prot · G40948 · 1980-12-31 00:00:00 — Ivåras skulle den handla om vissa kvalitetsfrågor inom barnomsorgen, men i dagoch i den propositionsförteckning som vi har fått handlar den om förenkladestatliga regler i barnomsorgen. Det bidde alltså en tumme - ja, inte ens det,eftersom proposifionen har dragits tillbaka! Jag tycker att det vore på sin plats att för när propositionen kommer och vad den kommer att innehålla. Det är fel när det i svaret står att utrymme ochriktlinjer för ökning av den kommunala verksamheten behandlades av riksdagenunder . Så skedde inte, därför att sköt på behandlingen avde motioner som har nämnt, just därför att man väntade påregeringens proposifion. Varför har det inte kommit någon proposition? Vad kommerden att innehålla? Jag vill också fråga: Vadavser regeringen att ta för initiativ när det gäller Nr48 överläggningarmed kunna klara behovstäckning- Predacenden en fram fill 1986? Det ärföga troligt, som anger i sitt svar att målsättningkommer att tillgodoses. Det behövs aktiva insatser, _ inteminst från regeringens sida. Jag kan säga till samtliga talare här att min oro för barnen, för derastrygghet och deras möjligheter till en god utveckling i med desvårigheter som vi nu har är lika stor som någon annans. Jag delar ocksåGertrud uppfattning att det finns ett nära samband mellan den omsorgvi kan ge våra barn och våra möjligheter att förebygga drogberoende och andrasociala problem. Jagdelar också uppfattningen att barnomsorgen i hela dess vidd spelar en mycketbetydelsefull roll för barnens trygghet och också för föräldrarnas trygghet närde är i förvärvsarbete. För de ensamstående föräldrarna är daghemmet ellerfamiljedaghemmet kanske den enda vuxenkontakten utöver den man får iarbetslivet, och detta är ju av en oerhört stor betydelse. Sedanär det ju på det sättet - och det vill jag gärna understryka - att vi stårbakom de deklarafioner som gjordes i samband med det program som antogs 1976.Det har blivit en förskjutning - som är mycket beklaglig - i utbyggnaden. Debedömningar vi kan göra - som dock är något osäkra -visar i varje fall påatt vi bör uppnå denna målsättning med kanske fördröjning. Men då börvi också ta i beaktande att utbyggnaden av familjedaghemmen i regiunder denna fid har skett med betydligt större utbyggnadstakt än vad som harförutsetts vid uppgörelsen. På det sättet har alltså ett större antal barn änsom ursprungligen var tänkt fått sin omvårdnad ordnad, och därmed uppnås målettidigare än vad som kunnat ske genom själva daghemsutbyggnaden. Detär också på det sättet att SCB:s undersökning ger oss en bild av vilka behovsom föreligger inkl. de dolda behoven, eftersom undersökningen är gjord så attden upptar även önskemål som finns för framtiden. Jagvill i detta sammanhang också understryka att de regeringar som funnits sedan1976 uppfyllt de ekonomiska förpliktelser i övrigt som har fastlagts. Dettainnebär en successiv ökning i enlighet med den ekonomiska utveckUngen, vilketvar överenskommet. Ingen propå har kommit från om att dennaöverenskommelse skulle ändras. Jaghar fått ett antal frågor i olika avseenden. Det har ställts frågor om denproposition som har aviserats, och jag är den första att beklaga att den avolika skäl har försenats. Propositionen kan väntas . Menjag har gjort den bedömningen att det är bättre att den blir något fördröjd ochatt man får med alla de delar som man vill ha med i propositionen.Förberedelsearbetet kommer då att ta . Jag beklagar livligt om detta har försenat riksdagensarbete, men jag hoppas att propositionen när i 107 den läggs fram skall bli en brautgångspunkt för både den kvantitativa och "' den kvalitativa utbyggnadenav barnomsorgen i vårt land. Beträffandefrågan om en ny uppgörelse med kommunerna aviserar jag i svaret att regeringenhar för avsikt att ta upp de ekonomiska mellanhavan-dena med kommunerna när detgäller den kommunala ekonomin. I den diskusionen kommer det också att bli endebatt om vilka områden som skall prioriteras. I detta sammanhang kan