prot · G40944 · 1980-12-31 00:00:00 — Meddet anförda ber jag att få yrka bifall till den till utskottsbetänkandet fogadereservationen av m. fl. Beskattningenav realisations vinst vid fastighetsavyttring 55 (vpk): "Ingen regel utan undantag." Så lyder ett gammalt svensktordstäv som väl passar in i dagens debatt. Den borgerliga regeringen har somregel att övervältra skattebördorna från höga och arbetsfria inkomster tillvanliga och låga arbetsinkomster och fill pensionärer. Beskattningenav realisationsvinst vid fastighetsavyttring regler vid beskattning avrealisationsvinst är undantaget. Det förslaget innebär skärpningar även för denförstnämnda kategorin. Skärpningenav realisationsvinstbeskattningen är ett krav som kommunisternalänge har rest. En förhållandevis kraftig opinion har allt starkare krävtbetydande skärpningar inom detta område. Därför har regeringen tvingats tilldetta undantag från sin gyllene regel. För något förslag om skärpningar avreavinstbeskattningen hade annars säkerligen aldrig kommit till stånd. Närnu detta förslag fill slut tvingades fram blev det emellertid så dåUgt vadskärpningen beträffar att vi anser det fullständigt otillräckligt. De som harspekulerat eller satsat i fastigheter behöver inte göra några förluster. Denfortsatta höga inflationen, som regeringen tydligen räknar med, kommer även ifortsättningen att gynna dem som har möjlighet att spekulera i fastigheter. Ochdet kommer de säkerligen också att göra. Dethar från regeringens sida klagats över att viljan till produktiva investeringarär så svag. Men det hade kunnat repareras, eller i vart fall förändras, omregeringen hade gjort det ointressant att spekulera i fastigheter - enspekulation som har drivit upp priserna på fastigheter så till den milda gradatt det för vanliga inkomsttagare har blivit nästan omöjligt att skaffaegnahem. Prisernapå småhus har i stort sett fördubblats. Ochdetta i landet i genomsnitt, med alla utflyttningsbygder inräknade. Priserna påsmåhus har stigit ungefär dubbeh så mycket som priserna i övrigt. Dethade funnits skäl att på ett tidigt stadium ingripa mot denna utveckling påflera sätt: dels genom en skärpning av just reavinstbeskattningen, dels ocksågenom att begränsa rätten att göra underskottsavdrag vid inkomsttaxeringen. Omsådana ingrepp gjorts, hade marknaden sett helt annorlunda ut. Då hadeinte de stora kapitalintressena ställt medel till förfogande ifastighetsspekulation, på grund av att kapitalet inte hade blivit efterfrågat isamma utsträckning, utan de hade tvingats sätta pengarna i andra investerings-eller spekulationsobjekt. Men med de underlåtenhetssynder som både densocialdemokratiska regeringen och - framför allt - den borgerhga regeringen harbegått, har investeringsintresset riktats åt fel håll. De ca 30-40 miljarderkronor, som påstås finnas inom näringslivet och som till största delen lånasut fill ockerräntor på eller mer för fastighetsaffärer eller tillkontokort, hade kommit bättre till pass om de investerats aktivt för att skapajobb. Då hade regeringen också tvingats använda andra argument när den genomförlättnader i beskattningen av arbetsfria inkomster än att näringslivet har behovav s. k. riskvilhgt kapital. Jag har här gjort en liten avstickare från reavinstbeskattningen, menjag anser det nödvändigt att koppla ihop den debatten med de ekonomiskaföreteelserna i samhället i övrigt. Sååter till regeringsförslaget och alternativen därtill. Från vänsterpartietkommunisternas sida bedömer vi regeringsförslaget som i högsta grad Förutom denlilla skärpning som regeringen föreslår och som utskottsmajoriteten ställer sigbakom, finns i en annan proposition ett förslag om väsenfliga lättnaderbeträffande villabeskattningen. Någon tanke på begränsningar iunderskottsavdragen säger sig utskottet inte heller ha. Ser man alltsåförslaget fill förändring i reavinstbeskattningen i detta sammanhang, framstårdet som ännu blekare och ännu mer fantasilöst. Denföreslagna förändringen innebär vad gäller indexuppräkningen