prot · G409132 · 1980-12-31 00:00:00 — På löpande band genomdriver nu den borgerliga regeringenhänsynslöst de besparingsåtgärder som aviserades i den s. k.besparingspropositionen som presenterades . Det är betecknande för den borgerliga regeringenshandläggning av frågor, att nu tvingas ta ställning fill ytterligareslopade livsmedelssubventioner och att detta skall ske innan fått tadel av det nya jordbruksavtalet. Så långt är det väl klart att detta avtalkommer att innebära kraftiga prishöjningar på livsmedel och främstbaslivsmedel, men hur stora prishöjningar som föranleds av överenskommelsen vetvi fortfarande inte. Borde inte regeringen komma med sina propositioner i rättordning? I det här fallet borde först ha tagit ställning tilljordbruksavtalefs innebörd, innan förslaget om slopade livsmedelssubventionerförelades . Eller anser regeringen att jordbruksavtalet och slopadelivsmedelssubventioner inte har något samband? I tidningen , som är jordbrukarnas fidning, sägs attdet nu är bäddat för rekordstora prishöjningar på livsmedel. Enligt tidningensberäkningar kommer konsumenternas utgifter för livsmedel att ökamed 6 kanske . Som jämförelse kan nämnas att hela årskostnadenför de livsmedel som ligger inom jordbruksprisregleringen - bl. a. bröd, mjölk,kött och matfett - f. n. uppgår till . Detta betydersammantaget en ytterligare höjning - när det gäller baslivsmedlen på som skall läggas fill de som hvsmedlen har höjts med från den 1januari . del, eller över 2 miljarder, av de ökade konsumentutgifterna går direktfill staten, dels genom ökade mervärdeskatteinkomsfer, dels genom de minskadesubventionerna. Vänsterpartietkommunisterna har förf upprepade kampanjer, med stora framgångar, på kravetBort med moms på maten. Vi har gjort det därför att vi anser det vara ettorättfärdigt system att man belägger maten, som människor måste ha för attöverleva, med en extra beskattning. Defär ett osunt system att konsumenterna skulle vara med och sanera statensfinanser genom extra skatt på maten. Momseffekten blir dessutom en faktor somspelar en allt större roll - den procentuella momsen innebär ju att staten fårallt större skatteintäkter från livsmedelsområdet när priserna höjs.Konsumenterna får i verkligheten betala fillbaka mera än de tidigare gjort,eftersom momsen höjs sedan subventionerna infördes. Och skall de betalaockså den delen. Nuhar vi fått ökat stöd för vårt krav, både från jordbrukarhåll och frånköpmännen i livsmedelsbranschen. De har insett att detta är ensvångrems-politik som för deras del kommer att få katastrofala följder, i ochmed att den får ofrånkomliga konsekvenser för konsumtionsutvecklingen. har vid gjorda undersökningar konstaterat att det sketten omfördelning av konsumtionen under årets första månader. a. märks ettköpmotstånd mot kött och charkuterivaror. Det är ett köpmotstånd som kommer attöka i takt med att hushållens ekonomiska utrymme krymper - enligt vad somredovisats i Aktuellt . Överskottet av kött börjar nu bli så stort planerar för en köttrea . Men en realisation på kött en gång omåret löser inte matproblemen för dem som inte har något överskott ihushållskassan att köpa för och för dem som tvingas planera sin ekonomi förvarje avlöning för att få debet och kredit att gå ihop. Sverigehar redan förut ett stort överskott av kött och spannmål som exporteras, ochdet låter naturhgtvis bra - det är ju genom ökad export som vi skall klarakrisen, det har vi hört. Men är def så aft världsmarknadspriserna på köttoch spannmål ligger lägre än de svenska priserna, vilket innebär att exportenfår subventioneras. Den svenske löntagaren får med skattepengar subventioneraexport av en vara som han själv inte har råd att köpa och äta. Det kan intevara rikfigt att svenska konsumenter skall stödja en jordbruksproduktion förutländsk konsumfion som bara innebär ökade förluster. Borde inte de pengarnaanvändas för att subventionera de svenska konsumenterna, som gärna ser litetmera kött på sin matsedel? Nuvarandejordbruksministern