prot · G409115 · 1980-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1980/81:115 Förhandlingarna leddes till en början av tredje vicetalmannen. 1 § Regionalpolitiken (forts.) Fortsattes överläggningen om arbetsmarknadsutskottets betänkande 1980/81:23. 89SVEN (vpk): I arbetsmarknadsutskottets betänkande1980/81:23 anges mycket riktigt att förlorati runt tal 6 000 arbetstillfällen i skogsindustrin. Regeringen har lämnat ettförslag beträffande NCB:s framtid, som, om det genomförs, innebär förlust avytterligare 1 000 arbetstillfällen inom denna näring. Minskningen av antaletindustri-sysselsatta i länet genom nedläggning ellerpersonalinskränkning uppgår till 925 personer eller av deindustrisysselsatta. Nya nedläggningshot gäller, förutom NCB-anläggningarna iKöpmanholmen, Dynas och Johannedal, bl. AB Eiser i med åttiotaletanställda. Det betyder alltså att ytterligare 1 165 industriarbeten är hotade.1 länet pågår en del utbyggnader och strukturrationaliseringar, vilkatillsammans kommer att reducera antalet arbetstillfällen vid industrin meduppskattningsvis 375. Härtill skall läggas den s. k. multiplikatoreffekten,som indirekt leder till förlust av ytterligare 900 arbetstillfällen. Detta harmedfört att , som tidigare räknat med en sysselsättningsökningmellan 1975 och 1985 med 6 350 arbetstillfällen-och det är en optimistiskberäkning-nu fått minska prognosen till praktiskt taget ingenting i ökning. Idetta läge knyts - som vanligt höll jag på att säga - ett visst hopp till denoffentliga sektorn.. Men som alla vet pågår en våldsam högerkampanj mot ensådan ökning av den offentliga sektorn, en kampanj där det i stället krävs enminskning av antalet offentligt anställda. Regeringens argument är märkligt:Industrin behöver arbetskraften, och den skall inte tas av kommuner och andra.Men då frågar man sig: Hur kan den i sviktande industrin -som jag gav exempel på - som lägger ned och permitterar ta emot eventuellarbetskraft från den offentliga sektorn? Det resonemanget häller inte. Marssiffrorna från länsarbetsnämnden visar 4 581registrerade arbetslösa och 2 096 lediga platser, anmälda tillarbetsförmedlingen. Trenden pekar alltså på en situation då det går uppemot trearbetslösa på varje ledig plats. Läget är betydligt allvarligare än dessa siffror visar.För det första är flertalet av de lediga platserna sådana som kräveryrkesutbildning, dvs. lärare och yrkesutbildade metallarbetare, medan dearbetssökande oftast inte har någon relevant yrkesutbildning. För det andra ärdet ett känt faktum, att när arbetslösheten är svår, är det många, framför allthemarbetande kvinnor, som inte anmäler sig till arbetsförmedlingen, trots attde vill ha jobb. En tredje grupp är de 1 589 som befann sig iarbetsmarknadsutbildning. Läget är nu sådant att en stor del av dessa kommeratt återgå till direkt arbetslöshet efter utbildningen. Undersökningar visar f.ö. att många inom gruppen förtidspensionerade har fått förtidspension ellerkanske sjukbidrag på grund av att det inte fanns något lämpligt arbete. Detta är, herr talman, en dyster bild, som inte blirbättre genom de stora problem som byggnadsmaterialindustrin uppvisar. I en ortsom i kommun, där vi har två till byggnadsmaterialindustrinknutna företag - Gullfiber och med flera hundra anställda - drabbasdessa industrier som tillverkar dels isoleringsmaterial, dels spik hårt av denkraftiga minskningen i byggandet . Jag vill säga några ord om utvecklingen i allmänhet iNorrland. Jag har sökt belysa den i min motion 619 och har där betecknatutvecklingen i som en resursexploatering från avlägsna kapitalcentra.Mönstret är genomgående tillbaka. Precis som i koloniernaexploaterades malmen, skogen, vattenkraften och arbetskraften. Många av oss kansjälva minnas vågen av vattenkraftsbyggen i våra älvar på 1940- och 1950-talen.Förhoppningarna knöts åtminstone i början till att industrier skulle bliförlagda till närheten av "det vita kolet", som vattenkraftenkallades. Men snart fann man nya revolutionerande metoder för