prot · G409150 · 1980-12-31 00:00:00 — Min kommentar är att de föreslagna 20-30kronorna i fiskevårdsavgift inte kommer att räcka, utan att man får ta ut ettbetydligt större belopp. Reservation 4 gäller bildandet av fiskevårdsområden.Socialdemokraterna hänvisar här till tvingande lagar på andra områden, t, ex,fastighetsbildningslagen, och vill ha en likställighet. Jag tycker att manmåste göra en bedömning av hur nödvändiga olika åtgärder är. Önskemålet att fåtill stånd fastighetsbildningar och komma fram med vägar är av en helt annannatur än önskemålet att få tillgång fill fiskevatten. Därför finns det intenågon anledning att på dessa områden ha likadana bestämmelser. Dessutom har vien ganska stor tillgång på fiskevatten i vårt land. Enligt de uppgifter som viunder arbetets gång har kunnat få fram är inte kön till befintliga fiskevårdsområdensärskilt lång. Det finns alltså plats. Och som jag har sagt tidigare är detviktigt att det skapas en positiv anda när man bildar ett fiskevårdsomräde. Detär därför angeläget att man går fram förhandlingsvägen, I reservation 5 behandlas de statliga vattnen.Jordbruksministern har, som redogjorde för, i propositionenslagit fast att regeringen vill att så många som möjligt skall komma åt dessavatten. Yrkesfiskarna skall dock ha ett visst företräde. Och prissättningenskall vara ett utslag av en kombination av företagsekonomiska och socialabedömningar. Och de fiskeföreningar som vill påta sig jobbet att skötaett fiskevårdsområde eller ett fiskevatten skall kunna få arrendera detvattnet gratis. Detta stämmer ganska väl överens med vad . Men i utredningen var man ute efter att allt vatten skulle vara fritt,och det kan vi inte ställa upp på. Det ligger nämligen rätt stora investeringari dessa vatten. Om fiskeklubbarna skulle kunna ta vilka vatten de vill, blir devatten som ligger närmast och bäst till utnyttjade, och övriga vatten kommeratt bli över. Därmed har man inte gynnat fritidsfisket totalt sett. Därför harvi också tillstyrkt propositionens förslag. Som jag har sagt, tycker jag att propositionen ären ganska bra avvägning mellan de olika intressen som finns. Jag vill därföryrka bifall till hemställan i jordbruksutskottets betänkande 29, AnL 40 ()replik: , som är talesman för utskottsmajoriteten men ocksåför , gjorde inget försök att förklara varför man frän parfietssida har gått ifrån den uppfattning som företräddes av den centerpartistiskeledamoten i fiskevattensutredningen. Utredningen kom efter ett omfattandearbete fram till en bedömning på de här punkterna vilken helt avviker från densom utskottsmajoriteten har. Vad är det som har gjort att man i centerparfiethar svängt från den uppfattning man redovisade i fiskevattensutredningen ochden man nu står för i propositionen och utskottsbetänkandet? LennartBrunander berör inte heller den grundläggande skillnaden mellan reservanternasoch utskottsmajoritetens skrivningar, nämligen att majoritetsskrivningenbygger på förhoppningen att de enskilda fiskevattensägarna skall se fill attdet blir ett ökat antal fritidsfiskemöjligheter. Vi menar att det är enorealisfisk förhoppning att tro att det är möjhgt att den vägen klara det ökadebehovet av fritidsfiskeupplåtelser för allmänheten. Därefterkonstaterar beträffande reservation 1, att det tydligenföreligger något missförstånd på denna punkt. Vi har aldrig hävdat att man inteskall betala kostnaderna för de insatser som utförs på fiskevårdsområdet. Menvi förutsätter därutöver att det bhr större möjligheter att få bidrag frånsamhällets sida för att verkligen få till stånd en fiskevård i defiskevårdsområden som bildas och att det sker med hjälp av fiskevårdsavgifter. Närdet sedan gäller reservation 2 glömde den viktigasteskillnaden, nämligen att vi i reservationen kräver att en förutsättning föratt man skall få statsbidrag skall vara att man upplåter fisket fillallmänheten. Vi skall alltså inte ha fiskevårdsområden där ägarna får statligabidrag men avstår från att upplåta vattnet. Det skall föreligga