ju ocksåfrågor om en eventuell plan för utbyggnad komma med i debatten, men det får dåske i samarbete med kommunförbunden. Härställdes också en del andra frågor. Det gäller de uppgifter som harlämnats från . Man har efterlyst en större oro från minsida när det gäller den rapporten. Jag uttryckte mig kanske inte fillräckligttydligt i det lilla inpass i interpellationssvaret som berörde denna del, mensjälvklart ser jag med oro på att vi inte kan fullfölja de planer somkommunerna hade på det sätt som vi trodde. Dessa planer varlovande med hänsyn till den SCB-undersökning som har gjorts när det gällerbehovet. Men jag vill, innan jag vidare kommenterar dessa siffror, få ettbättre underlag för hur vi skall hantera dem. Jag vill se vad det är förinnehåll i siffrorna. Jagapostroferades för min kommentar om kostnadsmedvetandet. Jag vill understrykaatt ett kostnadsmedvetande inte nödvändigtvis behöver medföra enkvalitetsförsämring. Jag vill också understryka att ett kostnadsmedvetande närdet gäller omsorgen om människor, såväl barn som sjuka och äldre, inte fårmedföra en kvalitetsförsämring. Det är vikfigt att det betonas i dettasammanhang. Och det finns faktiskt möjligheter att förena de två goda fingenkostnadsmedvetande och hög kvalitet. Men det finns en gräns, efter vilken mankommer in på en kvalitetsförsämring. Det gäller att förhindra att manöverskrider denna gräns. Tillsist vill jag, herr talman, understryka att jag personligen och regeringenägnar frågan om en god och för framtiden utbyggd barnomsorg stor uppmärksamheti budgetarbetet. Jag upprepar att barnomsorgen, i likhet med långvården ochomsorgen om de sjuka, är ett prioriterat område. Så kommer det att förbli ocksåi framfiden. 95 INGA (vpk): Jag vill först varna socialdemokraterna för att sätta sig på alltförhöga hästar. då socialdemokraterna hade möjlighet attvidta åtgärder gjorde man ingenting. Socialdemokraterna hade kunnat se fill attförutsättningarna för barnomsorgen blivit mycket bättre. sadeatt socialdemokraterna lade grunden. Jag tycker faktiskt inte det.Socialdemokraterna har ett mycket stort ansvar för att situationen ser ut somden gör. Men den borgerliga regeringen har självfallet förvärrat situationenoch kommer också i fortsättningen att göra det. Socialdemokraternahar aldrig stött vpk:s krav när det gällt att garantera utbyggnaden av eller enbra kvalitet på barnomsorgen. Socialdemokraterna stödde inte ens denreservation i vilken , och vpk krävde statliga miniminormer.Då sade socialdemokraterna nej. Det finnsingen anledning att yvas så mycket som och härgör. Med detta vill jag inte ha sagt att socialdemokraterna inte skall jobbavidare med denna fråga. Om socialdemokraterna kommer tillbaka tillregeringsmakten, får de ta nya tag. Kjell-OlofFeldts uttalande skall kanske stå för honom själv, men han är ändå,som jag har uppfattat det, en av de ledande socialdemokraterna. Och Kjell-OlofFeldts och även andra ledande socialdemokraters uttalanden i denna fråga bådarinte gott för framtiden, vare sig när det gäller kvantitet eller i fråga omkvalitet. Detta vill jag klart deklarera för de socialdemokrafiska ledamötersom deltar i denna debatt. KarinSöder uttrycker oro i allmänna fraser, men det hjälper inte. Det behövs ävenåtgärder för att trygga en bra barnomsorg. Det hjälper inte heller att helatiden upprepa att barnomsorgen är ett prioriterat område, när vi kan konstateraatt situafionen inom barnomsorgen har varit dålig och försämras. Och införframtiden kommer den antagligen att bli ännu sämre, både när det gäller antaletplatser och i fråga om vilken verksamhet som skall bedrivas. Detfattas hundratusentals platser. Jag tycker nämligen att man inte, vilket andraparfier gör, skall utgå från föräldrarnas behov av daghemsplatser. Man skall istället utgå från barnens behov av daghemsplatser. Här kommer också det in somGertrud sade om det förebyggande syftet. I förebyggande syfte måstevi utgå från alla barns rätt till en bra barnomsorg. Detblir fördröjning innan vi har nått