prot · G40914 · 1980-12-31 00:00:00 — Om vi skulle tänka ossdet utslaget över riket i stort så är det en förfärande hög arbetslöshet. Jagvill poängtera att kommun är en inlandskommun med glesbygd och attmöjligheterna att pendla till jobb här är mycket begränsade. I kommun finns AB i ,och det är ett tillverkningsföretag i charkuteribranschen. Det är ett gammaltföretag som har växt ut till ett stabilt företag på god ekonomisk grund och medstor betydelse för orten. Det fanns ett betongföretag som havererade undervåren, och är den enda kvarvarande industrin iBastuträsk. Jag vill också till denna bild tillägga att företaget haft en godlönsamhet. vill den nuvarande ägaren hoppa av på grund av åldersskäl, ochdet är några duktiga medarbetare som är beredda att ta över. De behöverlokaliseringsstöd för att kunna ge företaget en god start och också för attvidta de moderniseringar som är nödvändiga, inte minst ur hälso- och miljösynpunkt. Min fråga till industriministern är följande: Ärindustriministern beredd att ge ett positivt besked beträffandelokaliseringsstöd till ? Vad jag vet är ärendet tillstyrktav arbetsförmedlingen och i och även av AMS. Får jag först som en allmän reflexion överdebatter av denna karaktär säga att jag tror att skulle tjäna på omvi tillsammans försökte ålägga oss en viss disciplin när det gäller dessadebatter. två frågor som har föranlett denna debatt utgår frånde krav som restes i det västerbottniska länsprogrammet, och det ärdet jag har svarat på. Länsprogrammet är dess värre försenat. Det skulle hakommit , men det har under hand upplysts att programmet ärförsenat och att det inte beräknas komma oss till hända förrän omkring den 1december. Därför måste mitt svar bli att jag inte nu kan kommentera enofficiell handling som ännu inte har inlämnats till industridepartementet, ochjag tycker att man borde kunna respektera detta i den debatt som vi för här. Jag skall ändå försöka att något kommentera de frågor somhar väckts under dagens debatt, trots att de egentligen inte rör den fråga vidiskuterar med anledning av interpellationen utan är mera perifera. Till att börja med vill jag gå in på frågan om behovet avstatliga insatser i . Jag tycker att åtgärdsprogrammet ger ett brasvar på den frågan. Regionalpolitiken är egentligen den enda sektorn avsamhällslivet för vilken regeringen inte föreslagit någon nedbantning ellernågon prutning. Av detta kan man utläsa regeringens betoning av en oförändratstark prioritering av regionalpolitiken. I åtgärdsprogrammet föreslås att allatänkbara resurser skall satsas på regional utveckling. Det gäller satsningar pånya företag och på utbyggnad av befintliga företag under förutsättning att manhar sunda och livskraftiga projekt. När det sedan gäller nya åtgärder är vi naturligtvisberedda att utifrån länsprogrammen ta upp diskussion med länsmyndigheterna omspeciella insatser. Det är ju därför länsprogramssystemet har skapats. Mensjälvfallet får då länstyrelserna vara beredda att presentera dessa program såatt man kan få en meningsfull debatt. Lokaliseringsärendet när det gäller också upp här. säger att det går rykten om att regeringentänker avslå framställningen från . Jag vet inte om det ärmeningen att vi skall ta upp rykten till debatt här i kammaren, men jag villsäga att det här ärendet ännu inte har föranlett något regeringsbeslut. När vivar i det skede då vi var beredda att ta ett beslut fördes, genom kontakter medföreträdare för kommunen, in nya synpunkter i bilden som gjort att vi vill taupp ytterligare diskussioner med kommunen innan vi går till beslut. Ärendet äralltså alltjämt föremål för beredning. När det gäller frågan om framtid, som RuneÅngström tog upp, vill jag säga att det är för tidigt att diskutera den frågannu. Hela NCB-koncernens utveckling och framtid är föremål för förhandlingar medde olika intressegrupperna, och då är det för tidigt att nu kommentera enenskild driftsenhets framtid. Vi återkommer alltså till frågan om ochtill vilka åtgärder av regionalpolitisk