prot · G409157 · 1980-12-31 00:00:00 — Den gynekologiska hälsokontrollen har ännu inte givit vadman hoppades. Om man från början hade lagt upp den i form av omsorgsfullapilotprojekt -sådana som görs beträffande mammografin - så skulle manmåhända ha varit bättre att kunna lägga upp den på ettmeningsfullt sätt. Detta utgör väl till viss del ett svar på Maj BrittTheorins undran inför de uttalanden som en del av våra - jag måste understrykadet - alls icke cyniska utan allra mest engagerade experter på bröstcancer harfällt. Jag tror vi har anledning att vara stolta över de insatsersom vi gör på detta område. De har uppmärksammats över hela världen.Beslutsfattare, sjukvårdspersonal och enskilda svenska kvinnor har ocksåanledning att vara tillfredsställda med det enhälliga beslut som riksdagenssocialutskott efter mycket noggrant övervägande har fattat - ett beslut somenhälligt bör konfirmeras av . Jag yrkar, herr talman, bifall fill hemställan isocialutskottets betänkande nr 36. 125MAJ () replik: Det var intressant att lyssna till AnitaBråkenhielm, som otvetydigt har ganska goda kunskaper i dessa frågor. Trotsallt reser hennes inlägg en del frågetecken. Låt mig börja med det sista. Som väl är har inte utskottet ställt sig bakom deutlåtanden från läkare som jag betecknade som cyniska. De kan inte betecknas pånågot annat sätt sedan man läst dem rätt upp och ned. Deras innehåll fårläkarna själva stå för. Jag betraktar det snarare som ett underligt, ekonomisktoch sjukvårdspolifiskt resonemang- ett läkarvetenskapligt resonemang - när man talar om den exakta bevisbördan ifråga om värdet av en sådan hälsoundersökning. Jag delar alltså inte uppfattningen att man måste kunnabevisa att masshälsoundersökningar är bättre än enbart kliniska undersökningar.Det faller tillbaka på att vi vet att de vid kliniska undersökningarpresenterade eller upptäckta fallen har varit på gång . Vivet att metastaser redan är bildade i hälften av de fall då en kvinna självupptäcker en tumör. Hennes möjlighet till tillfrisknande har minskat i storutsträckning. Vi vet också att den enda säkra metoden är tidigdiagnostik, dvs. att upptäcka cancern innan den är en utbildad cancer, i sittförstadium eller när tumörerna är mycket små. En sådan diagnostik gerväsentligt större överlevnadsmöjligheter. Det visar bl. a. Malmöundersökningenliksom vissa internationella undersökningar. Vi måste komma ihåg, säger , att det ärskillnad på massundersökningar och kliniska undersökningar med mammografi. Jagvill i det sammanhanget ta upp en fråga som jag inte berört här, men som vipekat på i motionen. Jag tycker att det är litet orättvist att det bara är dekvinnor som är aktiva nog eller fillräckligt orädda som vågar söka sig tillläkare för att få sin hälsa bevisad eller få hjälp med att konstatera eneventuell cancer och som således får denna undersökning. Det är oftastvälutbildade, säkra kvinnor. De många kvinnor som har det största behovet avatt få en undersökning gjord kommer aldrig med i de sammanhangen. Jag har haftdessa kritiska invändningar tidigare, och jag vill gärna framföra dem också här.Dessa kvinnors enda möjlighet att få trygghet i vetskapen att cancer inte är påväg eller i att den upptäcks i så god tid som möjligt är just enmasshälsoundersökning. och jag är överens om en sak, som ärväldigt viktigt: Det finns ingen som helst tveksamhet fill mammografimetodensom en tidigdiagnostikmetod. Mammografimetoden är här den bästa, och det ärockså utsagt i utskottets betänkande. Det är viktigt att komma ihåg attmammografin är den bästa metoden för att upptäcka cancer tidigt.Mammografiundersökningen är en rättighet som alla kvinnor i det här landet,icke bara de som har initiativkraften och förmågan att efterfråga den, börkunna kräva av samhället och komma i åtnjutande av. 126KARIN (vpk) replik: Också jag vill understryka att det inte ärtillräckligt med undersökningar av misstänkta fall. Vid upptäckt av cancer i defallen kan det ofta vara . Jag deltog i en studiedag vid Danderydssjukhus som handlade om självundersökning av brösten. Där fick vi se en filmsom bl. a. visade bröstcancerfall, och det var ganska skrämmande bilder.Självfallet var jag förvånad över att kvinnor kunde vänta så länge innan desökte läkare, när de såg ut som de gjorde. För mig var det väldigt svårt attförstå att de inte sökt läkare tidigare, men å andra sidan känner vi ju tillatt just oron för cancer gör Nr 157 att man drar sigför att gå tillläkare i det allra längsta. r A A därefter. 