kraftöverföringsom möjliggjorde transport även av elkraft söderut. Det gjordes ganska stort väsen av den nya s. k.regionalpolitik som infördes . Den kraftiga industriellaexpansion som kännetecknar utvecklingen i större centra i landets södra delarledde som vi vet till en överhettning. I detta läge blev det intressant attflytta över en del företagsamhet till Norriand, därför att det där fannsarbetskraftsresurser, som staten ökade stimulansåtgärderna. Och dåskedde faktiskt en viss expansion i , och en viss ökning avindustrisysselsättningen kunde också ske. Men en sak skall man lägga märke tillnär man tittar på den här sysselsättningsstrukturen, och det är att det ofta gälldesvaga branscher och industrier. Jag tänker på t. ex. textilindustrin, som hadesvårt att klara verksamheten i överhettade centra men som begav sig tillNorrland på grund av att man fick generösa bidrag. Det var gårdagens dynamiskaindustrier, dvs. de som inte uppfyllde dagens krav, som begav sig till Norrlandoch fick bli ett slags framtidshopp för denna landsända. Det hoppetblev kortvarigt i många fall. Men mönstret var det gamla vanliga. Landsändan har fått förbli en resurspool, som för sinutveckling är hänvisad till initiativ utifrån. Det framstår numera som klartatt denna typ av regionalpolitik inte bryter mot det gamla koloniala mönstret.Men det finns , herr talman, en växande tendens i att få lämnarollen som enbart resursenhet. En strävan finns att regionalt få disponeraregionalt förankrade resurser, att få fram nya, mera framtidsinriktadeprodukter. De regionala utvecklingsfonderna antyder en viss tendens. I motion1980/ 81:1100 har vårt parti föreslagit produktionsavgifter påvattenkraftföretagens övervinster som bl. a. syftar till att skapa regionalafonder. Något av denna idé finns också i flerpartimotionen 1427 av SvenLindberg m. fl., där jag är medmotionär. I motionen föreslår vi att Jämtlandslän skall bli ..försökslän för att "av pröva enfriare användning av statliga regionala medel och pröva nya samarbetsformermellan regionala statliga organ". Jag villhärmed yrka bifall till mofion 1980/81:1427. I vpk-motionen 619 om inrättandet av ett tvärvetenskapligtforskningscentrum i är syftet att uppnå en regionaltförankrad forskning för förädling och ny industriell utveckling. Produktionen imorgondagens expansiva sektorer måste initieras. Det är också enfråga om följdriktig utveckling av länets högskola i samarbete med Umeåuniversitet. Som socialister är vi i vårt parti emot centralbyråkrati och fören decentralisering i betydelsen demokratisering. Det är en vulgäruppfattningsom ofta gör sig gällande att socialister skulle vara för centralstyrning. Viär för en demokratisk decentralisering som ger ökat förtroende åt regionala ochlokala demokratiska organ. Med dettayrkar jag, herr talman, bifall till motion 1980/81:619. Jag övergår till att kommentera motion 618 om ettåtgärdsprogram för kommun. Situationen i kommunen beskrivs väl ibetänkandet på s. 67. Kommunens arbetskraft uppgår till 11 000 enligt SCB:sberäkningar. Av dessa är 1 100 arbetslösa eller föremål förarbetsmarknadsåtgärder . Om allt går enligt det statliga Eisersintentioner kommer 80 kvinnor att ställas utan arbete. I och medfriställandet av dessa 80 har denna lilla Norrlandsstad mistat 200industriarbetstillfällen. Men det har gått rätt tyst till. Antag, herr talman,att det gällt en större stad och proportionellt ett par tusen industrijobb. Dåhade säkert bullret varit verkligt hörbart. I kommuns ytterområden - på platser som ,och - hotas nu underlaget för befolkningens service om detta fårfortgå. I en kartläggning av den lokala arbetsmarknaden, verkställd avlänsstyrelsen i , förutses- om allt får fortsättasom - en folkminskning på i den här regionen, och detta kan, somman säger, "skapa stora svårigheter för existerande varuproduktion och förtillvaratagandet av skogsråvara". Det talas om bristen på råvara förskogsindustrin. Denna brist anses vara upphov till en kris inom industrin. Men en ofta förbisedd