prot · G409158 · 1980-12-31 00:00:00 — Orsaken till denna minskning torde i huvudsak kunnatillskrivas det förhållandet att de företag som uppfyller kraven för maximaltäldrestöd -av lönesumman - i enlighet med de nya reglerna får ett minskatberäkningsunderlag, eftersom man i lönesummeunderlaget endast får ta medlönekostnaderna för dem som är anställda i företagens produktionsarbete. Enstickprovsundersökning som i gjort visade att manmed de nya reglerna skulle kunna få en genomsnittlig minskning av utgåendebidrag med ända . Att man utformat reglerna så att de endast gällersvensktillverkade produkter hälsas med tillfredsställelse. Däremot har man känten betydande oro för att totalbidraget skall bli lägre än det är innevarandebudgetår. Den oron har man bl. a. från sökt förmedla tillarbetsmarknadsutskottet via olika kanaler. Jag vill därför understryka att det är glädjande att ettenigt utskott uttalat sig för att regeringen kan göra eventuella justeringar såatt åldrestödet till teko får den totala omfattning på 320 milj. kr. som angesi budgetpropositionens beräkningar. Stödet är nominellt av sammastorleksordning som det är innevarande budgetår, men det innebär naturligtvisrealiter en viss försvagning på grund av kostnadsutvecklingen. Som jag tidigare nämnde har inte ens äldrestödet - somgenom sin utformning dock verkat ganska generellt - räckt till för att reduceradet jämfört med situationen i våra konkurrentländer höga svenska kostnadsläget. Det är nödvändigt att komma ihåg det förhållandet när mani framtiden vill trappa ned detta stöd, som redan då det infördes betecknadessom tillfälligt. Bäde utskottsmajoritet och reservanter är överens om att detsuccessivt bör ersättas med ett mera framtidsinriktat stöd. En satsning på meroffensiva -enligt propositionen och utskottsmajoriteten mereffektivitetsbefrämjande och marknadsstödjande - åtgärder synes både majoritetoch reservanter vara överens om. Man är också ense om att nedtrappningen aväldrestödet måste ske successivt och att tekodelegationen skall kopplas in isammanhanget. Kravet i reservation 19 om ett särskilt tillkännagivande omsättet för den framtida avvecklingen av äldrestödet synes därför närmastöverflödigt. Det blir säkerligen besvärligt att finna lämpliga formerför att ersätta äldrestödet. Bland det man efterfrågar är någon form avrekryteringsfrämjande åtgärder. Den snabba utslagningen avtekosysselsättningar har gett arbetskraften inom tekoen mycket sned åldersfördelning. Inom den närmaste tioårsperioden behöver maninom teko nyrekrytera 10 000 personer på grund av åldersavgång, enligt vadtekoför-7Riksdagens protokoll 1980/81:158-159 Arbetsmarknadspolitiken, m. m. A rbetsmarknads-polidken, m. m. Stöd till satsning på utbildning,nyrekrytering, rationaliserad produktion och effektivare marknadsföring både iSverige och utomlands bör ingå i det offensiva stöd till teko som skallkunna avlösa äldrestödet. När regeringen under medverkan av tekodelegationenöverväger möjligheterna att ersätta äldrestödet med annan form av stöd är detviktigt att bl, a. komma ihåg att äldrestödets bidrag till en icke obetydligkostnadssänkning av vårt internationellt sett mycket höga kostnadsläge förtekoindustrin måste finnas med även vid en ny stödkonstruktion. Det ärvisserligen för tidigt att göra helt säkra förutsägelser om kostnadslägetinom teko för kommande budgetår, men löneutvecklingen inom teko för innevarandeår har försämrat branschens internationella konkurrensläge. Vidare bör stödet utformas så att det inte snedvridermarknaden och så att även de mindre företagen kan tillgodogöra sig insatserna.Mindre och medelstora företag besitter i allmänhet en flexibilitet för attreagera på en förändrad marknad snabbare än de större företagen och de harockså visat sig mindre känsliga för konjunkturvariationer än många av de störreföretagen. I stora delar av Tekosverige utgör småföretagen ryggraden i bådetekoindustrin och den regionala sysselsättningen. Man kan i och för sig beklaga att svensk teko