en skyldighetför den som får statsbidrag att upplåta vattnet till allmänheten, Ifråga om reservation 3 nämnde frågan om fiskevårdsavgiften.Jag vill ställa en konkret fråga till representant: När man hardessa invändningar, vad är det som avskräcker utskottsmajoriteten från att avregeringen begära en utredning och ett klarläggande av dessa förhållanden? Åtgärderför att främja fritidsfisket, m. m. AnL 41 (vpk) replik: Jag håller med om att det kan finnas olika intresseninom fiskeområdet. Det är vi nog alla medvetna om. Det har också visat sig bl,a, genom de olika brev och skrivelser som kommit osstill banda från olika intressegrupper inom fiskeområdet. Mennu kan väl inte ett fritt fiske med handredskap efter kusterna och i de femstörsta sjöarna på något sätt inverka på fiskbestånden i dessa vatten.Kostnaderna för en inlösen av handredskapsfisket kan heller inte bli så stora. Jag har alltså inteerfarit att det framkommit något nytt som talar för att 4 protokoll 1980/81:150-151 Åtgärder för att främja fritidsfisket, m. m. dettafritidsfiske inte skulle kunna genomföras . Tydligen har man också inomcentern varit ense på den här punkten ända tills propositionen blev skriven, AnL 42 () replik: säger att vi inomutskottsmajoriteten stöder oss på en förhoppning om att det enskilda fisketskall ställa upp och vara positivt till bildandet av fiskevårdsområden. Det ärriktigt attdet ärdet vi vill bygga det hela på. Då skapas nämligen bättreförutsättningar för att vi skall kunna uppnå det vi önskar, dvs. att människorkan komma ut och fiska och att de kan göra det i en positiv anda. Och visstfinns det förutsättningar för detta. De allra flesta är intresserade av attbilda fiskevårdsområden. Även de förändringar i lagen om fiskevårdsområden somjag pekade på och som förenklar och förbilligar bildandet av fiskevårdsområdengör ju att det kommer att bli ett ökat intresse. Dessutom tillkommer bidragensom en ytterligare stimulans, Samma sak gäller för fiskevården ettfiskevårdsområde drivs. Men om man går den andra vägen och löser in fisket,blir det ju ingen som har något egentligt ansvar för fiskevården, och då blirfiskevården lika bra, frågar också varför vi är så emot attinföra en fiskevårdsavgift och varför vi inte vill utreda den frågan på detsätt som reservanterna föreslår. Som vi ser det och som vi har kommit fram tillnär man studerat detta, finns det risk för att man med ett sådant system skullefå en stor administrativ apparat. Dessutom är det risk för att det blir för fåsom betalar in avgiften för att den skall få någon effekt. Vi tycker inte attdet finns anledning att ytterligare utreda detta utöver vad som redan gjorts iden utredning som genomförts. Det är anledningen till att vi har avstyrktmotionerna i den delen. AnL 43 ÅKEWICTORSSON (s) replik; Men, , har jude enskilda vattenägarna varit ansvariga för fiskevården, och vi ser vad dethar fått till resultat. Vi har en i väsenthga avseenden icke tillfredsställandefiskevård. förstör försurningen allt fler vatten. Genom blandningenav enskilda och allmänna vatten har vi praktiskt taget ingen fiskevård.Detta visar ju att man inte kan förutsätta att man uppnår det om bara genom att lita till insatser från de enskilda fiskevattensägarna. Vad sedan gäller fiskevården i de vatten som skulle kommaatt inlösas blir det självfallet staten som genom fiskenämnderna får gå in ochta ansvaret för den. Att skapa ett samhälleligt ansvar för fiskevården är isjälva verket den enda förutsättningen som finns för att fä den fiskevård somerfordras. Jag hann inte kommentera reservationerna 4 och 5 i mittförra inlägg, och jag vill därför kort beröra dem . Reservation 4 gäller bildandet av fiskevårdsområden. Fiskevårdsutredningenhade ett klart direktiv att fiskevårdslagstiftningen skulle jämställas medlagstiftningen på andra områden. Varför har man nu gått ifrån detta och varförhar man gått ifrån de rekommendationer på det här området som avgivits avlagrådet, den högsta juridiska instans som prövar lagstiftningen? Det