att denna, när denkommer fill stånd fasfighetsinnehav, får göras på hela det s. k.ingångsvärdet, alltså även på det upplånade kapitalet. Framför aht med tanke påde gynnsamma avdragsregler som finns kommer den som lånat upp kapital atterhålla en förmögenhetsökning på detta upplånade kapital - större ju mer somlånas upp. Den höga inflafionen och den stora spekulationen i realvärden, somtihtar i en inflafionsekonomi, skapar enligt vårt sätt att se otillbörligaförmögenheter - och dessa förmåner kommer ett förhållandevis litet menprivilegierat fåtal till godo. Därför är det angeläget attrealisationsvinstbeskattningen får en sådan innebörd att själva boendet i siginte skapar förmögenheter. Framför allt anser kommunisterna attökning av förmögenheten inte bör ske genom upplånat kapital. Vårt förslaginnebär att endast eget i fastigheten insatt kapital skall få indexupp-räknas,och detta mot ett nettoprisindex. Dessutom bör amorteringar och förbättringarkunna ingå i underlaget för indexuppräkningar när de kombineras med vårtförslag i övrigt. Regeringen avvisar, liksom utskottet, denna form, men medgerändå att det här är det enda rättvisa. Bortförkla-ringar om att det skullemedföra betydande praktiska svårigheter vill vi inte instämma i. Visserhgen ärvårt förslag inte hka enkelt som den alltför generella regel som regeringenföreslår, men det anser vi kommunisterna inte får gälla sombärande argument. Regeringen och utskottsmajoriteten vill naturligtvis inte atträttvisa skall råda och har heller inte för avsikt att med förändringen berövade privilegierade grupperna möjligheterna att skapa sig en förmögenhet genomfastighetsspekulafion. Detär också i högsta grad inkonsekvent när utskottet säger att vårt förslaginnebär betydande praktiska svårigheter och därför inte bör tillstyrkas -medandet, när det gäller de föreslagna övergångsbestämmelserna förersättningsfastigheter, tydligen är på det viset att reglerna får vara hursvårtolkade som helst. Då må det vara omöjligt för experfisen att tolkareglerna eller avgöra vilka regler som skall användas - bara för att debestämmelserna har manglats ihop i regeringens samordningskansli . Närmajoriteten använder sådana argument mot det förslag vänsterpartietkommunisterna har lagt fram, då kan det verka obegripligt att utskottsmajoritetenöver huvud taget har vågat vidhålla de vansinniga övergångsregler som föreslåsi propositionen. Föratt lindra de små effekter som indexeringsförändringarna medför har regeringenföreslagit kompensation på så sätt att det även skall medges attrealisationsvinster vid fastighetsavyttring tas upp till beskattning enligtlagen om ackumulerad inkomst. Den här ackumuleringen kommer i praktiken att Beskattningenav realisationsvinst vid fastighetsavyttring Beskattningen av reaUsationsvinst vid fastighetsavyttring gynna demmed höga inkomster. Likaså kommer förslaget att medföra beskattningslättnader,mest för fastigheter av lyxkaraktär. kommunisterna avvisardärför regeringens förslag även på denna punkt. Det här förslaget till ackumulerad inkomstberäkninginnebär också, som tidigare anförde, en orimlig arbetsbörda påberörda myndigheter - och naturiigtvis framför allt i förhållande till deeffekter den får. När boendet i eget hem kontra boendet i hyresfastigheterdiskuteras, görs oftast det felet att man tycks utgå från att alla s. k.villaägare är en enhet och de hyreshusboende en enhet. Så är ingalunda fallet,och därför måste också beskattningsformer och hyresvillkor ses ur detperspektivet att det finns större enhet mellan låg- och medehnkomsttagare, varesig dessa bebor en villa eller en hyreslägenhet, än mellan villaboende medolika inkomster. För vanliga inkomsttagare måste därför intresset främst varaatt ha ett bra och relativt billigt boende framför ögonen än att genomfastighetsinnehav tillskansa sig förmögenheter. Det är också detta som vpk:sbostads- och skattepolitik tar hänsyn till. Det här betänkandet tar även upp några andra frågor vadbeträffar realisationsvinstbeskattning, alltså