prot · G409151 · 1980-12-31 00:00:00 — Kring dessa fakta, och kring dessa förslag har uppstått en enighet, men Riktlinierför ener- 'Yärr är denna begränsad i inte så få hänseenden. Densocialdemokratiska sioolitiken m m oppositionen har reserverat sig på ettflertal punkter. Ett par av reservationerna är utan tvivel av ganska storbetydelse. Jag vill dock gärna, fru talman, vitsorda vad utskottetssocialdemokratiska huvudtalare framhöll, nämligen att i det arbete som inäringsutskottet har bedrivits i syfte att komma fram till gemensamma ochsamlande lösningar, där det funnits en möjlighet därtill, har uppsåtet varitgott och ansträngningarna intensiva. Även om det är många socialdemokratiskareservationer är, som synes, hela fältet mycket omfattande, och det råder medandra ord en betydande enighet inom ett mycket brett fält av energipolitiken. Innan jagövergår till att diskutera några av de viktigare socialdemokratiskareservationerna skulle jag helt kort vilja återkomma till folkomröstningen ikärnkraftsfrågan, vilken ju - som jag också nämnde - är utgångspunkten förutskottets redovisning av energifrågans aktuella läge. De båda linjer somtillsammans stöddes av av de röstande hade båda på sina valsedlarföljande förklarande mening; "Kärnkraften avvecklas i den takt som ärmöjlig med hänsyn till behovet av elektrisk kraft för upprätthållande avsysselsättning och välfärd," Den nu framlagda propositionen är ett försökatt skapa förutsättningar för detta. Det är ännu för tidigt att säga om dealternativ som finns och som kommer att finnas verkligen möjliggör en avvecklingav kärnkraften i den takt som majoritet bedömde somrimlig. När nu och den svenska allmänheten genom den föreliggandepropositionen fått en samlad redovisning av vilka utomordentligt omfattandeproblem som är förenade med en kärnkraftsavveckling, somoljeberoendet kraftigt måste minskas, borde det vara möjligt att mot denbakgrunden diskutera den framtida energipolitiken något mera avspänt och mednågot större realism än vad som dess värre utmärkte en god del av folkomröstningskampanjen. De ungefär tio socialdemokratiska reservationer till vilkaherr Wååg yrkade bifall är på det sättet intressanta, att några av dem mycket klart belyser den infallsvinkel och den allmänna atfityd som finns i trepartirege ringens proposition och utskottsmajoritetens betänkande å ena sidan och å andra sidan vilka metoder och recept som man från socialdemokratisk och socialistisk sida i vissa fall anser sig böra förorda. Där finns ettgenomgående drag- ett genomgående önskemål om utökad planering, utökad dirigering, utökat statligt inflytande på kommunernas bekostnad och en otillräcklig tilltro till att marknadshushållningen samt pris- och skattemeka nismer skall vara tillräckliga för att vända utvecklingen rätt, tillsammans med det rikhaltiga sortiment av stimulanser i skilda hänseenden som propositio nen innehåller. Man kan fakfiskt notera en klar och tydlig ideologisk skiljelinje. Den är i och för sig inte överraskande, men den bör kanske 1"° noteras. Av de tio reservationer som mycket kortfattatrefererat faller Nr 151 fyra fem stycken in under den här kategorin.Lagstiftning om styrelserepre- Tjcfiapen den sentation för samhället ioljebolagen är en sådan, bränslebolag är en annan z: _, igoi ochstyrelserepresentation för samhället i vattenkraftsbolagen är en tredje, Jag kanbara notera att här föreligger skilda meningar om det bästa sättet att Riktlinier för ener-gå fram för att nå ett mål, om vilket enighet givetvisråder, dvs, största ginoliUken m m möjliga effektivitet i arbetet på attåstadkomma en för landet väl avvägd samlad energiförsörjning. På ett par punkter nämnde särskilt moderaternasom de som skulle ha kunnat vara intresserade av att ansluta sig. Det gällertveksamheten inför att nu få en central energipolitisk myndighet, och detgäller oljeersättningsfondens organisafion. Vi har varit beredda att accepterade här delvis tillkommande och delvis ombildade statliga organen, även