karaktär som kan bli nödvändiga för attsäkra utvecklingen i samhälle. Beträffande är förhållandet likartat, ochjag förstår inte riktigt vad menar med talet om olustiga turerfrån . Visst finns det olustiga turer i den här frågan, men jag villpåstå att de hör hemma uppe i . Jag har noterat hur pressdebattendär har karakteriserats av omdömen som stöld, svek, häleri, skandal osv., ochde omdömena knyts till regeringens beslut att rädda 35 jobb i enav 9 protokoll 1980/81:11-14 landetsmest krisdrabbade kommuner, nämligen . Skall vi låta denregionalpolitiska debatten präglas av avundsjuka mellan kommuner ochmisstänksamhet mellan regioner, då tror jag inte att regionalpolitiken harnågon ljus framtid. Sanningen är ju att omdömet att det rör sig om enregionalpolitisk skandal bara hade haft fog för sig om regeringen sagt nej tillatt rädda jobben för de anställda vid det konkursdrabbade Jokkmokksföretagetunder hävisning till att ett annat företag, dvs. , kanske i en framtidskulle starta en MDF-tillverkning. I stället rör det sig här om ettlokaliseringsärende helt i enlighet med den av fastlagda regionalpolitiken.Det gäller ju här att stimulera företag att förlägga tillverkning i de delar avlandet som har de sämsta förutsättningarna. Vi har inte alls svikit Scharins.Den här regeringen och dess föregångare har varit beredda att stödjaScharins - genom lån, uppskov med amorteringar och på annat sätt - för att geScharins möjligheter att söka en partner till sitt MDF-projekt. Två företag,både och , har haft planer på det området. Det ärsjälvfallet inte departementets uppgift att sortera bland marknadsanalyserna.Det måste företagen göra själva. Jag, och regeringen, har att ta ställning tillett lokaliseringsärende med hänsyn till om det är ekonomiskt sunt och hållbart,om det uppfyller de krav som enligt riktlinjer bör ställas när detgäller regionalpolitiskt stöd. Svaret på frågan om vi är beredda attpröva vid är självfallet ja - när projektet har dekvalifikationer som vi måste kräva av varje sunt regionalpolitiskt projekt,dvs. att det finns ett ägaransvar i botten med tillräcklig bredd ochtillräckligt eget kapital för att svara mot det risktagande som staten får varaberedd på i ett dylikt fall. 17JOHN (vpk): Jag skulle vilja säga till industriministernatt jag inte har hämtat något förslag ur det försenade länsprogrammet. Så dendelen skulle vi kunna lämna därhän i den här debatten. I interpellationen har jag ju tagit upp de stora problemeni länet. Jag hade kunnat nämna en mängd konkreta saker. Industriministern ärsäkert väl informerad om vissa av dem. Jag kunde, som t. ex. , ha frågat industriministern hur det blir med AB , NCB,osv. Beträffande sade industriministern att vi ikammaren inte skall diskutera rykten. I går kunde man emellertid läsa i entidningsrubrik att regeringen enligt vissa källor ämnar avslå den gjordaframställan. Vad som oroar är att beslutet har blivit uppskjutet gång på gång.Det är ju inte bra för företaget att ständigt få det avgörande beslutet uppskjutet. I interpellationen ställde jag emellertid just den frågasom är central för dem som planerar och för alla förtroendemän ochförtroendekvinnor i länsförsamlingar och kommunala församlingar. Naturligtvishade ingenting hindrat industriministern att lämna information i en hel delkonkreta frågor som man väntar besked om i vårt län. Men ser industriministernsig förhindrad att ta upp en diskussion om statliga insatser i Västerbottenslän. skall jag naturligtvisrätta mig efter industriministerns önskan att få läsa länsprogrammet, innan hanlämnar besked. Jag får väl återkomma med mer detaljerade frågor, närindustriministern läst länsprogrammet. En positiv sak i industriministerns senaste inlägg var emellertidatt industriministern garanterade att de regionalpolitiska insatserna är detsom han tydligen sist kommer att tumma på när det gäller inbesparingar ochåtstramningar. Jag får väl tacka för den positiva saken i industriministernssvar. Under detta anförande övertog förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 18 (): Jag reagerade litet grand påindustriministerns uppmaning om disciplin i debatten. Rubriken på den härdebatten är Sysselsättningen i . Jag hade själv tänktinterpellera därom, men när jag såg att redan hade gjort detansåg jag att detta var den rubrik varunder jag kunde ta upp de här frågorna.Och jag förstår att industriministern är på det klara med att det är centralafrågor för oss i . Det är också klart att länsprogrammet skall angeramarna för hur vi skall jobba med de här frågorna. Ett väldigtstort arbete är nedlagt på länsprogrammen i de olika länen. Jag vill säga attdet kanske särskilt gäller i Norrlandslänen, där vi är mycket hårt pressade isysselsättningsfrågorna. Vi får se vad verkningarna blir av det länsprogram somnu är inne i slutvarvet på länsstyrelse och regionala organ och kommer attöverlämnas till industridepartementet och regeringen. Men mitt inlägg rörde främst tre centrala frågor, därproblemen är väldigt akuta. Jag vill poängtera att både då det gäller Hörneforsoch då det gäller innebär varje uppskov med ett beslut att tid rinnerut ur timglaset, och det medverkar till att det blir allt svårare att vidtaåtgärder. Som jag sade i mitt förra anförande har denutredningsgrupp som är tillsatt av kommun lagt fram ett konkret förslag.Jag har också citerat från den skrivelse som är överlämnad tillindustridepartementet, där man kräver skyndsamhet i behandlingen. Vi vet att föreslår en nedläggning avmassaindustrin i , och vi vet att detta kommer att få förödandekonsekvenser också för papperstillverkningen . begär vi att få enrespons på det nya grepp vi har tagit i det här sammanhanget, där vi föreslåren reducerad massatillverkning och en papperstillverkning som är anpassad tillden och som har siktet inställt . Det är alltså ingetnedläggningsföretag vi vill skapa här, utan vi vill skapa ett företag som harmöjligheter att stå på egna ben . Då måste jag konstatera att - och dethär är viktigt utifrån synpunkt - är förödande för Västerbotten.Folke har, konkret uttryckt, fått i uppdrag att överföra råvara påskogssidan från till andra delar av landet. Det är konsekvensernaav det som viinte kan acceptera. Vi måste få behålla en viss del av förädlingsprocessen inomvårt eget län för att också kunna behålla ett livskraftigt näringsliv. Här harvi föreslagit att industridepartementet skall bilda en fristående organisationmed egna ekonomiska resurser och med uppgift att utreda och förprojektera enlösning av problemen i enligt det förslag som den nämndautredningsgruppen har redovisat. Om inte industriministern har hunnit ta ställning till denkonkreta framställningen vill jag påpeka att vi i den här arbetsgruppen inomVästerbotten är spända på ett besked om hur industriministern ser på just dettaförslag. I fråga om gäller det inte avundsjuka, föratt regeringen har gett ett lokaliseringsstöd till förtillverkningen i . Jag vill inte ställa mig som någon domare och avgöraom detta är att betrakta som industristöld, projektstöld eller något annat avde drastiska omdömen som har förekommit i debatten. Jag har bara att döma eftervad som är skrivet för och emot i pressen och de kontakter som jag har haft iövrigt. Jag vill bara säga att hanteringen som sådan har väckt stor olust iVästerbotten. Det är en spegling av denna olust som har visat sig i pressen ochi massmedia i övrigt. Därmed lämnar jag den delen av frågan. Jag betraktar detsom självklart att man inte skall flytta arbetslöshet från en region inomstödområdena till en annan. Det blir inte bättre med det. Vidare är det positivt - jag tackar för det - attindustriministern har sagt att kan fortsätta att jobba med sittförslag även . Likaså tackar jag för beskedet beträffande HolmlundsLivsmedel i att ärendet är under prövning. Jag hoppasatt det kan bli ett positivt besked också där. Får jag till säga att det inteär fråga om förseningar när det gäller behandlingen av de lokaliseringsärendensom han åberopar, nämligen och . De härprojekten har inte fyllt