prot · G40949 · 1980-12-31 00:00:00 — Det kanske kanifrågasättas om dessa spörsmål hör hemma i den här diskussionen, som är så passkonkret, men jag tycker att de gör det just med hänsyn till vederbörandestatsråds klart framtonade negativa syn på offentlig verksamhet. Efter dessa principiella utflykter tänker jag ta någraexempel från den vardag som många resenärer och även SJ-personal kan uppleva.Jag tänker på dem som står och sitter i stundom olidlig väntan på att fraktasfram på "hela folkets järnväg" under ganska miserabla betingelser. Desom får ta emot all kritik är ju den personal som befinner sig på vagnsgolvet. Bara en liten kommentar, innan jag glömmer det, till någraav uppgifterna i det interpellationssvar som kommunikationsministern har givitoch där det sägs: "SJ har ansträngt sig för att klara de mångaresenärerna." Det är jag säker på att man verkligen gör, och jag tror attmånga andra upplever detsamma. Vidare sägs det: "Äldre personvagnarunderhålls sålunda för att kunna användas ytterligare i stället föratt dömas ut." Det är en fråga som har anknytning till det som jaginledningsvis undrade över, nämligen vilken volymökning man egentligen hadeförväntat sig med anledning av lågprissatsningen. Skall man av svaret utläsaatt SJ hade räknat med att ställa av de här vagnarna? Det verkar så, eftersomdenna prestation gjorts så sent. Men det tyder på att man verkligen ansträngtsig. I så fall är det ännu angelägnare att få klara besked när det gäller mininledande fråga. Såvitt jag förstår är vi snart nere på en nolltillväxt ianledning av lågprissatsningen. Iinterpellationssvaret sägs också följande: "SJ har vidare beställt 150 personvagnar och 100motorvagnar. Ett 30-tal personvagnar och ett 60-tal motorvagnar har redanlevererats." Den som rätt ofta trafikerar sträckan sig frågan om det möjligen är så att också SJ lever efter den maxim somkommunikationsministern har tillkännagivit - i varje fall gjorde han det påMUF-stämman - och som innebär följande; Om man stiftar en lag, så skall man setill att man tar bort en annan. När det gäller SJ - i varje fall trafikenmellan och - får man ett intryck av att en ny vagn ersättertvå gamla. Är det möjligen det som SJ har tagit fasta på? Jag kan inte undandramig att undra över det. Sedan säger kommunikationsministern för att ge tröst ochframtidstro: "Jag kommer i budgetpropositionen att gå in närmare påbehovet av ytterligare anskaffning av bl. Hur skall dettolkas? Skall det bli pengar i budgetpropositionen, eller skall vi så att sägafå höra talas om Om vissa missförhållanden i SJ.s tågtrafik Om vissa missförhållanden i SJ.s tågtrafik Detvore intressant att få reda på det. Av denna textmassa framgår ju icke om det ärfråga om pengar eller om det är fråga om vagnar som man kommer att få höratalas om men som man icke kommer att få uppleva i verkligheten. Vidare sägs det: "Man har vidare diskuteratmöjligheterna av ytterligare leveranser av sittvagnar, sovvagnar och restaurangvagnar. "Inte heller det verkar särskilt gripbart. Man har alltså diskuteratmöjligheterna att här göra någonting, men vad blir det av sådana diskussioner?Blir det vagnar, eller skall man fortsätta diskussionerna? Det vore intressantatt också få klarhet på den punkten. Att bara diskutera möjligheterna att göranågonting är inte särskilt gripbart om man inte kommer fram till ett beslut ochframför allt inte om de materiella resurserna för ett förverkligande av det mandiskuterat saknas. Så till några exempel. Det första exemplet ger minfrågande vän , vilken som sagt är förhindrad att vara här i dag.Han har berättat följande: "var tåg 682, somnormalt skall gå från kl. 8.28 mot , , och ,och försenat från . Enligt uppgift beroddeförseningen på lokskada." Det är ett besked som vi som trafikerar sträckanUppsala-Stockholm praktiskt taget får. undrar man om SJ hartagit intryck av SAS, som hänvisar till dimma etc. "Insättandet av nyttlok försenades först av att det inte fanns en enda reservförare på ,största lokstation. Alltså fick den