finnsinget annat svar än att man velat tillgodose vattenägar- och markägarsynpunkteri det här sammanhanget och att man gett dem företräde framför de socialasynpunkterna. Slutligen vill jag ta upp frågan om de statliga vattnenoch fråga ; Hur skall man göra gränsdragningen mellan vad somär företagsekonomiska och vad som är sociala värderingar vid upplåtelsen av destatliga vattnen? Blir det inte ändå i slutskedet så, att de företagsekonomiskavärderingarna kommer att väga tyngst vid en sådan bedömning? Det vill vi intevara med om. Blir det t. ex. så att en utlänning vill betala förensamrätten till fisket i en sjö, så kommer han att få den, på bekostnad avfiskevårdsklubben och dess möjligheter att upplåta fisket till allmänheten. Åtgärder för att främja fritidsfisket, m. m. AnL 44LENNART BRUNANDER (c) replik: För att börja med det sista vill jag säga attdomänverket har gjort betydande ansträngningar för att få bra fiskevatten. Jagredogjorde i mitt inledningsanförande för detta. Då menar attdet är svårt att göra avvägningar. Det är det naturligtvis ibland, men man slårju fast att de klubbar som är beredda att lägga ned ett betydande arbete påfiskevårdande åtgärder kan räkna med att bli generöst behandlade. När sedan menar att det kommer in utländskaintressen som är beredda att betala stora summor och att domänverket kommer attfalla för sådana erbjudanden, vill jag uttala den förhoppningen att domänverketså.som ett ansvarskännande företag och ett företag i vilket vi ju har insyn inteskall handla på det sättet. När det gäller lagrådets synpunkter på bildandet avfiskevårdsområden menade att man borde ha liknande bestämmelseri detta sammanhang som i andra. Det är klart att det är en juridisk finess attha samma typ av bestämmelser i olika sammanhang, men vi har sett det härproblemet på det sättet att det finns olika behov och olika starka behov ochatt det därför inte finns någon anledning att alltid ha lika hårt dragnabestämmelser. Det är motiveringen till att vi - och jag förmodar att det ävenär jordbruksministerns mofiv - inte har anslutit oss till lagrådets förslag. Sedan sade att socialdemokraterna harföreslagit att de kostnader för fiskevård som faller på det allmänna skallbetalas med fiskevårdsavgifter och att det därigenom skulle bli bra fiskevård ide vatten som man löser in. Jag återkommer till det som jag sade i mittinledningsanförande, nämligen att de pengar som socialdemokraterna föreslagitinte skulle räcka. En stor del av dessa pengar försvinner på vägen iadministration och annat. Då måste det vara bättre att dessa pengar går direkttill fiskevårdsområdet för fiskevårdande åtgärder. Det kommer man som fiskareatt ha mest nytta av. Åtgärderför att främja fritidsfisket, m. m. Talmannenanmälde att anhållit att fill protokollet få antecknat att haninte ägde rätt till ytterligare replik, AnL45 HANS (); Hela denna debatt förefaller mig på något sätt vara en färd i lufttomtrum. Vi diskuterar som om ingenting har hänt med den viktigaste delen avfrågan, fisken själv. sagt slås en eller flera insjöar ut -denständigt ökande försurningen har gjort dem biologiskt döda. Jag har på känn attkalkning och andra restaureringsåtgärder inte ens förmår bromsa förstörelsen,som tagit en sådan omfattning att på sina håll grundvalarna för mänskligverksamhet äventyras, inte bara i vattnen för den delen. Fiskedebatten är påväg att utspelas i det lufttomma rummet och handlar om något som inte finns. Idet läge vi nu hamnat är, som jag ser det, det viktigaste näst efter att fåbukt med försurningen inte att skaffa nya fiskefillfällen utan att bevara demsom finns, och det gör vi bäst inom fiskevårdsområdenas ram. Där bör mangenom sin kännedom om de lokala förhållandena och genom aktiv fiskevård kunnaanpassa fisket i aktuella vatten efter den produktionsförmåga som just devattnen har och på så vis alltså bevara nuvarande fiske på ochvarför inte på den vägen kunna skapa ökade fisketillfällen. Det är på bildandeav fiskevårdsområden som vi skall