prot · G40922 · 1980-12-31 00:00:00 — Därför har man där ett par kriteriersom man följer i sin verksamhet; man stöder i princip inte andra projekt änsådana som bedöms kunna bli kommersiellt lönsamma, och man stöder inle andraprojekt än sådana som innebär en inte alltför obetydlig grad av tekniskinnovation. Det kan alltså tänkas - och det händer - att det frånhandikappinstitutet kommer ett förslag om att stödja ett utvecklingsprojekt.Styrelsen för teknisk utveckling måste kanske då svara nej av ettdera av dessabåda skäl. Anfingen säger man: Detta är inte någonfing som är för industrinkommersiellt lönsamt, det är alltså inte "vårt bord". Eller ocksåsäger man: Den utvecklingsgrad, jämförd med vad vi redan har eller som redan ärkänd och som det här är frågan om, är för låg, och det är för litet avinnovation över förslaget, och därför ligger det utanför vårt ansvarsområde. Dethar funnits idéer om att man skulle förenkla detta. Sedankort lid fillbaka har handikappinsfitutet en nyorganiserad egen avdelning förjust forskning och teknisk utveckling. Det är möjligt ätt den lösning man kankomma fram fill är att flytta över beslutsrätten och dispositionen av de 6-7milj. som det gäller från styrelsen för teknisk utvecklingtill handikappinstitutet. Jag tror mig veta att styrelsen för tekniskutveckling inte har någon invändning mot detta; den vill nog gärna slippa ifrånen del sådana ärenden i varje fall. Jaghar bara velat nämna dessa saker såsom exempel på konkreta frågor som man kanta upp vid en översyn och där man kan förvänta sig en förbättring. Åtminstone ien del fall är den ganska lätt alt åstadkomma. I andra fall är den besvärlig. Jagtror också - om jag får säga det , fru talman - att mitt i denotålighet som vi alla känner och mitt i den vilja att förbättra situationen påhjälpmedelsområdet, som tar sig uttryck i sådana här enhälliga förslag från ettutskott och som är en del av förklaringen till enigheten, finns en medvetenhetom att vi ändå är bra på väg och har en bra grund att stå på i Jag tog mig i utskottet friheten att säga attsamtidigt som vi krifiserar och vill förbättra, så är vi ändå medvetna om attSverige sannolikt har världens i särklass bäst fungerande organisation förförsörjningen med handikapphjälpmedel. Det är viktigt atl komma ihåg det också.Men ingenting är så bra att det inte kan bli bättre, och det finns punkter därvi har allvarliga brister som kan undanröjas, och det är det vi enhälligtförsökt åstadkomma. 12 (vpk): Jag vill bara i korthet notera att framhålla att en t. o', m. liten diskussion i kammaren är ett slagsbetoning av frågans vikt. Eftersom vpk, som vet, står utanförutskotten, är detta vår väg att ytterligare argumentera för de förslag som viväcker i motioner. Kanske kan ändå t. o. m. den här lilla diskussionen, liksomden votering som jag kommer att begära, ge de människor som med verkligt stortintresse följer vad som händer här i i deras frågor ett visst stödför att med ännu större kraft hävda sina krav. Får diskussionen här denbetydelsen har vi gjort nytta . 13 (): Det är utomordentligt bra att detta sätt vill ge frågan en extra betoning. och jag har velathjälpa att få den att framstå med all den tyngd som en riktigriksdagsdebatt kan åstadkomma. Vi är helt överens på den punkten. Utskottets hemställan bifölls. Utskottets hemställan bifölls med 299 röster mot 19 förmotion 1979/ 80:1883 av m. fl. Utskottets hemställan bifölls. 6 § Det sociala bidragssystemet Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 1980/81:7om det sociala bidragssystemet. 