prot · G40987 · 1980-12-31 00:00:00 — 1 det läget kan det finnas behovav aft med allmänt och fill intet förpliktande tal söka bättra pä detskamfilade anseendet, och det är då man går ut och säger: skall vi genomföraradikala marginalskattesänkningar, så att flertalet av landets skattebetalareinfe fär i marginalskatt. Jag har bara en kommentar fill defta; Enligt de senastesiffrorna, fillgängliga för alla, torde närmare två tredjedelar ellerfyra miljoner av landets sex miljoner skattebetalare ha en marginalskatt sommaximalt ligger . Den kvarstående tredjedelen, dehögavlönade, får dras med en marginalskatt på maximalt , ställer man ut löftenom att det maximiutfaget skall sänkas till efter några övergångsår. Jag tror det vore klokt, om regeringens talesmän vorelitet försiktigare på den här punkten, bl, a, mot bakgrunden av den solidariskapolitik man talar om. En sådan betyder nämligen atf prövningar skall tas medhänsyn till bärkraft och förmåga. En reduktion av marginalskatten förde inkomsttagare som ligger i de höga inkomsterna ger oacceptabla skaftesänkningari pengar räknat, om vi jämför dem med de skattesänkningar vanligt folkförhoppningsvis kan räkna med. Och def kan inte korrigeras via något slagslönesänkning, som det här ibland talas om. Det är en from förhoppning. Deverkligt stora inkomsttagarna går inte på några kollektivavtal. Hela raden avledningspersonal i den privata industrin - verkställande direktörer,ekonomidirektörer och andra - går inte på några kollektivavtal, och deras lönerligger på en sådan nivå atf skall man ner från 85 fill är def fråga omskattesänkningar på 50 000, 60 000,70 000 eller . Det har vi svårt aftacceptera, om def är ont om pengar i statskassan och om folk med låga inkomsterfar illa på grund av vad de får lov atf underkasta sig med hänsyn till dagenssituafion. Vi har uttalat vårt intresse för att fortsättamed marginalskatfesänkningar i samma försiktiga takt som hitinfills. Jag beratt få erinra om atf 1975,1976, 1977,1978, 1979 och 1980 genomfördes detmarginalskatfesänkningar, anpassade till inflationsutvecklingen, anpassadetill den nominella lönestegring som var en följd av inflationsutvecklingen. Jagutgår ifrån aft något liknande fär man fortsätta med. Men ta inte alltför storaord i munnen och ge folk den uppfattningen aft här skall det ske någonfingalldeles revolutionerande! Det är möjligt att människor som pinas avmarginalskatten far defta som en förhoppning och gillar er mycket intensivtför det. Den dagen ni kommer fram till aft göra någonting av def kommer niunderfund med att det finns problem som ni infe har tänkt på. Det kanleda till de ouppfyllda förväntningarnas hela missnöje, och def är inte så lättatt bära. Vi kan infe i det här landet - och här tror jag det finnsen klar majoritet bland befolkningen - gå ifrån en progressiv statligbeskattning, en skaft efter bärkraft, en skaft efter förmåga. Det ärmarginalskaftens innehåll och betydelse. Men det passar inte så bra i denoffenfiiga debatten att tala om nödvändigheten av en progressiv statligbeskattning. Det passar bättre att ge sig ut i lamentationer över den s. k.marginalskatten. Vi behöver, fru talman, ta stora tag om vi skall förändraett budgetunderskott som bara tenderar atf öka år efter år.Marginalskatfejusteringar räcker självfallet inte till. Jag har nämnt ett parväsentliga områden - eft slopande av indexeringen av statsskatten och ettåterställande av den inkomst fill statskassan som den fidigare arbetsgivaravgiftengav. Av många skäl kan def uttaget växlas om till vad vi har rubricerat som enproduktionsbeskaft-ning, naturligtvis samordnad med de aktuella lönerörelserna.Det helt väsentliga är emellerfid att staten tar ansvaret för en progressivutveckling i nationen, Def gäller bäde näringsliv och offentlig sektor, så attvi den vägen far upp större delen av de 280 000 arbetslösa som perspektivet fördagen redovisar. Det är möjligt att ni spetsar öronen när jag säger 280 000 arbetslösa,men det finns 110 000 anmälda