sade så sent som i ett tal:Mofiven för att subvenfionera livsmedlen är lika vikfiga som dåsubventionerna infördes. bör de inte minskas ytterligare.Livsmedelssubventionerna infördes för att regering och riksdag ville dämpahöjningen av livsmedelspriserna. Stor försörjningsbörda eller låga inkomsterskall inte hindra människor aft ha en bra matstandard. kroppsarbetaresom behöver många kalorier. Detta sade jordbruksministern . Men är sammejordbruksminister beredd atf svälja både slopade livsmedelssubventioner ochprishöjningar, som kommer att leda fill en minskad konsumfion av jordbruketsprodukter just för dem som han sade sig värna om - de med storförsörjningsbörda eller med låga inkomster. Där tycks vi ändå vara överens-inte ens har kunnat bestrida aft höjda livsmedelspriser hårdastdrabbar de ekonomiskt sämst ställda i samhället. Det gäller exempelvispensionärer, som sett sin köpkraft urholkas genom ändrade beräkningsgrunderför basbeloppet. Det gäller de löntagare som parallellt med höjdalivsmedelspriser har drabbats av sänkta reallöner , vilketfått dubbel effekt för minskningen av köpkraften. Det är obestridligt aff de som har en liten inkomsttvingas använda en större andel av sina samlade inkomster till inköp av mat.Och för många familjer är mafkontot den enda post i en hushållsbudget som ärrörlig. Fasta utgifter som hyran, som också är en dryg post, måste betalas.Detta går ut över maten, som blir den restpost som är kvar när övriga utgifterär betalda. Och koststandarden blir vad som bestäms av ekonomin. Risken är nustor att matstandarden blir sämre i takt med prisökningen på livsmedel. Mångasmåbrukare hör också till de konsumenter som får dra åt svångremmen och sominte har något ekonomiskt utrymme som kan betecknas som för stor köpkraft. Är det infe dags för vår jordbruksminister och andra iregeringen att börja lyssna, om inte på kommunisterna så på densamlade jordbruksrörelsen och köpmännens krav på åtminstone en differentieradmervärdeskatt på livsmedel eller subventioner i samma omfattning som kan styrasfill de baslivsmedel som är nödvändiga för livets uppehälle? Vpk kommer attstödja varje förslag med en sådan inriktning, men vi kan inte stödja detförslag som föreligger. Vpk har inget särskilt yrkande, men vi yrkarbifall till den socialdemokrafiska reservationen som bifogatsjordbruksutskottets betänkande. Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. 111EINAR (): Efter att ha lyssnat till de två senastetalarna får man lätt intrycket atf svenska folket sitter och gråter vid tommakylskåp. Def skulle naturligtvis vara väldigt tråkigt om det vore på detsättet. Men jag är rädd aft både och alltförlätt faller in i den litet förenklade jargongen, att bostad och mat helst intefår kosta någonting, utan man skall få använda sina pengar till helt andrasaker. Den statistik jag har tagit del av när det gäller efterfrågan under denhär vintern på sporfarfiklar, utrustning för vintersemester och utlandsresortyder inte på att det skulle vara så förfärligt illa ställt i fråga omhushållets ekonomi. Detär emellertid rätt illa ställt med det statliga hushållets ekonomi, och när jagnu skall kommentera den del av besparingsprogrammet som rör jordbruksutskottetmåste jag därför säga atf utskottet anser att förslaget är välkommet. De svagaregeringar vi haft och början av 1970-falef,regeringar som inte hade någon majoritet alls eller vågmäs-tarregeringar, ochdärefter de regeringar med liten majoritet i som vi haft ,har ju medverkat till att vi beviljat oss själva en rad förmåner, en mycket högstandard och - det vill jag gärna säga - också en i långa stycken höglivskvalitet. Men med de svaga majoriteter eller de jämviktslägen som vi haft ivåra regeringar har ingen riktigt velat stå upp och tala om, att de härförmånerna verkligen också kostar ganska mycket och aff någon måste betala fördem. När regeringen nu med den här prbposifionen går in på en bit av ettsparprogram, som sannerligen inte alls löser alla våra problem utan