prot · G40949 · 1980-12-31 00:00:00 — har AMS tillstyrkt ett lån på det erforderliga beloppet, och deproblem som kan finnas för framtiden beskrivs i diskussionen närmast somberoende av råvarutillgången. sedan lades vidare sågverkned, och avsikten var då att detta skulle trygga Dynas försörjning med råvara.Hur går detta ihop? Jag måste tolka industriministerns svar så att detinnebär "locket på" för Dynas. Han säger att en utveckling avsågverksstrukturen är möjlig utan investeringar i Dynas och att ökning avverksamheten kan ske vid andra sågverk. Men det kan ju inte gälla . eller , som alla lagts ned inomloppet av . Är det möjligen det Versteegh-ägda privatkapitalistiskaLugnviks sågverk som avses? Men där skulle ju bara en del av de friställda frånRamvik möjligen få jobb. Jag skulle vilja fråga industriministern: att också de som jobbar vid Väjasågen skall få arbete vidLugnviks sågverk efter dess renovering, eller vart skall dessa människor tavägen? Det är ändå fråga om människor. De är mycket oroliga för sin framtid,och det måste vi i detta fall respektera. De har sett sin bygd efter handförsvagas, och att nu uppleva ytterligare ett hårt slag blir verkligen svårtsåväl för de enskilda människorna och familjerna som för hela samhället. Omåtgärder för att rädda Jag vill understryka vad jag sagt i mitt svartill : Enligt den bedömning som jag har gjort i samband medberedningen av ett beslut i anledning av lokaliseringsstödsansökan är det, pågrund av Dynässågens ekonomi, inte möjligt att försvara den investering som haraktualiserats. Man måste ju här noga överväga var någonstans inomskogsindustrin vi skall satsa för att trygga jobben . att hänge sig åt alltförkortsikfiga överväganden i det sammanhanget. Detär mot den bakgrunden som jag i mitt svar framför att jag inte är beredd attfillstyrka något lokaliseringsstöd fill Dynässågen. Däremot är det väldigtangeläget att säkra utvecklingen av i övrigt, dvs. säkra utvecklingen avVäja som ett massa- och papperskombinat. Det är i strävan för detta och för attskapa en säker grund för den fortsatta utvecklingen av Väjaenheten somuppgörelsen har träffats beträffande NCB:s fortsatta verksamhet. 154 (vpk): gällde samma positiva tal beträffande sågverket iDynas som gäller papperssidan. Vågar man vara mer optimistisk beträffande deförsäkringar som kommer om pappers- och massasidan än de försäkringar somgällde sågverket? Det är ju ändå så att man trodde mycket starkt påatt man skulle kunna utveckla sågverket. är situationen inte alls såopfimistisk - nu är man tvärtom beredd att lägga locket på. Dethär beskedet om NCB och innebär också hårda slag mot tjänstemannasidan,skulle jag vilja säga, och tjänstemännen har man ofta glömt bort. Hur kommerdet att gå med.kontoret för NCB, om man bara får några få enheter kvar? Därjobbar i 120 tjänstemän, mestadels kvinnor, som har mycket svårt attfå alternafiva arbeten. Hur kommer det att gå för dessa? Även där är oron stor,när man nu lägger ned de enheter som jag här har talat om. 27§ Svar på fråga 1980/81:176 om glesbygdsstödet har frågat mig om jag är beredd att höja beloppsgränsenför enskilda objekt inom ramen för glesbygdsstödet. Bakgrundentill frågan är att efterfrågan på medel till glesbygdsstöd, enligt BörjeHörnlunds mening, avmattats beroende på att kostnadsutvecklingen varit sådanatt beloppsgränserna nu är för låga. Någonavmattning i efterfrågan på medel till. glesbygdsstöd kan inte märkas enligtvad som framgår av länsstyrelsernas anslagsframställningar . Tvärtomhar flera länsstyrelser hört av sig och frågat om det finns möjlighet att fåextra tilldelning av medel fill glesbygdsstöd redan under innevarande budgetår. Erfarenheternaav det nuvarande glesbygdsstödet, som varit i bruk i ungefär ett och ett halvtår, utvärderas nu inom industridepartementet och den därtill knutnaglesbygdsdelegationen. Resultatet av detta arbete - som berör mer än enbartbeloppsgränserna - bör avvaktas innan ställning tas till eventuella ändringar. Anf.156 (): Glesbygdsstödets