prot · G409108 · 1980-12-31 00:00:00 — Utskottethar haft en enig och jag kan säga mycket posifiv syn på dessa motioner, vilketockså framgår av det betänkande som vi nu behandlar. För att spara fid skall jaginte ytterligare kommentera dessa motioner utan vill hänvisa fillutskottsbetänkandet. AndersGernandt tar i en motion upp magnetterapi i den svenska sjukvården och vill haen studie av detta. Utskottet hänvisar här till att det medicinskaforskningsrådet och , som har de initiativtagande uppgifterna ifråga om forskning inom hälso- och sjukvården, kan ta upp detta problem om deså önskar. , vpk, återkommer med sin motion om ersättande av hälso- ochsjukvårdens ansvarsnämnd med en självständig domstol. Han vill också ha entjänst som partiombudsman. Sammayrkanden framfördes så sent som . Förslaget blev föremål för eningående behandling i det betänkande från utskottet som då godkändes avriksdagen. Något nytt som föranlett utskottet att ändra sitt fidigareställningstagande har inte framkommit, varför utskottet även denna gångenhälligt avstyrker mofionen. Underpunkten Förebyggande hälso- och sjukvård finns motioner vilka tar upp olikaförebyggande åtgärder som preventivmedelsrådgivning, hälsoin-formafion, kostoch motion. Helt allmänt kan här sägas att det på det förebyggande områdethittills har gjorts för litet. Vi har satsat nästan helt på att ta hand om ochbota sjuka människor och inte i tillräcklig grad, som åtminstone jag ser det,satt in förebyggande åtgärder. IngaLantz tog upp preventivmedelsrådgivningen och den motion som väckts av vpk. Detär väl bara att tillägga att sitter i abortkommittén och att vi välkan förvänta oss att hennes gedigna kunskaper på det här området skall kommafram i betänkandet från kommittén, till gagn för verksamheten medpreventivmedelsrådgivning. Beträffandeden förebyggande hälso- och sjukvården har det skett en omsvängning under desenaste åren, vilket också redovisas i betänkandet. Tilläggaskan att det i den överenskommelse mellan ochLandstingsförbundet som träffades angående sjukförsäkringen m.m. ingår en ny ersättning med . per innevånare, ett anslag på Anslagtill hälso-och sjukvård m. m. Anslagtill hälso-och sjukvård m. m. 200 milj. kr. som bidragtill just förebyggande åtgärder, primärvård och långtidssjukvård. Tillslut vill jag säga några ord om den socialdemokratiska reservationen, sominnebär ett bifall till den mofion som m. fl. har väckt och därdet begärts ett med 15 milj. kr. förhöjt anslag fill Beredskapslagring förhälso- och sjukvården m. m. Utskottetsmajoritet har inte ansett sig kunna biträda yrkandet. Följande motiv för dettakan anföras. Den7 träffades en överenskommelse med omhälso- och sjukvårdens försörjningsberedskap som syftar till enförsöksverksamhet med buffertlagring av sjukvårdsmateriel av förbrukningskaraktär.Det är en försöksverksamhet som skall pågå och som kommeratt avslutas. Vidare avser försvarskommittén att lägga fram förslag omförsvarsgrenarnas utveckling, och där ingår också beredskapsfrågorna. Regeringenhar även genom beslut uppdragit åt bl. a. attgenomföra en programplanering för . Planerna skall varaklara . Närså mycket av försöksverksamhet, utredning och planering pågår och håller på attavslutas brukar det vara vanligt att avvaktar med sina beslut.Dessutom tror jag personligen att genom att landstingen nu fått ändradeuppgifter när det gäller beredskapsfrågan och ställer upp med hela sinsjukvårdsorganisation, så har beredskapsläget ytterligare förbättrats. Utskottethar mot bakgrund av detta konstaterande inte ansett sig kunna föreslå bifalltill den socialdemokratiska motionens begäran om ett ytterligare anslag på 15milj. utöver det i proposifionen föreslagna anslaget på . Jagber med detta, herr talman, att få yrka bifall fill hemställan iutskottsbetänkandet på alla punkter, vilket även innebär ett bifall tillpropositionsförslaget. 