målet för barnomsorgens utbyggnad,sade . Det gäller om man utgår från planen , men målsättningenför den planen är enligt min mening alldeles för låg, om vi skall trygga en braförebyggande omsorg om våra barn. Sedanpekade på att familjedaghemmen klarar platsantalet totalt sett, ochdet kanske de gör. Vi har också sett hur man ute i kommunerna går över tillfamiljedaghem. Det är farligt, för då har man kommit bort från den kollektiva,sociala omvårdnad och fostran som barnomsorgen är. Det går inte att jämföra dehär formerna av fillsyn; Familjedaghemmen arbetar under helt andraförutsättningar - därmed inte ett ont ord sagt om alla de familjedaghemsmammorsom verkligen gör en storartad insats för många barn i detta land. Men dearbetar under andra förutsättningar. Och jag tror man kommer bort frånmålsättningen för barnomsorgen om man låter den här utvecklingen fortsätta. Detjag har tagit upp är inte någon nyhet - vänsterparfiet kommunisterna har förtfram dessa krav, men de har inte stötts av något parti här i riksdagen.Utvecklingen visar att daghemmen hade behövts och att de behövs ännu mer i dag.Det måste lagstiftas på detta område, så att det blir lika naturligt att ettbarn får en daghemsplats som att barnet får en skolplats när det fyller sju år.Man måste se fill att kommunerna får full kostnadstäckning för att klara utbyggnaden.Man måste garantera kvaliteten med åtminstone miniminormer. Det är deåtgärderna man måste vidta. Det gäller också markreserva-fioner för att klarautrymmet för barnomsorgens utbyggnad. Detär sådana här konkreta åtgärder som måste till för att man skall klaraproblemen. Det räcker inte och hjälper inte att säger att hon äroroad, om hon inte kopplar ihop den oron med konkreta åtgärder. Detär klart att det kommer att kosta. Och det kostar ännu mer ju längre man dröjermed att vidta åtgärderna. Men detta är sådant som måste få kosta. Man får drain på annat i stället och ändra andra förhållanden i den ekonomiska politiken.Här är det en katastrofal situafion. Jag är väldigt förvånad över att man är såpass - nonchalant kanske är ett hårt ord -ointresserad av att ta itu med de härfrågorna, vilket mycket av den diskussion vi hitfills hört hår visat och somjag kan läsa ut av detta svar och av tidigare debatter. 96 (): Jag har vid ganska många tillfällen diskuterat de här frågorna med KarinSöder och jag har börjat känna igen ett mönster. Det visar sig att när manriktar angrepp mot regeringen och för deras sätt att skötabarnomsorgen, så är standardsvar ett mycket vackert tal om hennesQch regeringens djupa engagemang i barnens problem. Men det börjar klingaalltmer ihåligt för varje gång det upprepas som försvar för att inte vidta depraktiska åtgärder som krävs för att vi skall kunna skapa ett samhälle som ärbra för barnen. Manbörjar också lägga märke till att det är stör skillnad mellan de löften somutställs och vad som faktiskt görs. Närvi diskuterade den här frågan i den allmänpolifiskadebatten var rubriken på tidningarnas referat - och den gick tillbaka på ettpressmeddelande som hade utsänts - att "lovar 100 000 nyadaghemsplatser fill 1981. beslut skall fullföljas inom denföreskrivna tiden." - Det var alltså ett löfte. stort uppslagen intervju 1975 i en fidning, där och jagutfrågades om den då diskuterade tioårsplanen, uttalade att entioårsplan betraktades av henne och hennes parfi som en minimimålsättning 1975. Menhur man än läser dessa siffror kan man icke läsa dem så som ochandra i regeringen brukar tolka dem, nämligen att det blir bara ett årsförsening och att det dessutom inte är någon verklig försening, eftersom man istället har byggt fler familjedaghem. Alldelesoavsett vad man tycker om daghem eller familjedaghem innebar beslutbl. a. att det skulle byggas 100 000 platser i daghem och 50 000 platser ifrifidshem till 1981. Det framgår av statistiken att det fattas 17 000daghemsplatser och ännu fler fritidshemsplatser. Det framgår av statisfiken ochav erfarenheterna från de här åren att det programmerade