inte kan ståpå helt egna ben. Ändå är det nödvändigt både ur försörjningsberedskapssynpunktoch av arbetsmarknadsskäl att bibehålla tekoindustrin vid minst dagens produktionsnivå.Det torde tyvärr inte vara möjligt utan betydande stödinsatser. De belopp somerfordras för att uppehålla den nuvarande produktionsvolymen ter sig trots alltmycket blygsamma mot de summor som anslagits för att klara sysselsättningeninom andra områden. Det räcker med att exemplifiera med varv, stål och trä. Tekoindustrin får inte sättas pä undantag. Därtill är denalltför viktig, både för vår försörjningsberedskap och för sysselsättningen påmånga orter i vårt land. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kämriiarens förhandlingar. AnL 63LAHJA EXNER (s) replik; Det är alldeles klart att de här 320miljonerna i äldrestöd för /82 i verkligheten är betydligtmindre än samma belopp var förär 1979/80. Jag tror inte att jag räknar lågt omjag uppskattar att det reella värdet av dessa pengar är mindre . Vidare sade i sitt anförande att ettenigt utskott har gjort en skrivning med avseende på oron för att inte helabeloppet 320 milj. kr. skulle komma tekoindustrin till godo. Det är gott ochväl att vi har fått en skrivning som tjänar som gardering. Men det är klart attskrivningen kan väcka viss undran, och det skulle vara bra om vi här i kammarenkunde få ett förtydligande av hur en sådan här efterjustering aväldrestödet från regeringens sida kan gå till. Sedan påstod att majoritetsskrivningenoch reservationen är så lika att reservationen är onödig. Låt mig läsa direktur majoritetsskrivningen i utskottsbetänkandet: "Som ett riktmärke för företagens egen planering bördock anges att avvecklingen inleds /83 genom att bidragstaketsänks från högst 15 till högst och 1983/84 till högst av de totalalönekostnaderna för anställda i produktionsverksamhet." Litetlängre fram anförs: "Vilka insatser som bör göras som ersättning föräldrestödet liksom omfattningen av dem är emellertid beroende av denproduktionsnivå inom tekobranschen som anses önskvärd." Med anledning av denna skrivning har vi ansett att vi börreservera oss, och därför yrkar jag än en gång bifall till reservationen på denpunkten. Arbetsmarknadspolitiken, m. m. 64 () replik: Jag vill till bara säga att jagvid läsningen av betänkandet har upplevt det som att det föreligger enighet omatt äldrestödet skall avtrappas och att avtrappningen skall ske successivt. Mantycks vara enig om att det skall ersättas av andra stödformer. Man är ocksåenig om att dessa nya stödformer skall ges en mer offensiv inriktning. Utskottet "förutsätter" att tekodelegationenkopplas in. Reservanterna vill "tillkännage" att tekodelegationenskall handha planeringen. Jag kaninte finna någon större skillnad, uppriktigt sagt. Sedan utgår jag från att denskrivning utskottet presterat här - som innebär att ger regeringenmöjlighet att inom ramen för de regler som finns göra vissa modifikationer -också medför att stödet, om så erfordras, kan utgå i full omfattning. 65ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk): Strukturomvandlingen på den svenskaarbetsrriarknaden har bl. a. inneburit en fortsatt tillbakagång försysselsättningen inom tillverkningsindustrin. Stagnationen och tillbakagången i industrisysselsättningenär till stor del ett resultat av omfattande sarhmanslagningar avproduktionsenheter och rationaliseringar av produktionen, vilket harmöjliggjort ökad produktion utan ökat antal anställda. har vi också fått uppleva att helabranscher inom industrin, t .ex. tekoindustrin och varven, drabbats avförändrade marknadsförhållanden, som föranlett nedläggningar och a'ndra formerav personalinskränkningar. Beskrivningen av strukturomvandlingen inom svenskindustri kan dock inte begränsas till nedläggningar och sammanslagningar avföretag. Strukturomvandlingen har också inneburit långtgående rationaliseringarför att göra produktionsenheterna så konkurrenskraftiga som möjligt påvärldsmarknaden. De nya produktionssystem som växer fram