33 INGA (vpk)replik: sade att jag sitter i den statliga abortkommittén ochatt mina kunskaper skulle komma till gagn inom kommittén, men det för ju inteden här frågan framåt . Jag tycker att det var ett dåligt argument för attmotivera ett dåligt ställningstagande av utskottet att avslå vpk-motionen. Bådebehovet och nyttan av en bra preventivmedelsrådgivning har utretts i mångasammanhang. Den rapport som jag hänvisade till. Att arbeta med sex ochsamlevnad, som är en kartläggning av behovet av rådgivning har också påvisatdetta. Man har kommit fram till att hälften av alla kvinnor i fertil ålderbehöver kontinuerlig preventivmedelsrådgivning och att det behöver satsas påuppsökande verksamhet för nya grupper. Manhar alltså redan utrett och bevisat behovet av preventivmedelsrådgivning. Detär alltså bara att arbeta vidare och fatta beslut så att rådgivningen verkligenkommer kvinnorna och även männen till del. IVästerbotten och på har vi exempel på försöksverksamhet med bättrerådgivning där vi kan se mycket klara fördelar. är kanske detmest kända. I har satsning på utbildning av personallett till att aborterna minskat . Ett dåligt exempel är , därman hade mycket långa köer och beräknade att aborternaskulle kunna minska med en utbyggd preventivmedelsrådgivning - mångaav kvinnorna i Väster\'ik blev nämligen gravida som de stod i köför preventivmedelsrådgivning. Detär alltså mycket viktigt av många skäl att satsa på en brapreventivmedelsrådgivning både kvanfitativt och kvalitativt. Jagtycker det är ett märkligt ställningstagande som utskottet gör, just därför attden här frågan är så väl underbyggd och klarlagd i utredningar och genomförsöksverksamhet att det inte borde vara något problem för utskottet atttillstyrka en vpk-motion med de här förslagen. Anslagtill hälso-och sjukvård m. m. Anf.34 () replik: Ja, , om mitt argument var dåligt eller inte beror väl mestpå själv, som ingår i denna kommitté och kan påverka den att dra uppsådana rikthnjer som hon själv vill medverka fill. Jag trodde att Inga Lantzvar så pass stark att hon hade möjlighet att framföra sin uppfattning inomkommittén. Jagkan tillägga att i och med utvärderingen av försöksverksamheten ochtillsättandet av denna kommitté har åtminstone tre punkter i vpk-motionenblivit tillgodosedda. Utskottet har gått ganska långt, och det är väl inte såväldigt mycket som skiljer oss åt. Anf.35 INGA (vpk) replik: Jag vill ytterhgare hävda att den härfrågan faktiskt inte behöver utredas mer. Den har redan utretts och kartlagts,och försöksverksamheten har bevisat behovet och nyttan av en brapreventivmedelsrådgivning. Genom att hänvisa fill abortkommittén förhalar manden här frågan ytterligare - det är kommitténs arbetsperiod.Sedan vet vi att det blir en massa "kringtid" också. Det behövs ettbeslut , och det är väl underbyggt. 36 (): Mofion 535 om läkarförsörjningen i glesbygd, som behandlas i detföreliggande betänkandet, är undertecknad av ledamöter från ,, , , , ochVärmlands län. Det är sju skogslän som har många gemensamma problem att brottasmed. Bara ett av dessa aktualiseras i mofionen, nämligen bristen påläkarresurser. Vad vi är ute efter är en mer solidarisk läkarförsörjning ute ilandet. Vi anser oss inte kunna tolerera den snedfördelning som råder.Och så länge vi upplever att ojämlikheten består måste vi återkomma och ställakrav. Vi vill med motionen än engång understryka angelägenheten äv att tanken Anslagtill hälso-och sjukvård m. m. om en solidariskläkarförsörjning omsätts i praktisk handling. Vi pekar därvid på att hälso- ochsjukvårdsutredningen (HSU) i sitt slutbetänkande slog fast, att alla medborgareskall ha rätt fill sjukvård på lika villkor var man än är bosatt i landet, ochvi begär att vid utformningen av en ny sjukvårdslagstiftning en godläkartillgång säkras över hela landet. Vi anser oss nämligen ha godaförhoppningar på att ett lagförslag skall komma . Detta har för korttid sedan utlovats här i kammaren av hälsovårdsminister isamband med ett frågesvar. Utskottetskriver välvilligt om vår mofion men avstyrker den, bl. a. med hänvisning tillatt hävdat att nuvarande brister på läkare