sätta in vår energi, men eftersom det ärfråga om i vissa fall kanske ganska allvarliga ingrepp i den enskildaäganderätten, bör man här som alltid, där intressena skär sig, förhandla omfrivilliga överenskommelser. Sköter man förhandlingarna på rätt sätt, visarerfarenheten att det ingalunda är svårt att nå resultat. Det goda samarbetetmellan fritidsfisket och vattenägarna är någonting som vi skall slå vakt om. Tillreservanternas förslag, att för fiskevårdsområdesföreningen helt utomståendeskulle få begära stadgeändring i för fiskevårdsområdet central fråga, ställerjag mig minst sagt frågande. Är inte detta någonting helt nytt som vi håller påatt införa i svenskt föreningsliv? Har fiskevårdsområdesför-eningarna en gångbildats, så skall väl de föreningarna få sköta sig själva och, när så behövs, ilaga demokratisk ordning kunna vända sig till för att fåeventuella bekymmer prövade. Man får förutsätta att då i sin turinformerar sig hos sakkunskapen. Jag yrkar därför bifall till utskottetsförslag i vad avser moment 7. Närdet sedan gäller statens fiskevatten torde det vara på sin plats att här uttalaett erkännande till domänverket för det sätt på vilket verket har skött sinafiskevatten. Det har helt enkelt varit mönstergillt. Därför bör vi ha klart föross att ändringar nu knappast kan medföra några förbättringar för självafisket. Möjligen kan man därigenom få vissa förenklingar på det administrativaplanet, och möjligen kan man underlätta fiskets upplåtande, men även det hörnärmast hemma på det administrativa planet. Detär också bara i fråga om detaljer som majoritet och reservanter i det häravseendet skiljer sig från varandra. Reservanternas yrkande är i huvudsak attvattnen utan ersättning skall upplåtas till klubbar, som i sin tur Majoriteten menar däremot att kostnaden för upplåtelse av vatten ivarje fall delvis skall tas ut redan från början - att man inte skall ha dengrafis av staten, med andra ord. Jag vill ta upp en sak fill, herr talman. Det gällermoment 2 där reservanterna yrkar på inlösen och frisläppande avhandredskapsfisket utmed och Blekinges kuster, under förmenande därmed skulle nå en kraftig förbättring av allmänhetens möjligheter tillfrifidsfiske. Den här punkten är, som jag ser det, en förträfflig illustrationtill den s, k, kronärtskocksprincip som jag i andra sammanhang haft anledningatt påtala; man tar ett blad i sänder från fiskevattensägarens egendom - ettblad betyder ju så litet - men rätt vad det är har man helt avskaffat hansäganderätt till vattnet. Jag tycker annars att man av erfarenheterna från 1950års fiskelag borde har lärt sig hur svårt det var att uppskatta de ersättningarsom skulle utgå och hur man till slut alldeles tappade kontrollen över dem. Detkan bli någonfing liknande här. Jag tycker därför att det har varitutomordentligt klokt av jordbruksministern att inte följa den linjen och nuinlösa de här vattnen. Man borde väl f, ö,, i ett sådant statsekonomiskt lägesom det vi har , knappast ens diskutera att belasta statsfinanserna medutgifter för en hobby! Så mycket mindre är det - åtminstone utmed -anledning härtill som det inte föreligger något behov av att ökafiskefillfäl-lena. Det finns praktiskt taget hur många tillfällen fillhandredskapsfiske som helst där nere. Däremot kan jag gärna erkänna att det kanvara litet besvärligt att få reda på till vem man har att vända sig för attköpa fiskekort. Här återkommer jag till vad jag sade i början av mitt anförande:Underlätta bildandet av fiskevårdsområden, som organiserarfiskekortsförsäljningen och som väl också genom att stå fill tjänst meduthyrning av båtar gör det lättare att komma åt de fiskeplatser som är svåraatt nå från land! En sådan organisation underlättar också en dirigering fill urnaturvårdssynpunkt mindre ömtåhga områden och bort från särskilt känsligaområden, - Sedan är det ju en språkfråga vad man skall kalla dessa områden för- i varje fall områdena utmed , Fiskevårdsområden är knappast denrätta benämningen, eftersom nuvarande