under dessa A rbetsmarknads-politiken, m. m. rationaliseringar kommer bl. a. att medföra en hårt styrdoch kontrollerad produktion med extrem arbetsuppdelning i datastyrda processer. Ökad automatisering med hjälp av seriekopplade numerisktstyrda maskiner och robotar innebär t. ex. att den typ av arbete försvinner somnu outbildad arbetskraft, som exempelvis många invandrare, är hänvisade till pågrund av bristande språkkunskaper och utbildning. Detsamma gäller vid övergångtill produktionssystem med självstyrande grupper eller liknande. Denna form avproduktionssystem kan komma att öka kraven när det gäller att kunna läsa,skriva och räkna, krav som kan utestänga många invandrare från dessa jobb.Strukturomvandlingen på den svenska arbetsmarknaden har naturligtvis fåttkonsekvenser i form av arbetslöshet och ökad utslagning av arbetskraft. Datoriseringen av industriarbetet har som följd att kravetpå yrkeskunskaper hos den direkta producenten successivt minskats. I gengäldökar kraven på anpassbarhet, förmåga att stå ut med monotona och pressandearbetssituationer och liknande egenskaper. Utveckling av yrkeskunnande som harpågått avbryts, bryts ner i detaljer och överförs till datorer somstyr maskinerna. Den ökade mekaniseringsgraden har liknande effekter genom attarbetet bryts ner i detaljer och ingen längre behärskar helheten. har arbetsmarknadsutbildningen(AMU) i större omfattning använts som arbetsmarknadspolitiskt instrument i denmeningen att den fått hjälpa till med att reglera arbetslösheten. Under tiderav kraftigt stigande arbetslöshet har AMU-utbildningen också ökat för att sedanminskas igen vid nästa högkonjunktur. Det är knappast klarlagt i vilkenutsträckning AMU-utbildning sedan leder till att de utbildade får jobb. Att detär så i ett betydande antal fall är otvetydigt, men det är också så att en storandel av eleverna får jobb i andra yrken än utbildningsyrket och att mångaförblir arbetslösa. Detta utgör emellertid ingen avgörande kritik motAMU-utbildningen som sådan. Självfallet är det så att i valet mellanarbetslöshet och utbildning är utbildning att föredra. Vad som däremot måstediskuteras är frågan om AMU-utbildningens inriktning och innehåll. I när arbetet uppdelas i från varandra skilda ochvar för sig obegripliga detaljer, när yrkeskunnande rycks ifrån arbetarna ochmonopoliseras av företagens staber av specialister och experter, när detskapande arbetet ersätts av övervakande funktioner, när arbetet görs alltmermonotont och arbetarna utsätts för ständigt ökad psykisk press, när en ständigflod av nya oprövade kemiska produkter väller in över arbetsplatserna och nyaarbetsmiljöproblem ständigt dyker upp samt när arbetsrättens område har bliviten tummelplats för specialutbildade jurister, då fordras särskilda åtgärder påutbildningsområdet för att stärka de arbetandes ställning i arbetslivet.AMU-utbildningen bör göras till ett instrument för detta. Den bör då ge gedignayrkeskunskaper, en bred och inträngande branschkunskap, kunskaper omarbetsmiljö och arbetsmiljörisker och en undervisning som gör det möjligt att hitta rätt i den snårskog somarbetsrätten utgör. Arbetarklassens intressen och fackföreningsrörelsensvärderingar bör prägla AMU-utbildningen på alla områden. Utifrån de ovan angivna riktlinjerna skall arbetsmarknadspolitikenutformas. Kampen för full sysselsättning är en kamp för rätten till ett arbeteför alla, oavsett handikapp, ålder, kön eller utbildning. Arbetsmarknadspolitikensriktlinjer skall utgå från full sysselsättning. Ett meningsfullt arbete är enviktig utgångspunkt. Det kräver i sin tur att utbildningen har ett meningsfulltinnehåll och att arbetsmiljöerna i både fysisk och psykisk mening skallutformas så att de ej slår ut människor från arbetslivet. Vi har redan konstaterat att AMU-utbildningen under mer äntiotalet år har använts för att dämpa arbetslösheten vid lågkonjunkturer. Nuhar emellertid den borgerliga regeringen slagit in på en ny linje. På ännu ettområde har man anammat den Friedmanska