prot · G409118 · 1980-12-31 00:00:00 — Man kan för detförsta förvandla det till lönearbete, för det andra låta varje hushåll, som ,sköta det självt och man kan för det tredje samarbeta kring det. Jag tyckerockså att det skall sägas att det i just hushållsarbetet - hemarbetet - finnsarbetsuppgifter som är så värdefulla och betydelsefulla för alla människor attalla borde få göra dem, komma i kontakt med dem. IBergsjö i finns ett annorlunda kollektivhus. Dit flyttade 30 familjeri somras. Detta är det första kollektivhus där man inte utgår från service somgrundstomme utan från det gemensamma arbetet i vardagslivet, i hushållsarbetet.Tillsammans sköter man husets angelägenheter. Tanken är utomordentligt enkel.Bogemenskapen består av ett antal hushåll som förutom sina privata bostäder harett gemensamt utrymme och en gemensam utrustning. Det privata har man reducerattill förmån för det gemensamma men inte avskaffat det. Man har snarastkompletterat det privata med det gemensamma. Att leva på detta sätt,föreställer jag mig, måste ge både sociala och praktiska vinster. Tankenpå att det gemensamma hushållsarbetet kan vara en sammanhållande kraft i ettkollektiv för 20 till 50 familjer har redovisats i en rapport hosbyggforskningsrådet. Där talas det om förutsättningarna för en bogemen-skap iett litet kollektivhus, där man delar på t. ex. matlagning, barnomsorg,sjukomsorg, tvätt, reparationer och delar av förvaltningen. Fleraformer av gemensamhetsboende måste prövas - olika former och i olika steg. Jaghar tidigare här i kammaren berättat om mitt eget bostadsområde, därhyresgäster genom gemensamt arbete lyckats få ner drift- ochunderhållskostnaderna på ett mycket anmärkningsvärt sätt. Genom till synesenkla kollektiva åtgärder har man t. ex. sparat på vattenförbrukning ochelanvändning, pressat sophanteringskostnaderna osv. Tillsammans betyder dessakollektiva ansträngningar att hyran ligger . lägre än vad denskulle ha gjort, om inte dessa gemensamma sparåtgärder hade satts in. Och en"sänkt" hyra med . är ju mycket pengar. Förutom i detta område sparat in på hyrespengarna har man fått en social gemenskapmellan dem som bor i området, mellan grannar och mellan generationer. Detär viktigt - kommunisterna har i många sammanhang påpekat detta- att boinflytande och bodemokrati inte får och inte skall kopplas ihop medägande. Jag menar att de allmännyttiga bostadsföretagen måste gå i spetsen förett verkligt boinflytande, där det är de boende som använder sina resurser föratt åstadkomma ett bättre boende ur många aspekter. Genom att utveckla och låta hyresgäster få ettverkligt inflytande kan man också skapa förutsättningar för andra boendeformer.Jag tänker då naturligtvis på mer organiserade kollektiva boendeformer. Självskulle jag gärna se att just ett boende som bygger på det gemensammaansvarstagandet för hushållsarbetet kom till stånd. Egentligenär det inga stora förändringar som behövs för att göra gemensamhetsboendetmöjligt. Det handlar mest om förändringar i organisationen av boendet. För attkollektivhusen skall fungera krävs för det första att intespekulationsintressena får makt över boendet, och för det andra att de boendehar ett avgörande inflytande över förvaltningen av huset. Detta kan bliverklighet om de allmännyttiga bostadsföretagen tar sitt ansvar för dennaboendeform, såsom man gjort i om än i Hten skala. Men det behövs mångaolika typer av kollektivhus. Att det finns människor som vill bo på detta sättvittnar många enkäterom. I ville t. ex. inte bo kollektivti någon form. Jag sade att de flesta människor skulle tjäna på att bo mer kollektivt.Detta gäller inte minst de handikappade. Många handikappade människor vistas på vårdinstitutioner utan att det skulle behövas. Många finns också inomlångvården, därför att det inte finns lämpliga bostäder och tillräckligaserviceinsatser i boendet. Detta gäller också många unga handikappademänniskor. För dem skulle ett eget boende med "tillgång" tiirandramänniskor, som kan ge både trygghet och hjälp, betyda oerhört mycket. Det talasmycket om att ge de äldre och de handikappade möjlighet till eget boende, menett sådant eget boende kommer inte att kunna förverkligas utan att man satsarpå andra boendeformer som i sig bygger just på denna tanke; att ta handomvarandra, att hjälpa varandra, att gemensamt laga mat osv. Med den omvändaålderspyramid som allt fler kommuner får med en allt större andel äldremänniskor blir det nödvändigt att förändra boendeformerna, och jag är övertygadom att det här skulle bli bra för både samhället.