inom akutsjukvårdeni stor utsträckning kommer att vara avhjälpta . Men såtillägger utskottet: "Betydande brister inom bl. a. primärvården och långfidsvårdenberäknas dock kvarstå." Dettasenare är inte särskilt uppmuntrande för oss ute i skogslänen, ty det är justinom primärvården och långtidsvården som den av oss påtalade bristsituationenär som mest besvärande, men problemen finns även på våra sjukhus. Låtmig ta några exempel - först ett par från mitt eget landstingsområde. IFilipstad finns fem tjänster inrättade. En är besatt av en läkare somunder 1981 lånats ut från . Vid sjukhuset i finns sextjänster av vilka två är besatta. Ännuviirre är det i . fanns i 224specialisttjänster. Av dessa var 95 vakanta, eller . Av dessa var 64 vakanta, eller . Iexempelvis och Ange kommuner i är problemen storaatt få läkare både fill sjukhus och till läkarstationer. har en ny vårdcentral öppnats med plats för tre läkare. Trotsupprepad annonsering finns där bara en läkare. Liknande exempel skullekunna tas fram från andra skogslän. Vimåste nu på allvar se till att framför allt primärvården blir grundförsörjd medläkare. Detta förutsätter en kraftfull styrning, och den under hösten 1979träffade överenskommelsen mellan om enförbättrad läkarförsörning får inte bli bara ett vackert högfidstal. Jagmisstänker nämligen att de attraktiva storstadsområdena behåller många läkaregenom vikariatsarrangemang, som kanske inte alltid grundar sig på antalettilldelade tjänster. Viuppk;ver det ute i skogslänen som om tanken på en solidarisk läkarförsörjningännu inte gett nämnvärd effekt och blir givetvis bestörta över vad utskottetskriver om primär- och långfidsvården, som tydligen skall få leva med debetydande brister som vi har på många platser ute i skogslänen. Vadtror ni de vårdsökande säger om ett sådant besked? Ja, de blir givetvis djuptbesvikna. Manvet ute i landet att antalet verksamma läkare ökar men att ökningen är ojämntfördelad över landet. I flera av skogslänen har antalet läkare inte ökat Detta anser vi ärklart ofillfredsställande. ,som enligt vad utskottet skriver bedömer att betydande brister beräknas kommaatt kvarstå, har, såvitt jag vet, i uppdrag att fortlöpande se överläkarfördelningen i landet. Ett av målen för detta arbete måste givetvis varaatt nå en bättre geografisk fördelning av läkarresurserna i skilda delar avvårt land. Vimotionärer vill understryka att det är viktigt att samma målsättning skallgälla för sjukvården i hela landet. För att nå den målsättningen krävs att deläkarresurser som finns fördelas mer rättvist än vad som f. n. sker. Detär inte acceptabelt att befolkningen i skogslänen får en sämre sjukvårdberoende på en snedfördelning av fillgången på läkare. Dagensoch tydligen också morgondagens bristsituation inom framför allt primärvårdenoch långtidsvården men även på sina håll inom akutvården blir i längdenohållbar. Vi kan helt enkelt inte bland sjukvårdshuvudmännen i de här länentillgodose människornas behov av en god vård. Nuhar utskottet avstyrkt vår motion, och hur angeläget vårt krav än är finner jagdet inte meningsfullt att yrka bifall till mofion 535, men så länge vi uppleveratt ojämlikheten består, så länge återkommer vi från de berörda skogslänen. Detgör vi därför att kravet på en över hela landet solidarisk läkarförsörjningaldrig får överges. Jag har ingetsärskilt yrkande. Anslagtill hälso-och sjukvård m. m. Idetta anförande instämde , och (alla s). 