förklaringtill virkesbristen är just denna pågående uttunning av antalet människor iskogsregionerna. Här framstår enligt mitt förmenande i blixtbelysning denbristande samordningen mellan industripolitiska intressen och regionalpolitiskaintressen. Denna bristande samordning kan få förödande konsekvenser när detgäller den framtida virkesförsäljningen till våra industrier. Efternedläggningarna av industrier i dessa samhällen - de har nämligen också haft endel industrier - står nu moderna industrilokaler öde i , ochinom kort även i , om Eiser läggs ned. I motion 1980/81:613 har föreslagitett industricentrum i . Jag har ingenting emot att vi för framtidenkan bygga upp många nya industrier i . Den tanken är god. Men jag villgärna fråga : Om vi nu har tusentals kvadratmeter - kansketiotusentals kvadratmeter - industrilokalyta som står gapande tom i ,och snart i själva som följd av nedläggningar, är det dåinte angeläget att snabbt vidta åtgärder för att först och främst skaffa jobb idessa lediga lokaler? Jag vill gärna ha ett svar på den frågan, eftersomnäringsutskottet skjuter över de många problemen på en fattig kommun somSollefteå i sitt yttrande över min motion om ett åtgärdsprogram för Sollefteåkommun. är ju ledamot i utskottet, och efter vad jag kan förståhar han ingen annan uppfattning än att man snabbt skall upprätta ettåtgärdsprogram för kommunen. Det är nämligen angeläget att gå in för snabbaåtgärder i det här fallet. Arbetsmarknadsläget i kommun kräver detta.Inom kort kommer f. ö. mellan 150 och 160 ungdomar från värnplikten och ökarproblemen för myndigheterna som söker ordna jobb. Det är helt i sin ordning om man i detta läge antar ettsärskilt ätgärdsprogram - då naturligtvis med hjälp av statliga institutioner -och söker få till stånd en förbättring av situationen. Det är staten som harvarit inblandad när denna situation uppkommit. Det är staten som har medverkatbåde till att vi har fått lokaler för Polarvagnen och till att vi fått deverkstadslokaler som står tomma. Därför borde staten också känna sitt ansvarnär det gäller att ta rätt på vad som blir rester av denna satsning. Jag menar därför, herr talman, att det är angeläget attsnarast få till stånd den av mig föreslagna åtgärdsplanen, och jag yrkar meddet anförda bifall till motion 1980/81:618 som behandlas iarbetsmarknadsutskottets betänkande 23. 90NILS-OLOF () replik: Jag kan i princip dela när det gäller att nyttiggöra sig lediga industrilokaler på de orterdär de finns. tror jag att han är ute litet för tidigt med denna fråga, förvarken Eisers lokaler eller Polarvagnens lokaler i är disponibla,enligt vad jag vet. Eiser är fortfarande kvar i sina lokaler; Polarvagnenslokaler i skall, om jag är rätt underrättad, disponeras av en annanindustriidkare, som dock inte ännu har kommit in i de lokalerna. Skillnaden mellan syn på detta och minredovisning av Nr 115 industricentradelen i är att de lokaler somjag hänvisade till i dag Onsdagen den står tomma - 5 000 m- i , somskulle vara helt enkelt ypperliga att g användasom en första del av ett industricenter på ett område som omfattar Detta tycker jag att man skulleutnyttja i första hand. Men jag kan vara överens med om att delokaler som blir lediga skall man naturligtvis utnyttja i förstahand, innan man ger sig på att bygga nya lokaler. 91 (vpk) replik: I fråga om de lokaler jag nämnt som stårtomma, t. ex. Polarvagnens, har jag redan i förrgår innan jag reste hitförvissat mig om att de fortfarande inte är använda för någon verksamhet. Inteheller är det klart med någon verksamhet i dessa verkligen ypperliga lokaler.De håller en klass som år enastående - både när det gäller moderniteter och närdet gäller personalutrymmen av olika slag motsvarar de alla krav. När det gäller Eiser tycker jag att vi skall kämpa, bådeNils-Olof och jag och alla andra goda krafter, för att stoppanedläggningen. Men dess värre tror jag att vi får svårt att slåss mot alla detunga krafter som har för avsikt, och genom MBL-förhandlingar kommit överensmed