prot · G40950 · 1980-12-31 00:00:00 — Politikerna inser inte den nuvarande regionalpolitikens begränsningarutan inger människor falska förespeglingar." konstaterar i enundersökning om företagens möjligheter att rekrytera erforderlig arbetskraft,utförd , och med en uppföljning av denna , följandefakta: (Undersökningen är utförd bland ett antal företag och berördadistriktskontorschefer på arbetsförmedlingarna.) "De företag som drabbas av svårigheter förklararoftast detta med bidragssystemet, konkurrens från arbetsmarknadsutbildning ochberedskapsarbete, ineffektivitet hos förmedlingen, obenägenhet bland desökande att ta många arbeten eller arbeta över huvud taget. Den nästan totalaavsaknaden av geografisk rörlighet är en genomgående erfarenhet. avde sökande är lokalt bundna. Särskilt vänder man sig mot svårigheterna att fåöver sökande från företag som läggs ned, även i det fall det gamla företagetfinns 'tvärs över gatan'. Den allmänna tendensen, inte minst hos politiker, attbetona rätten fill arbete på den egna orten har enligt många företagare varitav avgörande betydelse för minskad flyttningsbenägenhet." Distriktscheferna på arbetsförmedlingarna inom de berördaområdena säger; "En allmän reflektion är att de arbetssökande är obenägnaatt flytta. Genomsnittligt anför av de arbetssökande att de ärlokalt bundna. Även svårigheter att få över personer från nedlagda företagvitsordas. Personer med mångårigt yrkesarbete vägrar fortsätta inom industrineller vill byta upp sig genom utbildning." SIND säger i sin höstrapport; "Ytterligare anledningtill att flyttningsviljan kan ha minskat är den löneutjämning som successivthar ägt rum i . De undersökningar som gjorts tyder på att det krävsrelativt stora löneskillnader () för att lönen skall varaorsak fill flyttning." Till detta kommer rapporten om verkstadsindustrinskonjunkturläge , där man säger: "Allt färre verkstadsföretagutnyttjar sin produktionskapacitet till fullo. Det genomsnittligakapacitetsutnyttjandet i verkstäder är redan lägre än sedan.Hösten 1979 var kapacitetsutnyttjandet , vardet . Det är främst försämrad avsättning på exportmarknaden somhåller produkfionen nere. En annan hämmande faktor är svårigheter att rekryterayrkesarbetare." Sist och slutligen, herr talman, kommer det som sägs ombehovet av ökad rörlighet i den presenterade långtidsutredningen. Man konstaterar där att snabb strukturomvandling och högrörhghet var vikfiga faktorer för vårt lands utveckling under 1950- och1960-talen men att situationen gradvis har försämrats sedan slutet av1960-talet och att vi nu är inne i en situation som ärmycket besvärande. Man säger vidare: Kostnadskrisenspelade en avgörande roll för nedgången i industrin 1975-1976. En viktig del ibilden är också de allvarliga branschkriserna. Dessa kan emellerfid inteförklara varför den totala svenska industriutvecklingen blev sämycket sämre än den internafionella, eftersom dessa branscher spelade enbetydelsefull roll också i andra länder. Därtill kommer att branschkrisernaendast i begränsad utsträckning påverkat totalsiffrorna för industritillväxten.Slutsatsen är i stället att det finns svagheter och bristande expansionskraft imycket stora delar av den svenska industrin. Detta bekräftas av attvolymökningen på exportsidan inte alls motsvarat relativprissänkningen 1977 och1978 och den relafivt goda internationella marknadstillväxten under de senasteåren. Blandnågra viktiga faktorer som verkat fillbakahållande på den industriellatillväxten nämner utredningen som första punkt låg rörlighet påarbetsmarknaden, som försvårat en rekrytering fill industrin. Utredningen säger vidare: Iett längre perspektiv beror tillväxten på teknisk utveckling ochinvesteringsutveckling. I ett femårsperspekfiv är den möjliga produkfionenemellertid till stor del given av den existerande kapitalstocken. Då ärförmågan att utnyttja produktionsresurserna av avgörande betydelse för denekonomiska fillväxten. Föratt arbetsmarknaden skall kunna utvecklas i enlighet med