37 () replik: Jag kan instämma i mycket av det som har sagt här om enrättvis fördelning av läkarna över hela vårt land. Detta har varit ett problemsom vi inom har brottats med under ganska lång fid. Vi harförsökt att komma åt det på olika sätt. Vid förra årets kongress förelåg enskrift som behandlade just detta ämne, en solidarisk läkarfördelning överlandet. En överenskommelse, som sedan har träffats mellan , går ut på att man skall begränsa fillsättandet av läkartjänsteri tätorterna för att få läkare över fill glesbygden. Jag kan meddela att manredan nu har börjat se resultatet av detta beslut, och jag hoppas att det skallge resultat också i fortsättningen. Läkarutbildningenökar ju ganska kraffigt, och borde det finnas möjligheter även förglesbygden att få sitt läkarbehov tillgodosett. Men det är klart att det kanfinnas en del problem. har kanske en delvis splittradsjukvårdsorganisation. Hur pass attrakfiva de olika platserna är när det gällerbesättning av läkartjänster kan bero på lokala förhållanden. är vi emellertid eniga om målet att alla människor skall hatillgång fill sjukvård i vårt land och att vi skall försöka styra över läkarnaäven till glesbygdsområdena. Anslagtill hälso-och sjukvård m. m. 38 ()replik: Bara en kort replik. Uppgörelsen känner vi till, men iskogslänen har vi ännu inte sett den omsatt i praktisk handling. Vi är ocksåmedvetna om att vi här i , i förhållande till många andra länder, har enhög utbildningskapacitet när det gäller läkare. Men ute i skogslänen frågar vioss fortfarande vart alla dessa utbildade läkare tar vägen, ty inte kommer detill oss! Eftersomdet här rör sig om en bristsituation i sju skogslän, kan intesjukvårdsorganisationen i vara avgörande för att man i ,, , och andra skogslän har en enorm brist påläkare. 39 (vpk): Jag har inget emot att utskottets talesman, den vänlige herrLeuchovius, kallar mig för - det är en trevlig variant på mitt plattyskaförnamn. Däremot vill jag bestämt hävda att jag inte i någon mofion har begärtatt få en tjänst som partiombudsman inrättad - det skall vara patientombudsman.Och när den tjänsten väl kommer, hoppas jag att den besätts med en skoladjurist, vilket jag inte är. Vi lever i ett skede när många egendomliga tendenser sticker upphuvudet - inte minst på rättens område. Härpå är detta ärende ett exempel. Rättsstatensprinciper är inget man får grafis. Och de kommer inte fill en ovanifrån. De harkostat hård strid och först långsamt kämpat sig fram. Det är ett misstag atttro att de har särskilt gamla anor. Det har de nämligen inte, varken i Sverigeeller på andra håll. Förhandlingsoffentligheti hovrätterna är t. ex. en sen företeelse. Den firar 80-årsjubileum i år.Offentlighet för kommunala handlingar kom inte . Och först efterandra världskriget knäsattes definitivt den ackusato-riska och kontradiktoriskaprincipen i domstolarna. Rättsstatensfunktion bygger på att det finns vissa allmänna överordnade principer, somhåller samman hela rättssystemet, och på att dessa principer och derasbakomliggande begrepp är närvarande i systemets praktiska verklighet. Påsenare år har en tilltagande tendens till pragmatism trängt fram inomrättsväsendet. I denna utveckling finns både plus och minus. En alltför långtdriven formalism kan naturligtvis skapa domslut som verkar svårförståeliga frånprakfisk ståndpunkt. Men om man nu vill ha en praxis som är mer verklighetsanpassad- det är ju det som ordet pragmatism betyder - måste den ändå hållas sammangenom en överensstämmelse med överordnade rätts- och grundlagsprinciper. Vadsom håller på att ske är att verklighetsanpassningen sker principlöst. Denurartar därför lätt fill ett lösligt från-fall-till-fall-tänkande, ett lämpandeefter tillfälliga lägligheter, där den sammanhållande logiken och andan irättskipningen bleknar bort och glöms. Bakom en sådan principlös form avpragmatism avancerar lätt små maktgrupper och korporativa intressen, som villanvända rättsapparaten för sinasyften eller för att skydda sina intressen. Den s. k. undantagslagen var ettexempel på detta. Rättsläget inom vårdsektorn är ett annat sådant exempel. Pafienterna inom vårdsektorn är en rättsligt starkt utsattkategori. Det beror på att man just som patient har svårare än eljest att hävdasin rätt. Men det beror också på att man möts av en motpart som utövar stormakt och kontroll över situationen. Patienträtten i har varit dåligt utvecklad. Den ärett av våra efterblivna rättsområden. Det skall nämligen inte behöva vara så, att patienter fårersättning för skador först efter dyrbara utredningar av