förstärkning har varit en mycket positiv del i denförstärkning som regionalpolifiken över huvud taget fick under föregåendemandatperiod. Jag anser emellertid att ytteriigare grepp nu behöver tas just pådet här området, eftersom såväl inflationen som lönsamhetsutvecklingen harvarit sådana att en förstärkning bör komma till stånd nu och inte . Jagär medveten om statens besvärliga budgetläge, men för staten är det en godaffär att satsa medel just på glesbygdsstödet. Alternativet för de människorsom kan komma i åtnjutande av glesbygdsstöd är oftast AMS-arbeten - ofta underett stort antal år. Och, herr industriminister, det är en väsentligt dyrarelösning för statskassan. Jaghar haft kontakter med praktiskt handläggande tjänstemän på länsplanet, alltsåinte med dem som sitter i och som hänvisar till, ochde kontakterna talar entydigt för att beloppsgränsen måste höjas såväl förbyggande av fritidsuthyrningsstugor, s. k. träkor, som för de satsningar somgörs på t. ex. glesbygdsverkstäder och inom jordbruket. Sedan finns detnaturligtvis delar av glesbygdsstödet, där kanske medlen går åt, men det gällerdå icke enskilda objekt. Jagvill också nämna att jag så sent som har talat medglesbygds-delegafionens ordförande i om dennafråga, och vi har exakt samma syn när det gäller dessa behov. Avslutningsvisvill jag säga att jag förutsätter att industriministern är beredd att vidta enbesparingsåtgärd för den totala statskassan genom att han förklarar sig varaberedd till en kraftig uppräkning av beloppsgränserna för s. k. enskildaobjekt. Medden utarmning som norrländsk glesbygd varit utsatt för , så harman inte råd med ett enda förlorat år, och därför krävs det handling. 157 IndustriministernNILS ÅSLING: Även i denna fråga är jag överens med i hansvärderingar. Det är med en viss tillfredsställelse som jag noterar attglesbygdsstödet i dess nya form har blivit ett mycket värdefullt inslag iregionalpolitiken. Jag skulle t. o. m. vilja påstå att glesbygdsstödet gerhögre effekt per satsad krona än någon annan stödform som har till uppgift attsäkra sysselsättningen. Nuhar vi successivt satsat mer pengar på den här delen av verksamheten. Västerbottenfår sin andel glesbygdsstöd höjd från 16 milj. kr. /80 till 21,1milj. disponerar 6,5 milj. kr. tillkreditramar detta år mot 5 milj. kr. Det finns alltsåbetydande resurser för detta ändamål, men vad vi nu närmast går in för är attmed glesbygdsdelegationens medverkan och i samråd med länsmyndigheternautvärdera verksamheten. Vi försöker hitta nya utvecklingsprojekt för att fåännu bättre effekt på glesbygdsstödet. I anslutning härfillkommer vi att göra ny översyn och en omvärdering av Nr 49 de bidragssatser som om. Jag kan alltså försäkra att Måndaeen den önskemål och synpunkter med all sannolikhet kommer att ''saktas när vi tillsammans medglesbygdsdelegationen ser över den här stödformen. 158 (): Jag tolkar industriministerns senaste svar pådet sättet att det är möjligt för glesbygdsdelegationen att med förtur - alltsåutan att avvakta den totala utvärderingen - komma med ett delförslag när detgäller dessa viktiga enskilda objekt. Jag vet att delegationens ordförande ärberedd att ta i frågan på det sättet. 28 § Svar på frågorna 1980/81:182 och 183 om Vänerskogsekonomiska problem har frågat mig vilka åtgärderregeringen avser att vidta för att trygga sysselsättningen på de orter därVänerskog bedriver massa- och papperstillverkning, om Vänerskog på grund avlikvida svårigheter tvingas lägga ner dessa enheter. har frågat mig om regeringen är beredd atttillsammans med Vänerskog skyndsamt vidta erforderliga åtgärder som på kort ochlängre sikt löser Vänerskogs likviditets- och finansieringsproblem. Jagbesvarar frågorna i ett sammanhang. Vänerskog inställde sina betalningar den 8 december 1980och har fått en god man förordnad som undersöker möjligheterna attrekonstruera företagsgruppen genom ett s. k. underhandsackord. Regeringen är beredd att inom ramen för uteståendestatliga lån och garantier medverka i en rekonstruktion av Vänerskog. Somvillkor för statens medverkan gäller att ägarna och andra fordringsägare tarsin del av ansvaret. Jag är inte beredd att på dettastadium av rekonstruktionsarbetet kommentera enskilda anläggningars framtid ochvilka eventuella åtgärder som kan bli aktuella om vissa driftställen inte kanräddas. 