3 inni1981 ''° "" måste utökamassundersökningarna för att man skall kunna få erfarenhet av hur snabbt cancer tillväxer. Vi vet dock att det är det Mammosrafi mindre antalet cancertyper som ärsnabbväxande. Det gäller att komma fram till hurlånga intervaller man skall ha för de här undersökningarna, och i det avseendethar vi ju erfarenhet av de resultat som uppnåtts genom hälsoundersökningar närdet gäller underlivscancer. opererar man inte de s. k. atypiskatumörerna, utan i de fallen följer man upp med tätare kontroller för att se hurhög tillväxthastigheten är, och på det sättet kan man begränsa antaletoperationer. Den vägen kan man inte gå när det gäller bröstcancerfallen, om maninte har någon erfarenhet. talade om negativa läkare, men jag villsäga att det också finns många läkare som är positiva. Inte minst när detgäller insikten om minskad dödlighet i samband med bröstcancer har det gjortspositiva uttalanden om att tidigupptäckt är en avgörande faktor. a. haröverläkaren vid - en röntgenläkare som är erkändöver hela världen som en framstående specialist just inom mammografin -sagt atttiden är den stora fienden när det gäller att framgångsrikt behandlabröstcancer. Vi kan inte ställa en tidig och riktig diagnos när det gällerbröstcancer, om vi inte har mammografi. säger också att det inteär något tvivel om att många kvinnors liv har räddats genom att cancernupptäckts . - Vi vet ju att man också i har haft en sådan allmänhälsokontroll som vi nu diskuterar. 127 () replik: gjorde sig välavslutningsvis litet grand skyldig just till den sammanblandning som jagvarnade för, nämligen att ge intryck av att mammografi inte ingår i denkliniska undersökningen. Jag sade ju att mammografins ställning som ettoumbärligt element i undersökningen tillsammans med palpation och cytologiskdiagnostik är väl etablerad. Givetvis skall mammografin användas - den skallanvändas i mycket större utsträckning än , först och främst för att byggaut en mycket välfungerande basorganisation. I samband därmed bör vi kanskeockså försöka stimulera till ökad egen uppmärksamhet, självundersökning osv.,något som icke står i motsatsförhållande till mammografi - tvärtom. Troligen kommer det att visa sig att masshälsoundersökningarnahar ett värde, men det har ju visat sig att vi kom snett när det gälldeden gynekologiska hälsokontrollen. Om vi när det gäller mammografin lyckasbygga upp organisationen för masshälsoundersökningar på ett omsorgsfullt sätt,kommer vi dock kanske att lyckas undvika en sådan utveckling. Jag vill vidare peka på dem som inte själva är aktiva,söker upp sjukvården och ser till att de får en diagnos. Tyvärr visar erfarenheten från masshälso undersökningar att det finns en icke så liten grupp kvinnor som inte kommer ens till sådana undersökningar. Tyvärr har det också visat sig att det just iden 154 gruppen finns fler cancerfall än inormalbefolkningen. Det är litet grand av detta somKarin var inne på, när hon talade om de hemska bilderna av dem somin i det sista undviker att söka läkare. Man förvånar sig över att detta kanske. Det kanske beror på den psykologiska spärr som gör att man tror att sålänge man inte har fått ett säkert besked kanske det inte är fråga om cancer. Den psykologiska expert som vi hade med i vår utfrågning,fil. , talade mycket om det stora problemet hur vi skall nåden grupp av kvinnor som inte kominer heller till hälsoundersökningarna. Den gruppenär viktig, men kanske kan vi aldrig lyckas med detta. Jag tror att vi i huvudsak är överens. Jag tror att vi bl.a. är överens om att det är oerhört viktigt att så snabbt som möjligt bygga uttillgången till mammografi inom den kliniska undersökningen liksom ävenkompetensen hos personalen. får vi säkerligen svar på i vilkenomfattning det är rimligt att landstingen bygger ut denna verksamhet. 