-och de enskilda människornasom skulle beröras. Bostadenskall ha både ett innehåll och en miljö runt omkring. Men när man talar ombostäder talar man ofta bara om det som ryms inom lägenheten. Bostadspolitikenhar också till huvudsak varit inställd på denna privata del av boendet.Standarden för våra lägenheter har också höjts mycket även om man fortfarandemåste ställa krav på både utformning och utrymmen i lägenheten. Men man måsteockså, som jag sagt, ställa andra krav för andra typer av boende. Destora bristerna när det gäller bostadsmiljön finns i den gemensamma miljön.Hela den gemensamma bostadsmiljön är mycket försummad inom i stort sett allflerfamiljshusbebyggelse, alldeles oavsett ålder och byggnadstyp. Genommiljöförbättringsbidragen har bristerna börjat åtgärdas, och många boende harengagerats i arbetet för att förbättra sin boendemiljö. Detta har också fåtttill följd att man har förbättrat kontakterna mellan grannar och på så sättförbättrat den sociala miljön i bostadsområdena. I de mest framgångsrikaprojekten har man också kunnat visa på de stora utvecklingsmöjligheter somfinns inom flerfamiljshusbebyggelsen - möjlig-13 protokoll1980/81:116-118 Bostadsförsörjningen m. m. heter attåstadkomma en ur alla aspekter bra bostadsmiljö. Mycket återstår för att förbättra miljön, och därför måstebidragsgivningen fortsätta och drivas på för att nå samma omfattning som fövnågra år sedan. Eftersom de sämsta miljöerna ofta finns i kommuner med storaekonomiska problem är det viktigt att bidrag utgår så att dessa miljöer kanförbättras. Full kostnadstäckning, dvs. bidrag, borde kunna utgå i vissafall, menar vpk. Det är märkligt att det inte ens finns någrautvecklade redskap för att mäta bristerna i bostadsmiljön utanför den privatalägenheten. När det gäller lägenheterna finns en mängd mätinstrument. Det finnstrångboddhetsnormen, det finns statistik över olika saker. Det finns kriterierför så gott som alla delar i den privata bostaden, men ingenting finns för attmäta kvalitén på utemiljön. Det är också märkligt att sådan utrustning som betraktassom normal standard i ett småhus eller i en villa anses som lyx om det skullefinnas i flerfamiljshus. Detta gäller t. ex. bastu, badbassänger, duschplattoroch vackra planteringar. Varför är det så omöjligt att få exempelvis dessasaker i och runt vanliga hyreshus? De kan inte kosta särskilt mycket i pengar.I många fall borde också hyresgästerna själva kunna åstadkomma förbättringarav miljön bara idéerna och initiativrikedomen fick blomma och få stimulans frånförvaltare och ägare. Med en ökad takt i förbättringsverksamheten och medgenerösare bidragsregler är det mycket tveksamt om de medel som reserveratstill förbättring av boendemiljöerna kommer att räcka. För att man inte skallråka in i samma situation som tidigare budgetår, med medelsbrist, föreslår viatt anslagen höjs. Med detta har jag hållit min tid, kan jagkonstatera, och jag yrkar bifall till samtliga vpk-mofioner i det härbetänkandet. Under detta anförande övertog förste vice talmannen ledningenav kammarens förhandlingar. 