det tilltalandealternativet i långfidsutredningen, nämligen alternafiv 1, måste den vidare,säger utredningen, vara så flexibel att nyrekryteringen fill de expansivadelarna av industrin kan ske utan flaskhalsar som driver upp löneglidningen. Närdet gäller utbudssidan har utredningen på flera ställen konstaterat att detfinns en rad restrikfioner för en ökad industriell fillväxt. Den vikfigaste ärlåg rörlighet på arbetsmarknaden som försvårar en rekrytering fill industrin. Motbakgrunden av denna, kanske litet långrandiga men som jag ser det ändå mycketvikfiga redovisning kan man konstatera att det bland både sakkunniga på områdetoch andra finns såväl opinion för som behov av inte bara omedelbara åtgärderutan också mera långsikfiga inifiativ. Detfaktamaterial som jag har presenterat i min interpellafion styrkeruppfattningen att vi har haft en snabb försämring av rörligheten påarbetsmarknaden. Det är också uppenbart att berörda parter ser lika påproblemen och på vilka lösningar som kan vara lämpliga. Därför uppfattar jagtyvärr arbetsmarknadsministerns svar som litet tunt. Omvi skall få en någorlunda givande diskussion här i den sena kvällen måste viförst klara ut ett par saker. Jag vill fråga arbetsmarknadsministern hur handefinierar begreppet rörlighet på arbetsmarknaden. Av svaret får jaguppfattningen att den rörlighetsproblemafik som arbetsmarknadsministernresonerar om endast gäller sådan arbetskraft som inte har något jobb. Enligtmin och mänga andras mening måste en väl fungerande arbetsmarknad ha en vissrörlighet också när det gäller de s. k. ombytessökande. för en närmare definitionav arbetsmarknadsministern på den punkten. Jagvill också fråga arbetsmarknadsministern vad det på åtgärdssidan egentligenenda riktigt viktiga ordet i interpellationssvaret, nämligen "förmå",definitionsmässigt innehåller. Arbetsmarknadsministern säger ju att riksdagenså småningom i den sysselsättningspolitiska proposifionen kommer att föreläggasförslag som i större utsträckning skall "förmå" arbetssökande att tajobb som erbjuds och arbetsgivare att i högre grad acceptera befintligarbetskraft. Är det fråga om förslag av tvingande karaktär, eller kommerförslagen att vara av stimulerande karaktär? Ävenom jag kanske inte får någon reaktion pä detta, vill jag framhålla att jagförutsätter att den budgetproposition som vi kommer att föreläggas i januariinnehåller förslag om starkt förbättrade ekonomiska villkor för dem somflyttar. Enytterligare synpunkt är att det finns en mängd områden som i och för sig intedirekt ligger under arbetsmarknadsministerns fögderi men som ändå har en mycketstor betydelse för rörligheten på arbetsmarknaden. Med det ansvar somarbetsmarknadsministern har för en väl fungerande arbetsmarknad måste hanenligt min uppfattning också vara pådrivande för utvecklingen inom andraområden som påverkar rörligheten på arbetsmarknaden. Det gäller t. ex.skattesystemets utformning. Skattesystemets utformning är nämligen vikfigt närdet gäller rörligheten, eftersom fler och fler familjer - en majoritet -är beroende av två arbetsinkomster för sin försörjning. Då är det självklartatt beskattningen av dessa inkomster får betydelse för möjligheten för den enaparten i familjen att byta jobb och bostadsort. Barnomsorgensutformning och flexibilitet har också stor betydelse. Barnomsorgen måsteutformas sä, att den inte missgynnar geografisk rörlighet.Trygghetslagstiftningens inverkan på rörligheten måste också förändras, så attden inte motverkar rörlighet. Arbetsmarknadsstödjande åtgärder - som vi i daghar ett brett spektra av och som är nödvändiga och positiva - får inte utformasså, att de konkurrerar med lediga arbeten ute i landet. Åtgärder för attunderlätta byten av likvärdiga boendemiljöer borde också undersökas. Exakthur dessa åtgärder skall se ut kan jag inte redovisa här . Det äranledningen till att jag har frågat arbetsmarknadsministern om han är bereddatt dra i gång ett analysarbete som kan ligga till grund för utformningen avett