förare som skulle föra tåget försthämta nytt lok i . När sedan koppling och provbromsning skulle ske,fick man vänta på hjälp. Sedan upptäckte man att det var fel påvärmeöverföringen från det nya loket till vagnarna." Jag frågar kommunikationsministern: detta en rimligordning med tanke på att det är fråga om största lokstation? Är detrimligt att man inte har en enda person som kan ge sig ut med det reservlok somi det här fallet var erforderligt? Om jag har förstått det hela rätt händer detganska ofta när det gäller trafiken på sträckan . skriver vidare; "ochnovember var det nästan dagliga förseningar. Många förseningar för med sig attnattvilan för personalen kommer i kläm. De rådande förhållandena skapar hartnär olidliga förhållanden för personalen, och konduktörerna är förtvivlade, förallmänhetens irritation går ut över dem. De fruktar helgtrafiken." Hur ser kommunikationsministern på SJ-personalenssituation? Det framgår inte heller av svaret, trots att jag har tagit uppfrågan i min interpellation. Jag vet att deras situation är oerhört pressad. 1detta land finns snart 100 000 arbetslösa människor, bland dem många ungdomar.Men vad gör SJ för att rekrytera personal på detta viktiga område? Låt mig så beröra det som ofta tycks vara restposten i SJ:strafikverksamhet, nämligen den lokala förbindelsen . Densträckan tycks få det vagnmaterial som så att säga blir över. Innan jag komfram till den här frågan tyckte jag dock att det var naturligt att beröra SJ:ssituation i allmänhet. Flera tusen människor pendlar med tåg mellan ochStockholm . Var och en av dem skulle säkert kunna berätta om ettoändligt antal upplevelser, där SJ mer eller mindre har misslyckats med att påett någorlunda anständigt sätt tillgodose resenärernas önskemål. Ingen efterfrågaren excellent service av yppersta märke, utan bara en rimlig service. Men ensådan upplever de inte särskilt ofta, även om det sker . Det är viktigt att betänka att det här rör sig om fleratusen människor som nästan kommer för sent till sina jobb, och mångakommer för sent hem för att kunna hämta sina barn på dagis. Likaså kommer mångaför sent hem till middag och umgänge. Arbetsdagen blir orimligt lång på grundav resor och framför allt väntan. Låt oss anta att det gäller 3 000 personer -det är en låg siffra - som råkar ut för en halvtimmes försening. Vad betyder inte det räknat i samhällsekonomiskatermer? Jag tror det vore värdefullt att fundera över det . Resenärerna får alltså stå och vänta rakt upp och ner. IUppsala finns ett stationshus som byggdes , men i rättvisans namn skallsägas att det byggdes ut . hade stad ungefär30 000 invånare, medan det bor ca 150 000 människor i staden. De färdasmed tåg i betydligt större utsträckning än man gjorde tidigare. Jag undrar omdet i SJ:s planer finns något litet utrymme för att bjuda väntande människor påen sittplats i stället för att de skall behöva stå som packade sillar i tågen.Det vore också värt att få en synpunkt på. Många av resenärerna finner sig tålmodigt i de rådandeförhållandena. Men vad som ofta upprör människor - jag har också pekat på det imin interpellation - är att det är så svårt att komma till tals med någon. Detsade jag också inledningsvis. Det är svårt att över huvud taget få besked avnågon om vad det beror på att tågen inte går när de skall gå. När man står påstationen i snöstorm, så skulle det kännas en smulavärmande att åtminstone få reda på varför det tåg man väntar på inte kommer.Skulle inte statsrådet rakt upp och ner kunna säga att vi måste se till att SJ,även om man i övrigt inte har materiella resurser, ändå bjuder till på dettaviktiga område? Kan man tänka sig att statsrådet tillsammans medSJ-ledningen ordnar rundabordskonferens? Det var ju en ständig rekommendationfrån den borgerliga oppositionen när landet, efter dåfida förhållanden, hade enlysande ekonomi. Inbjud till en rundabordskonferens, sade man, så att det blirordning på ekonomin. Vi trodde aldrig riktigt på det där, men nog skulle jagkunna göra en liknande