128MAJ () repHk: Det var mycket bra att att vi skulle få exakt besked om de bevis som man ansersig behöva ha för att kunna införa massundersökningar. Det var nämligen en avde frågor som kvarstod från hennes första inlägg. Om man skall avvakta en totalbevisning, kan det nämligen dröja , och det kanske aldrig kan låta siggöras. Det finns kvinnor som opereras i onödan, sägs det på någrahåll i läkarutlåtanden, och det anförde också . Det skullevara intressant att få veta vad utskottet känner till om hur många sådana fallsom finns. Enligt uppgifter som jag har är det av de behandladekvinnorna som i onödan genomgått någon form av behandling för cancer, dvs. ifall där det sedan visat sig inte vara fråga om cancer. Att ta fram detta somett argument är inte för mig acceptabelt. Jag kan inte heller acceptera att bevisbördan skall varaannorlunda i denna cancerform än för andra cancerformer. Vi lägger icke sammabeviskrav på behandlingen av andra cancerformer som vad man gör på denna cancerform. I den socialdemokratiska motionen säger vi väldigttydligt, även om vi tar upp cytologundersökningarna och de resurser som satsatspå dessa, att det inte finns några som helst skäl för att införandet avmammografiundersökning skall gå ut över annan viktig kvinnosjukvård. Vi pekardock på vad läkare har hänvisat till, nämligen att en del av de resurser som nugår till cytologundersökningar och cellprov skulle kunna satsas på mammografi.Vi har däremot inte gjort denna prioritering. Vi har redovisat de uppgifter somhar stått att få genom i denna fråga. Jag tror alltså att det är bra om man kan nå fram till enhälsoundersökning. Den kommer att leda till - det är jag övertygad om - attväsentligt mycket mindre ingrepp behöver göras. Och vi är överens om att det ärbra för kvinnorna ju färre ingrepp som behöver ske. Men det är framför alltviktigt för kvinnorna att helst på tidigt stadium få en cancer upptäckt, så attde får en chans attöverleva och kan få den behandling som är nödvändig. Till slut vill jag gärna säga att det är bra att AnitaBråkenhielm poängterade att det nu står alla landsting fritt att genomförahälsoundersökningar med mammografi. Det bör i sin tur leda till att det starkaopiniontryck som finns ute i landet - av kvinnorna står bakom detta kravoch, förhoppningsvis också en stor majoritet av männen - tvingar fram sådanahälsoundersökningar snabbare än vad de bevisbördor som en del läkare vill haframlagda på bordet innan hälsoundersökningarna kommer till stånd kanske skullegöra. 129 () replik: Att vi gärna vill ha en bevisning här berorpå att vi tidigare bara har haft en enda stor hälsokontroll för cancer,nämligen den gynekologiska hälsokontrollen som gäller livmoderhalscancer. Denkontrollen har förekommit i vårt land , i andra länder betydligtlängre. Det har visat sig att den har blivit en stor besvikelse. a. därförvill man inte en gång till lägga upp en stor masshälsoundersökning på ettfelaktigt sätt. Det är svårare att så att säga vrida den gynekologiskahälsokontrollen rätt än det skulle ha varit om man från början lagt uppkontrollerade projekt. Det är alltså en beklaglig erfarenhet som vi har gjortoch som vi nu skall dra nytta av. Jag tror annars att den resursförändring som man här harpekat på - att resurser möjligen kan flyttas över från den gynekologiskahälsokontrollen till mammografin-kan vara en riktig åtgärd, därför att därsatsas nu 60 milj. kr. Det är mycket möjligt att de resurserna kananvändas på ett bättre sätt och att man kan klara den diagnostiken precis likabra inom den gynekologiska vården, eftersom den har byggts ut såenormt mycket spontant. Hur många onödiga cancerfall hittar vi? Hur mångabehandlas i onödan? Ja, det kan vi kanske, som jag sade, aldrig få något svarpå. 