om detnaturligtvis kan komma att innebära någon ytterligare byråkratisering och någotökade kostnader. Det har vi gjort vid en vägning mellan effektiviteten och debekymmer som den nuvarande splittringen ändå har inneburit. På två punkter skulle jag särskilt vilja anmäla attmajoriteten i utskottet, som jag har uppfattat den, och den socialdemokratiskasidan har legat varandra nära men att de skrivningar som utskottet har gjorttrots detta inte har bedömts vara tillräckligt fillmötesgående. Det gäller den viktiga punkten om användningen avskogsråvaran. Det är ingen tvekan om - därom är alla ense - att det uppkommermycket lätt en intressekonflikt mellan skogsindustrin och, konkret talat,kommunala värmeverk som baserar sin verksamhet på bränsleflis. Utskottet harvarit väl medvetet om detta, och det har byggts in en rad olika spärrar för inte skall komma i det läget att förstklassig massaved i själva verket görsom till flis, därför att värmeverken är beredda att betala priset. Vi erkänner gärna att här finns en risk, av det mycketenkla skälet, om man skall uttrycka sig konkret, att när det kommer till kritankommer ett kommunalt värmeverk alltid att se till att det fungerar. Uppgiftenatt värma ett betydande antal fastigheter är en uppgift som måste genomföras,och då spelar priset på vedråvaran, i det här fallet flisen, visserligen enroll men en underordnad roll. Man skall dessutom inte glömma bort attkommunerna i hög grad har en monopolställning när det gäller försörjning avfjärrvärme. Vi delar bedömningen av de risker som föreligger. Vi menaremellertid att det recept som majoriteten anvisar borde kunna räcka. Skulle såicke vara fallet, får man naturligtvis försöka ta itu med problemet och dettainnan man har åstadkommit några ohjälpliga skador för den absolut nödvändigaförsörjningen med erforderlig råvara till skogsindustrin. Vad så gäller reservation 8- prövning hos länsstyrelsernaav koncessions ärenden rörande utvinning av torv - kan jag gärna för min del erkänna att man kan känna tveksamhet inför att avstå från en samlad nationell prövning. Även på den här punkten har man från utskottets sida markerat att riskerna finns. Även här får man naturligtvis, som det heter, med stor uppmärksam het följa utvecklingen . Vad som kan påpekas i sak " Rikdinjer för energipolitiken, in. är ju att länsstyrelserna under alla omständigheter kommeratt vara inkopplade på torvtäktsprojekten och att det följaktligen där alltidkommer att finnas en kompetens på området. Jag skall, fru talman, i detta överflödande utbud avdiskussionspunkter och problem knyta ett par reflexioner fill tre sådanapunkter. Den första har berörts redan tidigare, nämligen den centrala roll somkolmiljökraven utan tvivel har när det gäller att bedöma huruvida enkolintroduktion över huvud taget går att tänka sig och föra in i kalkylernaeller inte. Det har redan påpekats att utskottsmajoriteten iförhållande till proposifionen t. o. m. har ytterligare skärpt uppläggningen,och den var redan tidigare att uppfatta som en skärpning. Det socialdemokrafiska avslagsyrkandet är tyvärr till sininnebörd ganska oklart. kommer det senare talare på listan, och jag skulledärför vilja hemställa att man från socialdemokratiskt håll klargör vad som ärden konkreta innebörden av den socialdemokratiska inställningen på den härpunkten. Vilka gränsvärden skall tillämpas , när det blir talom att erhålla tillstånd för koleldade kraftvärmeverk eller när man i industrinskall ersätta oljeeldade anläggningar med koleldade? Vilka krav är det konkretfråga om och är det önskemål eller inte? I själva verket är den situation som socialdemokraterna nuförefaller ha bäddat för en aning bekymmersam, därför att mycket talar för attden leder fram fill en så stor osäkerhet om framtiden att många kommuner ochindustrier icke vågar fullfölja sina planer eller till så stränga krav attkolintroduktionen helt enkelt kommer av sig. Till det bör då läggas att möjligheterna att under1980-talet verkligen hinna