rekommendation; Bjud in till ett resonemang om de härfrågorna, så att man får tillfälle att umgås litet med de konsumenter som ärSJ;s kunder mer eller mindre ! Jag skall garantera god uppslutning. Detär som sagt bristen på information som gör många människor väldigt bittra. Mankänner sig ofta som ett kolli och upplever sin situation i stort sett så här:Betala och var tyst! Skaffa dig biljett i första hand; sedan får du se vad detblir. Jag skallberätta en liten historia ur levande livet från . Om vissa missförhållanden i SJ.s tågtrafik Om vissa missförhållanden i SJ:s tågtrafik ingendaglig pendlare som råkade ut den gången. 16-tåget från i fredagsgick - jag var med och jag tittade på klockan - . Då var det absolutöverfullt, och massor av människor stod i gångarna. I en vagn satt två damer iden åldersgrupp som snart får känna av regeringens nya basbeloppsberäkning, omkommunikationsministern då förstår var de skall placeras in. De samtaladeganska högt. Jag satt bakom mitt men kunde ändå inte undgå att höravad de sade, och det var inga särskilt berömmande ord om SJ. En av damernasade, innan de övergick till att tala om någonting annat: Det här blir nogsista gången jag tar SJ;s tjänster i anspråk. Jag vet inte om hon höll fast viddet när hon hade kommit i god ordning igen, men då kände hon det så. Så kom konduktören, som hade fått tränga sig fram bland demånga människorna, och då ställde damerna sina frågor: - Vad beror den härförseningen på? Vi har väntat så länge innan tåget gick.-Lokskada.-Jaha, det var besvärligt. Man förstår sig naturligen inte på hur SJklarar lokskador, utan det böjer man sig för. - Men varför är detså väldigt trångt? - Det är så här trångt. - Men vi köpteförstaklassbiljetter, sade damerna, och det fanns ingen förstaklassvagn. - Nej,det är så ibland på den här linjen att det är ingen förstaklassvagn. - Det fårvi väl acceptera då, sade damerna, men till saken hör att vi stod i kö enhalvtimme för att köpa biljetter, och då köpte vi förstaklassbiljetter. Hur gårdet nu? Får vi fillbaka pengarna? - Ja, ni får restitution, svarade den vänligeSJ-tjänstemannen. - Jaså, kan vi få ut pengarna av konduktören? - Nej, men jagskriver på biljetten, så får damerna restitution. Då var man helt uppgiven: - Så då skall vi gå och ställaoss i kö igen för att få tillbaka de här kronorna? Man kan skratta åt sådant när man sitter ombonat och skönthär i , men det är inte så roligt för människorna, även om de inteupplever just den här situationen, som kanske var litet unik. Har manmånadsbiljett, som de flesta pendlare har, saknar man kanske inte så oftaförstaklassvagn, och det tycker jag väl inte är det värsta som kan drabba enmänniska heller, om jag skall vara ärlig. Men jag kan förstå att många undrar;Är det inte tid för en KO som tar itu med den statliga servicen i det härsammanhanget? skulle jag vilja ställa en kanske litet mer personligtfärgad fråga till kommunikationsministern: inte kommunikationsministernkunna tänka sig att ta en liten tur till någon dag? Eftersom jag läserbåde kvällspressen och löpsedlarna från veckopressen skall jag skynda mig atttillägga: Ta inte bröllopsresan, för det kan sluta olyckligt, men det kan välfinnas något annat tillfälle. För att inte kommunikationsministern skall bliöverraskad vill jag påpeka att det bestående intrycket nog inte blir detsammasom från , att det är så mycket skog där. Men om kommunikationsministernväljer en frekvent tid, är jag alldeles säker på att han kommer att fåkonstatera att det är fasligt mycket folk, alldeles för mycket folk iförhållande till antalet sittplatser. Det kan alltså vara klokt att ta med sig statsrådstaburettenatt sitta på; det är ett litet råd. Jagoch tusentals andra, som gärna vill nyttja SJ:s tjänster, hoppas att det skallutgå klara och djärva besked från SJ:s ledning om rejäla satsningar, besked somgör att svenska folket verkligen kan känna att SJ är hela svenska folketsjärnväg, en järnväg som fungerar till gagn för medborgare och folkhushåll, enjärnväg där