1 , där man länge har hållit på med kontrollerade försök och även medmindre operationer säger man: Innan vi började med hälsokontroll opererade vi200 bröst . opererar vi 400. Det är kanske riktigt att vi gör det defyra fem sex första åren. Men om vi fortfarande opererar dubbeltså många bröst , då opererar vi för många, då hittar vi alltså förmånga. Men det kan vi inte veta förrän . Och på samma sättförhåller det sig med svaren på frågorna. Femårsläkningen kan vi bara få svarpå , men andra frågor får vi svar på mycket fortare. Vi har redanfått svar på frågan om vi hittar fler fall om vi använder riktademasshälsoundersökningar. Därför är det viktigt - som utskottet också harunderstrukit - att det fortlöpande sker en utvärdering av de här pilotprojektenoch att man fortlöpande drar nytta av erfarenheterna. vice talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt till ytterligarereplik. Anf.130 (): Nr 157 Det kan inte hjälpas att kammaren fårhöra en del . upprepningari ämnet mammografi. Vi har isocialutskottet behandlat fyra motioner rörande mammografiun- dersöknineför tidig upptäckt av bröstcancer. Bland kvinnor är ju bröstcan- ,. b b t-f j Mammografi cern denvanligaste formen av cancer. av alla cancrar som drabbar kvinnorsvarar bröstcancern för. I åldersgruppen är det olika typer avlivmodertumörer som har den högsta frekvensen. I åldrarna ärbrösttumören den cancerform som dominerar. En tidigt ställd diagnos är mycketviktig vid olika tumörformer. Skall endast en undersökningsmetod användas förtidig diagnostik av bröstcancer, är mammografin den bästa. De befarade riskernaför röntgenstrålning utgör inget hinder för att utföra enbildsmammografi.För att undersöka kvinnor med symptom räcker det dock inte enbart med att byggaupp en organisation för massundersökning med mammografi. Det måste också finnasmöjligheter för klinisk undersökning, cytologisk undersökning och kirurgisktingrepp om man skall kunna ta hand om de kvinnor som har symptom. Vi har i tillgång till utrustning för attkunna erbjuda mammografi samt erforderligt omhändertagande av de kvinnor somsöker för symptom på brösttumör eller av oro för att ha drabbats avbröstcancer. Mellan 40 000 och 50 000 kvinnor söker spontant för att deönskar en sådan undersökning. Av tillgänglig statistik kan man se att antaletkliniska mammografier har ökat inom de flesta sjukvårdsområden mellan 1977 och1979. undersöktes 66 500 kvinnor, och undersöktes 160 780kvinnor. Debatten här i kammaren har säkerligen haft sin stora betydelse sominformation. Dessutom tillkom de undersökningar som gjordes vidhälsokontroller; de uppgick till 87 000. Ett drygt 60-tal mammografiutrustningar finns ilandet. De är så fördelade att de flesta kvinnor kan utnyttja dem oberoende avbostadsort. Svårigheten med redan detta låga undersökningsunderlag är attkompetenta röntgenläkare ej finns i tillräckligt antal. Det är dock inte så att alla kvinnor som söker för dessasymptom behöver genomgå mammografiundersökning. Läkaren kan genom att palperalokalisera en tumör och sedan med finnålspunktion bekräfta fyndresultatet. De undersökningsresultat som kommer att vara utvärderade1983 från de stora mammografiförsöken i och länkommer att lämna intressanta besked inför avgörandet om man skall väljamassundersökning av kvinnor eller ej. Dessa försök är unika för världen, ochdet måste förflyta innan man kan presentera utvärderingen. Här ärdock viktigt att resultaten kommer fram så snart som det är möjligt. Det finnsalltså inga möjligheter att exempelvis genom resurstillskott påskynda dennautvärdering. Viktigt är också att visa på effekterna av tidig upptäcktav bröstcancer. Vi vet att bortfallet vid massundersökning är . och där finns flera fall av cancer. , som var med vid den hearing vi hade i 157 Nr 157 socialutskottet, framhöll bl. a.att många kvinnor på grund av omedveten Onsd-ieenden ångest inte hörsammar kallelse tillundersökning. Det gäller också i många 