160GUNNAR (): Först ett tack för svaret på min fråga. Det här är i hög grad en ödesdag för . ,, hålls här i en presskonferens där det skall lämnas enredogörelse för de förhandlingar som har förts med företrädare för olikabanker. Jag kan inte bedöma om dessa förhandlingar har förlöptprogramenligt och lett till resultat som för dagen undanröjer det akutalikviditetsbehovet för Vänerskog. Men ett vet jag med bestämdhet: Oavsett omvissa banker har ställt upp med medel, kvarstår kravet på samhället, sommåste gå in och skydda demänniskor som hur det än har gått blir utan arbete i ochRottneros. Här kvarstår nämligen den dödsstöt som gav dessabåda bruk vid sitt sammanträde . Mycket har hänt sedan jag ställde frågan. Det som senasthände var att styrelsen för Vänerskog beslöt om försäljning ellernedläggning av bruk, Rasco och . 550 arbetstillfällen ärdirekt hotade i och . Indirekt kommer några hundra till attberöras om bruken läggs ner. Det sista som människan överger är hoppet, och vi har ännuinte gett upp kampen för de här bruken. Att man nu vill kasta ut ytterligarekanske bortåt tusen personer i arbetslöshet i innebär en katastrof.Som situationen redan är med bl. a. katastrofen inom får det härbara inte ske. måste här och lämna mig garantier för att ingabruk läggs ner i inom skogsnäringen, förrän nya jobb har skapats påberörda orter. Jag tänker då i första hand på och . Om Vänerskog drar sig ur industridelen för att ifortsättningen satsa på föreningsdelen, måste någon annan ta det socialaansvaret för människorna på de enskilda bruksorterna. Och det blir staten sommåste göra det. Vi kan bara inte låta fälla dödsdomen övertvå bruksorter utan att samhället rör ett finger. Tidspressen är svår. måste någonting hända. Jag kan försäkra industriministern att hela Värmlandföljer den här debatten. Det är nödvändigt att industriministern här och gerett svar inte bara fill mig utan till hela länets befolkning. Trots vadindustriministern säger i svarets sista stycke är det nödvändigt att vi på etteller annat sätt får det här konkretiserat. Om Vänerskogs ekonomiska problem 161OLLE (); Jag tackar industriministern för svaret. Detär kort, men det går ju att utifrån detta svar och inom ramen för frågestundenvidga debatten något och få frågorna ytterligare belysta. Tidpunkten för besvarandet av denna fråga sammanfaller meddet skede i utvecklingen då den som är förordnad som god man befinner sig islutförhandlingar med berörda fordringsägare för att söka nå ett s. k.underhandsackord, vilket skall göra det möjligt att rekonstruera företagsgruppeninom Vänerskog. Jag kan förstå att industriminister .Åsling inte vill gå in inågon diskussion medan dessa känsliga förhandlingar pågår. Staten är denstörsta fordringsägaren, och det är positivt att industriministern här gerbeskedet att regeringen är beredd att inom ramen för de statliga lånen ochgarantierna medverka till en rekonstruktion. Denna medverkan väger otvetydigttyngst och är en nödvändighet och ett måste för att man över huvud taget skallkunna klara av den uppkomna situationen. LRF har också lovat att ställa uppinom ramen för sina lån. Hur andra fordringsägare, t. ex. olika banker, ställersig vet vi inte . Om detvärsta skulle hända och man infe skulle komma fram till ett underhandsackord, enuppgörelse, utan tvingas in i en konkurs får detta i det närmaste katastrofalaföljder för vissa orter och kommuner. En konkurs måste till varje prisundvikas. har berört problemen på Värmlandssidan. Jag vill gå över gränsen tillDalsland och . T. ex. i min egen kommun. , finns 1 040anställda i Vänerskog. Skall vi fill dessa räkna alla de många verkstads-,transport- och serviceföretag som är