arbetslösa. Ni spår själva att den siffran kommeratt öka med 70 000. Därutöver har vi 119 000 människor omhändertagna avarbetsmarknadsverket i dess olika aktiviteter. Def är alltså en enkel adderingsom gör att jag stannar vid en arbetslöshetssiffra på över 280 000. Får vi in väsenfiiga delar av de av arbetsmarknadsverketomhändertagna i normala, civila sysselsättningar, så stärker vi dessutomköpkraft och efterfrågan samt ger stimulans fill den svenska industrin. Vi kanutnyttja vår produktionsapparat på eff bättre sätt än f. n.. Def här är, fru falman, något av en återgång till en akfivpolifik som vi lärde oss när arbetarrörelsen tog över regeringsansvaret 1932. Den politiken har hjälpt oss bra ända fram till är 1976. Den nuvarande borgerliga regeringen har gripits av ochomfattar den gamla konservativa uppfattningen, att i ett läge som detta hjälperingenting annat än aft spara och snåla samt svälta sig igenom kriserna i ställetför att arbeta sig igenom dem. Jag beklagar aft , sorn en gång itiden ställde sig bakom en progressiv politik och hade tron att medborgarnasgemensamma arbetsinsatser utnyttjade fullt uf var en riktig polifik, nu haraccepterat en samhällsekonomisk och polifisk utveckling, där skruven bara drasnedåt och försämringen ständigt fortskrider. har ni, dvs. den borgerliga regeringen, provat den härpolitiken 14,5 är, och ni kan avläsa resultatet av den. På vilket sätt skulledet kunna förändras med dessa försök till nya inslag i politiken, som ni nupresenterar? Det är en gammal klassisk, konservativ högerpolitik som regerarvärt land. Den ger fjädrar i hatten för och hans parfivänner, menden är sannerligen inte atf rekommendera för de övriga regeringsledamöterna,som vid högtidliga fillfällen gör sig till talesmän för de breda folklagren. Slutsatsen av mitt inlägg är kort och gott, att med dengrundläggande politiska uppfattning som dominerar i kanslihuset är allaförsök till sparpaket och indragningar inget som bryter den olycksaliga trendman slog in på 1976 och som tyvärr visar alla teckenpå att fortsätta. Jag skall, innan jag går ned från denna talarstol, fa uppen fråga som har varit speciellt intressant i den pågående debatten. Jag avserden artikel i tidningen av , där sex ekonomer talar omen häst kur för att komma i balans. Den här arfikeln har varit alldelesspeciellt trivsam och behaglig för . Det intrycket har jag fått avhans inlägg . Dessa ekonomers uttalanden innebär, menar han, aftsocialdemokratins hela program egenfiigen har blivit sönderskjutet. sig även att säga att def "mullrar i de djupa leden".Personligen har jag litet svårt aft se dessa sex, högt utbildade ekonomer somspeciellt representativa för djupa led. Jag har emellerfid tagit med mig denna arfikel, och jaghar läst den noggrant. I ett fidigare offentligt framträdande har jag ocksåsagt aft det är fint atf vi i detta land och framför allt vi socialdemokraterhar rätt att så fritt i fal och skrift framföra våra synpunkter och önskemål.De polifiskt ansvariga inomsocialdemokratins ledning skall ta del av detta, och är def någonting som ärbra, skall man ta vara på det, men är det däremot, efter en polifisk bedömning,galet och tokigt, så läter man def vara. Sä enkelt är det. Men för att den här arfikeln infe bara skall gä tilleftervärlden och protokoll som en krifik mof socialdemokratin skalljag referera några avsnitt ur den. Man säger bl. a.; Med tanke pä investeringaroch framfida sysselsättning är en vinstökning inom företagen f. n. önskvärd.Eff rätt utformat marknadstillvänt system med fonder kan förhoppningsvis påsikt lösa den fördelningskonflikf som höga vinster innebär. Varför talade inteGösta om att de här sex ekonomerna presenterar sig som livliga anhängarefill dessa fruktansvärda lönfagarfondssysfem och i detta ser en möjlighet attfå en kompromiss mellan önskvärdheten av att stärka företagens vinster ochaccepten frän löntagarna aft kunna se vinstuppbyggnaden utan att kräva, i formav en mer eller mindre hetsig lönemafch, att företagen skall