17ROLF () replik: Det är två frågor som tar upp,kollektivboendet och boendemiljön. och jag brukar ha en liten debatthär i kammaren om kollektivboendet vid . Inga Lantzefterlyser stimulans av det kollektiva boendet med statliga pengar. Jag har vidde här debatterna tidigare deklarerat att det måste stå varje människa frittatt välja boendeform. De som vill bo i den kollektiva boendeformen skall hamöjlighet till det, men det kan inte vara samhällets uppgift att särskilt gynnadessa människor med ohka lån och bidrag. Innebörden av den vpk-motion som IngaLantz yrkade bifall till är nämligen att staten skall gå in med lån ochräntebidrag till utrustning och inventarier i kollektivhus. Det motsätter vioss. Vi säger att de som vill bo så får göra det, och de som väljer en annanboendeform får göra det. Inga Lantzfrågade varför det är så få som väljer kollektivboendet. inte alls att det beror på att de ekonomiskt står istrykklass på något sätt. Det är väl i stället så få människor som föredrardenna ändå från många synpunkter litet udda boendeform. Boendemiljöfrågorna hade jag uppe i mittinledningsanförande. Där är det bara att konstatera att det helt enkelt fattaspengar. Det är uppenbart att det på många håll i landet finns behov av merapengar, men den samhällsekonomiska situationen är inte sådan att vi kan bidramed mera. Bostadsförsörjningen m. m. 18 INGA (vpk) replik: säger att de som vill får bokollektivt - det står var och en fritt att välja. Men är det faktiskt så attdet inte finns någon möjlighet att välja kollektivboende. Olika instanser- inteminst -har stoppat de stimulansåtgärder som skulle behövas för attåstadkomma kollektivt boende och därmed en valfrihet på det här området. Många människor i olika delar av vårt land vill faktisktbo på ett annat sätt. Dessutom måste vi försöka förändra boendet - det här gårinte längre. När det gäller valfriheten vill jag bara nämna att deborgerliga partierna i min kommun verkligen har satt den ur spel. På fem årskall man i bygga ungefär 2 500 lägenheter. Redan nu finns det drygt 4500 sökande. Av dessa 2 500 lägenheter skall byggas i småhus. Så sent somför sedan ville av dem som stod i kön inte alls bo i småhus -de ville bo i någon form av hyreslägenhet. Jag tycker man skall sluta prata omvalfrihet när man går direkt emot vad folk vill ha i ett konkret fall som iHuddinge kommun. Vi måste våga pröva nya former av boende. Jag tror att detav olika skäl blir nödvändigt - jag nämnde det i mitt anförande. Vi har ganska mycket nybyggda lägenheter i enlighet meddet program som genomfördes . Dessa lägenheter kommer attfinnas kvar långt in . Därför blir det nödvändigt att inom detbefintliga bostadsbeståndet hitta nya former för kollektivt boende. Hela bostadspolitiken har varitinriktad på ett passivt boende. Jag tycker att man borde förändra det. Bostadenbetyder så mycket för alla människor, inte minst för alla dem som vistas ibostadsområdena - jag tänker på barn, pensionärer och äldremänniskor. För dem är det viktigt att man får till stånd ett aktivt boende istället för ett passivt. 19LENNART (): I när löntagarnas reallöner minskar ochboendekostnaderna stiger som en följd av regeringens inflationspolitik skulledet naturligtvis vara vettigt med en politik som riktade samhällets stöd åt demsom bäst behöver det. Så är nu inte fallet. I stället för att bedriva enpolitik som skyddar de svaga grupperna diskuterar man skattesänkningar åthöginkomsttagare i samhället. Bostadsbidragen är ett viktigt instrument som bör användasför att fördela stöd till hushåll som inte genom egna insatser kan erhålla engod bostad. Tyvärr, fru talman, måste jag konstatera att allt fler människor -på grund av Bostadsförsörjningen m. m. regeringens politik - ramlar ur bostadsbidragssystemet.För att belysa det med siffror vill jag nämna att 1978 hade 448 000 barnhushållbostadsbidrag. 