utnyttja skogsenergi i den omfattning sompropositionen förutsätter nog får bedömas som liggande i överkant och vara enoptimistisk bedömning. Konkurrensen om vedråvaran är faktiskt en realitet, somjag har nämnt. Även i övrigt kan energibalanserna per 1990 förses medfrågetecken. Det är förmodligen inte för mycket sagt att en försenad och försvåradkolintroduktion, även om den i och för sig är tänkt att vara relativt blygsam,kan komma att underminera eller i varje fall väsentligt försvaga möjligheternaatt nå de ambitiösa sparmålen på oljesidan. Vi har hört hur utomordentligtambitiösa mål som propositionen där ställer upp. En halvering eller i varjefall en nedgång med drygt en tredjedel av den nuvarande oljeförbrukningenkräver utomordentligt stora insatser. Parentetiskt kanske det skall understrykas att den nedgångi oljekonsumtionen som vi faktiskt har haft kanförklaras på en rad olika sätt. Där finns terminsmässiga förskjutningar ibetalningar och importer. Där finns klimatiska förhållanden. Där finns framförallt en låg aktivitet i en stor del av industrin. Och där finns naturligtvis -och det är det som är poängen - en påbörjad konvertering, därför att det harfunnits något att konvertera till, dvs. Beträffande den parlamentariska kommittén vill jag förkammaren anmäla att hår har uppnåtts enighet. Detta har skett från moderat sidamed viss tvekan,men vi står givetvis helt bakom den som föreligger. Vi Nr151 anser oss genom utskottets formuleringar ha fått garantier för att det inteblir Tisdaeen den fråga om någon separat energiregering som sitter för sig och bestämmer i jf. mai iqöi viktiga praktiska frågor. Det understryks också kraftigt att kommittén skall syssla med de Riktlinier för ener-långsiktiga aspekterna bortom 1990,frågorna om kärnkraftens avveckling sinoUtiken m m och om ett fortsattminskat oljeberoende, hur detta skall åstadkommas. Till slut, fru talman, några ord kring storstädernasvärmeförsörjning och särskilt Stockholmsproblematiken, som jag för egen deldessutom har haft anledning att syssla med i ett tidigareuppdrag som förtroendeman. Enighet har nåtts kring propositionens formulering ochfastläggande av att i uppvärmningsfrågor åligger det kommunerna att påtaga sigett särskilt ansvar. Uppvärmningsfrågorna är primärt kommunala. I Storstockholmhar detta förberetts genom en intim samverkan mellan ett stort antal kommuner. Men storstadsregionerna väger tungt, så tungt att ävensamlade nationella bedömningar blir erforderliga, en synpunkt som harframhållits inte minst från socialdemokratiskt håll och som naturligtvis ocksåär riktig. Det är nu av utomordentligt stor betydelse att berördakommuner och snabbt kompletterar beslutsunderlaget och att realförhandlingarom de ekonomiska villkoren äger rum. Ett dröjsmål innebär faktiskt en fara, Iutskottsbetänkandet understryks också starkt att man bedömer det tillgängligatidsutrymmet som knappt. Om man nämligen utgår ifrån att det här skall bli ettekonomiskt genomförbart altern tiv, så är det oundgängligen nödvändigt attfatta beslut . Som bekant skall ju den el som inte kanutnyttjas genom det tänkta förfarandet föras in på det vanliganätet. har gjort ganska så preciserade bedömningar om när dettamåste ske. Projektet kan ju inte genomföras om det inte ekonomiskt sett gärrunt . Det finns, som det har sagts, ett s, k, elöverskott ilandet. I alla kalkyler, i propositionen och i övrigt har detta elöverskottnämnts som en möjlighet att bidra till lösningen av Storstockholmsuppvärmningsproblem. Det skulle innebära en besparing på en miljon ton olja,och det vore av utomordentligt stor betydelse. Låt mig beklaga den, som jag bedömer det, något onödigamotsättning som har uppkommit genom att vissa förespråkare för linje 3 ifolkomröstningskampanjen samt vissa deltagare i den pågående energidebattenhar bestämt sig för att utgå ifrån att en hetvattenöverföring från Forsmarkmåste innebära en låsning till kärnkraft . Det har ju övertygandepåvisats att så inte är fallet. Ett