resultatetregelmässigt måste räknas ner . viar det sig nämligen attkommunernas planer inte håller. I de flesta kommuner är det en flerårigförsening i planförverkligandet av många skäl, inte minst därför att regeringeninte har påtagit sig uppgiften att fungera som pådrivande kraft. Närdet dessutom publiceras siffror som visar att till denna försening kommeratt kommunerna i sina planer skrivit ner en fjärdedel av de belopp som manborde ha anslagit för att fullfölja planerna , då är detta enmycket allvarlig sak. Jag måste säga att det tyder på en brist på kunskap omoch förståelse för hur problemen verkligen är eller en brist på ansvar för dem,eller kanske bådadera, om man säger som det står i interpellafions-svaret, attdetta tyder på att vi skall kunna klara det. Om och regeringenverkligen hade varit intresserade, så skulle tvärtom ha sagt: Vikänner djup oro över detta och skall genast vidta åtgärder för att komma fillrätta med problemen. Om man menar allvar med att man skall prioritera frågorna,så skulle man ha svarat det. ' Jag kan inte, även omjag vill vara välvillig, tolka vare sig interpellationssvaret eller här som att hon lovar att lägga fram en plan för den fortsattautbyggnaden i samråd med kommunförbunden och efter en uppgörelse med dem. Detsom hon talar om är något helt annat. Det är vad som skall stå i regeringensnästa sparproposifion, och den kommer att grundas på långtidsutredningensasociala grundprinciper och den nuvarande regeringens orättfärdigafördelningspolifik. Då kan det ju fakfiskt bli raka motsatsen som presenterasoss. Jag är inte ett dugg lugnad. Man har i stället anledning att känna oro föratt regeringen deklarerar att man måste gå ifrån planen precis som kommunernahar gjort, inte bara passivt utan medvetet i årets budgetbeslut. Därförvill jag verkligen uppmana att skingra min oro genom attytterligare förtydliga vad som är och regeringens avsikter med detni skall komma med i vår. Tänker ni sluta en uppgörelse med sominnebär att ni nu satsar allt på att förverkliga riksdagsbeslutet, eller tänkerni göra motsatsen? 97 (): Jag vill först säga fill att jag tror att hon skall varatacksam för att det i ungefär har varitsocialdemokratiska regeringar i det här landet som har tagit initiativ och somhar byggt ut barnomsorgen. Jag vill påstå att dessa socialdemokratiskaregeringar har fört en realisfisk polifik. När man som vänsterpartietkommunisterna aldrig har suttit och aldrig kommer att sitta i regeringsställningär det givetvis lätt att göra sig populär genom att ställa orealistiska kravnär det gäller samhällets utbyggnad på detta och många andra områden. KarinSöder säger att hon är den första att beklaga att den här propositionen ännuinte har lagts fram. Hon säger att den skall komma och attfördröjningen beror på att arbetet är omfattande, eftersom det är viktigt får med barnomsorgens alla delar. Det uttalandet fattar jag så, attpropositionen kommer att vara innehållsrik. Där kommer det inte bara att tasupp, som det står, "förenklade statliga regler i barnomsorgen", utandär kommer det också att behandlas vissa kvalitetsfrågor m. m. I början av1981 förväntar vi oss en fyllig proposifion från om barnomsorgen. Sedansäger i sitt svar att det skall bli överläggningar medkommunförbunden, men det gäller ju hela den kommunala verksamheten. Hon sägervidare att det kommer att debatteras vilka områden som skall prioriteras. Dåskulle jag vilja ställa denna enkla fråga till i hennes egenskap avsocialminister: ni att vid dessa överläggningar hårt driva frågan, såatt vi får till stånd en ny uppgörelse om barnomsorgen, en ny uppgörelse mellanKommunförbundet och regeringen som sedan kommer att föreläggas ?Kommer ni också att i regeringen driva frågan för att få fill stånd en lösning?Ni säger ju att regeringen och företrädare för kommunerna är överens om attbarnomsorgen är ett prioriterat område. 