bara enliten del av dem, så har jordbruksutskottets majoritet för sin del inte kunnatgå emot detta. Jagvill i det sammanhanget tillägga aft jag gärna instämmer med de talare somtidigare pekat på det förhållandet atf en marginalskaftereform inte pånågot sätt är det universalmedel som plötsligt skulle helt förändra vårekonomiska situation. Av diskussionen har man lättkunnat få intrycket att om några höginkomsttagare fick lägre marginalskatt, såskulle detta helt plötsligt påverka hela vår ekonomiska situation, vårtbudgetunderskott, vår valutabalans och allt sådant. Tyvärr är detta intefallet, och jag tycker att det är bra att några talare i någon mån har förffillbaka detta resonemang till den nivå där det hör hemma. Jag vill ocksåtillägga att en viss tidsförskjutning för en sådan här reform i varje fall infekan vara helt avgörande för den svenska ekonomin. Nugår man med det här förslaget in på ett visst saneringsprogram, ochjordbruksutskottet tillstyrker detta. Vi finner från de synpunkter utskottethar atf företräda anledning fästa uppmärksamheten på atf produktionsutvecklingeninom vårt jordbruk gradvis har anpassats till ettavsättningsutrymme där livsmedelssubventionerna spelar en icke obetydlig roll.Utskottet utgår från aft man från regeringens och berörda myndigheters sida meduppmärksamhet följer utvecklingen och noggrant beaktar följderna för såvälproducenter som konsumenter av vidtagna och förordade minskningar avlivsmedelssubventioneringen. Jagvill gärna instämma i det resonemang som jordbruksministern har fört medanledning av frågor som ställts av fidigare talare, i vilket han sagt att detnu får vara slut med prutningarna på livsmedelssubvenfionerna. Jag vill docksäga att livsmedelssubvenfionernas totala nivå, efter de prutningar som nuföreslås, endast är lägre än den var . Jag tycker atf det ärganska mycket, och man kan tycka vad man vill om det, men jämfört med nivån förfebruari 1980 blir inte ändringen större än så efter de föreslagnaprutningarna. Jagvill gärna medge att det är mycket välkommet att man på samma gång kompenserardem som mest drabbas av denna prutning. Man får t. ex. inte röra subventionernapå mjölken, och man kompenserar barnfamiljerna Dessutom anser jag att utskottetsskrivning liksom jordbruksministerns antydan, som jag tidigare nämnde, ger envink om att här får vi stoppa prutningen. Jag fillåfer mig säga att det finnsanledning att hoppas aft det efter de senaste dagarnas händelser finns bättreförutsättningar för att bibehålla livsmedelssubvenfionerna på den nivå där dekommer att stanna efter denna prutning. Låt mig säga att jordbrukets situation naturligtvis ärmycket känslig när det gäller nivån på livsmedelssubventionerna. Statistikenvisar att det redan inträffat en konsumfionsminskningav fläsk och av kött . Det är ett förhållande som i högre graddrabbar producenterna än konsumenterna. Det är inte, som härförsöker göra gällande, konsumenterna som får bära kostnaderna av en eventuellexport, utan det är producenterna som får bära de kostnaderna när det gällerden animaliska produktionen. Det är nog betydligt lättare för konsumenterna atti någon mån anpassa sin efterfrågan till den aktuella prisnivån än vad det ärför producenterna atf plötsligt lägga om en produktion, för vilken man redangjort investeringar och där man redan är inne i ett program som inte går attavbryta utan vidare. Det är en situation som kan bli ganska allvarlig förjordbruket. Jag har erfarit vid ett symposium -hade tagit fram uppgifterna - att om enjordbrukare är beredd att själv satsa - eller kan skaffa - , förvilka han inte kräver någon förräntning, och om han är beredd att arbeta 3 000timmar, kan han räkna med att få . Det innebär alltså 10 kr.i timmen. Om han behöver låna någon del av de , vilket ju ärdet normala förhållandet, och skulle vara så lycklig att han har ,är det lätt att räkna ut att han med ett lån på . får se hela intäktenpå . försvinna i räntekostnader. Detta är förklaringen till attSverige har de lägsta