1979 var siffran 412 000, och 1980 hade 395 000 barnhushållbostadsbidrag. Det är alltså över 50 000 barnfamiljer som mellan 1978 och 1980har blivit av med sina bostadsbidrag. Dessutom tror jag att riksdagsbeslutet om attsänka den nedre inkomstgränsen . för ensamstående medbarn kommer att leda till att ytterligare många tusen människor får försämradebostadsbidrag. På socialdemokratisk sida kan vi naturligtvis inteacceptera att de människor som blivit hårdast drabbade av regeringens felaktigaomfördelningspolitik skall få ytterligare försämringar. Därför föreslår vi ivåra reservationer att inkomstgränserna för ensamstående och makar utan barnnär det gäller nedre gränsen sätts till . blirgräns för samtliga barnhushåll. För att klara följderna av regeringensinflationspolitik föreslår vi att även den övre gränsen skall höjas med 3 000kr. I samband med behandlingen av motioner i avslåsofta olika förslag om det pågår utredningar på området. Denna regel gäller inteför regeringen på bostadsbidragens område. har regeringenförsämrat för grupper av människor som enligt vår uppfattning borde skyddas ocherhålla förbättringar. Det finns därför all anledning att kritisera regeringenshandläggning av "dessa frågor. Vi anser att om och när man tillsätter enutredning för att se över bostadsbidragen , borde man avvaktadrastiska förändringar, så att man ser konsekvenserna av sitt handlande. Detgör man inte . Det finns säkerligen saker och ting även på det härområdet som måste ses över. Vilket inkomstbegrepp skall man välja när man skallberäkna bostadsbidrag? Går nuvarande bostadsbidrag till till de rättagrupperna i samhället osv. ? Framför allt är det naturligtvis viktigt att manser på hur man skall klara de nya dyra lägenheterna som byggs. Det äregentligen en ganska underlig situation, att på många håll i landet där detråder bostadsbrist står lägenheter tomma, beroende främst på attnybildade familjer - unga människor - inte har råd att hyra dessa bostäderdärför att bostadsbidragen och hyresgränserna inte har hängt med ihyresutvecklingen. Allt detta måste man naturligtvis se på, och man måsteföreslå åtgärder för att undanröja problemen. Men det är ganska anmärkningsvärtatt medan det pågår utredningar på dessa områden föreslås försämringar, vilkaskonsekvenser man inte vet något om. Jag vill med detta yrka bifall till desocialdemokratiska reservationerna vid civilutskottets betänkande nr 29. 20 (); Jag avser att i mitt inlägg beröra någramotioner som väckts från moderat håll. I motion 838 med som första namn tas fråganom flergenerationsboendet upp. Det måste anses som en mycket fin tanke att underlättaför flera generationer att ordna sitt boende gemensamt. Ännu så längeförekommer det ganska sparsamt - detta kanske främst för att, som motionärernaframför, statsmakternas intresse varit svalt. Huruvida staten genomsärskilda insatser skall stödja sådant boende är kanske tveksamt. Däremot anserjag att en intensifierad debatt kan skapa underlag för ett ökat kommunaltintresse, och därför är det angeläget att denna debatt förs vidare. I motion 1450 av och begärs förslagtill avveckling av de statskommunala bostadsbidragen (SKBB) till hushåll utanbarn. Vid utformning av bostadsbidragen är det angeläget att de som bästbehöver stödet får det. Särskilt angeläget att prioritera är det i tider närresurserna är begränsade. Jag är inte helt övertygad om att exakt den nuvarandeutformningen fyller dessa krav. De förslag som framförs i motionen bör finnasmed i resonemanget när justeringar och ändringar av bostadsbidragen övervägs iden nu sittande bostadsbidragskommittén. Jag finner därför inte anledning attnu yrka bifall till motionen, utan jag ansluter mig till vad utskottet anfört. Motionen 485 med som första namn tar uppfrågan om att låta de kommunala bostadsförmedlingarna bli en frivilligserviceverksamhet och därigenom göra det möjligt attavgiftsfinansiera verksamheten. Jag tycker att man kan utgå ifrån attkommunerna själva är kapabla att avgöra om bostadsförmedling behövs. Det ärmycket sällsynt att staten går in och ålägger någon kommun att inrättabostadsförmedling, och detta borde i sig utgöra motiv för att ompröva gällandebestämmelser. Om frivilligheten genomförs skulle kommunerna därmed kunnata ut skälig förmedlingsavgift för täckande av sina omkostnader. Redan nutillämpas detta system vad gäller tomtförmedling. Jag yrkar därför bifall tillreservation 13. Ett något annorlunda problem tar jagtillsammans med och upp i motion 834. Det gäller detallt