under alla förhållanden realiserbartalternativ är ett nytt, större koleldat kraftvärmeverk i Forsmarksområdet,Enligt vore det en miljömässigt sett bra placering. Ettsådant kraftvärmeverk skulle uppföras , om Forsmarkselproduktionskapacitet i sin helhet då behövde tas i anspråk för landets behovi övrigt. Alternativetmed stora värmepumpar måste ytterligare klarläggas. Rikdinjerför energipolitiken, m. m. ännuså länge inte alls prövats i den stora skala som entusiasterna tror är möjlig.Såvitt jag kan bedöma finns det i fråga om det uppvärmningssystemet inteförutsättningar att inom rimlig tid få fram ett tillräckligt och sakligtbeslutsunderlag. Jag förstår att de som har låst sig i den här frågan haranledning att försöka försena projektet ytterligare. Jagvill fastslå att det åligger kommunerna i att i samråd med Vattenfallklarlägga ekonomiska förutsättningar och genomförbarhet. Om därefter detresultat man kommer fram fill är förenligt med våra övergripandeenergipolitiska målsättningar, så skall kommunerna och utan vidareockså kunna genomföra projektet. Det är ett både intressant och konstruktivtutformat projekt. För egen del har jag på grundval av det arbete som jagdeltagit i inte någon alldeles bestämd uppfattning, men det skulle förvåna mig omhetvattenöverföringsalternativet inte visar sig vara det ur alla synpunkterbästa alternativet. Jagber, fru talman, sammanfattningsvis att få yrka bifall till utskottetshemställan på alla punkter med undantag för den speciella fråga som berörs ireservation 10 från moderat håll. AnL10 (vpk) replik; gläder sig åt att det finns ett elöverskott som kananvändas till uppvärmningsändamål. Han säger att det är mycket bra för , Närman hör och andra plädera för eluppvärmning, antingendirektverkande eller vattenburen elvärme, så kan man få ett intryck av att detlöser stora delar av vårt oljeproblem. Men hur mycket rör det sig egentligenom? Ja, låt oss se efter i propositionen som- vad man än tycker om den iövrigt- innehåller många faktauppgifter. beräknar man att denminskade oljeförbrukningen genom elanvändning i värmesystemen kan komma attuppgå till av en samlad oljeförbrukning på 19 miljoner ton.Uppskattningsvis minskar oljeförbrukningen med uppemot år 1985genom ökad elanvändning, men den sammanlagda oljeförbrukningen lär nog ändåligga på . Den minskade oljeförbrukningen genom att installerael blir således bara marginell. Det vore mycket lättare att minska vårtoljeberoende genom insättande av andra bränslen och genom att öka insatserna påenergihushållningsområdet. Då slipper vi också att ta i bruk en kvalitativtsett högstående energikälla som el i värmesystemen. Det finns många andraenergikällor som vi kan utnyttja. AnL 11 StatsministernTHORBJÖRN FALLDIN; Låt mig göra några kommentarer till vad ett par talare efter mig harsagt. Viär, , helt ense om nödvändigheten av internationellaöverenskommelser för att få bukt med den fortgående försurningen. känner också till de ansträngningar som regeringen gör för att uppnåsådana överenskommelser med andra länder. Det äruppenbart att det kan uppstå konkurrens om skogsråvaran mellan Nr 151 Det medger jag. Men genom rapporter . frånskogsstyrelsen och på andra sätt får vi veta att en stor del av skogsråvaran .-, .qq blirkvar i skogarna efter de avverkningar som sker. försökerpåolikasättunderlätta möjligheterna att ta till varadetta överskott d-iw- - r- ' Riktlinjer for ener- ,,,,, , gipolitiken, m. m. Det har påståtts att massaved och virke, som eljest gårtill förädlingsindustrin , eldas upp i dessa värmecentraler. Dethar emellertid visat sig vara fel. Det virke som har eldats upp är till denalldeles övervägande delen sådant virke som förädlingsindustrin inte har ansettsig ha användning för och därför inte har tagit emot. Både och tog upp frågan omelöverskottet och menade att det var fel att påstå att det skulle finnasett sådant överskott. Låt mig påminna om att kärnkraftsförespråkarna åren1973,1975, 1976 och för all del också 1977 har hävdat att 