fiskeregler, med fritt fiske med nät ochlångrev ända in fill stranden, knappast mofiverat någon annanbeteckning än fiskerovdriftsområden eller fiskevan vårdsområden. Men det är somsagt en annan historia. En inlösen av handredskapsfisket medför utan tvivel storasvårigheter ur värderingssynpunkt. Jag berörde detta något alldeles . Hurgår det t, ex, med de sportfiskeklubbar, som lagt ned stora kostnader inte barapå fisket utan också på hamnanläggningar och klubblokaler, anläggningar somefter frisläppandet av handredskapsfisket kommer att hänga mer eller mindre iluften? Här är ett annat exempel. Inom flera företag, kanske mestskogsindustrier, har man som en anställningsförmån för sina medarbetare införtfritt fiske i företagets vatten. Erfarenheten visar att det är en mycket högtskattad förmån, om vilken man strängt har slagit vakt. Den kan ha varit denavgörande orsaken fill att man över huvud tagit anställning hos resp, företag. Åtgärder för att främja fritidsfisket, m. m. Åtgärder för aU främja fritidsfisket, m. m. Om dengrunden slås undan, hur skall vi då värdera ersättningen? Det är ju inte barafisket det är fråga om, utan det är många frågor som är ytterligt problemfylldai sammanhanget. Nej, herr talman, av hänsyn till ökningen av antaletfisketillfällen finns det, som jag ser det, ingen anledning att ta på sig enmängd värderings- och kostnadsbekymmer. Kanske jag bör påpeka att det handredskapsfiskesom utövas inte är den sortens fiske som väl de flesta av oss en gångutövade som barn, med ett hasselspö, en björntråd som rev, en böjd knappnål somkrok och som flöte en ölkork, någonting som faktiskt fanns . Densortens fiske är väl i praktiken fritt , i den mån det över huvud tagetförekommer. Vad vi åsyftar med handredskapsfiske är någontinghelt annat. Det är moderna redskap, nästan yrkesbetonade, med lång räckvidd.Det är redskap med vilkas hjälp man i takt med tidens stress snart sagt piskarvattnet till skum, när man spinner av stora områden. Det är inte fråga om denfridfulla väntan på att flötet skall sjunka, den väntan sompräglade vår barndoms mete. Det finns utrymme för båda dessa sorters fiske. Jag trorinte att det blir några som helst svårigheter att komma överens. Men då vill vibetona att det skall vara en överenskommelse mellan fiskevårdsområdena. Jag yrkar, herr talman, bifall till utskottets förslag påalla de punkter där jag till äventyrs inte redan har gjort det. Jag har med intresse lyssnat på debatten, Tvåfrågor skall jag ta upp, opinionsvillkoret och frågan om inlösen avhandredskapsfisket. Låt mig emellertid först erinra om att samhället i dagsatsar betydande resurser på att öka möjligheterna för den enskilde att aktivtägna sig åt rekreation och friluftsliv i olika former. Just fritidsfisket är enav de viktigaste rekreationsformerna i vårt land. Det ger avkoppling och nöje,och för många är det ett sätt att uppleva naturen. Det kan med fördel utövassom en familjeaktivitet. Mot den bakgrunden framstår det som angeläget attsamhället liksom genom olika åtgärder främjar en ändamålsenligutveckling av fritidsfisket. Jag anser att så också sker i den proposition omfritidsfisket som nu har att behandla. Jag vill gärna framhålla att detta egentligen är denförsta fritidsfiskeproposition som någon regering över huvud taget har lagtfram. Den proposition om frifidsfiske som lades fram innehöll sombekant praktiskt taget ingenfing. Den nu aktuella propositionen är en klarmarkering av fritidsfiskets betydelse i samhället. Den innehåller förslag tillkonkreta förbättringar på en rad områden, och den innebär ett kraftigt ökatstöd för viktiga, fiskevärdande åtgärder. Men det är också så att en god fiskevårdoch ett rafionellt utnyttjande av fisket förutsätter att det bildasfiskevårdsområden i långt större utsträckning än som har skett hifintills. dena skalltjäna sitt syfte krävs, liksom inom jaktvårdsområden, intresse och personligtengagemang hos de enskilda fiskerättsägarna. Är de enskilda delägarnaointresserade av att samverka kan man