bli av med dem? Jagskall fortsätta att läsa innantill: Skogslagstiftningenmåste användas för att få uf virke fill fabrikerna. Det är ju en sak som viideligen har motionerat om, och det har vi räknat med såsom erforderligt. Därfår de all accept från vår partiledning. De säger vidare: Det stora budgetunderskottet driver uppinflafionen, bidrar till aft pressa upp räntorna, göda den grä kreditmarknadenoch medverka till atf trycka ut industriinvesteringarna till förmån förfinansiella spekulationer. Det är ju direkt kalkylerat på vad jag har stått häroch predikat och många andra med mig. Där har de gjort en analys som äralldeles rikfig. De säger också: Def duger inte att, som regeringenhitfills gjort - och riktar man sig fill - gä överstatsfinanserna med lupp och spara några miljoner här och några där. Vad somkrävs är dels att man ökar skatterna, t. ex. genom minskade avdrag- men def harGösta redan varit ute och offentligt sagt ifrån att han inte vill varamed på - dels atf man ger sig på de stora automatiskt växande posterna förutgiftssidan. Där har de accept. -1 det första avsnittet har demig med sig och i det sista avsnittet har de med sig. Men som nihör allesammans delar man ju gracerna ganska objektivt. Sedan är def en intressant bestämning som de kommer framtill: kris kan inte lösas ufan att det socialdemokratiskaarbetarpartiet sitter i regeringen med eft dominerande inflytande. Gillar GöstaBohman den deklarationen lika väl som han gillar en del annat av vad de säger,skulle jag bli ytterst förvånad. De säger här att dagens problem är aftsocialdemokratin måste bryta med många traditionella medel. Det har ju idebatten talats om atf slakta kor eller något liknande, t. ex. om satsningen påden offentliga sektorn. Jag har däremot använt mitt inlägg här till aftfala om nödvändigheten av att vi har den offenfiiga sektorn som en aktivpartner i vårt samhällssystem. Där delar jag således infe deras uppfattning,utan jag menar att de har fel. Naturligtvis finns det en gräns för denoffenfiiga sektorns ansvällning, men det absoluta idiotsfopp som nirekommenderar, liksom attackernamot vad vår offenfiiga sektor presterar , är alldeles orimligt, om manhåller fast vid en sysselsättningspolitik.-Ja, jag kunde fortsätta här medflera citat. Det är således en blandning av synpunkter, av vilka GöstaBohman kan gilla en del och av vilka jag helt ställer upp på en del men ogillaren del andra. Def är följaktligen ingenting atf ta fram som någonting som GöstaBohman oreserverat tror sig kunna använda när han riktar sig motsocialdemokratin och dess oppositionspolitik. Liksom i alla andra fall kommerman-om def är klokt folk - att lyssna, och jag utgår ifrån att det är kloktfolk i det här fallet. Man tar då vad som passar men låter bli det som intepassar. Så har det alltid varit fidigare, och så blir def nu också. GöstaBohman s:-'..ll inte ha några förhoppningar om atf dessa ekonomers inlägg ärnågot slags mullrande oro i de djupa leden. De djupa leden, ,består av folk som riskerar arbetslöshet, som infe vet sig någon levande rådinför hyresstegringar och mafprissfegringar och som kanske läggersig djupt oroade över att jobbet inte räcker . De här ekonomerna är säkerligen ganska olyckliga . Dehade infe räknat med aft de skulle spännas för kärra i den politiskadebatten; det är jag alldeles övertygad om. Men har de gjort denerfarenheten, och de är naturligtvis en erfarenhet rikare i fortsättningen. Jag har gjort en del anteckningar även om de andrainläggen, men, fru falman, jag har en känsla av aft jag kanske har utnyttjatden tid som är mig tillmätt. Följaktligen skall jag för fillfället avstå fränatt bemöta dem. Med anledning av applåder på läktaren yttrade 33 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Jag fårerinra om aft meningsyttringar från läktaren infe är tillåtna. Def är oerhört frestande atf ta upp ensakdebatt med . Jag tror det skulle vara rätt stimulerande aftfullfölja den här debatten om den ekonomiska polifiken. Men jag skall