livsmedelskostnaderna i världen. Jag har nämnt tidigare här i kammaren, och tillåter migupprepa det, att den enda metoden för att få ett jämförbart mått pålivsmedelskosfnaderna är att räkna ut hur en industriarbetare igenomsnitt måste arbeta för att tjäna in kostnaderna för en dagsranson åt enfullvuxen person. En riklig sådan dagsranson kostar i arbetsinsats för denneindustriarbetare . Jag kan gärna hålla med KarinNordlander och om att det säkert kan uppfattas som dyrt och attdet är mycket pengar för konsumenten. Men jag kan inte så lättvindigt som delåta skuldbördan ramla över på jordbruket. Av denna halvtimme är det nämligenendast , , som hamnar i råvaruledet. Av dessa ärdet som hamnar hos jordbrukaren såsom arbetslön. och 25sekunder kostar det den svenske industriarbetaren att tjäna in jordbrukarnasarbetslön för en dagsranson till en fullvuxen person. Det är det som ärförklaringen fill att lönen blir O för jordbrukaren. Jag vet inte om man skallskratta eller gråta när man upplever hur vissa grupper i vårt landgår in i en arbetskonflikt, trots att de har en månadslön som är högre än imånga fall jordbrukarens årslön. Men vi har ju den ordningen att jordbruketalltid genomen tvångslag får ta sina villkor. Jagvill avrunda med att säga att det finns en offervilja och en solidaritet ijordbrukarkåren, och den är beredd att ställa upp för sin andel ibesparingsprogrammet. Det är också anledningen fill aft jordbruksutskottet harkunnat tillstyrka föreliggande proposition i den del som berör utskottet.Reservanterna vill ha ett uppskov med ställningstagandet, så att detta skulleske först i samband med behandlingen av jordbrukspropositionen. Innehållet ijordbruksproposifionen är känt - detta kan man alltså ta del av när man skallgöra sitt ställningstagande. Men det handlar egentligen här inte om ettuppskov. Om den goda viljan hade funnits hos dem som föreslår att vi skallslippa pruta på livsmedelssubventionerna, så skulle jag ha förväntat mig hade redovisat de resurser som behövs. Men så länge man inte redovisatresurserna kan jag inte ta de här käcka förslagen på allvar. Kominte och för fram skogsvårdsavgiften här också, för den är redan intecknadlångt upp över trädkronorna! Meddetta yrkar jag bifall fill hemsfällan i jordbruksutskottets betänkande 26. 112 () replik: Jag skall inte ta upp frågan om jordbrukarnas inkomster. Jag tyckerinte att dessa problem hör hemma i den här debatten, utan de skall tas uppförst när vi behandlar frågan om ett nytt avtal. Jagmenar ändå att försöker dramatisera vad jag sade, när han hävdaratt jag talade om att konsumenterna skulle gråta vid tomma kylskåp. Det har jaginte påstått, . Men det är allvarligt när många konsumentersamtidigt med att de får en reallöneminskning även får kraftigt höjdalivsmedelskostnader. Det är faktiskt så att den disponibla inkomsten för envanlig verkstadsarbetare med en hustru som är bufikskas-sörska under åren1977-1980 faktiskt har minskat , och def kan verkligen märkas ihushållskassan hos en vanlig familj. Jag tycker inte att vi skall bortse fråndessa reahteter. Jagtror att en av orsakerna fill att vi har så låga livsmedelskostnader i Sverigeär aft vi haft livsmedelssubvenfioner. Vi kan enligt min mening infe hänvisabara till jordbrukarnas inkomster - jag tror aft subventionerna spelat en storroll här. Jagskall emellertid inte förlänga debatten onödigt mycket utan bara framhålla attkonsumenterna har väldigt olika ekonomiska villkor, och jag har främst att talaför många av de konsumenter som har små och medelstora inkomster och kanske flerabarn. För dem är Hvsmedelskostnaderna fakfiskt en tung post, och det ärallvarligt, när priserna ökar så mycket som de gjort . Jagskulle gärna vilja slå fast att jag fattar uttalande så, att hani fortsättningen tänker allvarligt arbeta för att vi inte skall få någonytterligare sänkning av livsmedelssubventionerna. Det skulle egentligen varasorgligt annars, för det är faktiskt detta man har lovat på många möten med jordbrukarna, och det har också jordbruksministernoffentligen sagt. Jag räknar alltså med att jag kan ta det som ett löfte. 