de krav vi måste ställa på projekt, om viskall handla enligt intentioner. De förseningar som här kan påvisasberor alltså inte på handläggningen i departementet utan helt enkelt på att deprojekt som har presenterats inte har fyllt måtten. Jag noterar att tar avstånd från de omdömensom vi har läst i Västerbottenspressen och som jag tolkar som något slagsmissriktad avundsjuka mot . Även ledande företrädare för länet har isina uttalanden kommenterat de här besluten på ett sätt som jag finner ganskaupprörande. Det är ändå så att regeringen måste ta ställning till lokaliseringsprojektutifrån de förutsättningar som olika projekt har. Vi kan inte takonkurrenshänsyn. Vi kan inte lägga oss i skilda företags marknadsbedömningaretc. Vi måste ha vissa klara krav på de projekt som man söker lokaliseringsstödför. När ett projekt är klart och fyller de kraven, skall det rimligen ocksåföranleda ett beslut, och ett sådant har vi fattat i fallet . BeträffandeScharins har det, med regeringens stöd, pågått ett arbete när detgäller krediter. Men det har inte kunnat leda till avsett resultat. Det kanregeringen inte lastas för. Beträffandefrågan om kommer ett ställningstagande i samband med att vi tarställning till andra frågor som gäller NCB:s framtid och . Deförhandlingar som bedrivs med ägargrupper inom NCB måste ju slutföras, innan vikan bedöma hur strukturplanen mera definitivt kommer att gestalta sig. Anf.20 (): Beträffande upprepar jag att ärendet är tillstyrktav och . Det var litet överraskande att höra att brister iutredningen har gjort att industridepartementet inte har kunnat ta ställning ifrågan. Jag hoppas att utredningar och övriga förslag i ärendet kankompletteras så att det blir möjligt att göra det relativt snabbt. Jagsade i mitt anförande beträffande de omdömen som är gjorda i ärendet att jag personligen inte hade möjlighet att ta ställning till de olikaomdömen som fällts i ärendet. Det är emellertid klart att ärendet har sprittolust i , eftersom det var ett projekt som vi ansåg realistiskt.Inledningsvis var vi mycket bekymrade för att förläggningen till Jokkmokkskulle betyda att inte skulle kunna fortsätta med sin planeringoch sina försök att nå en lösning. har industriministern förklarat attdörren fortfarande står öppen för . Jag tycker det är ett mycketpositivt besked, och i och i kommun ställer vi osshelhjärtat bakom de försöken. Detär också klart att det är svårt att få kompanjoner i en sådan bransch somboardbranschen. Hela den branschen sviktar. Att det har dragit ut atthitta en samarbetspartner med goda ekonomiska resurser är därför inte såmärkligt. var en sådan tilltänkt partner, som sedan hoppade avförhandlingarna och startade eget uppe i . BeträffandeHörnefors betraktar vi det förslag som arbetsgruppen har framlagt som en viktigbit då man skall behandla strukturplanen i dess helhet. Enligt vår uppfattningär det en säkrare bedömning av det förslag som arbetsgruppen har lagt fram, ochdet är en viktig förutsättning för att strukturplanen för Hörneforsdelen blirriktigt värderad. Jag hoppas att industriministern först skall se på denkonkreta framställningen om en arbetsgrupp inom industridepartementet och sedanlägga fram förslaget som en bit i strukturplanen för NCB. 10Riksdagens protokoll 1980/81:11-14 5§ Svarpå interpellation 1980/81:11 om industriutvecklingen i dels om jag är informerad om nära föreståendeägarförändringar, dels inom skogsindustrin som berör ochdels inom den rnellansvenska stålindustrin, dels om regeringen har vidtagit åtgärder för att i samrådmed länsmyndigheter, berörda kommuner och Utvecklingsfonden i länskaffa fram eventuellt erforderliga ersättningsarbeten till de orter iVärmlands län som kan tänkas bli berörda av ytterligare strukturförändringarinom basindustrierna. Beträffande den del av interpellationen som rör eventuellaägarförändringar kan jag nämna att jag fortlöpande får viss information omutvecklingen inom olika företag och branscher, bl. a. genometableringssam-rådet med industrin, vid kontakter