modellen, som krasst uttryckt innebäratt den fattigaste betalar. Den lågkonjunktur som hela den kapitalistiska världenbefinner sig i eller är på väg in i kommer också för del att innebärastora ekonomiska svårigheter. Situationen på arbetsmarknaden kommer attförvärras, och alla är överens om att vi kommer att få en kraftigstegring av arbetslöshet och utslagning. Regeringerfs ekonomiskasvångremspolitik med ständiga attacker på den offentliga sektorn är inte baraett accepterande av utan också en medveten satsning på ökad arbetslöshet. Dettakommer att ytterligare förvärra situationen. Redan under innevarande budgetår har regeringen kraftigtskurit ner AMU-utbildningen, och antalet kurser har minskat. Det har framförallt drabbat invandrare, kvinnor och handikappade med ökade köer som följd ochsvårigheter att få plats på en utbildning. För det kommande budgetåret hararbetsmarknadsstyrelsen och framhållit att behovet avAMU-utbildning väntas bli stort, beroende på obalans mellan arbetsgivarnas kravpå arbetskraften och de arbetslösas kvalifikationer. Utbildningen kommer attbehövas främst för kvinnor, arbetshandikappade och invandrare. AMS har räknatmed en uppgång av antalet deltagare i AMU-verksamheten från 120 000 till ca 149000 för nästa budgetår. Utbildningen i samband med permitteringshot väntas ökatill omkring 25 000 deltagare. framhåller att behovet av särskildainsatser för invandrare inom AMU är mycket stort.Försöksverksamhet med värvning av dels undervisningen i svenska som främmandespråk med samhällsorientering, dels yrkesutbildning har bedrivits. 1 detsammanhanget kan nämnas att , vid uppvaktningoch i skrivelse fill regeringen, har framfört krav på åtgärder i syfte att bl.a. förbättra undervisningen i svenska för invandrare. Inom ramen för ett planerat åtgärdsprogram förhandikappade inom AMU-verksamheten avser under det kommandebudgetåret att vid behov kunna ge varje handikappad kursdeltagare stödundervisningoch utbildning i individuell studietakt. A rbetsmarknads-poUnken, m. m. A rbetsmarknads-politiken, m. m. De handikappades möjligheter tillarbete har försämrats avsevärt . Det framgår tydligt av den s.k. arbetsvårdsstatistiken. lyckades man placera omkring entredjedel av de handikappade, som då fick någon typ av service frånarbetsvärden i någon form av reguljärt arbete. är motsvarande antal nerei . I vissa handikappgrupper förekommer det en arbetslöshet som inteskulle accepteras för andra grupper. Sålunda har vid engranskning av landets samtliga blinda funnit att av landets blindai arbetsför ålder har arbete. Hälften av dessa finns i skyddat arbete.Motsvarande siffra gäller för begåvningshandikappade, dvs. utvecklingsstörda,där undersökningar visar att i arbetsför ålder har arbete. Därär den dominerande delen placerad i skyddat arbete. Dessa grupper har varit särskilt lätta att granska och fåfram exakta uppgifter om, eftersom såväl synskadade som utvecklingsstörda finnssamlade i centrala register med uppgifter om deras situation. Men man veterfarenhetsmässigt att arbetslösheten är betydande också i andra grupper. Detär det kapitalistiska samhällets syn på arbetskraften som här får dessaeffekter. Arbetsmarknaden efterfrågar ett slags elitarbetskraft, och fördomargör att handikappade betraktas som en icke fullgod arbetskraft. Redan genomdetta utestängs många från möjligheten att ta aktiv del i arbetslivet. Men även de grupper som inte kan uppfylla de högaprestationskrav som ställs i arbetslivet bör naturligtvis beredas arbetsmöjligheter.Vänsterpartiet kommunisterna har den inställningen att det mest kostsamma församhället och det mest förödande för den enskilde är att människor hållsutanför arbetslivet. Det är bättre att bereda alla människor arbete, även omförmågan skulle vara begränsad, därför att det ger ett bidrag till den totalaproduktionen, vilket borde välkomnas, och därtill medverkar det till attbetydligt förbättra enskilda människors totala situation. Passivitet ochisolering genom förtidspension medför också