113 (vpk) replik: Jag vill också gärna tolka på det sättet, aft man nu allvarligt önskar pröva def föreslagnasystemet. Men jag vill läsa direkt ur utskoftsbetänkandef och i samband därmedställa en fråga. "Utskottet finner från de synpunkter utskottet haratt företräda anledning fästa uppmärksamheten på aft produktionsutvecklingeninom vårt jordbruk naturligtvis gradvis anpassats till ettavsäffningsufrymme där livsmedelssubventionerna spelar en ej obetydlig roll.Utskottet utgår från aff man från regeringens och berörda myndigheters sida meduppmärksamhet följer utvecklingen och noggrant beaktar följderna för såvälproducenter som konsumenter av vidtagna och förordade minskningar avlivsmedelssubventioneringen." Det framgår inte klart av texten vilka löften som man härutfärdar, men det kanske jag kan få svar på av utskottets talesman. Innebär vadjag citerat att regeringen, om de slopade livsmedelssubventionerna får negativaeffekter för jordbrukarna som producenter, på grund av ökad överproduktion ochpå grund av konsumfionsminskning, är beredd aff ompröva beslutet om minskadelivsmedelssubventioner? Sedan är def väl litet överdrivet att säga att svenskafolket gråter över tomma kylskåp, men det finns faktiskt människor som inte harsärskilt mycket i sina kylskåp. Ännu mindre torde det bli med den ekonomiskapolifik som den borgerliga regeringen för. Man har gjort en utredning när detgäller barnfamiljerna och konstaterat att barnfamiljer med en familjeförsörjarehar def väldigt dåligt, i varje fall om man har en ordinarie lön som ligger på60 . Den höjning som föreslås för flerbarnsfamiljernaoch som för en trebarnsfamilj uppgår fill . räcker, precissom tidigare när man skulle kompensera utgifter, till ungefär ett glas mjölk omdagen. Men vet vi att allt fler kommuner diskuterar att serveraeleverna vatten i stället för mjölk till maten. Så det man vinner på gungornaförlorar man på karusellen. När det gäller exporten blir det i slutändan ändåkonsumenterna som får betala. 114EINAR () replik: Det kanske inte är rimligt att ställa migfill ansvar för om liågon kommun vill servera vatten i stället för mjölk. Omjag hade något inflytande i sådana sammanhang skulle jag gärna se till att detserverades mjölk fill skolbarnen. Jag välkomnar den något mer lågmälda ton i angreppen somjag kan märka i de båda replikerna. Jag erkänner gärna attlivsmedelskosfnaderna blir sfora för många familjer, särskilt förbarnfamiljerna. Men jag vill bena upp frågan litet och fala om anledningen filldetta. Både och svepteliksom över ansvaret på jordbruket, och det var därför som jag tog upp den härdebatten . Det förhåller sig nämligen så att om konsumenterna skall kunnabegära ett stort sortiment bakom varje gathörn, blir distributions- och förädlingskostnadernaganska betydande. Ingen av er menar väl ändå atf de människor som sysslar meddistribution och förädling av mat har för mycket betalt? Såvitt jag kan bedömahar inte heller handeln några orimliga marginaler. Def är viktigt att man på ettärligt sätt resonerar om hur man skall få ner dessa kostnader. Närreservanterna då så käckt föreslår atf vi inte skall pruta på livsmedelssubvenfionerna,kräver det att de också anvisar hur livsmedelssubventionerna skallfinansieras. Jagpåstår med bestämdhet aff jordbruket inte har för mycket betalt, inte heller deanställda eller medarbetarna i distribution och förädling. Jag vill som svar påde frågor som har ställts säga att jag bestämt kommer att arbeta för attytterligare prutningar på livsmedelssubventionerna inte får ske. Efter det aftutskoftsbetänkandef skrevs har saker inträffat som gör att jag med störreförtröstan ser på möjligheten att infria det löftet. Anf.115 (vpk) rephk: vill inte ta ansvaret för att eleverna får dricka vatteni stället för mjölk. Han kanske inte direkt är ansvarig för det, menkommunernas ekonomiska situation är ju en följd av den borgerliga