utländsk expertis -därför att t. ex. ansvariga inom svensk sjukvård har en missriktadkårlojalitet. Det skall inte behöva vara så, att skall stå isärklass när det gäller att beröva folk deras medborgerliga fri- ochrätfigheter genom tvångsintagning via den psykiatriska lagstiftningen. Det skall inte behöva vara så, som för en kvinna somnyligen intogs på ett psykiatriskt sjukhus, att sjukhuset låter säga upp henneslägenhet, så att hon efter behandlingens slut inte har någonstans att bo. Det skall inte behöva vara så, att en läkare och enanhörig kan göra sig av med en besvärlig person genom att skriva på ett intyg. Det skall inte behöva vara så, att människor somsjukskrivits och uppvisat läkarintyg skall vägras sjukersättning avförsäkringskassan - bara för att det sedan skall visa sig, efter långvarigajuridiska procedurer, att kassan tvingats betala ut sompatienten hade rätt fill. Det skall inte behöva vara så, att de som är föremål förtalan skall kunna bestämma i vilka delar den klagande har rätt att ta del avunderlaget i ärendet. Det skall inte heller vara så, att alltförsäkringskassornas material genom datoriseringen efter felaktiga program harblivit så svåråtkomligt att det är omöjligt att fritt söka i det. Det skall inte vara så, att först beslutar attsådan datorisering av offentliga arkiv inte får minska tillgängligheten ochoffentligheten, och regeringen och jusfitiedepartementet sedan förklarar attnågon rätt att själv söka i materialet inte föreligger - det gjorde de i ettdomslut . Sådana beslut är ett hot mot pafienternas praktiskamöjligheter att individuellt och som grupp rätt hävda sina intressen. Vpk krävde redan i fjor att patienternas rättsställningskulle kraffigt förstärkas. En särskild patientdomstol borde upprättas, varssammansättning och procedurer skulle ansluta fill normala rättsstatligabegrepp. Pafientombudsmän borde filisättas, som bevakade patientersrättigheter. Proceduren borde bygga på likvärdighet, allt relevant materialborde vara fillgängligt för båda parter. När jag nu åter läser socialutskottetsbetänkande i den här frågan - som utskottet nöjt sig med att hänvisa till- ser jag till fullo vilken kuslig rättsuppfattning som där ligger nedlagd. Härillustreras nämligen just den fullt utbildade pragmafismen, den Anslag till hälso-och sjukvård m. m. Anslagtill hälso-och sjukvård m. m. tankemässigalikgilfigheten för rättsutövningens konstitutionella sammanhang. Det är ocksådenna opportunistiska syn som genomsyrar uppbyggnaden av rättssystemet inomvårdsektorn, förkroppsligat bl. a. i den nya hälso-och sjukvåldensansvarsnämnd. Vi skall visa detta genom att granska fyra viktiga avsnitt. Försthar vi den institufionella sidan. Genom hela socialutskottets betänkande gårett försvar mot idén om patientens insyn eller deltagande. Detta motiveras medatt sådant partsdeltagande inte förekommer i normal förvaltningsrättsligprocedur. Man gör en logisk kullerbytta när man säger så. Den klassiskaförvaltningsrättsliga gången bygger visserligen på intern handläggning hosmyndigheterna. Men i gengäld är den sökandes intresse skyddat genom allmännajävsprinciper och genom att det föreligger särskilda flerinstansjäv. a. att av klagomålet direkt berörda instanser eller grupper intefår deltaga i handläggningen. Men när det gäller , är den ingenklassisk förvaltningsrättslig instans. Den är ett mellanting mellanförvaltningsrättslig och partssammansatt instans. Den är en bastard. Den är,för att citera , varken brännvin eller lemonad. Socialutskottetsprinciplöshet och opportunism visar sig däri, att utskottet använder reglerfrån förvaltningsrätten för att avvisa sådant som stärker pafientens ställning.Samtidigt tiger utskottet om att modern förvaltningsrätt ju kommit attinnehålla många exempel på öppna domstolar, där den sökande själv kan närvara.Men detta passar naturligtvis inte att erinra om. Såfill frågan om sammansättningen och förhandlingsprincipen. vetnaturligtvis mycket väl att nämndens majoritet i praktiken