akfionsprogram inom dessa områden som regeringen och arbetsmarknadsministernkan arbeta efter. Varesig jag, SIND eller någon annan källa som jag har vänt mig till i arbetet meddenna interpellation håller med arbetsmarknadsministern om att vi vettillräckligt mycket om de faktorer som påverkar rörligheten. Om jag har fel ocharbetsmarknadsministern har rätt - om vi alltså vet tillräckligt mycket - måstejag fråga vilket skälet är till att vi inte tidigare sett några förslag påriksdagens bord som skulle ha kunnat leda till en förbättrad rörlighet påarbetsmarknaden. Somframgått finns det, herr talman, mycket att säga i denna fråga. Och jag hoppasatt vi i den fortsatta diskussionen i dag- även om timmen är sen - skall få nödvändigaklarlägganden, så att vi mot bakgrund av dessa kan jobba Nr 50 vidare med att förbättrarörligheten på vår arbetsmarknad. En sådan är ju en V/f åndauen den förutsättning för att viskall klara 1980-talets ekonomiska problem. i c Aoremher 1980 Anf.227 (); m rörligheten visar med sin interpellation att t. o. m. kan nå en bättre balans och effekfivare utnyttjande avprodukfionsresurserna genom att flytta maskiner och styra kapital har han heltförbigått i sin interpellation och i sitt inlägg här. Bra och effektiva företagkan fungera också i t. ex. skogslänen, ! Attmoderaterna har denna uppfattning är ingen överraskning. ensidigainställning, som framgår av interpellationen och av inlägg här,har väckt berätfigad oro hos många i skogslänen. Närjag lyssnade på tänkte jag: Än finns det gammalt högerkrut imoderata samlingspartiet! är det bara så olyckligt att ocksåfinns med i regeringen och i kanslihuset. Avsvaret framgår att arbetsmarknadsministern har en betydligt mer nyanserad synpå dagens situation. Han instämmer således inte i moderaternasflyttningsfilosofi. Det tycker jag är mycket bra. Jag hoppas bara attstatsrådet drar det längstra strået när regeringen skall fatta besluti frågan. Det är inte bara att flytta folk! Dagens verklighet inger emellertidstor oro. får medhåll av många när han gör bedömningen att vi haren ekonomisk kris och att det är genom att utnyttja våra produkfionsresursersom vi kan komma ur den. Vi socialdemokrater har upprepade gånger sagt detta,och vi har lagt fram förslag om hur vi skall arbeta oss ur krisen. Tyvärr harvåra förslag blivit nedröstade. Vi har också oräkneliga gånger framhållit attexempelvis arbetslöshet innebär en misshushållning med landets resurser.Arbetslösa människor har svårt att bidra fill att lösa ekonomiska kriser. Dehar nog med sina egna bekymmer. Att vara arbetslös är ett problem i sig, ochman orkar inte med mera. Mellan1976 och 1979 minskade industrins investeringar . Industrinsbyggnadsinvesteringar minskade under samma fid . Under de borgerligaregeringarnas tid har ca 100 000 industrijobb försvunnit. Vidare är antaletvarsel högre än . Detta är en av de största orsakerna till att vårt land fått dåligekonomi och tröghet på arbetsmarknaden. Vi utnyttjar inte de resurser som vihar för att komma ur krisen. Detblir vanligare och vanligare att man i tidningarna ser påståenden som:"Fjolårsrapporten var dyster men är situationen ännu värre." m. i borgerliga tidningar är man oroHg över utvecklingen på arbetsmarknaden.De här problemen löser vi inte genom att ensidigt rekommendera utflyttning avmänniskor, ! Utflyttningen kommer i så fall i stor utsträckning att ske frånskogslänen. Det är där vi har den största arbetslösheten. Efteratt ha lyssnat på dagens interpellationsdebatter med industriministern ocharbetsmarknadsministern frågar jag mig: Vart vill flytta alla demänniskor som han vill skyffla runt? Att han vill det var det intryck man fickav hans anförande. Jagvill understryka arbetsmarknadsministerns synpunkter på behovet av en aktivregionalpolitik och tillägga att det också krävs en näringspolitik som tarhänsyn till balansproblemen i vår industri. BengtWittbom beklagar sig över att rörligheten på arbetsmarknaden har minskat under1970-talet, dvs. Han