beroende av Billingsforsenheterna utgör deberörda fillsammans över hälften av de industrisysselsatta i kommunen. Detta äri en region som enligt Länsplan 80 behöver 2 000 nya arbetsfillfällen under1980-talet. Hela norra kommer att lamslås om t. ex. en konkurs nuskulle drabba Vänerskog. är av de industrisysselsattai Dalslandskommunerna berörda av olika arbetsmarknadsåtgärder. Denna region tålabsolut inget mer. Här är pendlingsavstånden till andra större arbetsmarknaderför långa och möjligheterna att etablera nya arbetstillfällen är ytterstbegränsade. De exempel jag här redovisat ger en bild av hur stor denna fråga äroch hur allvarlig situationen är för alla berörda. Närdet inte gick att snabbt få en rekonstruktion av koncernen och på grund avutvecklingen i övrigt var Vänerskog tvunget att inställa betalningarna. Enföljdfråga till industriministern, eftersom likviditeten snabbt måsteförbättras: Är industriministern och regeringen beredda att tillsammans medolika banker och med åtgärder från Vänerskogs egen sida medverka till en snabblösning? Kan regeringen erbjuda någon form av mjuka lån, exempelvis villkorslånav den typ företag i denna och andra branscher har fått? 162 IndustriministernNILS ÅSLING: Jag vill försäkra både och att jag är välmedveten om de allvarhga sysselsättningsproblem man har i ochDalsland. Jag vill också säga att vi följer denna utveckling mycket nära och ärberedda att vidta erforderliga åtgärder. Det är en självklarhet. NärGunnar begär garantier för vissa industriers fortbestånd går hanemellertid längre än vad som är möjligt att göra när företaget befinner sig iett intensivt rekonstruktionsskede under en ackordsförhandling. Jag tror att omman vill visa verklig omsorg om arbetsmarknaden i och ochgynna möjligheterna att på lång sikt säkra en lugn och harmonisk utveckling påvirkesmarknaden och därmed en nödvändig industripotential skall man låtaföretaget och de som sysslar med det tunga omfattande rekonstrukfionsarbetet fåarbetsro. Jag tror det är ganska meningslöst att i det här skedet ge sig in ien diskussion i kammaren om enskildheter i rekonstrukfionsarbetet och önskemålom garantier etc. Det gäller ju att rädda ett företag som svarar förbasförutsättningarna för skogsindustribranschen i en väsentlig del av vårtland. Det är ur regeringens synpunkt ytterligt angeläget attrekonstrukfionsarbetet kan genomföras, och då bör också företaget och deansvariga få den arbetsro som detta förutsätter. 163 (): Oavsett vad detta rekonstruktionsarbete leder fram till - vi vet intedet - har man redan gett dödsstöten åt två bruk. 550 människor blirdirekt arbetslösa. Det är med tanke på dessa 550 människor plus alla andra somindirekt kommer att beröras som jag har ställt min fråga. Jag tänker inteanvända mina få minuter här i talarstolen till något politiskt käbbel. Vad somär angeläget är att industriministern och jag får ut så mycket konkret sommöjligt av den här dialogen. Som industriministern känner till finns det intenågon som helst anledning att ta upp en politisk strid oss emellan, förcenterpartiet i har ju ställt samma krav på regeringen som viinom arbetarrörelsen har gjort. Vi är givetvis glada över att det därmed harblivit en bred uppslutning kring våra krav. Läget i och främst vidVänerskog är så allvarligt att alla krafter måste förenas för att göra detbästa möjliga av situationen. Jagvet att man behöver arbetsro i . Jag skulle ändå vilja attindustriministern med några ord berör situafionen för de människor som efterfredagens styrelsebeslut i vet att de mister sina jobb. Tänk sig in isituafionen för dessa människor, när de nu så här vet att brukensexistens och därmed deras arbetsplatser är hotade. Jag tycker att industriministernmed några ord kunde beröra vilka möjligheter regeringen har att t. ex. hjälpatill att försälja bruken, om Vänerskog drar sig ur industridelen för att ifortsättningen ägna sig åt föreningsdelen. Anf.164 (): Jag kan delvis förstå industriministerns obenägenhet att svara klartoch utförligt