prot · G409158 · 1980-12-31 00:00:00 — Enligt denna skall arbetarna, ien historisk kompromiss, nu godkänna större vinster i företagen i utbyte motatt företagen godkänner fonder som står långt ifrån de ursprungligaMeidner-fonderna. Denna klockartro på kapitalismen kommer att svälja mångauppoffringar från arbetarnas sida. Här fordras kapitalismens välvilja! Ett nytt sorgligt kapitel har påbörjats isocialdemokratins och arbetarrörelsens historia - 1938,medbestämmandefilosofin och den definitivaunderkastelsen. Arbetsmarknadspolitiken, m. m. Arbetsmarknadspolitiken, m. m. frieri här till och tersig kanske litet underligt. funderar man över vad detta är förinriktning inom arbetarrörelsen, om det inte är en direkt parallell tillmoderaternas politik eller den företagsamhet som de företräder. Den politikenskapar passivise-ring, och det var ju just det som var såängslig för. Kampen mot utslagning och utstötning kan aldrig ske isamförstånd med marknadskrafterna. Utslagning och utstötning är en effekt avkapitalismens krafter och inriktning. Kampen måste föras utifrån helt andragrunder. I proposition 126 föreslagna åtgärder har enbartmarginella effekter på utslagningen. Vi har föreslagit en inriktning på ettaktionsprogram mot utslagning och social utstötning enligt följande punkter. Människor skallha rätt till arbete oberoende av ålder, kön och handikapp. Alternativt måste deha utbildning. Enriksomfattande garanti för alla ungdomars rätt till arbete eller meningsfullutbildning. Målsättningenatt skapa arbete åt alla måste genomsyra hela industri-och näringspolifiken. En bredoffensiv mot alla typer av arbetsmiljörisker. Företag med högpersonalomsättning och hög sjukfrånvaro skall få betala förhöjdarbetsgivaravgift. måste genomföras.Främjandelagen skall göras tvingande. Ekonomiskahjälpformer vid långvarig arbetslöshet får inte utformas så att återkomstentill arbetslivet försvåras. Bådesocialvården och sjukvården måste på ett helt annat sätt än nu ha målsättningenatt medverka till arbetsrehabilitering. En restriktiv alkohol- och narkotikapolitik måsteföras. Målsättningen är en avsevärd konsumtionsminskning. Utskottet avstyrker huvudinriktningen för det häraktionsprogrammet och är inte berett att på någon punkt tillstyrka inriktningenutan säger att förslagen är allmänt formulerade. Men vad vi velat föra fram ärinriktningen på åtgärderna mot utslagningen. Jag tycker det är avslöjande för utskottet hur lättvindigtman behandlar frågan om utslagningens effekter. Ca 100 000 ungdomar är i dagarbetslösa i någon form. Över 40 000 är direkt arbetslösa, och resten återfinnsi någon form av AMS-verksamhet. Arbetslösheten bland de unga ökar för varjemånad. De allra yngsta ungdomarna är i stort sett chanslösa på arbetsmarknaden.Situationen för handikappade och invandrarungdomar har förvärrats, och skaranav långtidsarbetslösa ungdomar ökar framför allt i skogs- och krislänen. Jag, liksom övriga riksdagsmän på Dalabänken, har fåttbrev bl. a. från ungdomar och speciellt från det socialdemokratiskaungdomsförbundet i mitt distrikt. De har ställt några frågor. Jag kan instämma i deras beskrivning av verkligheten. Denöverensstämmer med den bild som vårt parti har. Jag kan instämma i deras kravpå ökat byggande, framför allt inom den offentliga sektorn, varvadteori och praktik i skolan, praktikplatser, ökad satsning på beredskapsarbeten,satsning på miljövård för nya jobb och effektivisering av främjandelagen. Detta överensstämmer i allt med vpk:s uppfattning. Och vpkhar liksom SSU-arna krävt ett handlingsprogram mot arbetslösheten. Tyvärravstyrker nu utskottet det förslaget, och i vissa fall har ävensocialdemokraterna varit med om att avstyrka våra yrkanden. Jag vill bara notera att när