98 SocialministernKARIN SÖDER: Jag vill först göra ett tillrättaläggande beträffande en sak i GertrudSigurdsens tidigare anförande. Hon tog upp följande mening i mitt svar:"Utrymme och riktlinjer för ökning av den kommunala verksamhetenbehandlades av ." Det gjorde man faktiskt ianslutning till finansplanen, och det gällde alltså den kommunala verksamheten.Jag vill inte att uttalande skall stå oemotsagt. DåBirgitta säger att vi bedriver en orättfärdig polifik, tycker jag att detfinns skäl att något beröra vad som faktiskt har hänt och särskiltvad som har hänt bara . har juföräldraförsäkringen byggts ut. Vi har också avsevärt höjt barnbidragen.Gertrud talade med rätta om socialdemokraternas insatser under derasregeringstid, som ju, vilket själv sade, var väldigt lång.Faktum är emellertid att det 1976 fanns 81 000 daghemsplatser. I enlighet medden plan som då antogs har en utbyggnad skett, så att det blir nära nog enfördubbling . Det tog alltså mycket innan de där 81 000platserna blev färdiga. Jag tycker att det är väl värt att nämna detta i dethär sammanhanget. Det har, som här sagts, blivit en fördröjning avutbyggnadsplanerna. Jag kan försäkra, att när jag talar om att det ärbetydelsefullt att nämna att de kommunala familjedaghemmen har byggts ut meraän vad som förutsågs , är detta inte för att dölja det förhållandet att de100 000 daghemsplatserna inte kommer att byggas ut inom den beräknade tiden.Det är emellertid ett förhållande som måste framhållas när det gäller antaletbarn som får en omsorg i den kommunala barnomsorgen. Jag tycker att detta intefår negligeras i sammanhanget. Detär, som här sagts, riktigt att våra förhandlingar med kommunförbunden kommeratt gälla den kommunala ekonomin. I det sammanhanget kommer ocksåprioriteringen att diskuteras. har vi varit eniga om att barnomsorgenskall prioriteras, och jag kan försäkra att jag med emfas kommer att hävda dettaäven vid de kommande förhandlingarna. Huruvida det vid de diskussioner somligger framför oss kommer att utkristallisera sig ett behov av en plan är förfidigt att uttala sig om. Jag tror att det i detta sammanhang är viktigt att viför en ingående diskussion med kommunerna om det totala omsorgsbehovet, varvidäven de äldre kommer in i bilden. måste blien planmässig behovstäckning på båda dessa områden. Det ena motsäger inte detandra, men jag kan lova att jag för min del kommer att medverka fill enprioritering av barnomsorg och äldreomsorg i det sammanhang som vi har talat omtidigare. Jag tror inte att vi innerst inne har så ohka meningar ombehoven. Jag tror att vi är lika medvetna. Jag tror också, för att apostroferavad sade tidigare beträffande vissa socialdemokratiska uttalanden,att medvetenheten om de ekonomiska förutsättningarna och medvetenheten omprioriteringsbehoven är mycket stora och att vi säkert också för framfiden kanhitta en gemensam nämnare i det här avseendet. 99BIRGITTA (); Jag vill inte bestrida att det finns frågordär vi har en näraliggande syn. Men så länge och också folkpartietföredrar att samarbeta med kommer man inte att kunna arbeta i denriktning som en sådan eventuell gemensam syn skulle leda till, utan man kommeratt arbeta i en motsatt riktning. Det är ändå, förutsätter jag, ett medvetetval frän och folkparfiets sida vem man skall samarbeta med. protesterar mot att jag kallade den härregeringens politik, där har så stort inflytande, för orättfärdigoch gav ett par exempel på vad som har hänt . Visst är det sant att man harbyggt ut föräldraförsäkringen - om än på ett sätt som vi inte tycker ärfillräckligt bra. Man kan ju inte utnyttja den försäkringen om man ärensamstående förälder eller låginkomsttagare - eftersom den inte ger fullersättning för inkomstbortfall. Och man har byggt ut barnbidragen. Men de här sakerna kan på intet sätt väga upp allaförsämringar som barnfamiljerna samfidigt har drabbats av och som de hardrabbats av i större utsträckning än någon annan grupp, eftersom de har ensärskilt stor försörjningsbörda, ett särskilt stort konsumtionsbehov. Och dekommer att drabbas ännu värre när matprishöjningar och bostadskostnadshöjningarslår igenom . som man har gjort