på den sista av de frågor jag ställde. Jag gör dock denbedömningen att industriministern och regeringen gör allt vad på dem ankommerför att en posifiv lösning skall komma till stånd så fort som möjligt. Dettakan också vara en stark vädjan från många människor på berörda orter och som känner sig djupt oroade. En annan berättigad fråga i detta sammanhang är omman på industri- och har några ungefärligauppgifter på vad det kostar samhället när man i sysselsättningssvaga regioneralltför snabbt lägger ned industrier och dessutom tvingas etablera nyaarbetstillfällen. Hur utfaller dessa kostnader, i jämförelse med vad det kostaratt låta hjulen rulla i befintliga industrier och ta den många gångerbegränsade förlust som därvid uppkommer? Det är bedömningar som jag tror att nipå berörda departement får göra och har gjort vid åtskilliga tillfällen. Finnsdet möjligheter att få något grepp om detta och få fram någon ungefärliguppgift på vilka kostnader det kan röra sig om i de här fallen. 165 IndustriministernNILS ÅSLING: Först vill jag som svar på fråga säga att sådana härkostnadsberäkningar ibland görs. I det här aktuella fallet har jag inte haftanledning att ta fram sådana kalkyler, men generellt gäller för skogsindustrinatt om man nödgas gå in med arbetsmarknadsinsatser för att säkra Om Vänerskogs ekonomiska problem sysselsättningenkan man ju också på debetsidan lägga ett bortfall av exportinkomster. Ettbortfall av tillverkningskapacitet hos skogsindustrisidan innebär alltså enytterligare belastning på vår redan hårt ansträngda bytesbalans. Det är ocksånågonting som man bör väga in i sammanhanget. Det är därför jag är så angelägenatt man klarar Vänerskog, så att man har en virkesförsörjning till industrin.Man kan diskutera enskilda företags möjligheter att överleva, men det primäraär att man har en fungerande virkesmarknad. I övrigt ber jag att få hänvisatill att ackordsförhandlingarna inte är avslutade. Då är varje debatt omenskildheter meningslös. 166GUNNAR (): Jag vill också knyta några reflexioner tilldet som var inne på. I en sådan här situation, där man efterlyseren viss beredskap från regeringens sida, anser jag att det vore värdefullt omman både på industridepartementet och på satte signed och räknade på vad det kommer att kosta samhället att kasta ut ytterligare1 000 personer i arbetslöshet i . Detta får ställas i relation till vaddet skulle kosta att ge de här bruken överlevnadspengar. Jag har varit i kontakt med fackförbunden både iRottneros och i . Man säger där att det rör sig om ganska små medel somman behöver för att få bruken att gå runt. Det är först nu som exempelvisbruket i börjat gå med viss lönsamhet. Därför är det angeläget att manfrån de båda berörda departementens sida sätter sig ned och gör en jämförelsemellan vad det skulle kosta att gå in med överlevnadspengar och vad det skullekosta att ta hand om 1 000 personer som plötsligt står utan jobb. 167 (): Anledningen till att jag ställde den senastefrågan var att jag ville få belyst hur hårt alltför snabba strukturförändringarslår samt att jag ville få understruket det faktum att de förorsakar samhälletmycket stora kostnader. Vårt land behöver den svenska skogsindustrin. Vi är heltberoende av de stora exportinkomster som den svenska skogen och skogsindustringer. Inom Vänerskog finns lönsamma enheter. Det finns också gott omskogsråvara. Men Vänerskog liksom andra koncerner inom skogsindustrin drabbas avstrukturförändringar, som i sin tur påskyndas bl. a. av de internationellakonjunktursvängningarna och de kraftiga kostnadsökningarna. För de socialakonsekvenserna av strukturomvandlingen kan Vänerskog, enligt min mening,givetvis inte fullt ut bära ansvaret. Men här tar jag för givet att regeringenställer upp. Jag vill understryka vad har sagt om detta isina inlägg och att regeringen här ställer upp som den har gjort i liknandefall i många andra regioner. 