14GÖSTA (): Det råder stor politisk enighet i vårt land omatt vi befinner oss i en besvärlig ekonomisk situation. Vi har därför störreanledning än någonsin all försöka diskutera hur vi bäst använder samhälletsresurser. Vårt sociala trygghetssystem tar i anspråk en mycket stor andel avstatens ekonomiskatillgångar, och vi kan inte undgå atl ställa vårt trygghetssystem under debatt.Vi är helt enkelt skyldiga all fråga oss om vi använder resurserna på bästamöjliga sätt. Vi bör fråga oss om del verkligen är de grupper som bäst behöverstödet som får det och kanske t. o. m. om vi har byggt upp ett socialttrygghetssystem som i vissa avseenden ökar klyftorna mellan olika människor. har det pågått ett arbete i syfte altförbättra vårt sociala trygghetssystem. För att undvika missförstånd vill jaginledningsvis också understryka all jag tror att socialpolitiska samordningsulredningensförslag är ett steg i rätt riktning. Genomförs de principskisser somutredningen arbetar fram, blir vi sannolikt kvitt en del av del som vanligtfolk upplever som byråkratiska gränser mellan olika bidrags- ochförsäkringsformer. Tyvärr begränsades utredningens ekonomiska ramar så snävtatt man inte på allvar kunde analysera förutsättningarna för en förbättradgrundtrygghet. Det är detta problem som vi från sida vill uppmärksammadels genom motion 1868, dels genom den reservation som vi fogat tillsocialförsäkringsutskottets betänkande nr 7. Låt mig därför snabbt gå över till en mycket konkretanalys av hur människorna i vårt samhälle berörs av vissa trygghetsreformer. Föratt börja med sjukförsäkringen så kommer ingen ifrån att skillnaderna iersättning till dem som blir sjuka är mycket stora. För dem som ligger högst påinkomslskalan kan en årsersättning bli . Däremot fårhundratusentals människor här i landet nöja sig med . per dag vid sjukdom.Man måste då fråga sig om det finns några sakligt bärande och starka motiv förall del skall finnas en skillnad i sjukersättningen mellan olika människor påomkring . Man måste fråga sig: Gör de hundratusentals människor somtvingas nöja sig med . per dag ingen samhällelig insats? Svaret blir: Jo,visst gör de det. En mycket stor del av dessa ägnar sig åt vårdarbete. Det kangälla de egna barnen. Det kan gälla insatser för gamla föräldrar eller sjukaanförvanter. Ingen kan ifrågasätta det samhällsnytliga i dessa insatser.Samhället borde i dagens kärva ekonomiska läge visa stor tacksamhet mot alladem som inle övervältrar detta vårdansvar på samhällets insfitufioner. Skulleman göra det skulle samhällets kostnader snabbt bli perdygn i de enskilda fallen. Ingen borde heller kunna bestrida detsamhällsnyltiga i dessa människors arbete. Just därför är det inle såegendomligt om alla de människor som får klara sig med . vid sjukdom kännersig djupt diskriminerade av samhället. Ett annat skäl till att människor får nöja sig med 8 kr.per dag är bristen på arbete i olika delar av landet. Samhället har helt enkeltinte klarat av uppgiften att uppfylla den mest väsentliga av de mänskligarättigheterna, nämligen att ge alla rätt fill ett avlönat arbete. Trots attsocialdemokraterna hade makten så klarade de inte den uppgiften.Och i ärlighetens namn måste jag säga atl även andra regeringar tycks ha svårtatt göra det. Denna brist på arbete kan knappast vara ett godtagbart skäl fillatt dessa människor skall ha en genant låg ersättning vid sjukdom. per dag räcker knappast till de allra enklaste sysslorna,som måste göras även vid sjukdom. Det talas ofta om rättvisa och jämlikhet i vårt samhälle,men i fråga om sjukförsäkringen finns det verkligen goda skäl-alt göra det.Alla rättviseskäl talar för att de människor som får klara sig med dennalåga sjukersättning borde få en anständigare grundtrygghet vid sjukdom. Det ärde verkligen värda. En kritisk granskning av vårt pensionssystem visar ocksåpä brister. Vi upplever allt fler fall i det här landet där exempelvis kvinnUgafolkpensionärer förlorar sitt pensionsfillskotl. Del beror på atl deltastandardlillägg fått en byråkratisk knylning till ATP-systemet. Kvinnor varsmän avlider drabbas av denna obegripliga och fullständigt orättfärdigaminskning av sin folkpension. Dessa människor plågas av atl ha förlorat en avsina närmaste, och samfidigt bestraffas de med att förlora ettpensionstillskott på . Något sådant bortfall av pension kan inte pensionärer med100 . i pension råka ut för. Det finns dock politiker som hävdar att dessabättre ställda pensionärer bör kompenseras t. ex. när