personalen kan känna trivsel i jobbet. Svarenpå de här frågorna avvaktar jag nu med spänning. Och jag hoppas attkommunikationsministern förstår att jag inte på något sätt talar ensidigt iegen sak - som ledamot av kammaren har man kanske större rörlighet än mångaandra människor. Det är i stället framför allt för de många tusen - jagupprepar det - som åker på den nämnda bansträckan som jag talar. Omvissa missförhållanden i SJ.s tågtrafik Såvitt jag förstår råder det inga som helst begränsningar i fiden förinterpellationsdebatter. Men om jag skulle gå in på allt det som upp skulle de 19 frågeställare som kommer efter mig i debatten rimligtvisinte komma upp förrän , och då skulle riksdagenstalarordning än mer förryckas. Dettaoch endast detta förhindrar mig att i detalj diskutera alla de i och för sigintressanta och spännande upplevelser som haft på bl. Jag skall försöka att fatta mig något kortare. Förstoch främst är det litet grand en konstitutionell fråga, som jag har tagit uppvid flera tillfällen. Det är ju så att vi i har verk som är autonomaoch en regering där varje spår av ministerstyre är det fulaste som kan tänkasoch där konsfitutionsutskottet med kraft ingriper mot varje sådant inslag. Jaghar därför naturligtvis svårt att personligen gå in och dirigera lok, se tillatt lokskador repareras, se huruvida konduktörer har kontanter på sig ellerinte osv. Det är sådana detaljer som enligt vår svenska konstitution knappastens generaldirektören personligen skall syssla med. Menjag kan ha viss förståelse för att det är rimligt - att man här i harmöjlighet att diskutera också sådana här frågor. Och jag har sagt tillriksdagsmän som frågat förut: Det kanske är dags att fundera över om vi skallha en annan form av konstitution i det här landet, där statsråden på ett heltannat och mer aktivt sätt kan delta i verksledningar, som det är i vårakommunala församlingar, där de olika kommunalråden ofta är ordförande i sinaresp. Jagkan - för att ta det kort - hålla med om en del saker. Detta som drabbade OveKarlsson på tåget i är orimligt - så bör och får det inte gå till. Jagkan också hålla med om att den som klagar på informafion alltid har rätt.Informationen är för dålig. Man vet själv när man reser hurangeläget det är att åtminstone få höra vad det är som är orsaken till att detblivit en försening. Jag skall gärna ta på mig att i de löpande överläggningarsom jag har med SJ understryka vikten av att man försöker informera. är det klart attpersonalen är oerhört ansträngd, som Om vissa missförhållanden i SJ.s tågtrafik Ochdet kan då kanske vara förlåtligt om exempelvis konduktörerna inte alltid harkontanter på sig. Såvitt jag förstod gällde exemplet från Uppsalabanan tvådamer, två pensionärer som skulle drabbas av basbeloppssänkningen, som herrAlsén sade. Ändå var deras ekonomi så pass hygglig att de hade råd att åkaförsta klass, och det kanske visar att det inte var så bort i tok. Men begärinte att konduktörerna alltid skall ha växelkassor på sig. Jag tyckte att denhär konduktören gjorde ett mycket gott jobb - han förklarade och var vänlig.Jag tycker att han uppträdde på ett förtjänstfullt sätt. Sedan är det väl inteså hemskt farligt om man får gå ner till biljettkassan och hämta utpengar. Men jag skall inte uppehålla mig mer vid de här detaljernautan ta upp en del av de större frågor som det gäller. Regeringen har lagt fram en femårsplan, där SJ får 5 %ökade resurser för investeringar. Man skall få det , och man har från SJ förklarat sig ganska nöjd med detta. Jag sade, när jag senast diskuterade SJ här i ,att socialdemokraterna säkert kommer att lägga på mer pengar. Då hade ni ännuinte lagt ert överbud, men som gammal politiker vet jag ju att socialdemokrateri opposition alltid - oavsett vad som föreslås - lägger överbud där man troratt det finns en politisk poäng. Därför visste jag att socialdemokraternaskulle göra det . Och ni hyfsade till en siffra på 100 miljoner. Ni kunde juha sagt 150 miljoner - det kostar ju ingenfing - eller varför