inte bara den som har sambandmed fasfighetsavyttring. Det tar upp de motioner som vi från vänsterpartietkommunisterna har lagt fram beträffande realisationsvinstbeskattningen i stort.Vi menar att reavinstbeskattningen i övrigt är alldeles för liberal. Vi vet att är reglerna sådana att av detvärde som innehas tas upp till beskattning - och det gäller sådana värdeföremålsom anses falla inom lagen för realisationsvinstbeskattning. Vi menar att enökning måste ske, så att dessa inkomster blir jämbördiga med arbetsinkomster.Vi menar att det är alldeles för litet att ta upp av vinsten när detgäller realisationsvinstbeskattning. Vi föreslår därför att den siffran höjsfill . Vidare menar vi, som vi också slagit fast ifyrapunktsprogrammet, att det är dessa principer som måste vara vägledande. Vianser inte, som regeringen och utskottsmajoriteten gör, att debeskattningsregler som finns är tillräckliga. Vi anser att en utjämning måstekomma till stånd. Det kan inte vara rimligt att människor spekulerar iallehanda värdeföremål och därigenom kommer undan beskattning. All förmögenhet,oavsett var den finns, skall enligt vår uppfattning beskattas. Det måste ocksågälla alla realisationsvinster, oavsett var de sker. Jag ber härmed att få yrka bifall fihmofionerna 1980/81:121 och 1979/80:1109, yrkandena 4 och 5. 56 BOSÖDERSTEN (s): Den proposition om reavinster som vi i dagbehandlar är en betydelsefull proposifion. Den är det därför att frågan omreavinster på fastigheter är en mycket viktig fråga. Det har under många årbland de politiska partierna rått ett slags tystnadens konspiration runt dessafrågor. Att den nu änthgen brytsär främst utomstående krafters förtjänst. Oberoende ekonomer har visat vilkaoerhört stora belopp som värdestegringarna på fasfigheter uppgått till under1970-talet. Människor med sinne för realism har också haft läget fullständigtklart för sig. Det finns i vårt land tusentals bostadsområden att använda somillustrafion. har i första hand småhus ochjordbruksfastigheter visat upp mycket kraftiga prisstegringar. Villaprisernahar stigit kraftigare änkonsumentprisindex. steg vhlapriserna med ,medan den genomsnittliga prisnivån steg med . Den utvecklingenillustreras också klart i propositionen. En person som 1973 köpte en villa för150 . och sålde den för , vilket motsvararnormalprisutvecklingen för småhus , gjorde sig enskattefri vinst om . En fullständigt normal villaboende persontjänade alltså . skattefritt på sitt boende. Dettaexempel säger egenfligen allt. I den bok. Betalt för att bo, som jagtillsammans med publicerade 1978, belystes också i detaljutvecklingen på villamarknaden . Faktagår alltså infe längre att dölja. När det gäller aft analysera orsakerna thldenna utveckling och dra slutsatser för bostadsbeskattningen är emellertidpropositionen svag. Det förekommer över huvud taget infe någon diskussion omoch inte något försök till analys av orsakerna till de kraftigaprisstegringarna på småhus och jordbruksfastigheter. Här hänvisas enbart till"inflationen". Det gör man trots att relativa priser ju ständigtförändras, även under inflatoriska förhållanden, och trots att man vet attpriserna på de typer av fastigheter som vi här talat om har stigit betydligtsnabbare än den genomsnittliga prisnivån . Avsaknadenav analys när det gäller orsakerna till prisstegringar bidrar sedan till detdåliga förslag som man nu lägger fram. Ettnyckelord när det gäller att motivera den nya lagstiftningen är ordet"spekulation". Vad man främst vill komma åt, heter det, ärfasfighefsvinsfer som görs på kort sikt. Detta är i och för sig gott och väl.Men i grunden är det alldeles samma mekanismer som ligger bakomprisutvecklingen på fastigheter både på kort och på lång sikt. Enfastighetsägare som gör sig en stor värdestegringsvinst efter ett långtfastighetsinnehav har inte gjort sig mer förtjänt av denna vinst än den som görsig en relativt sett mindre vinst efter ett kortare innehav. Det är i bådafallen objektiva ekonomiska faktorer, de