förbigår helt att utvecklingen ibörjan av exempelvis var ett resultat av en målmedvetensocialdemokratisk politik, som innebar att man ville komma ifrån de storautvandringarna från skogslänen. Därför vidtog den socialdemokratiskaregeringen många åtgärder, bl. a. ökade investeringar i de statligaindustrierna, decentralisering av högskoleutbildning, utlokalisering av statligverksamhet, utnyttjande av investeringsfonder för filialföretag ochregionalpolitiska insatser. Dessa målmedvetna insatser gjorde att utflyttningenhejdades och stoppades helt, och det innebar också att skogslänen fick en merdifferentierad arbetsmarknad. 1960-taletsrörlighet pä arbetsmarknaden hade visat sig förorsaka problem påinflyttningsorterna och förorsakade också bekymmer på utflyttningsorterna.Samhället hade emellertid inga instrument för att styra utvecklingen och styrakapital till de orter där de arbetslösa människorna fanns utrafionaliseradefrån skogsbruket. Många var tvungna att flytta för att klara sin försörjning,och därmed bidrog de också fill välståndsutvecklingen i landet. Det finnsemellerfid många som har fått betala dyrt för vår gemensamma ökade materiellavälfärd. Människorna hade inte några valmöjligheter- och de har det inte i dagheller, . Människor flyttade fill helt nya miljöer ochförhållanden och ofta till mycket dåliga boendemiljöer i baracker. Socialstyrelsenhar genomfört en social utvecklingsplanering i , och den har bl. a.visat att många som flyttat har tappat fotfästet i sin fillvaro. Det tar mångaår att reparera den skadan - om det över huvud taget går att göra det. Man kan inte vänta sig att människor som far illa och som har tappatsin förankring i tillvaron på lång sikt orkar lösa landets ekonomiska problemoch kriser. Detär en viktig synpunkt att ta hänsyn till när man skall besluta omrörHghetsstimulerande medel. måste vara; Skall man flyttamänniskor eller maskiner? Detfinns även många psykologiska hinder för att öka investeringarna i skogslänen,där stora delar av de arbetslösa och den utbildade arbetskraften finns. Detfinns klara exempel på att företag som har flyttat med investeringsfondsmedelhar varit lyckade satsningar. Vissa undersökningar vidhögskolan i pekar också på att företag som etablerats i Norrbottengenom det statliga lokaliseringsstödet har väl så god lönsamhet som de som hadelokaliserats till . Men trots det har endast ett fåtaletableringar skett i . Det pekar också på att icke enbart ekonomiskafaktorer påverkar lokaliseringsflyttning utan att det också är andra faktorersom bidrar. Trots den påstådda stagnationen på arbetsmarknaden så flyttarmänniskorna även . , statssekreterare i industridepartementet,sade vid ett seminarium att tiotusentals hade flyttatfrån skogslänen . De flesta har flyttat fillStockholmsområdet, Där saknas det bostäder. Att ha en bostad med rimligstandard, så att man kan hålla sig ren och laga litet mat, är ett minimikrav -eller borde åtminstone vara det - för dem som flyttar. Jagvill i det sammanhanget ställa en fråga till arbetsmarknadsministern: kommer regeringen att vidta för att de som flyttar skall få sinbostadsfråga löst? Jagvill också fråga , som är en flyttningsivrare av stora mått:Hurudana boendemiljöer har tänkt sig för dem som flyttar från denena orten till den andra? Det är viktigt att se fill att vi utnyttjar vår industrikapacitet. Detfinns arbetslösa i så gott som varje län. Frågan är; Vilka åtgärder vidtar manpå de lokala arbetsmarknaderna för att slussa in de arbetslösa fill desysselsättningar som finns? Det borde finnas stora möjligheter att fillfredsställaindustrins behov av arbetskraft om industrin tar sin del av ansvaret föranpassningsåtgärderna, och det finns statliga medel för bidrag till kostnadernaför anpassningen. BengtWittbom säger också att det är kostsamt att låta produkfionsappa-ratenundenitnyttjas. Det är något som också jag vill kraftigt understryka, och jaghänvisar därvid fill vad jag sagt om arbetslösheten. Men jag vill också sägaatt det på kort sikt kan te sig företagsekonomiskt vinstgivande för företagenatt tvångsförflytta folk enligt modell, men samhällsekonomisktkan detta visa sig bli mycket dyrt. menade också attvi måste komma ifrån en situafion där den enda möjligheten att få arbete är flyttar till annan ort. Delar arbetsmarknadsministernsysselsättningsutredningens åsikt i det fallet? Ävenom man får bort tvånget att flytta betyder det inte att flyttningarna skulleupphöra. 