större problemet med mögelangripna hus. Detta problem är ganska nytt.Särskilt markant har det blivit sedan byggande utan källare på betongplattaökat. En annan komplikation är att mögelangrepp uppstår även när gällandenormer följts och när byggfusk inte kunnat konstateras. Detta utesluter dock inteatt fusk och slarv i en del fall kan vara orsaken. Vad som gör frågan särskilt svårhanterlig är att skadornasomfattning i en del fall är mycket stora. Saneringskostnaderna kan i särskiltsvåra fall uppgå fill . I mofionen har vi angivit antalet angripna hus till mellan3 000 och 4 000. anser att detta är en klar underskattning. Bostadsförsörjningen m. m. Bostadsförsörjningen m. m. med iberäkningen att kulmen troligen ännu inte är nådd, framstår denna fråga somutomordentligt allvarlig. För de drabbade familjerna är ofta olägenheterna mycketstora. Det är inte bara de ekonomiska problemen jag tänker på utan även depsykiska, eftersom den obehagliga lukt som sätter sig fast i kläder, hår ochmöbler gör att exempelvis barn kan bli mobbade i skolan, familjen drar sig föratt bjuda hem gäster på grund av lukten osv. Vad är då orsaken till dessa mögelangrepp? Genomomfattande studier av framgår att orsakerna visar ensplittrad bild. För att mögelsvamp skall kunna växa erfordras tre faktorer:fukt, värme och organiskt material. Saknas någon av dessa uteblir möglet. igångsattes av byggforskningsrådet ettforskningsprojekt, där ca 14 000 hus undersökts. Slutrapport frånprojektet väntas nu i vår. Man har trots att rapporten inte har slutredovisatsgjort vissa ändringar i anvisningar och normer för byggnadsverksamheten.Förhoppningsvis skall detta leda till att man kan förvänta sig allt färremögelhus . Men för den enskilde husägaren kan ett mögelangrepp fåförödande verkningar. Endast ett fåtal småhus har försäkring som täcker mögelangrepp.Om skadorna är omfattande kan den enskilde husägarens ekonomi helt raseras. Kanansvarsfrågan inte fastställas, står husägaren helt ensam och kan, somkonsumentverket anger, tvingas amortera på ett hus som inte kan bebos. I vår motion har vi krävt intensifierad forskning, ochdetta krav kan med vad utskottet anfört anses vara tillmötesgått. Den andrapunkten i vår motion, om att staten bör ta ett ekonomiskt ansvar för särskiltsvårt drabbade husägare, har utskottet avvisat. Dock anför utskottet att dettafår prövas av regeringen i den löpande verksamheten samt "att staten somlångivare kan kombinera sitt bostadspolitiska ansvar med åtgärder för att iangivna och liknande fall skydda redan gjorda åtaganden i de relativt nya husdet är fråga om och att detta skulle kunna motivera undantagsregler för vissafall". Denna formulering öppnar ändå sådana möjligheter att jaginte finner anledning att nu yrka bifall till motionen. Jag har emellertid den uppfattningen att opinionstrycketför en lösning av problemen med mögelhusen ännu inte nått upp till det somföranleddes av radonhusen. Tiden och utvecklingen kommer nog att visa att dettainte är sista gången som frågan om mögelhus tas upp till behandling. Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. 21SVEN (vpk): I mitt anförande kommer jag att kommenteravpk-motionerna 1078, 1079, 1853, 1854 och 1855. Samtliga dessa motioner harstark anknytning till kommunernas problem i samband med bostadsförsörjningen. Enligtvpk:s grunduppfattning är bostaden en social rättighet och inte en I konsekvens härmed hävdar vårt parti ettökat samhällsägande av mark och bostäder. Trots att bostadsbyggande ochförvaltning anses ligga inom kommunernas ansvarsområde och trots att en vissutvidgning av samhällets befogenheter skett, råder det märkliga förhållandetatt just inom bostadsbyggnadsområdet stora privata bygg- och finansintressenhar frihet att bedriva omfattande spekulation och profitjakt. Vi vet averfarenhet att denna spekulation i stor utsträckning gäller just i mark,fastigheter och lägenheter. Detta är bärande tankar då vi i motion 1078 vill attriksdagen skall uttala att all mark som