representerar enaparten, dvs. huvudmanna- och personalintresset. Nämndenär alltså varken en vanlig förvaltningsrättslig instans eller enförvaltningsdomstol av det moderna slaget. Den är av en tredje typ - den ärnågot så märkligt som en partsdomstol, där bara ena parten är företrädd och därnormal domstolspraxis inte råder. Låtoss tänka oss in i vad det egentligen innebär principiellt sett. Det är junämligen något ganska häpnadsväckande. Låt oss föreställa oss vad det skullebetyda om t. ex. arbetsdomstolen - som ju är ett partssammansatt organ - baraskulle bestå av förvaltningsjurister plus representanter för arbetsgivarsidan.Även de som skulle önska sig en sådan ordning skulle anständigtvis akta sig föratt förespråka den offenfiigt. Det orimliga skulle genast framgå. Men sammaorimliga princip är av socialutskottet godtagen för hälso- och sjukvårdensansvarsnämnd. Vidareinnebär denna ordning ett brott mot den kontradiktoriska principen. I enklassisk förvaltningsrättslig procedur är ingen av parterna närvarande,eftersom den beslutande instansen förutsätts vara en annan än den mot vilkenklagan riktats. Båda parter har dock lika rätt att ta del av materialet ochlika rätt att inge skrifter. Men i hälso- och sjukvårdens ansvarssystem är detannorlunda. Ena partsintresset har direkt representa-fion, medan det andra inteens har någon ovillkorlig närvarorätt - en sådan kan i och för sig medges, mendet hänger på nämndens goda vilja. mera är: Det enapartsintresset har alltid full insyn i materialet, men det andra kan vägras insyni delar därav. Det sistnämnda sker inte bara med hjälp av sekretesslagen, utandet kan också ske genom att försäkringskassornas datasystem och deras rättsligapraxis omöjliggör en sådan insyn i deras material som är behövlig t. ex. föratt studera parallellfall. Vikommer slutligen till frågan om patientintresset och dess ställning ochmöjligheter. Här är kanske den obehagligaste delen i socialutskottets tänkesättoch resonemang. a. föreslagit att man skall inrätta tjänster som patientombudsmän.Pafienterna har ofta svårigheter att hävda sin sak. De är som regel i enunderlägsenhetsposition. Därför har tanken på pafientombudsmän, helt oberoendeav oss, också framförts av konsumentombudsmannen, som uppenbarligen harförstått frågans betydelse. nämner över huvud taget inte dettai sitt betänkande , och än mer: man visar sitt öppna förakt, sitthån mot själva idén. Man sätter nämligen ordet pafientombudsmän mellancitationstecken. Och man talar om pafientombudsmän och dylikt - vad det nuinnebär. Utskottetanvänder enligt min mening en lika partisk som ful argumentation, när manskall redovisa sitt motstånd mot att patienternas utgångsläge blir likvärdigt.Först påstår man att det inte går att sätta in patientrepresentanter inärnnden. Det finns inga som är representafiva, säger man. Sedan avvisar manförslaget att inrätta officiella tjänster för ombudsmän, som just skall ha filluppgift att representera patientintresset både allmänt och i de individuellafallen. Man vill inte inrätta några representativa instanser, säger man, och inästa ögonblick använder man det för att hävda att det inte finns några. Det ärju som att först stänga av vattnet för människor och sedan anklaga dem för attde inte tvättar sig. Dennaadvokatyr är beklämmande. Ett parlamentariskt statstorgan borde ha till uppgiftatt upprätthålla lagligheten. Det borde ha till uppgift att hjälpa dem som hardet ogynnsammaste utgångsläget. Särskilt ett socialutskott borde vinnlägga sigom en sådan strävan. Men dagens socialutskott har, om jag inte tar alldelesfel, en uppdragsgivare bakom linjerna som är mäktigare och som man vinnläggersig om att tjäna. Jag tänker på det mäkfigaste politiska partiet här i landet:landstingspartiet. Mot denna bakgrundvill jag nu gärna veta följande: Närtänker socialutskottet ta itu med de pafienträttsliga problemen på bred front? När skall det blilikvärdighet för parterna i proceduren? När skall patienten fåinsyn i allt relevant material?