av olikaslag. När man har räknat med att bidrag till , gymnasieskolan,lokala bidrag och bidrag till vissa maskinutbyten försvinner - det fanns sådanabidragförut-visardetsigatt man 1981 förloraren summa på 6,3milj. skulle summan uppgå till 10,8 milj. kr. Detta skulle förÖrebro kommun betyda en skattehöjning på . Detta är alltså siffror som har tagits fram av människorsom sitter ute i kommunerna och planerar för verksamheten framöver och som villbevara samma utbildningsstandard som den de har . Detta är fakta, . Det går inte att kommaifrån alt det sker en nedskärning i kommunerna. De kommuner som ärfattiga och som kanske också har den politiska inriktningen att beträffandeutbildningen cedera kommer att få det bekymmersamt. 69 () replik; Jag upprepar att jag inte har nonchaleratneddragningarna. men jag har försökt att anlägga några synpunkter som kanskeskulle kunna ge debattenlitet bättre balans. Därför har jag pekat på de förändringar i positiv riktningsom skatteutjämning och bidragen till grundskola och gymnasieskola ändå harbetytt. , ett sista försök från min sida. Atf sparapengar kan göras på olikasätt. Men om eleverna hjälper till i skolan, så attsaker och ting hanteras mera varsamt, måste detta innebära besparingar. Detbehöver inte betyda att man drar ned på anslag av olika slag. Däremot kan mankanske slippa ifrån en rad ökningar, och det är också besparingar. Jag harexemplifierat med förstörelsen i skolan, som många skolansvariga omvittnar ärett stort och dyrbart bekymmer. Detta är ju ett område som man lätt kan börjamed att angripa, och det finns säkerligen många fler. Jag hoppas att vifortfarande är överens på den punkten. Besparingar i statsverksamheten, m. m. 70 () replik: Jag tycker att ClaesElmstedt nu har blivit mycket lugnare. Det är stor skillnad mellan skrivningenoch vad som har sagts här i kammaren. Jag tror att ni har helt rätt när nisäger atf eleverna när de arbetar praktiskt också lättare kan se vad saker ärvärda. Men ni skriver att det kommer att ge ekonomiskt utbyte, vilket måstetolkas så, att det finns en chans att få tillbaka pengar i kommunerna. Däremot tror jag att det indirekt kan innebära atf man kan bli mera aktsamoch spara när det gäller olika saker. 71LINNEA HÖRLEN (fp): Varje form av samhällsbildning bygger påmänniskans behov av gemenskap och insikten om att samverkan är nödvändig föratt lösa vissa uppgifter. Den tekniska och ekonomiska utvecklingen motstrukturrationalisering och stordrift inom både näringslivet och förvaltningenleder till en maktkoncentration på både det politiska och administrativaplanet. I en sådan situation är det en väsentlig politisk uppgift att skapaförutsättningar för människor att påverka sin egen livsmiljö. Ju fler som harmöjlighet att påverka besluten, desto fler känner sig också medansvariga föratt besluten förverkligas. Som vi från sida så ofta har hävdatgäller det att sprida både makt och ansvar. Demokrati innebär frihet underansvar. Den demokratiska friheten att ta ställning och handla därefter medförockså ansvaret att skydda de svagare i samhället. När det gäller skolan har vi också i fattatbeslut som innebär att man på lokal nivå får besluta hur en hel del resurserskall användas som tidigare detaljstyrdes från centralt håll. Och tankegångenhär är naturligtvis densamma - att man på lokal nivå har bättre inblick i vilkabehov som är viktigast att tillfredsställa. De lokala resurserna kan ju ocksåskifta, och ett decentraliserat beslutsfattande kan göra det lättare attanvända pengarna effektivt. Gäller detta i tider då det varit möjligt att frånår höja anslagen till skolan, är det naturligtvis lika viktigt när detsom nu handlar om att spara. Från statsmakternas sida har det egentligenfunnits två vägar att välja för att minska på utgifterna; Antingen kunde manminska utbildnings- Besparingar i statsverksamheten, m. m. kapaciteteneller göra generella skärningar i anslagen. Regeringen valde att gå på densenare linjen. Del anser jag vara en riklig väg att gå i en svår situation. När det gäller den kommunala vuxenutbildningen, som delfallit på min lott att säga några ord om, har förslag lagts om alt man skallspara av driftsbidragel. Mot det förslaget har socialdemokraternaemellertid reserverat sig. Låt mig då först konstatera att regeringen på denpunkten, liksom på flera punkter i besparingspropositionen, varit angelägen omatt skydda de mest utsatta grupperna, nämligen dem som inte fåttgrundskoleutbildning. Besparingarna skall alltså inte gå ut övergrundutbildningen av vuxna. Dessutom skall en fjärdedel av besparingen återgåtill kommuner med särskilda behov.