3 iuni1981 " så'"'' kvinnor som harkänt tumörer. ' Vissa farhågor har framskymtat när det gäller möjligheten att alltid bota en Mammosrafi tidigt upptäckt tumör. Härvidlagkan projektet bl. a. ge en viss klarhet. Cancerrädslan,tumöroron, ligger latent hos oss alla. matas vi med rapporter om nyacancerframkallande ämnen. Detta förstärker vår oro. För kvinnor med risk attdrabbas av bröstcancer innebär ett radikalt operationsingrepp med borttagandeav hela bröstkörteln dessutom ett svårt psykiskt trauma, som läggs till den orosom finns inför cancersjukdomen. Lyckligtvis begränsar man nu där så är möjligtingreppet till att gälla enbart tumören; själva bröstet bibehålls. Det ärviktigt för kvinnor i den situationen att allt rimligt görs för att undvika ettstympande ingrepp. Vi griper naturligtvis alla möjligheter för att finna ettbotemedel för dessa svåra sjukdomar. Den tidiga upptäcktens betydelse har viklar för oss, men om denna också för en ökad överlevnad vet vi inte medsäkerhet . Det är ett av de svar som utvärderingen av W-E-projektetförhoppningsvis skall ge. Erfarenhet och forskning kommer troligtvis att iframtiden ge oss botemedel, men orsakerna till cancer tycks i stället bara öka.Ett halmstrå som vi härvid griper efter är just mammografin, med hopp om attden är en del i botandet genom tidig diagnos. Vi har dock inte enbart denna teknik att förlita oss till.Självundersökning av brösten utgör en värdefull tillgång. Detta att varjekvinna lär sig att palpera sina bröst en gäng är viktigt. Visserligenupptäcks ej de små tumörerna, som man ser vid en mammografi, men den tumör maneventuellt känner blir upptäckt. Mammografin erbjuds med års mellanrum, och detkan invagga en kvinna i falsk säkerhet. Därför bör den metoden kompletteras medsjälvundersökning. Det kan vara en uppgift för landstingen att utbildalämpliga personalgrupper också för sådant informationsarbete bland kvinnor. Viktigt är att alla kvinnor som söker läkare förtumörmisstanke också erhåller adekvat undersökning. Kvinnorna måste tas påallvar. Där har kvinnorna själva möjlighet att vara läkarna behjälpliga genomatt med självundersökning finna eventuella tumörer. Mammografin ger den största möjligheten till tidigupptäckt av bröstcancer - det är vi alla ense om, Viktigt är dock att avvaktautvärderingen av pågående projekt. finns det möjlighet att erhållakontroll om man själv begär det. Mammografin ingår dessutom i ett antalhälsokontroller. Det finns emellertid risker för att felaktigheter kan begåsvid större undersökningar. vidhåller sin uppfattning att man böravvakta utredningsresultatet innan man förordar allmän mammografiundersökningmen skriver att en utvidgning av försöksverksamheten aktivt bör stödjas hosresp. Bristen påkompetenta röntgenläkare är, som utskottet påpekar, en 158 flaskhals när det gäller meromfattande mammografiundersökningar. behovborde kunna tillgodoses genom ökad utbildning av röntgenläkare för att de skallkunna granska mammografiresultaten och även en ökad utbildning avröntgenassistenter. Jag har inget eget yrkande utan yrkar bifalltill socialutskottets hemställan i betänkande nr 36. 131 (): Visst kan det tyckas otacksamt att komma sålångt ned på talarlistan när redan så mycket har behandlats av andra talare.Men uppfattar jag det som en stor förmån att i den svenska riksdagenfatala för en diagnosmetod för cancer som så många hoppas så mycket av. I motion 1980/81:1633 har ett tjugotal moderatariksdagsledamöter motionerat om en så skyndsamutvärdering av mammografin som möjligt. Motivet har naturligtvis varit attsnarast erhålla en så rikstäckande spridning av diagnosmetoden som möjligt medsikte på en framtida hälsoundersökning. Det betänkande som socialutskottet här presenterat ärföredömligt klart, väl disponerat och överskådligt. Och låt mig med anledningav detta faktum framföra förhoppningen att bl. a. massmedia här ser sin chans -och också uppfattar sitt stora ansvar - att tillsammans med många andra spridaså vid kunskap som möjligt i