spritpriserna höjs. Närnu samhället inte har någon direkt växande kaka att fördela mellan människornaborde det vara de bättre ställda grupperna som visade solidaritet mot de sämreställda. Det är ju ändå kroppsarbetarna som haft de låga inkomsterna - devanliga arbetarna och småföretagarna - som också får acceptera en relafivt lågATP-pension. Det är de människor som tvingats leva med slitsamma, smutsiga ochi många fall farliga jobb som får de sämsta pensionerna. Det är svårt attmotivera ett pensionssystem som ger den sämsta tryggheten för jobb som deflesta människor inle vill ha. LO har uppmärksammat det förhållandel all desämst ställda missgynnas av ATP-systemet, och man söker nu finna former sombättre leder fill en utjämning. Det är ett bra initiativ från LO:s sida. Detborde ha varit en styrka för LO om även riksdagsmajoriteten hade ställt uppbakom vårt krav på en bättre grundtrygghet. Hur behandlas då småbarnsföräldrarna inom ramen för föräldraförsäkringen?Den som har hög inkomst gynnas även i det här avseendet. För föräldrar somligger högst på ersältningsskalan ger föräldraförsäkringen uppemot 70 000 kr.per år i ersättning. För andra föräldrar ger samma försäkring mindre än 10 000kr. För exakt samma vårdinsats är det alltså en inkomstskillnad på . De föräldrar som får nöja sig med . måste fråga sig om de intehar samma kompetens, om de inte har samma förmåga att ta hand om sina barn, närsamhället värderar deras vårdinsatser så här lågt i förhållande till andraföräldrars. Det finns nog ingen poHtiker som på fullt allvar vill påstå att deföräldrar som får . av föräldraförsäkringen skulle vara bättreföräldrar än de som ligger lägst på ersättningsskalan och som får det sämstautbytet av föräldraförsäkringen. Det trista när det gäller dessa skillnader är att deföräldrar som får nöja sig med en grundersättning på . per dag i regelinte har kunnat få ett avlönat arbete. Rätt ofta gäller detta kvinnor. Men detär fel att dessa skall bestraffas för att de saknar arbete även när de vårdar sina barn. Detär omöjligt att finna ett enda vettigt skäl till att samhället värderarvårdarbete så olika. Det är förmodligen helt osannolikt att en privatarbetsgivare skulle våga eller kunna värdera samma arbete så olika som samhälletgör inom föräldraförsäkringen. Som politiker borde vi skämmas över att viskapat en reform som ger en inkomstskillnad på . Vårt samvete borde säga oss att vi så snabbt som möjligt skullesöka genomföra reformer som gav en större rättvisa. Även när det gäller den barnomsorg som samhället svararför fördelas resurserna väldigt olika mellan barnfamiljerna. avföräldrar med barn får sin barnomsorg subventionerad av samhälletmed . På daghem med låg beläggning är kostnaden per barnsannolikt betydligt högre. Vilket samhällsstöd får då föräldrarna till deomkring 500 000 barn som inle får någon barnomsorg? Ipraktiken ingenting, utöver barnbidraget. De får däremot hjälpa till att medsina skattemedel finansiera den rätt dyra institutionsvården för de avbarnen som har plats på daghem. De får dessutom finna sig i att leva med enköpkraft som i många fall är väsentligt mycket lägre per familj än den är förde barnfamiljer som har förmånen att få barnomsorg av samhället. Under årfionden har en hård kamp förts för en jämnareinkomstutveckling i samhället. Fackföreningsrörelsen har vunnit välförtjäntaframgångar i sitt arbete för denna utjämning. Det arbetet blir inte lika lättatt fortsätta när samhället bygger upp ett trygghetssystem som fungerar så, attdet underkänner och nedvärderar vissa arbeten och uppvärderar andra. Vi måstesluta upp med att försöka liga ihjäl de hundratusentals människor i det härlandet som utför ett samhällsnyttigl men oavlönat arbete. Vi måste sluta uppmed att utestänga dessa människor - en stor del av dem är kvinnor - från ensocial trygghet som av de flesta betraktas som självklar. Vi får se upp så attinte ett statustänkande och nedvärderingar av oavlönade jobb leder till att viskapar nya socialt utslagna grupper. Del