ofta nya vårdbehov och ytterligaresamhällskostnader. Främjandelagen hälsades med glädje från handikapprörelsenssida, när den infördes. Tyvärr har effekterna av lagen blivit mycketbegränsade, eftersom den knappast alls tagits i anspråk. Vi ansluter oss tillhandikapprörelsens förslag, framfört bl. a. av , om en skärpning av främjandelagen. Det är också ett krav somstöds av fackföreningsrörelsen, med särskild skärpa från TCO. Innebörden iskärpningen skulle vara att arbetsgivarna åläggs att bevisa att man inte kanta emot handikappade. Enligt lagens nuvarande konstruktion åvilar detlänsarbetsnämnderna att ha bevisbördan och att visa att ett företag eller enförvaltning bör kunna anställa handikappade i större utsträckning. En skärpningär naturligtvis också direkt kopplad till att lagen blir en aktiv lag och tar den i anspråk fullt ut, dvs. man får inte rygga tillbaka för attanvända lagens yttersta medel, vilket innebär att företag och förvaltningarhelt enkelt åläggs att anställa handikappade. Det är vår uppfattning attriksdagen bör ge regeringen denna mening till känna och uppdra åt regeringenatt åstadkomma den förordade skärpningen, liksom att regeringen skall utformatillämpningsföreskrifter för lagen, som gör att arbetsmarknadsverket får råg iryggen att tillämpa lagen på ett sätt som gör att handikappade kantillförsäkras arbete i högre grad än . I vår motion 1834 yrkade vi att ett i förhållandetill regeringens i budgetpropositionen framlagda förslag med 1 099 718 000 kr.förhöjt belopp skulle anslås till arbetsmarknadsutbildningen. har regeringenåterkallat det anslag som vi yrkade pengarna till samt föreslagit vissauppjusteringar. Vi anser dock fortfarande att utbyggnaden avarbetsmarknadsutbildningen är otillräcklig. Vårt yrkande frän januari var en ökning med ca 1,1 miljardkronor. Regeringens förslag i proposition 150 innebår en ökning med 440miljoner samt att arbetsgivaravgifter tas ut som skall täcka ytterligare 230milj. Vi hävdar fortfarande att anslagen bör uppgå till den nivå viföreslagit . Bidragen till arbetsmarknadsutbildning bör därför öka med150 milj. kr. utöver regeringens förslag. Också bidragen till arbetslöshetsersättningoch utbildningsbidrag bör ökas med denna summa. Den övriga delen av vad viföreslagit menar vi kommer att betalas av arbetsgivaravgifterna, enligt det nyasystemet. Med hänvisning härtill och med hänvisning till motion 1834ställer jag sålunda följande yrkande: att med anledning av regeringens förslag ochmotion 1980/ 81:1834 yrkande 1 i motsvarande del samt med avslag på motion1980/ 81:1434 yrkande 5 till Arbetsmarknadsutbildning för /82under tolfte huvudtiteln anvisar ett reservationsanslag av 2 . att med anledning av regeringens förslag ochmotion 1980/ 81:1834 samt med avslag på motion 1980/81:1434 yrkandena 4 och 6till Bidrag till arbetslöshetsersättning och utbildningsbidrag för budgetåret1981/82 under tolfte huvudtiteln anvisar ett reservafionsanslag om . Arbetsmarknadspolitiken, m. m. 66 LARSSVENSSON (s): Under dagens debatt har vid flera tillfällenframhållits de besvärligheter som man kan förvänta under den stundande vintern.De kommer att drabba många människor, och speciellt utsatta är ungdomarna.Därför är det naturligt att socialdemokraterna i samband med kompletteringspropositioneni sin motion om arbetsmarknadspolitiska åtgärder föreslagit att speciellaåtgärder skulle vidtas inom utbildningsområdet. I den motion vi väckte underströk vi i första hand detangelägna i att insatser görs för att stimulera ungdomar att välja utbildningarsom ger dem ökade möjligheter att få fast förankring i arbetslivet. A rbetsmarknads-politiken, m. m. motion att ett tillfälligt stimulansbidrag skulle utgåtill kommuner för anordnande av utbildning inom sektorn industri och hantverk.Vi har konstaterat att kommunerna inte har kunnat skapa utbildningsplatser inomdet yrkesinriktade området, speciellt inom industri och hantverk, delvisberoende på att man alltför sent har fått information från statsverket om