personalen om, att lägga ner verksamheten . Där blir det också enhypermodern lokal disponibel. Till detta kommer så de verkstadslokaler somLättmetallverken disponerar. Folk reagerar mot just det förhållandet att sedanmiljonsatsningar har skett av både stat och kommuner och det har skapatslokaler som var avsedda för sysselsättning, står nu dessa där tillgängliga,utan att någon använder dem. När man då vill gå in och bygga ytterligarelokaler år det naturligt att människorna funderar över om det här inte ärangeläget att först utnyttja de lokaler man har. Jag menar att det finns ett gottperspektiv i förslag om industricentra. Jag motsätter miginte att man för framtiden har målinriktningen att även skapa ytterligareindustri. 92NILS-OLOF () replik: 1 vår motion beträffande ett industricentrumi ingår inte som någon komponent att man skulle börja med att bygganya lokaler. Vi hänvisar till de lokaler som redan finns där och somLättmetallverken har lämnat. Det är 5 000 m- i industrilokaler. Får jag sedan när det gäller Polarvagnens gamla lokalersäga att om jag är riktigt underrättad så är de lokalerna lediga - ellerde står tomma, om jag får använda det uttrycket - men de har för annanverksamhet utlovats till en sågverksägare , som driver såg iKramfors kommun. Om kommunen och sågverksägaren har kommit på kant med varandrai något avseende, så att de inte har kunnat komma överens om hur den häraffären skall drivas vågar jag inte uttala mig om. Men jag delar i princip SvenHenricssons uppfattning, att de tomma lokalerna naturligtvis i första hand skall användasinnan man bygger nya. I mitt ställningstagande betr. ingår inte någonnybyggnad av lokaler, utan det är Lättmetallverkens byggnader som man skallutnyttja. 93 (vpk) replik: Faktum kvarstår att det här finns en hel dellokaler som är disponibla, inkl. dem Polarvagnen hade, och det kommerytterligare. Jag skulle vilja följa upp detta med en fråga; Varförkunde inte utskottet ha skrivit ungefär så som här säger,att också utskottet finner det angeläget att man ser till att det blir nyaarbetsmöjligheter i tillgängliga lokaler i och att man tar itu medatt förstärka arbetsmarknaden där, i stället för att hänskjuta detta uppdragtill en fattig kommun? En fattig kommun som , som är överhopad avsvåra finansiella uppgifter, skall nu också se till att den klarar ettåtgärdsprogram för sysselsättningen. Varför, , kunde maninte i utskottet ha ägnat min motion några positiva ord i detta avseende? Tredje vice talmannen meddelade att att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. 94 (); I motion 1980/81:1884 har visocialdemokratiska riksdagsledamöter från försökt beskriva denoro och maktlöshet som vi känner inför utvecklingen i vårt län. Detsamma har vigjort i motion 1980/81:1427, som är underskriven av samtliga riksdagsledamöterfrån lån. Vi har pekat på en del problem som vi anser vara speciellaför vårt län. Vi anser också att de kräver speciella insatser för att kunnalösas. Den förda regionalpolitiken har haft mycketbegränsade positiva effekter i länet, och den har inte förmått vånda dennegativa utvecklingen i länet som helhet. Trots en viss befolkningsökning liggerfolkmängden fortfarande års nivå. Befolkningsfördelningenär unik, med en enda tätortsregion. Var tredjeperson i länets glesbygd är eller äldre. dör det fler än som föds i länet.Födelseunderskottet var i medeltal 230 personer . Jämtlandslän är det minst industrialiserade av alla län. Den totala sysselsättningen är en av de lägsta i landet,räknat på befolkningen i aktiv ålder. Andelen personer sysselsatta i halv- och helskyddat arbeteär nära dubbelt sä hög som riksgenomsnittet. Andelen förtidspensionerade är också nära dubbelt så högsom för medeltalet i riket. Sju av länets åtta kommuner befinner sig bland de tiokommuner i landet som har den högsta totala utdebiteringen. Landstingetsutdebitering är den näst högsta i landet. Men vi har i vår motion också pekat på att allt inte ärnattsvart i vårt län: Förutsättningarna för jord- och