denna för alla, män såväl som kvinnor, väsentligafråga. Jag avser att fatta mig kort men vill dockanföra ett par synpunkter. Utskottet förordar att kvinnor som vänder sig tillsjukvården med anledning av misstanke om bröstcancer eller som anser sig ha särskild misstanke om mA: för bröstcancer skall erhålla mammografi om de så önskar. Detta är utmärkt. Men vi vet också att många kvinnor inte känner till att dehar denna möjlighet - eller denna rättighet. Trots att det finns 64 mammograferi vårt land, och även om de lär finnas i varje län, så är det ett faktum attmånga kvinnor har lång - kanske mycket lång - väg till det lasarett därmammografiundersökning kan erbjudas. Det tar tid att komma dit, och det ärsvårt att lämna arbete, barn och hem. Det skall åligga myndigheterna, bådecentralt och regionalt, att effektivt informera om denna rättighet. Utvärderingenav det s. k. beräknas föreligga först . Med all vederbörligrespekt för att en rätt genomförd och framgångsrik utvärdering tar tid - ochmåste få ta tid för att bli vetenskapligt effektiv - vill jag med skärpaunderstryka vad utskottet säger, nämligen att utvärderingen inte dröjer längreän vad som är nödvändigt med hänsyn till projektets uppläggning. Låt mig, herrtalman, här erkänna att jag känner mig en aning besviken över att tiden så fortrinner undan. Många människor känner sig oroade inför denna långa väntan, ochjag förstår deras oro. Det är vår uppgift att i största möjliga utsträckningbidra till att förkorta denna väntan och minska denna oro. Men den är svår att genomföra - Patientombudvid mentalsjukhus, m. m. Det kan många vittna om. Och det är här som mammografin har såstort värde som komplement. Den kvinna som vid självundersökning finner enmisstänkt knöl måste så fort som möjligt kunna erhålla mammografi, om hon såönskar. 4.Den fjärde punkten rör utbildningen av röntgenpersonal av olika kategorier.Staten har här naturligtvis ett primärt ansvar och bör ta initiativ. Så skallju också ske. En intensifierad utbildning är nödvändig. Utan kunnig och välskickad personal - vi vet att mammogram är svåra att avläsa och fordrar långpraktik - står vi utan möjlighet att använda oss av de fördelar som denkommande utvärderingen förhoppningsvis kommer att ge. Låt mig säga att det ärmin personliga uppfattning att den säkerligen kommer att ge ett sådantresultat. Jag yrkar bifall till socialutskottets hemställan i den förhoppningenatt mammografimetoden skall visa sig motsvara kraven påsåväl bättre diagnos som prognos för de kvinnor som drabbas av denna art avcancer, som bland kvinnorna har den största frekvensen av samtligacancersjukdomar. 2§ Patientombud vid mentalsjukhus, m. m. betänkande 1980/81:43 om bidrag till driften av kliniker förpsykiskt sjuka m. m. 1980/81:187). 132 (): I motion 1980/81:929, som socialutskottet behandlat i betänkande nr 43,har jag och mina medmotionärer begärt att patientombud skall tillsättas vidvarje större mentalsjukhus på försök . Det finns flera skäl för detta. Dennakontaktperson skall ha en uppsökande verksamhet och på så sätt lära känna bådepatienter och personal, anhöriga till patienter osv., vilket är mycketvärdefullt. Jaghar i min motion närmare redogjort för vilka uppgifter ett patientombud börha. Detär utan tvivel så att det för den enskilda patienten är svårt att veta till vemeller vart man skall vända sig för att få hjälp med olika problem, som kan varaav många slag. Mankan kanske säga att detta hör till personalens uppgifter bland alla andra i detpraktiska vårdarbetet. Ja, förvisso är det så, och personalen fullgör ocksådessa uppgifter. Men det finns många situationer där det är lämpligare attnågon som står utanför det direkta vårdarbetet hjälper patienten, speciellt dådet gäller klagomål av olika slag. Dethar inträffat händelser som visar att det förekommer fysisktoch psykiskt våld på våra mentalsjukhus. Det är helt oacceptabelt, hur provoceraden anställd än kan vara av en patient. Och jag kan intyga att provocerad, detkan man bli.