inte 200miljoner. Varför kunde ni inte med kraft ha sagt att SJ behöver betydligt mer?Det är ju ändå bara en ren höftning. Till , som tagit kammarens tid ianspråk, vill jag ställa frågan: Vad är det utöver regeringens plan som de här100 miljonerna skall ge? Är det ett nytt stationshus i ? Det kostarmycket pengar. Att beloppet är en höftning är jag övertygad om. har på sig att förbereda svaretpå vad det är för något utöver regeringens förslag som man frånsocialdemokratiskt håll anser vara angeläget på det här området. Ni anser juatt mer pengar är angeläget på alla områden utom då det gäller besparingar, förde skall vara mindre - det gäller också på alla områden. uppehöll sig vid lågprissatsningen och sade attden kom som en blixt från en klar himmel. Ja, det kan man nog säga. SJ haderäknat med en ökning av passagerarantalet , men den blev . Det bleven i egentlig mening klar succé. Det är också riktigt att det är gott om plats.Särskilt för , som åkt första klass och ofta har åkt underveckodagarna, har det varit mycket gott om plats. Och det är fortfarande gottom plats på tågen . är den bästa dagen om man vill resa ochha gott om plats. är inte fullt så bra men ändå bra.Lördagen är den bästa om man väljer att åka . Det här är ett av skälentill att jag föreslagit att man skulle kunna ha vissa röda avgångstider, precissom på flyget, för de tågen och då ha extra lågpris. SJ håller nu på att se pådetta. Sedan vetherr , som i alla fall är ordförande i , att om man säljer exempelvis biobiljetter billigt kan biografsalongenplötsligt bli full. Och är den full finns det inte plats för några fler. Då kanman inte erbjuda någon service alls. Men det skall man egentligen inte beklagautan anse vara värdefullt för ett affärsföretag. Tyvärr blir emellertidservicen sämre då. Jag lovar att SJ sliter sitt hår för att försöka göraförbättringar på alla tänkbara sätt. Det är mycket annat som tillkommit. Lokskadorna är ingentillfällighet. SJ har problem. Många lok får ställas av under vissa tider, ochdet är en bidragande orsak fill svårigheterna. En annan är naturligtvisbensinprishöjningarna, som också bidragit till att så många väljer tåget. Jag får sedan hänvisa till budgetpropositionen. Jag haringen anledning att redogöra för den, och det är inte hellerslutförhandlat. Men det kommer i sinom tid uppgift om hur vi från regeringenungefärligen ser på SJ;s investeringar. Dock vill jag säga att enligtriksdagens beslut är det SJ som avgör. Man anger i princip bara ramar frånriksdagens och regeringens sida. Men det är, som jag sade, en konstitufionellfråga. Sedan vill jag slutligen bara säga till ; Jaghoppade mycket riktigt i mitt interpellationssvar över den s. k. vinkling somherr hade i sin interpellation. Den gällde ungefär att jag av ideologiskaskäl skulle se negativt på offentlig verksamhet. Jag gjorde det därför att jagtyckte att det var ett lågvattenmärke i interpellationen från , somjag, sedan min tid i riksidrottsstyrelsen, känner som en person som hade litetstörre respekt för hur politik bör bedrivas. Men jag skall uppehålla mig någon sekund vid detta. Jagtror att det här är exakt den typ av inlägg i debatten som gör att vi politikerfår så dåligt rykte. Jag tror att de flesta människor tycker att den mestagyttjan stänker tillbaka på . Men litet gyttja kommer naturligtvis påmig också och framför allt på vår yrkeskår, om jag får kalla den så. Jag inbillar mig inte för en sekund att i någotenda av sina inlägg, med sina uppfattningar eller åsikter, vill göra det sämreför människor. Det gör jag inte - det är under min värdighet. Jag trodde, herrAlsén, att det var ett fillfälligt misstag att i interpellationen skriva attjag under hand skulle säga till SJ-ledningen ungefär detta: Se till att detfungerar dåligt, se till att tågen kommer , se till att folk får ståoch se framför allt fill att förstaklassresenärerna fill får stå, förde är inte några verkliga opinionsbildare - så att den offentliga verksamhetenbedrivs dåligt. Om tror att vi fungerar så när vi