inte göradet, av skäl som jag skall utveckla i det följande. inledde sitt långa inlägg med några krifiskauttalanden mot mig som person, och jag är faktiskt rätt angelägen om att rättatill dem, så att inte uttalanden står oemotsagda i protokollet. Def första uttalandet gällde att jag genom aft jag infevar närvarande i kammaren inte skulle ha lyssnat på debatten . Sanningenär den att jag kom direkt från och satt och lyssnade på heladebatten i mitt rum samfidigt som jag hade att handlägga en del frågor som hadeaktualiserats under min frånvaro. Så hövligheten och uppmärksamheten fanns därunder , . Sedan vill jag gärna ha sagt - och vi har diskuterat defförut - att def har utbildats vissa spelregler för debatterna i somanses, i varje fall, begränsa även statsrådens inlägg. hade vi enfinansminister - en 6 protokoll 1980/81:87-88 har vi två ministrar - enekonomiminister, och en budgetminister som svarar för skatterna - och det är dånaturligt med en viss arbetsfördelning mellan dessa statsråd. Så har det varitpå tid, och så har det också varit under den fid då RolfWirtén och jag har förf de här debatterna. Jag tror def skulle vara rätt olidligt- om man nu skall vara självkritisk - om jag skulle gå upp och svara den enafalaren efter den andra pä allt som rörde ekonomisk debatt. Därför har vi gjorfden här arbetsfördelningen, och jag tror aft kammarens ledamöter generellt setttycker att det är en förnuftig metod som vi arbetar efter. Jag vill gärna tillägga att det inte finns någon - och detvet -som jag hellre vill fa upp en debatt med än ,så fa det som en komplimang från min sida, även om def kan kännas obehagligt!Jag tycker att de debatterna hör till de mest stimulerande av de debatter somjag har fört i . Det är bara en sak som jag skulle vilja säga - trots attjag nu inte tagit upp en sakdebatt - med anledning av tal omöverbryggningspolitik och mycket, mycket annat. har ett nästanoslagbart minne, och jag tror atf minns våra debatter från slutetav 1960-falef och , då jag i debatt efter debatt varnadeför konsekvenserna av den polifik som vi då bedrev i . undan alla mina varningar, men jag vidhöll att def var en riskabelpolitik, som skulle få de konsekvenser som den också så småningomfick. kan lätt konstatera riktigheten i deffa genom atf gåfillbaka i protokollen och studera dem. Då skall han finna aft vad jag säger nuhelt och hållet bär sanningens prägel. vet jag mycket väl att det inte allfid ger någonsärskild tillfredsställelse Och inte heller någon särskild popularitet attsäga; Vad var det jag sade! Jag vet att det hör fill def mest otacksamma somfinns. Jag skall gärna erkänna atf jag skulle ha varit mera tillfredsställd om def hade visat sig att de farhågor jag då gav uttryck åt och som blev bortviffadeav hade varit obefogade. Men visar de sig faktiskt ha varitbefogade. Den andra personliga frågan som tog uppgällde brevet från den fidigare ordföranden i finansutskottet . var faktiskt inte eft privatbrev - det var på vanligt sätt diariefört idepartementet. Så goda personliga vänner är och jag infe aft viskriver förtroliga brev till varandra. Det här var ett brev fillekonomiministern, och brevet var en missivskrivelse, med vilken följde entrycksak som är spridd i tusentals exemplar till de anställda vid och även fill pressen. I den här trycksaken står precis samma saker som ibrevet. Def var alltså i allra högsta grad fråga om offentligahandlingar, som jag citerade för att visa att man i de djupa leden såg påaktiesparkontona på ett helt annat sätt än vad och troligenockså gör. Jag har alltså icke gjort mig skyldig fill någotogrannlaga, när jag citerat ett offentligt brev, en missivskrivelse till entrycksak som var spridd över en stor del av landet. 