så här mot barnfamiljerna, somKarin Söder säger sig vilja värna om - och det har slagit allra värst mot demsom har lägst inkomst att försörja sina barn på och ordna sin barnomsorg med -har man delat ut miljarder fill dem av oss som inte behöver mer pengar. Om demiljarder som har satsats på skattesänkningar åt de rika - miljarder som manunderlåter att ta in, eftersom man inte sätter åt skattesmiteriet effektivare-funnes tillgängliga, så skulle vi kunna åstadkomma underverk för barnen. Dåskulle vi kunna klara barnomsorgen. Då skulle vi slippa att på det sätt som denborgerliga regeringen tvingat igenom dra ned vuxenstödet och resurserna tillskolan. Då skulle vi ha något att satsa på åldringsvården. Jag vidhåller attdet är en orättfärdig polifik. Sedan noterar jag att fortfarande inte villlova att det skall komma en plan eller en överenskommelse med Kommunförbundetom den fortsatta barnomsorgsutbyggnaden. Hon formulerade sig t. o. m. som om hon vore tveksam om detbehövs en plan. Det tycker jag är ett besked som är negativt nog i sig självt.Jag tror nämligen att vad vi har lärt oss av de här åren är att det behövs enplan i nära samarbete med kommunerna och en pådrivande regering - för attnågonting skall hända. Så har vi ju gjort på andra angelägna områden för att fåen utbyggnad till stånd, och när vi har trott att inte ens en överenskommelseom en plan har varit tillräcklig, då har vi t. o. m. lagstiftat för att tvingafram en reform. Så gjorde vi med skolan. För barnomsorgen valde vi att försökaatt på frivillighetens väg åstadkomma en planerad överenskommen utbyggnad. Menvi sade att om det visar sig att detta inte är tillräckligt måste vi ta tilllagstiftning för att kunna fullfölja den utbyggnadsplan som vi hade fattatbeslut om. Utvecklingen visar att vi kommer att misslyckas - för det är ettmisslyckande när utbyggnaden inte sker . Och ändå är socialministern, somär den mest ansvariga av alla, inte ens säker på om vi behöver en plan. 100 INGA (vpk): Det är klart, , att jag inte är tacksam för att dethar varit en borgerlig regering . Men jag hade varit väldigttacksam om socialdemokraterna hade fört en bättre polifik i fråga ombarnomsorgen. Jag vidhåller min uppfattning att socialdemokraterna på dettaområde inte har tagit sitt ansvar. Men det är bra om de vill vara med och jobbahårdare och på ett annat sätt . Jaghar ställt tre frågor fill . Den första frågan var omsocialministern tänkte vidta några åtgärder för att trygga en kvantitativt högutbyggnad av barnomsorgen. Svaret på den frågan är nej. Och ingenting har idebatten framkommit som tyder på att socialministern ämnar rucka på detta nej. Denandra frågan var om socialministern var beredd att ta initiativ för attkommunerna skall prioritera byggandet av daghem och fritidshem på bekostnad avfamiljedaghem och familjefritidshem, eftersom föräldrarna hellre vill ha daghemdär en annan form av verksamhet bedrivs. Från regeringshåll tänker man inte tanågra sådana initiativ. Mintredje fråga var; Hur ser socialministern på de kvalitativa försämringarna avomsorgen? Jag kan konstatera att inte heller i det avseendet hyser oro. Dethjälper inte att tala om att man är anhängare av en god barnomsorg,när man inte är beredd att vidta de åtgärder som behövs för att få en sådan. BirgittaDahl talade för en mjuk linje - om det inte går med överenskommelser kan mantänka sig en lagstiftning. Men det har ju visat sig att det inte går.Situafionen är som själv sade katastrofal. Vi har frånvänsterpartiet kommunisterna krävt en lagstiftning. Här skalldet inte vara några frivilliga åtaganden från kommuner som anser sig ha råd meden utbyggnad. Det skall vara en rätfighet för alla barn att få en plats inomden kommunala barnomsorgen. Det är häpnadsväckande att man inte ens påsocialdemokratiskt håll har insett att här måste vi lagstifta. Lag.sfiftning, kostnadstäckning och garantier för en brakvalitet inom barnomsorgen - det är de konkreta åtgärder som behövs för att viskall komma någonstans i den här frågan.