sätts attansvara för någonfing som är viktigt för många miljoner människor, är icke herrAlsén den gentleman jag trodde mig känna i . Om vissa missförhållanden i SJ.s L., tågtrafik 109HANS ALSEN (s): Jag kan gärna börja på den höga nivå somstatsrådet slutade sitt inlägg. Jag pekade på riskerna när den främste företrädaren för idet här fallet den statliga kommunikationspolitiken så ofta - eller har jagmöjligen läst fel i alla Omvissa missförhållanden i SJ.s tågtrafik TT-referat - talar medförakt om offentlig verksamhet och inför bl. a. ungmoderaterna menar att detbästa som kan ske i det här landet egentligen är att vi får så litet sommöjligt av offentlig verksamhet. Harjag fel på den punkten, så att tycker tvärtom, är jag verkligenglad. Och möter jag alltjämt här i kammaren den gentleman -om jag fårreturnera vänligheten och artigheten - som jag mötte i riksidrottsstyrelsen.Det skulle glädja både mig och svenska folket om det vore så. Mensom jag och många andra med mig har uppfattat det är kommunikationsministernen god företrädare för det parti som gör allt för att tala om att vi skall sefill att få så litet offentlig verksamhet som möjligt. Då drar jag denslutsatsen - "kan inte frigöra mig från misstanken", står det iinterpellationen - att det kan få besvärande inverkan på dem som arbetar ioffenfiig verksamhet om man känner att den högste ansvarige inte tycker att detär så förfärligt viktigt med offentlig verksamhet. Det var det jag sade. Somenskild politiker och företrädare för sitt parfi har både rättoch skyldighet att plädera för det. Men i sin egenskap av statsråd och ansvarigför så vitala delar av den statliga verksamheten har , tror jag,anledning att fundera över detta. PåSJ sliter man sitt hår, sade . Det tror jag säkert att man gör påmånga håll. Jag får väl då - för att föra ned debatten på den nivå där jagenligt dväljs - hoppas att man har mera hår än både jag och herrAdelsohn har. Jag tror att det är mera som skall till för att man skall kommatill rätta med de här problemen. Jagfick nu klart besked - och det tycker jag var värdefullt; det är första gångenjag sett den uppgiften - att man räknade med en 8-procentig ökning om mansatsade på lågprisalternativet. Här står jag nu med facit i handen, och det ärväldigt lätt, kan säga - och det säger jag också själv -att iefterhand säga att den målsättningen var mycket lågt satt. Att man hade en såpessimistisk syn på behovet av en förbättrad, mer tillgänglig, prismässigtbättre anpassad kollekfivtrafik förklarar det mesta. Det är beklagligt att såvar fallet. Det finns mycket att hämta in på det här området, många eftersattabehov som skall tillgodoses. Det är vad socialdemokraterna har visat på i sinmotion. HerrAdelsohn sade att jag förde debatten på en låg nivå. Jag tyckte kanske inte attnivån var särskilt hög när påstod att socialdemokraterna baraslänger fram överbud; Får de reda på vad regeringen tänkt sig lägger de sigbekvämt en bit ovanför, och så är saken klar. Så enkelt är det inte. Detär beklagligt om inte ens har tagit del av innehållet i densocialdemokratiska motionen. Det finns många värdefulla och tänkvärda förslag iden. Men jag hoppas att medarbetare i departementet, hanspartivänner och andra i de organ i som har ansvar för de härfrågorna, tar litet mera sakligt intryck av förslagen. De visar faktiskt vägentill ett bättre fungerande SJ, och det är ju det vi är ute efter båda två idetta sammanhang. talade om att jag hade använt alldeles förlång tid. Men det är, som jag sade, inte så ofta man får tillfälle att tala mednågon som har ansvar för SJ. talade om för mig att hanegentligen inte heller hade ansvaret, i varje fall inte möjligheter attdiskutera de här frågorna. De problem som jag tog upp - vardagsmänniskans,trafikantens problem - skulle inte ens generaldirektören syssla med. Jag kanlugna med att han nog inte heller gör det i så stor utsträckning.Vi har försökt att få resonera om det. är det konduktörerna somfår göra det, och de gör verkligen ett mycket bra jobb.