35GUNNAR STRÄNG (s) replik: Om jag skall vara korrekt och i def härinlägget svara helt vid sidan av den ekonomiska debatten, så rördef sig om hur pass ambitiös är när det gäller atf sitta i bänkenunder våra ekonomiska debatter. Det har inte varit så över sig med deffa. Detär möjligt atf har haft giltigt förfall , och då accepterarjag def, men jag syftar på fidigare tillfällen. Jag har ju en fid haft en så blygsam funktion att jagkommit mycket långt ner på talarlistan, och jag har brukat inleda mittanförande i lämplig tid efter matrasten. Då har jag alltid saknat stafsrådsbänken. Möjligen fanns han där jag hadenöjet att se honom som ekonomiminister, men då var vi så invanda vid varandraatt det gick av gammal vana, skulle jag tro. Jag skulle önska att den vananåterupptogs, även om jag tvingas att bli placerad på listanefter matrasten. Jag tycker att det ligger något av respekt förriksdagskollegerna i att man iakttar detta. Jag kan säga det därför att ingenav ledamöter på den fid då jag var finansminister såg mig lyfta frånbänken så länge den ekonomiska debatten pågick. Till allra sist: Jag tyckte def var litet skralt medförklaringen fill brev. Skriver man i den uppfattningen aft detskall vara en officiell skrivelse till Kungl. Maj;fs kansli, som i vederbörligordning skall register-föras och som följakfiigen skall vara fillgänglig somoffenfiig handling, så är jag något överraskad om rnan skriver: Tillgivnevännen . Så hette det ju i citatet i första inlägg.Atf man sedan lägger med en trycksak eller en annan handling kan ha sinalldeles speciella förklaring. Men all right - det här är ju ingenting som spelar någonroll i den ekonomiska debatten. Jag har emellertid en känsla av aft jag talar åSven vägnar - han är ju infe själv här - när jag säger att SvenEkström infe gillar att det här brevet används som slagträ mot hanspartivänner, som sitter som motståndare . skall vi nog citera räft. Det står inteunder brevet-jag sade det inte heller - "Tillgivne vännen". Det stårhövligt och på vanlig svenska; "Din tillgivne". Så skriver vi fillvarandra i de här kretsarna. Jag tror att har rätt; skulleinte ha gillat aft det här brevet blev eft slagträ. Och jag är alldelesövertygad om att aldrig skulle ha gillat att socialdemokraternagjorde den här frågan fill ett slagträ. Om man läser broschyren, eller vad jagskall kalla trycksaken för, finner man att den ena representanten för facketefter den andra säger att deffa är eft väldigt bra system, aft det här är en väldigtbra ordning och atf de anställda runt om i - de anställda somsocialdemokraterna framför allt säger sig fala för - tycker att systemet ärmycket bra. Då tror jag atf de anställda är mycket ledsna över att dessasparkonton används som ett slagfrä i den polifiska debatten. Det är när def gäller dem som på deffa sätt går fill stridmof systemet som skall använda begreppet slagträ, infe när detgäller mig. 37 () replik: Vi fortsätter denna något bisarra debatt, somhar fasligt litet med nationens ekonomi att göra. Det enklaste är väl aft vivar och en har ett samtal med . För mig blir def med gamle vännenSven - det är möjligt att kan säga detsamma. Då kan vikanske klara uf om menade att brevet skulle bli en offentligangelägenhet eller infe. Det är inte så viktigt, men vi båda kan övertyga ossom vad som var avsikten med det hela. Jag kommer senare i mitt anförande aft fa uppen del av de åsikter som har framfört om den ekonomiska politiken,men först nägra inledande synpunkter. , liksom så tidigare, har det från dennatalarstol undersfrukifs aft läget i den svenska ekonomin är oroande. Vi harobalanser som måste bemästras, om landet inte skall råka in i en ekonomisk krisav def slag som vi kan studera på flera håll i vår omvärld. Jag har för egendel aldrig försökt bagatellisera dessa ekonomiska problem, men jag harsamtidigt vinnlagt mig om att också peka på vissa positiva inslag i den svenskaekonomin. är ett rikt och välmående land. Vår standard ärmycket hög i nästan varje jämförelse med andra länder och tider. Arbetslöshetenär i ett internafionellt perspekfiv fortfarande utomordentligt låg. nåddes ganska sent av de ekonomiska krisfenomensom plågat den västliga industrivärlden under större delen av , ellerför att uttrycka det mer exakt: det dröjde innan krisfecknen