12-13kärnkraftsreaktorer är ett absolut minimum för att kunna tillgodose behovet avel i näringslivet, för transport- och hushållssektorn. Vi från bestredatt dessa prognoser var väl grundade. Vi hävdade också att den generellaprishöjningen på energi skulle komma att sätta sina spår. Jag anser att vi harfått rätt därvidlag. Det belyses inte minst av att debatten nu går i andrabanor. behövs inte dessa 12-13 reaktorer för att tillgodose det elbehov somman påstod skulle finnas. sägs det i stället att reaktorerna behövs för attvi skall kunna minska vårt oljeberoende. Den kopplingen var inte i fråga åren1973-1976, I likhet med vill jag påminna om att enökad elanvändning inte innebär någon större minskning i oljeförbrukningen, ivarje fall inte så stor som man påstår. Kärnkraft är baskraft. Uttaget frånreaktorerna kan inte variera. De levererar energi , vecka ut ochvecka in, såvida de inte stoppas av säkerhetsskäl. Energiuttaget frånvattenkraft däremot är reglerbart. Vi finner åter och åter att det, om manförsöker tillgodose landets eluppvärmningsbehov , särskilti vad gäller , vid sidan av elbehovet inom industrin osv,,blir svårigheter att finna avsättning för motsvarande elutbud ,när industrierna slår igen för semester och när det dessutom inte finns någotnämnvärt uppvärmningsbehov i våra lägenheter. Denna balanspunkt diskuterar manenligt min mening alldeles för litet, I stället görs ofta dessa raka och dåligtunderbyggda påståenden om att det skulle finnas en utbytbarhet. Det är mot denna bakgrund som jag vågar hävda att vi måstevara mycket försiktiga med att basera uppvärmningen på kärnkraft. Det gällerdels därför att detta är svårt att klara ekonomiskt med hänsyn till de dåligaavsättningsmöjligheterna , dels därför att vi riskerar att bygga inoss i ett kärnkraftsberoende som försvårar avvecklingen av kärnkraften. Beträffandevärmepumparna vill jag fill säga att vi vet att småskaligasådana fungerar alldeles utmärkt. Det som återstår att se är om man görförluster eller vinster genom att arbeta med värmepumpar i större Det finnsfakfiskt tekniska experter pa det området som påstår att - Nr 151 verkningsgraden snarare skulle blibättre än sämre vid övergång till stora - Denna teknik är ändåprovad, men vi har i vart fall i 26 mTi1981 '"' några prov att hänvisa till när det gäller hetvattentunnlar från De som är optimistiska om möjligheterna på den punkten bör Riktlinier för ener- detta i minnet, vid sidan av detekonomiska äventyr som så våldsamma gipolitiken m m investeringar enligtmin mening innebär. tyckte att avtalet med var dåligt,eftersom det rymmer import av raffinerade oljeprodukter. Jag tror ändå attOswald måste medge att detta avtal är bra. Jag vill påminna om attnorrmännen enligt avtalet har rätt att av den överenskomna kvantiteten levereraupp till tre fjärdedelar i form av raffinerade produkter. Hur stor denna andelblir får avgöras genom fortsatta diskussioner mellan de direkt berördaparterna. läste upp avvecklingsformuleringen på linjel;s och linje 2;s röstsedlar, men av någon anledning inte det som står inäringsutskottets betänkande 1979/80:70, där det heter; "Det bör nu slåsfast att den sista reaktorn i skall stängas ." Detär möjligt att inte känner för och inte vill skriva under dennaformulering. Låt mig alltså därför påminna om att man visserligen kan diskuteratakten i avvecklingen - och det får kommittén göra - men att i fjolvåras har sagt att den sista reaktorn skall stängas . Det är värtatt hålla i minnet. , fru talman, vill jag med anledning av att jag istort sett fått höra både här i kammaren och runt om i landetatt den regering jag ledde skulle ha varit oförmögen attutarbeta en energiproposition som det är något med konstatera, att det rådermycket stor enighet om huvuddragen i den energipolitik som regeringen har lagtfram för att beslutaom , AnL 12 () replik; Får jag helt kort erinra statsministern om attdet beslut som fattades här i icke varenhälligt. Låsningen biträddes icke av moderata