inte vänta sig någon förbättring avfiskevården. Det är därför väldigt viktigt att det redan från början hosfiskerättsägarna finns ett brett intresse för ett samarbete. Är alltför mångadelägare negativt inställda fill samarbetet kan man inte räkna med fungerandeverksamhet. Förvaltningen av områdets angelägenheter kräver att delägarna fortlöpandeengagerar sig i verksamheten. Det är mot den bakgrunden utformningen av detföreslagna opinionsvillkoret skall ses. För verksamheten inom ettfiskevårdsområde är det de enskilda delägarnas inställning som är viktig, intevilka motiv de har för sin uppfattning. Det kan ifrågasättas om inteopinionsvillkoret skulle komma att helt urholkas om man, när det gällerfiskevårdsområdena, skulle kräva att motståndarna skall redovisa beaktansvärdaskäl för sin ståndpunkt. Även med lågt ställda krav torde det ofta saknas enobjektivt sett hållbar grund för motståndet mot ett fiskevårdsområde. Det jaganfört har utgjort de främsta motiven till att opinionsvillkoret i denföres/agna lagen har fått denna utformning. Härfill kommer att strävan harvarit att så långt möjligt underlätta tillämpningen av villkoret och inteställa förrättningsmannen inför alltför besvärliga avgöranden. Detta har gjortatt opinionsvillkoret har utformats med hänsyn fill det som bedömts varalämpligt och praktiskt. De praktiska skälen tar enligt min mening överlagrådets lagtekniskä anmärkning, som reservanterna har anslutit sig till. I propositionen, liksom i utskottsbetänkandet, slås detfast att vi här i landet har en ovanligt god tillgång på fiskevatten. Fiske medhandredskap, som är den för frifidsfisket viktigaste fiskemetoden, är frittinte bara på allmänt vatten utan också på enskilt vatten längs långakuststräckor. Vid är handredskapsfisket fritt utom efter lax.Längs och syd- och ostkust är handredskapet helt fritt,däremot finns inget fritt handredskapsfiske på enskilt vatten längs södraostkusten, eller vid . I propositionen pekar jagi det sammanhanget på bl. a. följande: att möjligheterna till fritidsfiske bör kunna förbättraspå många håll genom de nya satsningarna på fiskevärdsåtgärder, attstatens vatten i ökad utsträckning kommer att upplåtas, att bildandet av fiskevårdsområden kan antas öka utbudetav fiskeupplåtelser, och det har också fiskevattenutredningen räknat med. Jag menaratt förutsättningarna för fritidsfisket därför får anses goda. När regeringen avvisar förslaget att öka rätten fillfrifidsfiske genom inlösen av enskild fiskerätt är det naturligtvis i förstahand ersättningsfrågan som är det huvudsakliga skälet, men också det intrångdet skulle innebära. Jag vill i det här sammanhanget erinra om att det friafisket utvidgades när den nuvarande lagstiftningen infördes . Deersättningsanspråk som då framställdes uppgick till mycket stora belopp. Deöversteg vida vad man räknade med vid lagstiftningens tillkomst. Någraofficiellt kända beräkningar av kostnaderna för inlösen enbart avhandredskapsfisket i Åtgärder för att främja friuds-fisket, m. m. Åtgärder för att främja fritidsfisket, m. m. enlighetmed det här pläderat för har vi inte. Men erfarenheterna frånden nuvarande lagens tillkomst visar tydligt att sådana beräkningar är mycketsvåra att göra. Kostnaderna blir säkerligen betydande och kommer sannolikt attnå en nivå som inte motsvarar det man vinner på en sådan reform. Vad jag nu harsagt bestyrks av de betänkligheter som flera remissinstanser, framför allthovrätterna, kammarrätten och kammarkollegiet, har framfört i frågan. Sammantaget, herr talman, innebär de framlagda förslagenen-avsevärd förbättring för fritidsfisket. Jag är övertygad om att åtgärdernakommer att ge avsedd effekt. kommer att noga följautvecklingen , Jag vill gärna instämma i vad har sagthär strax före mig, att det allra största hotet mot fritidsfisket just nukanske inte är bristen på vatten som sådant utan risken att vi inte har levandevatten på grund av den internationella försurningsprocess som vi nu drabbas av. AnL 47 ÅKEWICTORSSON (s) replik;