skogsbruk är goda. Länethar t. ex. av landets skogsråvara. Värdet av de årliga avverkningarna kanuppskattas till . av den avverkade volymenvidareförädlas emellertid i länet. Länet är en av landets största vattenkraftsproducenter.Tillgången till andra energiråvaror, såsom torv och flis, är också god. Länet är ett nyupptäckt minerallän. harlovande fynd av metaller och mineraler gjorts på flera håll i länet. Länet är en mycket stor turistregion. Turistnäringen ger lika stor sysselsättningseffekt som jord- och skogsbruket vartdera. Östersundsregionen är ett konkurrenkraftigt alternativ vidfortsatt decentralisering av statlig verksamhet från . Den förväntade ekonomiska expansionen i de angränsandeTröndelags-fylkena i kan ge länets näringsliv intressantautvecklingsmöjligheter. Den småskaliga näringslivs- och samhällsstruktur somdominerar länet kan också komma att vara en positiv utvecklingsfaktor iframtiden. I det här aktuella utskottsbetänkandet bekräftas itabeller, i diagram och på övrigt sått att vår beskrivning av länets problem ärriktig. Men där stannar det. Några åtgärder för att komma till rätta medproblemen är inte utskottet berett att tillstyrka, utan med en minst sagtirriterande konsekvens avstyrker arbetsmarknadsutskottet våra förslag. Detta ärmycket förvånande. Vad skiljer våra problem från problemen i andra län ochorter, som utskottet anser behöva insatser? Vi blir inte hjälpta av en allmänt välvillig skrivning ochett allmänt deltagande i problemen. Vi behöver konkreta hjälpinsatser, och vibehöver dem . Det enda positiva man kan notera är att socialdemokraternai reservation 3 tillmötesgår vårt krav på uppförande av ett industricentrum iSveg, kommun. Jag kan inte tänka mig annat än att våra centerpartistiskavänner på Jämtlandsbänken stöder den reservationen, eftersom de självamotionerat i samma fråga. Jag bortser inte från att andra orter i vårt land harstora problem och vissa orter mycket stora problem. Jag missunnar heller intede motionärer som mött större framgångar med sina motioner än vi gjort.Självfallet är det helt förkastligt att ställa ort mot ort, landsända motlandsända. Det är en politik som inte kan bli framgångsrik. Jag kan dock inte komma ifrån att vi jämtlänningar ochhärjedalingar har svårare än politiker från andra landsändar att vinnaförståelse och gehör för våra synpunkter. Skeendet och utvecklingen i vårt länhar skett mer odramatiskt än på många andra håll i landet. Dennäringslivssammansättning 9 protokoll 1980/81:114-115 länet harmed låg industriandel för med sig att länet inte påverkas så starkt avkonjunktursvängningar. Näringslivsutvecklingen och arbetsmarknaden genomgårdärför sällan dramatiska och uppseendeväckande förändringar. Det allvarliga äri stället att utvecklingen sker genom gradvisa och föga uppmärksammadeförändringar. Problemet med ett sådant utvecklingsmönster är att det ärsvårt att upptäcka och beskriva förändringarna medan de sker. Effekterna avutvecklingen blir uppenbara först . Även om konsekvenserna avdenna gradvisa utveckling blir allvarliga på , är det ändå mycketsvårt att få genomslagskraft för de argument som påtalar riskerna i denpågående utvecklingen. Inte ens de omfattande utflyttningarna från vårt lånunder uppmärksammades särskilt mycket, eftersom de inteberodde på nedläggningar av stora arbetsplatser. Det sätt på vilket utvecklingen i länet sker är medsannolikhet en viktig förklaring till att den allvarliga situation länetbefinner sig i inte uppmärksammas i högre grad. Vi har inom länet ansträngt oss för att utveckla detnäringsliv som finns och för att i övrigt ta vara på de möjligheter vi har.Inom ramen för länsplaneringen har vi gjort idéinventeringar och en genomgångav de möjligheter länets företag har att skapa ny sysselsättning. Det ligger inom regeringens kompetensområde att besluta omde flesta av de förslag som lagts fram i olika sammanhang. upplaga av vår länsrapport är mer eller mindre enprotestskrivelse, där vi sammanfattningsvis konstaterar att det i mycket