29 §Svar på interpellation 1980/81:52 och fråga 119 om centraliseringen inomsvenskt näringsliv har frågatstatsministern hur regeringen ser på centraliseringen inom svenskt näringslivoch om regeringen avser att vidta några åtgärder för att bryta den ökadekapital- och maktkoncentrationen. Frågan haröverlämnats till mig. har i en interpellation frågat mig om vilkamöjligheter regeringen har att förhindra sammanslagning av storföretag och omjag är beredd att ta initiativ för att lagstiftningsvägen eller på annat sättstoppa koncentrationstendenserna i näringslivet. Jag svararpå frågan och interpellationen i ett sammanhang. I ett svar på en fråga i av Carl-HenrikHermansson med anledning av förvärv av GrängesAB redogjorde jag bl. a. för regeringens prövning enligt 1916 årsinskränkningslag samt för lagstiftningen mot skadlig konkurrensbegränsning.Enligt nuvarande lagstiftning kan samhällsingripande motkonkurrensbegränsningar ske efter två principer, nämligen förbudsprincipen ochmissbruksprincipen. Den första principen innebär att generella straffbelagdaförbud har uppställts mot vissa förfaranden som anses skadliga. Innebörden avden andra principen är att ingripande sker när det i ett enskilt fall harkonstaterats att en näringsidkare framkallar skadlig verkan avkonkurrensbegränsning. En viss möjlighet att styra utvecklingen inom områdetger de gällande reglerna rörande realisationsbeskattningen. Någon lagstiftningsom gör det möjligt för samhället att utöva kontroll över företagsfusioner iallmänhet finns emellertid f. n. inte. I mitt svar till jag också att beredning pågår inom avkonkurrensutredningens betänkande (SOU 1978:9) och den s. k. (SOU 1978:73). Dessa utredningar innehåller bl. a. förslag sominnebär en viss kontroll av fusioner. Proposi-fioner förbereds f. n. inom berördadepartement. Beträffande frågan om synen på koncentrationstendenserna inäringslivet måste jag deklarera en tveksamhet rent principiellt inför en sådanutveckling. I vissa sammanhang kan det emellertid vara nödvändigt att bildastörre enheter för att hålla konkurrenskraften uppe i ett allt hårdareinternationellt klimat. Flera svenska studier har bl. a. visat att det i mångafall krävs en mycket stor produktionsvolym för att den bästa teknik som ärkommersiellt tillgänglig skall kunna tillämpas. Företagssamgåenden kan vara ennödvändighet också för att uppnå riskspridning och en sådan finansiell ochkommersiell styrka som behövs för vissa exportmarknader. Utvecklingen mot större företagsenheter, framför allt inomindustrisektorn, är en internationell företeelse som pågått under lång tid.Det är emellerfid viktigt att påpeka att koncentrationstendenserna varierarmellan olika näringsgrenar och mellan branscher. Man måste således se den härprocessen mot bakgrund av de rådande tekniska och Om centraliseringen inom svenskt näringsliv Omcentraliseringen inom svenskt näringsliv marknadsmässiga villkoren.Vid en analys av koncentrafionstendenserna är det därför viktigt att användamått som belyser dessa förhållanden. Koncentration mätt i termer av exempelvisantal företagssamgåenden och antalet berörda sysselsatta ger ju inte någondirekt indikation på eventuella samband mellan koncentrationsgrad ochkonkurrens. Vill man komma åt konkurrenssituationen är marknadsandelen för enviss produkt ett mer relevant mått. Det ger också en möjlighet att bedöma deutländska företagens roll på olika marknader. Vad jag nu har sagt belyser intealla aspekter och skall inte tolkas som ett försvar i sig för ökadkoncentration i näringslivet utan mer som ett försök att nyansera debatten idessa frågor. Närdet slutligen gäller frågan om jag är beredd att verka för ett decentraliseratnäringsliv, hoppas jag att det inte skall behöva råda någon tvekan om densaken. Ett viktigt inslag i regeringens näringspolitik är att främja de mindreoch medelstora företagens utveckling i olika delar av landet. Konkret har småföretagspolitikeninneburit en rad vikfiga förändringar för de mindre företagen. Genom bildandetav de regionala utvecklingsfonderna har vidare de näringspolitiska insatsernabyggts ut på regional nivå.