hurmånga platser man skulle inrätta. En annan anledning är självfallet att deminskade bidragen till kommunerna har inneburit besvärligheter för dessa attklara sina arbetsuppgifter. Det är därför angeläget att framhålla att särskildainsatser måste göras för att ta hand om de ungdomar som lämnar grundskolanoch som inte kan erbjudas någon anställning ute på arbetsmarknaden. Det ärglädjande att konstatera att ett enigt utskott ställer sig bakom vårt yrkande imotionen. Det visar att våra tidigare förslag om en ökad satsning på utbildninginom denna sektor har varit riktiga och att stöd och stimulans måste ges tillkommunerna. Man har ju tidigare minskat de statliga insatserna för attunderlätta för kommunerna; jag tänker här på den minskade bidragsgivningen tillskolbyggnationer, lärarlöner och liknande. Kommunerna behöver alltså ökat stödför att klara sin uppgift att ta hand om ungdomarna. Genom det stimulansbidrag som föreslås kan kommunernasjälva, efter eget gottfinnande, utnyttja olika möjligheter. Det kan gällasåväl inom skolans ram som i kontakter med näringslivet utanför skolan.Eventuellt kan man utnyttja lediga platser på AMU-center och vidta åtgärder föratt öka intagningskapaciteten inom den utbildningsverksamhet man hargenom exempelvis saxad utbildning. Meningen är alltså att kommunerna självaskall kunna använda detta stimulansbidrag på sådant sätt att man så snabbt sommöjligt får fram yrkesutbildning av sådan art att den underlättar förungdomarna att få en stadigvarande anställning. Det är alltså glädjande att ett enigt utskott kan föreslådetta. Vi förutsätter att regeringen inte sneglar på den summa som utskottethar föreslagit, nämligen . Vi förutsätteratt regeringen här föreslår en summa som innebär en verklig stimulans förkommunerna att vidta åtgärder. Så långt är alltså utskottet enigt. Jag är förvånad överatt man inom utskottet inte i övrigt kunde enas om de förslag vi lagt fram imotionen. De andra åtgärder vi har föreslagit har tidigare diskuterats iriksdagen. Vi har sagt att speciellla åtgärder måste till för några grupper.För några veckor sedan framhöll vi att en grupp som kommer att få detbesvärligt är flickorna. Vi konstaterar redan nu att av de ungdomar under 20 årsom är utan anställning är ungefär sju gånger så många flickor som pojkar.Detta gör att speciella insatser måste vidtas för flickorna. Redan då man går igrundskolan måste man få möjligheter att pröva yrken som man traditionellt inteväljer. Man bör få en vidgad kunskap om teknisk naturvetenskap och demöjligheter som erbjuds inom detta område, där det förväntas ökad efterfråganoch där det bör vara speciellt angeläget för flickorna att komma in. Dessutom föreslår vi, liksom tidigare, att särskildaåtgärder vidtas för att underlätta för de ungdomar som av någon anledning hardet besvärligt. kan varaungdomar som har speciella problem, sociala, psykiska eller fysiska Nr 158 handikapp.För dessa skulle man göra särskilda utbildningsprogram. Som jagför framhöll är det synnerligen angeläget att 4 jypj jggj man görnågonting för dessa redan medan de går i skolan, t. ex. genom Med detta, herr talman, ber jag attfå yrka bifall till de tre socialdemo- politiken, m. m. kratiska reservationer som är fogade till utbildningsutskottets betänkande 41. AnL 67YLVA (): I mitt anförande kommer jag att uppehålla migdels vid utbildningsutskottets betänkande 41, men också vid en motion som jaghar väckt med anledning av riktlinjerna för arbetsmarknadspolitiken. I den socialdemokratiska motionen 2192 hävdas attberedskapsarbeten för ungdomar avvecklats genom beslut utan attnågra alternativa lösningar kommit till stånd. Den historieskrivningen äruppenbart lögnaktig och förtjänar att korrigeras. fattades flera beslut om ökning av dengymnasiala utbildningskapaciteten, nämligen ytterligare 7 000 platser i den s.k. stora ramen, 3 000 platser i gymnasial lärlingsutbildning,introduktionsprogram för ca 1 000 ungdomar samt 40 veckorsyrkesintroduktion, som beräknades omfatta 5 000 elever.