märktessärskilt mycket i den svenska ekonomin. Länge trodde vi att vi skulle kunnaklara oss från krisen genom den s. k. överbryggningspolitiken, vars syfte varatt hålla en högre akfivitet i ekonomi än vad man hade utomlands. Detlyckades infe, och jag skall återkomma till just denna punkt med anledning avvad sade. Vi står nu inför ungefär samma krav på anpassning tillförändrade förhållanden sorn de flesta andra länder redan har ställts inför ochsom dessa har mött med minst sagt växlande framgång. Oljeprishöjningarna,löneexplosionen 1975-1976, svag lönsamhet och låga investeringar, växandekonkurrens från nya industriländer, ökande frånvaro och en ny syn på arbetetskrav, stigande inflafion, snabbt växande offenfiiga utgifter och ettskattetryck som är så högt att det knappast längre kan höjas är några av de mereller mindre långsikfigt verkande faktorer som skapat dagens ekonomiskasvårigheter. har vi som folkhushåll levt övervåra produktiva tillgångar. Det kommer främst till synes i det storaunderskottet i bytesbalansen, men även det kraftiga och växande underskottet istatsbud- geten äregentligen uttryck för samma sak. Under den senaste månaden har läget ljusnat något försvensk ekonomi. LO och har snabbt slutit ett avtal, somunder den tvåårsperiod som avtalet gäller sammantaget ligger på ensamhällsekonomiskt försvarbar nivå. Regeringen har lagt fram ett nytfoffensivt program för den ekonomiska politiken. Det är mycket vi måste åstadkomma inom den svenskaekonomin , det är helt klart. Jag vill här främst peka påsju huvuduppgifter för den ekonomiska politiken framöver. 1, Vi måste föraen politik som medför att vi kraftigt kan minska inflationstakten. 2, För defta krävsatt vi får ner ökningstakten i de offenfiiga utgifterna fill en nivå som ärförenlig med en takt som våra totala resurser växer i, 3, Vi skall fåbalans i utrikesaffärerna så atf vi åtminstone kan sluta låna utomlands tillvår egen konsumtion, som just nu är alltför stor i förhållande till våraproduktionsresurser, 4, Def ärnödvändigt aft vi kommer bort från vårt stora oljeberoende, 5, Vi måste fåfart på produkfionen. Det skall gå att tillverka varor och tjänster i Sverigeoch sälja dem i internationell tävlan till konkurrenskraffiga priser.Industrins investeringar skall öka, ty endast då kan produktion ochsysselsättning fortsätta atf växa, 6, Vi måste setill atf aldrig låta massarbetslösheten och undersysselsäft-ningen få fotfästei vårt land, 7, Vi skall ha effskattesystem som verkligen fungerar och som gynnar arbete, hederlighet ochsparsamhef. Vi måste också under detta skede hålla fast vidsolidariteten med de fattiga folken. Men måste vi vara medvetna omatt vi kan leva upp till den solidariteten bara om vi får ordning på vår egenekonomi. Vad skall man då säga om de här sju punkterna? En näratill hands liggande kommentar är att def rör sig om idel självklarhefer. Mendet är just det som är poängen med uppräkningen. Vad jag nämnde är en radcentrala mål för den ekonomiska polifiken om vilka det tycks råda storenighet. Den enigheten borde vi ta fasta på och använda som grund för konkretapolifiska åtgärder. Framför allt kanske denna enighet borde stämma en delpolitiska debattörer till eftertanke vad gäller det egna tonläget. Det kanskefinns utsikter till ökad samstämmighet i grunduppfattningen om det ekonomiskaläget - betygade ju aft def i stort sett råder enighet omdessa ting. Jag har därför med intresse läst den socialdemokratiskapartimofionen om den ekonomiska politiken och det socialdemokraterna för fram ireservafionerna vid finansutskottets betänkande. Det finns både i motionen ochi reservationerna en intressant skillnad mellan å ena sidan ordval och tonfalloch å andra sidan vad som faktiskt sägs i olika sakfrågor. Man kan säga att detfortfarande finns en viss oförsonlighet i debatt och i skrivsätt. Manreserverar sig mot nästan hela finansutskottefs betänkande som sådant. Helaavsnitt i reservationerna visar sig dock vid en närmare analys och genomläsningligga