med regionala och lokalaorgan, vid kontakter med de fackliga organisationerna osv. Den information somlämnas till mig är ofta förtrolig, eftersom företagens verksamhet skulle kunnaskadas om planerna på eventuella förändringar blir kända långt innan beslut harfattats om deras förverkligande. Många företag har ständigt planer påförändringar i verksamheten av olika slag av vilka bara ett fåtal slutligenreaUseras. När konkreta förslag föreligger har företagsledningen lagstadgadskyldighet att informera de anställda. I ett sådant läge ställs ofta frågantill mig, om jag är beredd att vidta åtgärder för att förhindra eventuellanegativa effekter på sysselsättningen. Jag har också här i kammaren vid fleratillfällen besvarat frågor av den typen. Däremot anser jag, mot bakgrund av vadjag har anfört, att det vore principiellt felaktigt att besvara frågor omvilken information som har lämnats till mig rörande olika företag innankonkreta och för de anställda presenterade förslag föreligger. När det gäller insatser för att lösasysselsättningsproblem inom den värmländska industrin vill jag först särskiltpeka på de resurser och initiativmöjligheter som de regionala organen efterhand fått för att kunna arbeta aktivt med regional- och näringspolitiskainsatser. Värmlandsdelegationen fick 6 milj. kr. efterbeslut av regeringen. Därefter har fått 6,2 milj. kr.för fortsatt projektverksamhet. Såväl den geografiska prioriteringen somändamålsinriktningen avgörs av . Jag vill också erinra om att har anslagit 12milj. för att främja industriell utveckling i . Regeringen harnyligen beslutat om användningen av dessa medel. Sammantaget innebär detta enligt min bedömning attväsentliga resurser har ställts till förfogande för att förstärka näringsliveti . Ett väl fungerande arbete i länet har också avgörandebetydelse för effekten av centrala stödåtgärder. Jag villslutligen framhålla att sysselsättningssituationen i inger oro.Regeringen har därför satt inspeciella åtgärder riktade mot länet. Regeringen följer noga utvecklingen ochär beredd att inom ramen för gällande regler stödja projekt som ger ökadsysselsättning i . 22 (vpk): Jag tackar industriministern för svaret, ävenom jag hade varit betydligt mer tillfredsställd om maktförhållandena inomindustrin hade medgett att industriministern här hade redovisat allaförutsättningar och därmed startat en bred diskussion om de värmländskabasindustriernas utvecklingsmöjligheter. hänvisar statsrådet till att deninformation han kan ha fått i så fall är förtrolig, eftersom företagsverksamhet skulle kunna skadas. Jag vill inte ställa mig helt oförstående till industriministerni det avseendet - vi lever ju i ett system där privatpersoner fattar beslut medvittgående följder för samhället. Och det är ju i och för sig fult att gå i vägoch skvallra om det man fått veta i privat förtrolighet. Men det är helt andraförhållanden när vi diskuterar regeringens sparplan och tänkbara alternativtill den, när vi i hela landets intresse diskuterar vad som kan skäras ned istatlig och budget och vad människor i allmänhet kan bidra med ifolkhushållningens intresse. Då är det helt igenom vårt samhälle som vidiskuterar i demokratiska former. är det emellertid så att konkreta förändringar redan äri gång inom både och Billerud, alltså både på stålsidan och påskogsindustrisidan. har beslutat att snabbare än planeratskära ner och koncentrera tillverkning och administration. Inom rördivisionenskall 150 arbetstillfällen bort. I är rörverket nära nog den endaindustriarbetsplatsen i kommunen - företaget svarar för avindustrisysselsättningen i . har företag och fackförening förtillfället sökt en lösning i tredagarsvecka . Vid Tooling i , alltså påverktygsstålsidan, gick man fr. o. m. över till fyradagarsveckafram till jul. Här föreligger ungefär samma dominans på industriarbetsmarknadeni kommun som för rörverket i . I fråga om ochneddragningen av produktionen där så hänvisas det till den minskandeorderingången från de exportmarknader som har köpt av