långsiktiga trender som styrefterfrågan och utbud av fastigheter samt de kostnadstrender som råder, somtillsammans avgör utfallet. I båda fahen är den enskilde fastighetsägarensinsatser vanligen av ingen eller ringa betydelse. De vinster som görs vid kortafastighetsinnehav kan naturhgtvis tyckas särskilt oberättigade - eller om manså vhl stötande - men det är i grunden samma faktorer som styr korta och långavinster. Detförslag som regeringen presterar om att indexuppräkning under de fyra förstaåren av ett fastighetsinnehav inte skall få äga rum är därför i grunden heltgodtyckligt. Det kommer atf ge upphov till räftviseproblem. Beskattningenav realisationsvinst vid fastighetsavyttring Beskattningen av realisationsvinst vid fastighetsavyttring Det tordeockså i betydande utsträckning bli ineffektivt. Det är knappast rättvist att enperson som på grund av arbetsbyte tvingas flytta inte skall få göra någonindexuppräkning för två fyraårsinnehav av fastigheter, medan däremot denstationäre kamraten som bott i samma hus skall få tillgodoräkna sigåtminstone . Man har också insett detta på borgerligt håll. Därför harman tvingats införa uppskovs- och övergångsklausuler. Men dessa blirtillsammans så krångliga att det över huvud taget blir svårt att beräkna hurden nya lagstiftningen kommer att fungera. Dessutom kommer den att ge upphovtill inlåsningseffekter och olika former av kringgående-försök. Det torde iframtiden bh mycket få fastigheter som omsätts av ettfastighetsinnehav. Därför är det risk för att regeringsförslaget knappastkommer att få åsyftad verkan. Varje lagförslag som har ett starkt diskretionärtinslag, som drar en skarp - men i grunden godtycklig - tidsgräns mellan när envinst på fastighetsinnehav skall upptas till beskattning och när den inte skallgöra det, leder naturligt nog till kringgåendeförsök. Ur denna synpunkt är det socialdemokratiska förslagetklart överlägset. Socialdemokraterna vill helt enkelt att man skall begränsaindexuppräkningen till av ökningen i den ahmänna prisnivån. Även dennaschablon har naturligtvis ett moment av godtycke över sig. Men den är underalla förhållanden frikostig; det är få fastighetsägare som satsar så mycket som50 % eget kapital vid ett fastighetsköp. I verkligheten kommer, även med detsocialdemokratiska förslaget, beskattningen av fastigheter att bli mer generösän beskattningen av de flesta andra former av kapital. De värdestegringsvinster på fastigheter som ackumuleratsunder är utomordentligt stora. Om vi håller oss till de 1,2 miljonersmåhus avsedda för permanentboende - vi har där den bästa statistiken - finnervi att den totala årliga värdestegringen har uppgått till ungefär 40 miljarderkronor . Totalt utgör värdestegringen på småhusungefär . Poängen är att dessa vinster kommer att mogna ut under1980- och 1990-talen. Den genomsnittliga innehavstiden för en villa är nämligen14 år. I takt med att fastigheterna omsätts på marknaden kommer de storavärdestegringar som gjorts under gångna år att realiseras. Redan nu kan derealiserade värdestegringarna på småhus uppskattas till 10-12 miljarder omåret. Och de passerar så gott som helt utan att beskattas. Ur detta perspektiv har också det socialdemokratiskaförslaget en svaghet. Den är att begränsningen i indexuppräkningen skallpåbörjas först . Det innebär att alla de stora värdestegringar som skettunder också kommer att skyddas av enfullständig indexuppräkning. Det tycks därför bli så, att de fastighetsägaresom gjort sig stora, om än inte realiseradevärdestegringsvinster, även kommer att utgöra ett skattefrälse. Det är lätt att förstå orsaken till denna försiktighet.Den beror på atf man inte vill bli beskylld för att införa en lagsfiftning somkan ha moment av retroaktivitet över sig. Det argumentet är dock inte särskiltstarkt. Detär naturligt att varje gång som man förändrar beskattningsregler förtillgångar, förmögenheter och kapital - det som ekonomer brukar kalla för"stockar" i ekonomin - så förändras deras värden. Att vissavärdeföremål