enligt planläggningsbeslut e. d. avsesför samhällsbyggande, skall föras över i ägo och att enskilt ägdahyreshus successivt bör föras över i ägo enligt en utarbetad plan. Nära besläktad med detta förslag är vår motion 1853 om lånfill kommunala markförvärv. De kommunala markförvärvslånen har haft en storbetydelse då det gällt att ge bostadsproduktionen en social inriktning. Genomdessa lån har kommunerna fått ökade möjligheter att skaffa mark församhällsbyggande och undandra mark från privata vinstintressen ochspekulafion. I stället för att, som regeringen nu föreslår, avveckla dessalånemöjligheter i och med innevarande budgetär - anser vårt parti att villkorenför markförvärvslånen måste förbättras genom att lånen blir amorteringsfriaunder och därefter amorteras och att beslutom markförvärvslån skall kunna meddelas intill ett totalbelopp om 365 milj. kr.under /82. Vidare, herr talman, några synpunkter på vår motion 1079om tomträttsupplåtelse av mark. Mofiven för införandet av tomträttenvar i huvudsak ekonomiska och sociala. I konsekvens med vårt förslag att allmark för samhällsbyggande skall'ägas av kommunerna hävdar vi också att dennamark bör upplåtas med tomträtt. Vi har dessutom ställt mångaförslag med syfte att effekfivisera och förbättra bestämmelserna omtomträttslån. Framför allt måste denna låneform ges bättre villkor. Detekonomiska motivet för tomträtten blir allt viktigare i takt med de ökademarkvärdena. Ett konsekvent tillämpande av tomträttsprincipen skulle delsförhindra att kommunerna gör sig av med kollekfivt ägd mark, dels ökamöjligheterna till nyförvärv. Det finns vissa brister rned tomträttslånen, mendessa kan enligt vår mening i de flesta fall avhjälpas genom en bestämmelseom.att dessa lån fill kommunerna skall lämnas på samma villkor som gäller förbostadslån till allmännyttiga bostadsföretag. Det behöver inte vara märkvärdigareän så. I vår motion 1079 föreslår vi just detta samt att regeringen skall kommamed förslag innebärande att all mark endast skall upplåtas tillnyttjande med tomträtt. Jag övergår så till att kommentera vpk-motionerna 1854 och1855, som rör bostadsfinansieringen. Det gäller dels de s. k. underhållslånen,dels de s. k. hyresförlustlånen. 16 till budgetpropositionenframhålls att bostadsförsörjningen i högre grad än tidigare bör utgå från detbefinfiiga bostadsbeståndet. Man bör lägga märke till att härvid särskiltbetonas vikten Bostadsförsörjningen m. m. Bostadsförsörjningen m. m. av att underhålla äldre lägenheter och förbättra dåligabostadsmiljöer. Men underhållskostnaderna har stigit - ett förhållande somlikaledes betonas av . Om nu framhållervikten av att ge förtur åt underhållet och om detta underhåll drar mycket storakostnader, så förefaUer förslaget om indragning av underhållslåneninkonsekvent. Enligt vpk:s uppfattning har erfarenheten visat attunderhällslånen medverkat till en förbättring av underhållet som devarit ägnade att begränsa hyreshöjningarna. Detta måste betecknas somsynnerligen angeläget i då bostadskostnaderna tenderar att öka mer änkostnaderna för den privata konsumtionen i övrigt. säger utskottet i betänkandet som en kommentar till vårmotion att vi inte anför några nya skäl för förslaget om att bibehållaunderhållslånen. Men det behövs inte några andra skäl än just dem som jag härhar anfört. För att vi skall klara ett bra underhåll och kunna hålla nerebostadskostnaderna är det nödvändigt att dessa lån ges även i fortsättningen. Med tanke på den ökade betydelse som bostadsunderhållet nufår föreslår vi att dessa lån skall avse alla statligt belånade hyreshus samtvara ränte- och amorteringsfria. Dessa lån tillmäts, mot bakgrund av enfortgående hyresutplundring, stor betydelse av hyresgäströrelsen. Vi villerinra om att regeringen, som ville dra in underhållslånen, av enkraftig hyresgästopinion tvangs att ta fillbaka sitt förslag och förlänga lånentill att avse även . har hyrorna stigit ytterligare,som reallönerna blivit sänkta, Samma sak gäller hyresförlustlånen.