ringautsträckning har gått att få gehör för förslag som framförts i tidigarerapporter. Vi anser det meningslöst att nu upprepa förslagen. Länsrapporten är tagen i politisk enighet och är enligtmin mening en svidande vidräkning med regeringens och statsmakternas ovilja ochoförmåga att bidra till att lösa länets problem. Jag har försökt att ge en bild av situationen i vårt län.Jag har också försökt att förmedla den oro som människorna nu känner förfortsatt utarmning, vikande sysselsättning, ungdomar som måste flytta för attfå jobb osv. Jag inser naturligtvis det meningslösa i attyrka bifall till våra motioner, mot ett enigt utskott, men har ändå ansett detvara viktigt att få framföra dessa synpunkter. 95JOHN (vpk): I detta betänkande behandlas motioner omregionalpolitiken. En av dessa motioner är jag skyldig till. I den motionenhar jag tagit upp de problem som råder i inland. hör det juinte till det muntraste att läsa och höra statistik. Men hur är det då för demänniskor som i detta fall är direkt berörda av de siffror som jag kommer attnämna? Det gäller människor som inte har något jobb och som utgör den andelarbetslösa i procent av folkmängden som här följer. har 6,3, Norsjö5,4, 5,2 och . arbetssökande,149 och 142. Det blir totalt 573 personer, av Nr 115 vilka 260var kvinnor. Ändå hade t. ex. 100 personer flyttat från Onsdagenden ,av vilka 70 var ungdomar. Enligt minmening är den här situationen ohållbar. nedläggningar av arbetsplatser och om minskning av antaletanställda finns ju Resionalpolitiken i dessa regioner. I går kundelänstidningarna meddela att 90 jobb i är hotade. I bästa fall kan 20personer få fortsatt arbete. Och detta är ingen isolerad företeelse.Uppräkningen skulle kunna göras lång. Ändå har inlandskommunerna ställt upp medmånga . a. har kommun i ett företag, som gåtti konkurs, satsat 1,8 milj. kr. Staten har också ställt upp med stora pengar.Här kan nämnas den stora satsningen på . Under pompa och ståt överlämnadekommunalpolitiker nycklarna till ägarna. Av de 1 000 jobb som skulle skapas ilänet återstår 63 jobb. Det hör tyvärr till bilden att företag som startats medstöd från både stat och kommun drivs medan man har tillgång tillutbildningsbidrag och andra stödformer. Sedan läggs företagen ner. räcker det inte med att utskottet konstaterar att det iVästerbottens inlandskommuner finns stora problem när det gäller att hållasysselsättningen uppe. Det år heller ingen tröst att arbetslöshetssiffrornadär inte är lika skrämmande som i . Här måste det till andraformer av stöd för att lösa sysselsättningsproblemen, så att garantier skapasför utkomst och för möjligheter att bo kvar i inlandskommunerna. För att vändautvecklingen måste mer riktade åtgärder sättas in. Här måste ett statligtåtgärdsprogram till för att en ändring skall ske. Jag är också övertygad om attberörda kommuner efter förmåga kommer att medverka i ett sådant. i fastslår också iLänsprogram 1980 att en fortsatt utveckling av vad som sker inte kanaccepteras. Man påpekar att marginalerna är små innan hela samhällsapparatenundergrävs och slås ut. Därför måste regering och riksdag ta ställning till ochmed kraftfulla åtgärder garantera fjällkommunernas befolkningsramar ochexistens. Enligt min mening är det en riktig bedömning somlänsstyrelsen gör. Hur länge kommer man att kunna upprätthålla ett fungerandesamhällsliv i dessa kommuner? Hur länge fungerar skolan, varuhandeln,kommunikationerna, ja, all den samhällsservice som är nödvändig för attmänniskor skall kunna leva och bo kvar i dessa kommuner? Hur kommer framtidenatt te sig, när ungdomen tvingas flytta och antalet äldre och pensionärer utgören allt större andel av befolkningen? Frågorna måste ställas, eftersomutskottet med en sådan knusende ro hanterar dessa problemställningar. Jag har i min motion pekat på att detraditionella näringarna inom dessa kommuner har varit jordbruk, skogsbruk och gruvnäring. Men dessa näringsgrenar har varit föremål för en mycket kraftig mekanisering och rationalisering.