undgår att beskattas hindrar ju inte att de kanbeskattas . Argumentet om retroaktivitet är därför intehållbart i detta sammanhang. En begränsning av indexuppräkningen borde gällaalla fastigheter oavsett tidsinnehav. Låtmig ta ett analogt exempel. När utomäktenskapliga barn tilläts samma arvsrättsom inomäktenskapliga barn, så gällde det för alla barn fr. o. m. lagenstillkomst och inte enbart för barn födda efter det att lagen trädde i kraft. Enbegränsad indexuppräkning för alla fastigheter skulle få ett utomordentligtkraftigt bett i sig. Den skulle ge ökade skatteintäkter i storleksordningen3-4 miljarder som sedan skulle växa i takt med att 1960- och1970-talens stora värdestegringar mognar ut och realiseras när fastigheternaomsätts på marknaden. Jagber naturligtvis att få yrka bifall till den socialdemokratiska reservationen. Jaghar klart för mig att en sådan vidgning av lagstiftningen som jag talat om härinte står på dagordningen . Men den är, fru talman, ett värdigt mål attarbeta för, för alla dem som vill ha en mer rättvis och effektiv beskattning avkapital i vårt land. Beskattningenav realisationsvinst vid fastighetsavyttring 57 (): I skatteutskottets betänkande nr 10 behandlas frågan om de ändradereglerna för beskattning av realisationsvinst vid fastighetsavyttring. 1976 ändrades reglerna, och isamband därmed medgavs uppskov i vissa fall beträffande villa ellerjordbruksfastighet. Anledningen härthl var framför allt att man villeunderlätta för dem som bytt jobb och arbetsplats att utan alltför storaekonomiska problem också kunna byta bostad. har emellertid uppskovsreglernautnyttjats inte bara med hänvisning till nämnda motiv utan också av många andraskäl. Dettai kombination med hög inflation, liten egen insats och därmed stor belåning harmedfört en direkt spekulation. Jag har velat teckna denna bakgrund för att visavilka problem som kan uppstå när berättigade skäl tillgodoses, som skedde genomriksdagsbeslutet , och hur dessa regler sedan utnyttjas i en omfattning ochpå ett sätt som då inte kunde förutses. proposition som behandlas och som i princip tillstyrkts avskatteutskottet föreslås åtgärder för att motverka spekulationer. Det är justdärför som det i propositionen föreslås att ingen indexuppräkning skall skeunder . Reservanterna vill halvera indexuppräkningeneller, med andra ord, ha kvar bristerna i det tidigare systemet men göra dembara hälften så stora. För långtidsinnehavaren, som i regel satsat ett störrekapital, skulle beskattningen skärpas väsentligt. Beskattningen av realisationsvinst vid fastighetsavyttring förslagväsentligt mycket bättre än förslaget i reservationen. Men även i de nya reglerna är uppskovsreglerna debesvärliga. Här skall förenas målsättningar som egentligen är oförenliga.Regler skall vara enkla, överskådliga, förhindra spekulationer, ta hänsyn tilleget satsat kapital och lånebelopp och icke förhindra rörligheten påarbetsmarknaden. Om man kunnat binda indexuppräkningen till den egna insatsenhade också uppskovsreglerna kunnat förenklas. Men på den punkten är allaexperter överens om de mycket stora svårigheter som skulle bli följden om mangjorde detta. Jag vill säga detta också som en kommentar till vpk:sförslag om att man endast skulle tillåta uppräkning av det egna kapitalet. Jagkan instämma i vad budgetministern har sagt i propositionen. Men harhan sagt att -och det har också de undersökningar som senare gjorts visat - detär ytterst svårt, för att inte säga nästan omöjligt, att tillämpa regler av denarten. Jag skall villigt erkänna bristerna i de nyauppskovsreglerna. Inte minst som frågan behandlades i utskottethar även andra alternativ diskuterats. Men utskottsmajoriteten har liksomdepartementschefen till slut stannat för det förslag som lämnas iutskottsbetänkandet. har regeringen beslutat tillsätta en kommittéför att göra en översyn av reglerna om uppskov vid beskattning avrealisationsvinster. Med detta, fru talman, anser jag att jag har motiveratvårt ställningstagande i denna