måste bli slut med den diskrimineringsom skett av de människor som utför oavlönat vårdarbete. För varje sannjämställdhelsivrare borde detta vara en grupp människor att slåss för. Ett starkare inslag av grundtrygghet i vårt socialatrygghetssystem skulle vara ett steg i rätt riktning. Det behöver inte innebäraatt vi river upp de sociala reformer som existerar. Men i av knappa resurserskulle del ligga väl i linje med solidaritetstanken atl prioritera dem somligger i botlen av vårt trygghetssystem. Del kan inte vara för mycket begärtatt kostar på sig ett sådant uttalande inför regeringens handläggningav den socialpolitiska samordningsulredningens belänkande. Jag vill därmed, fru talman, yrka bifall tillreservationen i socialförsäkringsutskottets betänkande nr 7. 15SVEN ASPLING (s): Låt mig först med några ord erinra ombakgrunden till det utskottsbetänkande som är föremål för kammarensbehandling. har under en följd av år i parfimotioner riktat häffigkritik mot praktiskt taget hela vårt sociala trygghetssystem. Så sent som våras behandlade enpartimotion från med som första namn. Årets mofion ären direkt avskrift av fjolårets mofion. Men det finns en skillnad, och den ärinle utan intresse. Fjolårets mofion hade två klämmar, årets har bara en. I årets motion begär man endast att tillregeringen uttalar att det fortsatta reformarbetet skall ske efter de imofionen angivna riktlinjerna. Exakt samma krav fanns med i fjolårets mofion,men då krävde man dessutom att hos regeringen skulle begära enöversyn av det sociala trygghetssystemet. Det kravet har bortfallit. Sombekant befann sig utanför regeringen våras. är man med iregeringen och i full färd med atl nedrusta hela det sociala trygghetssystemet.Jag kan förstå att det inte denna höst har varit särskilt lämpligt att riktakrav till regeringen om en översyn av trygghetssystemet, då en annan processtagit sin början, nämligen den sociala nedrustningen. Utöver detta skall jag göra ett påpekande, som ocksåbelyser allt märkligare för att inte säga ovärdiga spel i dessafrågor. I de fidigare motionerna liksom i årets mofion har man krävt enenhetligare lagstiftning på det socialpolitiska området, ett sammanförande avalla regler om ekonomiskt stöd fill ett mera enhetligt bidragssystem. Socialförsäkringsutskottel har ingående och utförligtbehandlat dessa centermotioner och då haft anledning påpeka attcenterns krav på ett enhefligare regelsystem är just den uppgift som densocialpolitiska samordningsutredningen haft sig förelagd att söka lösa ienlighet med de direktiv som jag själv utfärdade . var utredningen färdig med sitt arbeteoch lade då fram ett omfattande betänkande. En av utredningens huvudfrågor harvarit om det ekonomiska trygghetssystemet också framöver skall grundas på enrätt fill kontantstöd i särskilt angivna behovssituationer eller om stora delarav försäkringssystemet skall ersättas med en allmän ekonomisk grundtrygghet.Observera alt ordet grundtrygghet är nyckelord i den propaganda manför i dessa frågor, framför allt utanför väggar. Socialpolitiska samordningsulredningen avvisar bestämtalla förslag till någon sorls generell minimigaranfi, eftersom stödet i principdå skulle bli villkorslöst och innebära att ökade resurser överfördes tillgrupper som inle från social synpunkt i första hand borde erhålla stöd, tillnackdel förde mest behövande. Man slår vidare fast att det ekonomiskatrygghetssystemet bör vidareutvecklas efter traditionella linjer i svensksocialpolitik. En samordning bör baseras på grunderna i det nuvarandeförsäkringssystemet. Del bör vidare påpekas att utredningens betänkande pådessa viktiga punkter var enhälligt och alt representant i utredningeninle hade någon avvikande mening. Då det gäller frågan om en bättre samordning av delnuvarande socialpolitiska bidragssystemet har utredningen utformat enprincipmodell fill en allmän socialförsäkring. Även på denna viktiga punkt varutredningen Alltdetta kände naturligtvis till då man skrev årets motion. Om sakliga krav varit atl få