164 000 personer flyttade över någon länsgräns , som var ettstagnafionsår. De flesta av dessa flyttningar var frivilliga. Målet kan och fårinte vara att stoppa alla flyttningar, utan endast att komma ifråntvångsförflyttningar. Detta är mycket vikfigt ur skogslänens synpunkt, medtanke på att man måste kunna behålla en viss servicenivå där. Utflyttningenbetyder att många kommuner har en mycket deformerad ålderspyramid, ochpå många orter har de senaste årens utflyttning betytt att det är svårt att fåexempelvis hemsamariter. BengtWittbom anser att instrumenten för att styra marknadskrafterna inte ärtillräckligt utvecklade och att man behöver nya instrument. Etableringskontrollhar vi föreslagit som ett led i strävandena att få ett bättre resursutnyttjande, men detgick inte och hans moderata partivänner med på. Det borde hafunnits all anledning att stödja det förslaget. Avslutningsvis skulle jag vilja fråga arbetsmarknadsministern; Närkommer sysselsättningsproposifionen? Kommer arbetsmarknadsministern att i denta hänsyn fill de synpunkter som bl. a. redogjorts för i Socialutvecklingsplanering i och som avser de sociala faktorer sompåverkas av en ofrivillig utflyttning? 228 (): Inledningsvis vill jag slå fast att vi från sida inte ställerupp bakom alla de tankegångar som framförts i interpellafion.Låt mig få citera följande: "Tyvärr måste man konstatera att rörlighetenpå arbetsmarknaden minskat väsentligt ." Vidare står detatt en "av politikens viktigaste uppgifter är att snabbtoch effektivt bryta den här relaterade utvecklingen". Dettainnebär att den geografiska rörligheten på arbetsmarknaden enligt moderaternasuppfattning är alldeles för låg. Folk biter sig fast i hembygden, och så fårdet inte fortsätta. Samhällets ekonomiska och arbetsmarknadspolitiska agerandemåste stimulera människorna att flytta dit där industrin vill ha dem. Vilkaekonomiska styrmedel vill använda för att tvinga människorna attflytta går försiktigtvis inte in på. Det skulle ju annars vara avintresse att få ta del av hur man tänker sig att en tvångsvis genomfördflyttlasspolitik av moderatmodell skall förenas med i andrasammanhang ofta hyllade personliga frihet och integritet. Med tanke på detklara ställningstagande gjort för en ökad geografisk rörlighetför industriarbetare och industritjänstemän utgår jag ifrån att han också harsamma posifiva inställning fill eventuella förslag om utlokalisering av helaeller delar av vissa statliga verk fill regioner som har en lågsysselsättningsgrad. Jag vore tacksam för en kommentar av pådenna punkt. Låtmig, herr talman, påminna om vad som står skrivet i regeringsförklaringen avden . Där står bl. a. följande; "En aktiv arbetsmarknads-och regionalpolifik måste föras. Ett huvudmål för regeringen är att tryggarätten fill arbete och förbättra den regionala balansen." Litet längrefram heter det; "Villkoren för företagande i glesbygdsområdenaförbättras." Den uppfattning som redovisat är enligt minuppfattning i klar konflikt med innehållet i regeringsförklaringen. Närarbetsmarknadsministern säger att en huvuduppgift för arbetsmarknadspolitikenunder är att bryta utvecklingen mot ökande trögheter påarbetsmarknaden tolkar jag honom på det sättet att han då avser denyrkesmässiga rörligheten. Jag vore tacksam för en precisering på den punkten. Föratt skapa en regional balans krävs kraftiga och effektiva regionalpolitiskaoch arbetsmarknadspolifiska insatser. Detta förutsätter också en välanpassadyrkesutbildning, som är samordnad med det behov som föreligger i regionen. Vivet att efterfrågan