del av utskottsbetänkandet. I betänkandet behandlas också motioner i vilka man kräveren skärpning av realisationsvinstbeskattningen på personlig lös egendom. Dennafråga har berörts vid olika tillfällen, både här i och i utredningar.Alla är medvetna om vilka svårigheter en sådan utvidgning skulle innebära.Samtidigt har vi alla också ett mycket stort intresse av att få en rättvis ochlikartad beskattning. I sak skiljer inte mycket mellan utskottsmajoriteten ochreservanterna. Utskottet sluter upp kring budgetministerns uttalande om attpröva möjligheterna till skärpning av beskattningen av s. k. alternativaplaceringar. Reservanterna vill gå ett steg längre och ta med också personligtlösöre, även om de är medvetna om de svårigheter som förehgger vid en sådanbeskattning. Vi vet vilka svårigheter som föreligger närdet gäller att tillämpa nuvarande skattelagstiftning. Det är tveksamt om man dåskah gå in på ytterligare ett område, där kontrollsvårigheterna är än större.En annan åtgärd är ju att söka göra annat sparande mer attraktivt och på detsättet föra sparandet till ett område där det kan användas på ett mer effektivtsätt. Budgetministerns uttalande är så utformat att vi kan förvänta en prövningav dessa problem, och jag anser liksom utskottet att vi bör stanna vid denståndpunkten . När i sitt anförande riktar kritik mot detförslag som utskottet har stannat för gäller den framför allt frågan omuppskovsreglerna. Jag har tidigare berört den frågan och pekat på vilkaåtgärder man har för avsikt att vidta för att kunna förenkla reglerna och föratt få fram en översyn av dem. Frågan är vilken den främsta avsikten är med detförslag som läggs fram inför ; att motverka spekulation eller attskärpa Det varsvårt att av anförande bli på det klara med vilken avsikten är idet här avseendet, dvs. om det är en skärpning av beskattningen i dess helhetsom är det främsta målet eller om det är att försöka dämpa spekulationen. Somjag ser propositionsförslaget är avsikten enligt detta i första hand att dämpaspekulafionen. Det är då inget tvivel om att propositionsförslaget i detavseendet innehåller de mest effektiva åtgärderna. Vilketförslag är mest rättvist, frågar man. sade att propositionensförslag är chansartat och att det inte är rättvist. Ja, problemet är ju att fåfram ett förslag som kan sägas vara helt rättvist i alla sammanhang, men harman som ett främsta mål att dämpa spekulationen måste man fortfarande, enligtvad jag menar, anse att propositionens förslag är det bästa. Enligt detsocialdemokratiska förslaget skulle de äldre innehaven, för vilka i varje fallunder en del av perioden ett större kapital har satsats, bli orättvistbehandlade. Man måste som sagt konstatera att det är nära nog helt omöjligt attfå ett system som är helt rättvist. Närdet sedan gäller den motion som har väckts av är jag förvånadöver att vi inte har kunnat samsas på den punkten. Det är ju egentligen inte såförfärligt mycket som skiljer utskottsmajoriteten och reservanterna åt. Vi ärhelt överens om att man skall försöka att komma till rätta med problemen, ochvi är helt på det klara med de problem som förehgger. Frågan är om man skalllåta sig nöja med det uttalande som budgetministern har gjort eller om manockså skall göra ett direkt riksdagsuttalande. Vår målsättning är densamma, där det är praktiskt möjligt skall försöka att stoppa den avart vi har pådetta område. Vi har bedömt att vi här skall avvakta och pröva de åtgärder sombudgetministern har aviserat. TommyFranzén har berört frågan och pekat på möjligheterna med en uppräkning enbartnär det gäller det egna satsade kapitalet. Jag har redan svarat på detta.Frågan om underskottsavdraget får vi väl tillfälle att diskutera senare, närden utredning som håller på att arbeta lägger fram sitt förslag. Jagskall kanske säga ytterhgare några ord med anledning av anförande. Det har ju också skett en prisstegring på jordbruks fastigheter, men man kan knappast säga att det har blivit spekulation på grund av korttidsinnehav.