samlingspartiet,som i stället ville göra det uttalandet att reaktorerna skulle användas undersin tekniska livslängd. Jag sade också i mitt inlägg att jag fortfarandeställde mig tveksam till om den bedömning som majoritet hade gjortgenom sitt beslut var riktig eller inte. Det är något som kommer att visa sigförst . Får jag också, fru talman, i anslutning till vadstatsministern nämnde om elöverskottet konstatera, att han i och för siggivetvis har rätt när han noterar att en kapacitet som motsvarar tolv reaktorericke nu erfordras för vår industriella förbrukning, eftersom dennabeklagligtvis är så mycket lägre än vi trodde att den skulle bli. Också denomstrukturering av vår industri som skett har inneburit en minskad efterfråganpå elektricitet. Vi har litet olika infallsvinklar. betraktardet elöverskott som uppstått som en positiv faktor, eftersom det ju kanutnyttjas för att ersätta olja på uppvärmningsområdet. Jag håller emellertidfullständigt med om att utbytbarheteninte är total, utan t, o, m, ganska begränsad. En sak som jag tycker att manglömmer bort när man talar om vår energiförsörjning är att en så stor del avbehoven ligger på drivmedelssidan, som över huvud taget inte har nämnts iresonemangen här, AnL 13 () replik; När det gäller skogsråvaran, somstatsministern berörde, är vi rädda för att det inte kommer att fungera så attden blir sorterad. För det första utvecklar sig tekniken mot allt större ochalltmer mystiska skogsmaskiner, och dessa kommer inte att ha förmågan attsortera upp skogsråvaran med avseende på användning till kokflis resp.bränsleflis. Det kommer för det andra att kosta alltför mycket arbete ochbesvär, både transport- och utförandemässigt, att göra denna sortering iskogen. Vi tror inte att det kommer att gå till så, i synnerhet inte ombränsleflisen betalas bättre - och det är väl det som man verkligen haranledning att vara ängslig för. Vidare är det mycket sannolikt med den tekniska utvecklingvi bevittnar att förädlingsindustrin kommer att utvecklas i riktning mot attanvända enklare skogsråvara. I t. ex. arbetar man med mycket enkelskogsråvara för framställning av kartong och enklare sorters papper. När detgäller elenergin och det s. k. överskottet - jag försöker undvika att tala omelöverskott - får man betänka att det just nu råder en svidande lågkonjunkturinom industrin. Den arbetar inte alls för full kapacitet. Man kan kanske förvissa näringsgrenar räkna med att den arbetar med bara några tiotal procent avsin kapacitet. Man kan därför inte dra några slutsatser av dagenselenergibehov. Jag håller alltså med statsministern när han säger att man börbetrakta sifferuppgifterna på den punkten med stor försiktighet. Statsministernvar vidare inne på frågan om värmepumpar, och på det området är problemet,såvitt jag förstår, att de är elberoende. En värmepump förbrukar i drift en energimängdsom motsvarar en tredjedel till hälften av den energi som den avger, och denenergi som den förbrukar är än så länge elektrisk energi. Kanske kommer enutveckling att äga rum, eventuellt via sfirlingmotorn, som vi hoppas på inomnäringsutskottet, eller på något annat sätt, men f. n. måste värmepumparnadrivas med elenergi-Jag håller med statsministern om att den energipropositionsom regeringen har lagt fram verkligen är av stor tyngd - jag gissar ett halvtkilo. Riktlinjer för ener-gipoliUken, m. m. AnL 14OSWALD (vpk) replik; En kort kommentar till avtalet med . Detär inget bra avtal. Det är dåligt just när det gäller importen av oljeprodukterav de lätta frakfionerna, eftersom vad vi i behöver är långsiktigaavtal om tunga oljeprodukter. Också de erfarenheter som vi gjorde under1970-talet, genom spotmarknadsberoendet, de stora transaktionerna i osv.,visade att avtalet inte var bra. Det var dåligt, och det hade varit mycketbättre för oss om vi hade haft långsiktiga avtal med oljeproducerande länder omleveranser av råoljeprodukter och en utbyggd raffineringskapacitet här hemma.Från Riktlinjer för energipolitiken, m. in.