på arbetskraft inte alltid överensstämmer med fillgången,beroende på olika krav från arbetsgivarens resp. arbetstagarens sida. Därför ärdet viktigt att arbetsgivarna ger efter på sina krav att alltid få personal medden utbildning som erfordras för de lediga arbetsuppgifterna, men även att densom är arbetslös måste ta ett jobb, även om det inte helt överensstämmer medvad vederbörande har utbildat sig för. Tackvare omfattande insatser inom regionalpolitiken och arbetsmarknadspolitikenhar vi lyckats att vända befolkningsutvecklingen iNorrlandslänen i en posifiv riktning. Låt oss fortsätta med detta. Vi kanaldrig vara med om att på nytt acceptera 1960-talets flytfiasspolitik. Därförkan vi inte ställa oss bakom sådana förslag till insatser som leder fill enökad geografisk rörlighet. Detta skulle medföra att befolkningen i glesbygdskommunernaskulle få en försämring av servicen, Samfidigt skulle det leda fill en fortsattkoncentrafion fill vissa områden som är överhettade. Detta skulle,enligt min uppfattning, stå helt i strid med en akfiv regionalpolitisk ochsysselsättningspolitisk målsättning. Trots att vi haft en högkonjunktur harföreträdare för storindustrin inte visat något större intresse för attnyetablera verksamhet i områden där sysselsättningsgraden varit låg ochtillgången på arbetskraft varit god. Jag hade hoppats på att viljan frånindustrins sida skulle ha varit större fill akfiva nyetableringsinsatser.Därför är det nödvändigt att man från samhällets sida skaffar sig nyainstrument för att bryta utvecklingen. Därför är det angeläget att bl. a.frågan om etableringskontroll och differentierade sjukförsäkringsavgiftersnabbutreds. Trots befinfiiga regionalpolitiska stödmedel kan vi inte längreförlita oss på att företagen självmant etablerar sig i dessa regioner. Närdet gäller frågan om flyttningsbidrag finns det anledning att påminna om vad enenhällig riksdag sade , nämligen att bidragen skall vara ett medelför samhället att gottgöra enskilda arbetstagare för de kostnader de fårvidkännas när de trots de regionalpolifiska strävandena av sysselsättningsskälmåste lämna hemorten. Flyttningsbidragens uppgift är alltså inte att stimulerafill en totalt ökad röriighet på arbetsmarknaden. Låtmig, herr talman, till slut få poängtera att en ökad geografisk rörlighet påarbetsmarknaden inte leder till en förbättring av den regionala balansen i vårtland. 229 (): Rörlighet är A och O, om vi skall kunna få ett expansivt näringsliv,säger . Jag håller med om att begreppet rörlighet måstedefinieras. Det har länge betytt att människor flyttar från norr fill söder.Men vad menar vi med rörlighet? Vi talar om yrkesmässig rörlighet ochgeografisk rörlighet. Vi bör i högre grad tala om kapitalets rörlighet. Manmåste kunna flytta mellan företag i samma stad, det håller jag med om. Manmåste kunna flytta eller pendla inom samma region, det kan jag ocksåhålla med om. Men rörlighet får inte enbart betyda att arbetslösa människorfrån övre skall flytta söderut. 14Riksdagens protokoll 1980/81:49-50 bör vi satsa på enyrkesmässig rörlighet via utbildning, i andra hand på medel för att görakapitalet rörligt. Företagen måste i större utsträckning förlägga jobben därdet finns arbetskraft. Tröghetenpå arbetsmarknaden beror ju i hög grad på att människor nu är mycket mer lokaltbundna än fidigare. Det beror i sin tur på att det är två personer i familjensom skall ha jobb - inte bara en person. Man bor ofta i en villa, där man harsatsat både arbete och kapital. Man tycker det är svårt att flytta sina barn. Vivet också genom olika undersökningar, bl. a. den sociala utvecklingsplaneringeni , som talade om fidigare, att människor som tvingasflytta ofta har mycket svårt att finna sig till rätta och mår verkligt illa.Den geografiska rörligheten är inte alltid av godo. Denviktigaste uppgiften som vi har framför oss är, tror jag, att försöka få jobbenoch de arbetslösa att passa ihop. Men låt oss då inte i första hand tvingamänniskorna till geografisk rörlighet!