verktygs-och stångstålet från . Detta är väl att betrakta som kalla fakta som det fördagen inte går att göra mycket åt. Det är bara att beklaga att intelångt har lyssnat på kritiken och investerat i vidareförädling på sinabruksorter i bl. Det hade kanske varit möjligt närUddeholm fortfarande framstod som ett värmländskt bolag med många småaktieägare med delvis lokal förankring. Nominellt kan förvisso även mångaägare räknas upp, men det är mindre intressant än det påtagliga förhållandetatt centraliseringen av ägandet inom stålindustrin och nu fortskrideri rask takt. Det är denanonyma och otillgängliga fjärrstyrningen som oroar de tusentalsanställda inom svensk stålindustri. Det är överlåtet till dessa privatpersoneratt utifrån snäva och kortsiktiga intressen bestämma framtiden för dennariksviktiga basindustri. Medan vi politiker sitter och gnetar med denoffentliga sektorn för att få landets underskott att minska, så lämnar vidärhän avgörande frågor, t. ex. den om vi har råd att avveckla landetsmalmbaserade råjärnstillverkning och gå över till att importera skrot. Jagnämner detta som ett exempel på det som min interpellation gäller, men jagtänker inte försöka åstadkomma en ståldebatt med industriministern . Denfår vi nog senare här i kammaren. Det alldeles avgörande för den oro som växer är justatt det stora som sker, det sker tyst, och strukturomvandlingen smyger sig påoss i former som vi sannolikt längre fram kommer att få ångra att vi gick medpå. Landets basindustrier och förädlingen av våra råvaror är avgörande för helalandets ekonomi, för vår handel med omvärlden och för våra samhälleligaåtaganden. är ett annat exempel på det svåråtkomliga iprivatägarnas stålpolitik. Där har en amerikansk konsultfirma, , talatom vad som skall "städas bort" i och . Enligt tidningsuppgifter kommer det inte att räcka med att150 arbeten försvinner inom rördivisionen. Även den övriga stålbearbetningeninom skall städas bort, och uppemot 400 jobb kommer att försvinnapå de båda bruksorterna. Pessimismen hos de anställda sträcker sig ännu längre. kan industriministern börja fundera över vad det jaghittills har sagt har med besök hos attgöra, men jag är framme vid den kopplingen. Dagen efter det att SE-Bankens överhuvud hade besöktVärmland skrev Dagens Nyheters ekonomiske reporter så här: "Ämneför samtal mellan rundvandringarna kan vara " " vad VD Ahlströmvill göra med . Ett annat möjligt diskussionsämne är lösningar på'småbråket' mellan och SKF på verktygsstålsidan." är detta för all del spekulationer - det uppgerreportern ärhgt också, och spekulationer får tas för vad de är. Men de berördaanställda inom stålindustrin ser ju denna höst tydligt att något är igörningen, och tiden kan vara för kort för de anställda att värna om sin rätttill arbete på hemorten, t. ex. genom att i kraft av sin yrkeskunnighet ställaupp alternativa planer till de strukturförändringar som kanske främst tjänarkapitalcentralisationens intressen. Om exempelvis järnverk är hotat iett relativt kort perspektiv, så är det ju hög tid att på allvar undersökaförutsättningarna för det framlagda förslaget att göra om till encentral för skrotåtervinning i . Jag har personligen inte någrakunskaper på området -sannolikt inte industriministern heller - utan här gällerdet ju att ställa upp med lösningar baserade på de arbetandes kunskaper som kanlänka över industriarbetena till ny industriell verksamhet, som så mycket sommöjligt bygger på de kunskaper som stålindustrins anställda har. Här skall jag nu åter citera ur den anförda omWallenbergs besök hos : "kan ha intresse av att förmedlaköp av alla eller en del av aktier i . Tänkbar köpare skullekunna vara Papyrus, eller något av investmentbolagen . Den strukturella tanken skulle då vara att samordnaWallenbergssfärens 'mellanbälte' i svensk skogsindustri, dvs. Papyrus,Billerud, Kopparfors och ." skall jag sluta citera den spekulerande DN-reportern.Han är säkert en kunnig reporter, men någon säker kunskap har han ju för denskull inte förmedlat.