till stånd en bättresamordning inom socialförsäkringssystemet, borde dess önskemål nu varatillgodosedda. Ett i dessa frågor enhälligt betänkande föreligger, del harvarit föremål för en omfattande remissbehandling, och i socialdepartementetsitter f. n. en centerpartist som chef då del gäller handläggningen av dessafrågor. Mot denna bakgrund var det inte utan intressejag såg fram emot hur skulle agera och hur reservationen dennagång skulle vara utformad. Jag kan förstå att uppgiften inle varit särdeleslätt, om man velat undvika atl totalt lappa ansiktet. Det är ju ändå seriösafrågor del gäller. har man sökt komma ur detta dilemma genom alt i ett parrader säga; "Inför behandlingen inom av utredningens förslag, bör ---- ytterligare överväganden ske i syfte att förstärka inslagen av grund trygghet i det svenska socialförsäkringssystemet." Försiktigheten är minst sagt påfallande. Och jag kanförslå detta. Med den av regeringen sönderkörda samhällsekonomin lär välknappast några resurser slå till förfogande för alt förstärka grundtryggheteninom socialförsäkringssystemet. I stället föresvävar det tydligen atlen ompriori-tering skall ske inom socialförsäkringssystemet. Hur del sedanskall gå till och varifrån man skall la pengarna undviker man nogsamt alt ange. Med det sagda kunde jag egentligen låta mignöjas och i korthet yrka bifall till socialförsäkringsutskottets hemställan.Gösta anförande föranleder mig emellertid att göra ett tillägg. aktioner i dessa frågor harnaturligtvis inte haft fill huvudsyfte atl få till stånd en bättre samordningav det sociala trygghetssystemet. Man syftar mycket längre. Det är degrundläggande principerna för hela vårt socialförsäkringssystem man vill åt.Det framgår också klart av motionerna vad man egentligen vill. Del är en gammal beprövad borgerlig metod att ställa gruppmot grupp. Det är också, låt mig upprepa del, en ovärdig metod. Man ställer densom är sjukpenningförsäkrad mot den som enbart har hemmamakeförsäkring. Vihörde det i inlägg. Man gör del ulan alt tala om att sjukpenningen ärbeskattad och att hemmamakeförsäkringen egentligen inte är en försäkring utannärmast ett socialt bidragsstöd som inte är avgiflsfinansierat, ett system därersättningen är skattefri och som naturligtvis inte kan jämföras med sjukpenningförsäkringen.F. ö. är hemmamakeförsäkringen nu föremål för en utredning isjukpenningkommiltén, och det bör känna till. Man gör på samma sätt när del gäller föräldraförsäkringen.Men undviker nogsamt att tala om vad del blev av de ivårdnadsbidrag som man lovade . Man talar i motionen om allasrätt till arbete -det skall vara grunden för den nya socialförsäkringslagen somcentern tänker sig. Vart de utlovade 400 000 jobben tog vägen, det talar manlyst om. Del är två ting som är karakteristiska för centernsagerande i dessa frågor. Det ena har varit de lättsinniga löftena, överbuden,och det andra har varit de tveklösa,de kategoriska löftena fill olika grupper. Del har inle minst gälltpensionernas värdesäkring. På den punkten har man talat klarspråk. sviker nilöftena och söker blanda samman en rad olika ting - standardtillägg ochvärdesäkring - för att uppenbart skapa förvirring om vad det egentligen gäller.Men var så säkra: de här grupperna - pensionärerna inte minst - är medvetna omvad del gäller. De kommer icke all låta sig föras bakom ljuset. Storaoch grundläggande trygghetsreformer bygger på principen atl människorna vidsjukdom, arbetslöshet och ålderdom så långt som möjligt skall kunna beredas enbevarad standard. Det är dessa helt avgörande principer som man uppenbart villändra. Man bekämpade ATP och man Ogillar den solidaritetstanke som ATP byggerpå. Man söker använda folkpensionärerna och andra grupper som slagträ motarbetarnas och tjänstemännens pensionsrätt, mot principen att pensionen skallstå i relation till inkomsten under de akfiva åren, vilket är förutsättningenför ett pensionssystem som skall omfatta hela vårt folk. Är man inlressemässigtförankrad hos grupper som har andra förutsättningar - ägare av jordbruk,företag, fastigheter och förmögenheter av annat slag - är man naturligtvismedveten om att dessa grupper har andra möjligheter att trygga sin ålderdom ängenom den tjänstepension som arbetare och tjänstemän kämpade sig till. Det ärheller inte detta, fru talman, som jag i första hand skall ta upp, utan det ärcenterns försök att under sken av atl företräda någon sorts bättresolidaritetstanke och under en täckmantel som kallas grundtrygghet söka rivaupp vikfiga grundläggande principer inom vårt sociala trygghetssystem. Ingenskall tro att man kan avveckla inkomstrelaterade förmåner -pensioner,sjukförsäkring etc. - för arbetare och tjänstemän men behålla dem för andragrupper på arbetsmarknaden. som nu är med om att försämrapensionernas värdesäkring och pensionärernas bostadsstöd, anser man sig ha rådatl bevilja höginkomsttagare kraffiga skattelättnader. Det är, fru talman, rakamotsatsen till solidaritet. Delta kan socialdemokrafin aldrig acceptera. Jag yrkar bifall tillutskottets hemställan. 16 () replik: Det är inte en riktig beskrivning av verkligheten som görnär han anklagar för att kritisera de stora sociala reformerna i delhär landet. Vi fick under ett flertal år föra en hård kamp mot densocialdemokratiska regeringen för att få gehör för den sänkta pensionsåldernför vanliga arbetare och för vanliga småföretagare. Vårt parti har år efter årvarit pådrivande när det gällt atl höja barnbidragen. Det är bara atl läsadokumenten, så får man del konstaterat. De vanliga folkpensionärerna har vidåtskilliga tillfällen fått förbättringar av sina pensioner, bl. a. genominifiativ från värt partis sida. Jagkan inte se att det skulle innebära någon nedrustning när den nuvaranderegeringen går ul med ett förslag att pensionärer med . och mer ipension inte skall bli kompenserade för höjda spritpriser. snarastse det som en solidariletshandling att man något skär ned de förmåner som finnshos denna grupp. Det är förutsättningen för att vi skall kunna klara ökadepensionsfillskotl till vanliga folkpensionärer. Jagsade i milt inledningsanförande all vi inle på någon punkt är ute efter atlrasera det sociala trygghetssystemet. Men vi borde rimligen sakligt kunnadiskutera bristerna i detta system, i stället för atl inbilla oss att det ärfullkomligt i alla delar. Detförvånar mig att nogsamt undviker varje konkret diskussion om t.ex. sjukersättningen för alla dem i detta samhälle som utför ett nyttigtvårdarbete. Om gjorde sig besväret att resa ut i landet, skullehan träffa tusentals arbetarfamiljer där ena parten i familjen har utfört ettstort och förtjänstfullt vårdarbete som inte samhället visat någon annanuppskattning än de . per dag vid en eventuell sjukdom. f. d.pressekreterare har i bl. a. ett par arfiklar påpekat del orimliga i att vi idelta samhälle fortsätter alt fullständigt undervärdera de viktiga vårdinsatsersom många människor gör i familjen, för barnen, för äldre och sjuka människor. Detförvånar mig också alt inte vill ta upp en diskussion om detfaktum att en hel del kvinnor i detta land förlorar sitt pensionstillskott pågrund av en byråkratisk regel i vårt socialförsäkringssystem. Det är sådana härkonkreta situationer för de vanliga människorna som vi borde diskutera. 17 ()replik: Frutalmani inlägg bekräftade på varje punkt vad jag framhöll omcenterns sätt att ställa grupp mot grupp och att misstänkliggöra väsentligadelar av hela vårt trygghetssystem. Han talade om grupper med stora pensioner -och här pågår från sida en propaganda ute i bygderna. Jag har, GöstaAndersson, tittat på några faktiska uppgifter, som i varje fall bör fogas tillprotokollet. Jag har sagt alt försöker spela ut olika grupper mot varandra,t. ex. en industriarbetare med . i inkomst mot en pensionär med sammainkomst. Skall inle en pensionär med . i pension vara med och stramaåt sin budget, heter del. Det är ett bland många försök alt inte barasöka blanda bort korten utan också skapa motsättningar mellan olika grupper.Det är detta som är så upprörande.