regeringensekonomiska politik. Därför måste kommunerna nu diskutera vilka besparingar somskall göras. Def som är lättast att spara in på är ofta personal ochskolmåltider. Jag har inte sagt att handeln och jordbruket får för storersättning. Vad vi emellertid bestämt går emot är att de medel som staten fårin genom ökad mervärdeskaft, som ökar i samma takt som priserna, skall användasför att förbättra statens finanser. Atf man lägger en extra skatt på def sommänniskor måste ha för atf överleva kan vi aldrig vara överens om. Anf.116 () replik: Vi har inte i vår reservafion lovat att man kan låta bli att fa bortlivsmedelssubvenfioner. Vi har sagt att vi vill vänta med ställningstagande. har här intygat atf han åtminstoneefter detta beslut infe vill vara med om att ta bort någralivsmedelssubventioner, och det har jag anledning atf anteckna med tacksamhet.Vi skall, när vi kommer fram till att behandla proposifion 190, ha tagit ställning till frågan om livsmedelssubvenfioner även i den del som omfattas av dagensproposifion. 117 ()replik: Jag måste beträffande kommunalekonomiska funderingar än en gång sägaatt kommunalpolitiken är illa skött om man måste ge sig på skolmåltiderna ochden dryck som serveras i skolorna. Det är verkligen infe stora besparingar somskulle göras genom ett sådant utbyte, och jag tar Nr 132 bestämt avstånd från sådanakommunalpolifiska lösningar. p. , . Vad sedan gäller att staten far in inkomster genom moms pålivsmedel är , -inoi def klart att vi alltid kan önskaatf vi skulle slippa att fa uf detta-visst vore def 6 ma] 1981 Men vad en stor del av dagens debatt rör sig om är hur vi skall få , I. ordning istatens finanser. Det är väl ändå på det sättet aft def internationellt , =, j sett är fantastiskt mycket sommänniskorna i vårt land via statens budget förses medi olika sammanhang. Vi går t. o. m. utöver grundtryggheten och betalarvia skattsedeln hyra och mat, vilket jag i och för sig är litet tveksam fill, fördef kan genom byråkratin bli ett onödigt "spill". fårförmånerna är desamma som de som får betala för dem. Jag villbemöta de senaste inläggen, där det givits uttryck för den underliga drömmenatt det alltid är någon annan som skall betala. Det rör sig alltså i långastycken om samma människor, och dessa människor är beroende av att vi kan fåordning i statens finanser eller rättare sagt att vi får en sådanstatsfinansiell situation att vi orkar finansiera upprätthållandet av den högalevnadsstandarden i vårt land. Talmannen anmälde att KarinNordlander anhållit att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätttill ytterligare replik. 118 (); Vi diskuterar nu proposition 1980/81:118 medförslag om extra upptrappning med 1,0-0,för hyreshus somfärdigställts . Det är således fråga om en upptrappningutöver den nu gällande, som är och som efter år 1982fortfarande skall vara . Genom den extra upptrappning-enanser sig staten spara in 200 milj. kr. i minskade räntebidrag budgetåret1982/83. I vår socialdemokratiska reservation till civilutskottefsbetänkande nr 30 gör vi en viktig markering. Vi anser inte atfhyreshuskollekfivet bör belastas med någon extra upptrappning av dengaranterade räntan. Regeringsförsla-gef kan godtas under den förutsättningenatt de frigjorda medlen - ca 200 milj. kr. - skall omfördelas inom det stadigtbelånade hyresrättsbeståndet. I ett läge då påbörjandet av nya bosfäder är lägre ännågonsin, produktionskostnaderna högre än någonsin och de bostadslösas antalsnabbt växande väljer regeringen att pungslå ett antal hyreshus på några hundramiljoner kronor. Det hela är ofattbart, ologiskt och okunnigt.Regerings-förslaget bryter bjärt mot tidigare deklarafioner ochställningstaganden från statsmakternas sida. De pengar som frigörs inom hyreshuskollektivet skallenligt vår mening användas för att sänka räntenivåerna för nyare årgångar hus inom hyressekforn. Då stannar det indragna beloppet på bostadsmarknaden, och då kan hyrorna i vissa årgångar nyare hus sänkas till glädje för de boende.