man diskuterar basnäringarnaoch sysselsättningen och framför allt stålpolitiken så visar sig ungdomarna iskogslänen vara närmare vpk än den socialdemokratiska politik som förs här iriksdagen. Vad gäller de arbetshandikappade måste främjandelagenkomma till användning. Den som hoppats på förståelse från företagarvärlden harblivit grymt besviken. Aktiveringen av anpassningsgrupperna har ett visstvärde, men den har sin gräns. Därför måste främjandelagens tillämpning bli vaddet en gång sades att den skulle bli. Arbetshandikappade måste placeras på denreguljära arbetsmarknaden i betydligt större omfattning än . gäller samma sak. Vi säger attminst av de anställda i Samhällsföretag bör placeras på denreguljära arbetsmarknaden. Utskottet lever i stort sett på hoppet och tror att dethela skall lösa sig självt i stort sett. Men nya värderingar på arbetsmarknadenmåste tvingas fram. I annat fall blir allt vid det gamla. Regeringen utgår från att nuvarande strukturomvandling ivissa basnäringar och branscher är nödvändig, ja, något som inte går attstoppa. Vpk utgår i stället från att viktiga basnäringar i vårt land måstebestå. De måste förändras för framtida verksamhet - men inte läggas ned. Stödet vid lokala sysselsättningskriser är defensivt ochanpassat till den internationella kapitalismens utveckling. Samhällets stödtill företag i kris måste utgå från att man skall skapa nya jobb. Att införasamhällsfonder, makt till de arbetande att tvinga fram investeringar, ärnödvändigt liksom att regeringen för en aktiv industri- och näringspolitik. Defackliga organisationerna måste ges makt att stoppa nedläggningar ochpermitteringar som inte är nödvändiga. Vetorätt för de fackligaorganisationerna är angelägen i dessa frågor. Regeringen föreslår också att det fackliga inflytandetöver beslut om olika stödformer skall uttunnas ytterligare. Reglerna är någotolika, beroende på stödform. Det har regeringen tagit till intäkt för att defackliga organisationerna endast skall beredas tillfälle att yttra sig när detär aktuellt att utnyttja en stödform på ett företag. Vpk anser att det är delokala organisationerna, som bäst känner till förhållandena på arbetsplatsen,som skall säga ja eller nej till en stödform. Om de inte tillstyrker skall intenågot stöd utgå. Den geografiska rörligheten kommer att skjuta ny fart närden kapitalistiska krisen slår igenom för fullt. Regeringens förslag omskattebefrielse avseende flyttningsbidrag kan bara tolkas som en anpassningtill flyttningspolitiken. I stället bör åtgärder vidtas mot en sådanutveckling. Arbetsmarknadspolitiken, m. m. Arbetsmarknadspolitiken, m. m. flyttningsstödet skattefritt och ta borttraktamenten för dubbel bosättning kan bara syfta till att göraflyttlasspolitiken mer effektiv. För den som tvingas flytta är naturligtvisbidragen välkomna och nödvändiga, men insatta i sitt sammanhang är de en effektivhjälp i flyttlasspolitiken. Vpk anser därför att bör avslå förslagetom att traktamente för dubbel bosättning skall upphöra. Socialdemokraterna har samma krav, och det återfinns ireservation 7. I övrigt när det gäller flyttlasspolitiken är socialdemokraternaoch de borgerliga på samma linje - underlätta för kapitalet. Att införa fillfälliga rekryteringsstimulanser tillföretagen ser kommunisterna som en ren subvention. Därför yrkarvi avslag på regeringens förslag till tillfällig rekryteringsstimulans ochkräver i stället en kraftfull industri- och sysselsättningspolitik för flerjobb. En konsekvent industri- och sysselsättningspolitik från samhällets sidager fler jobb. Genom en planering av samhällets resurser kan viktiga samhällsbehovtillgodoses, bl. a. genom uppgifter på den offentliga sektorn. Det är det somskall lösa ungdomens problem, inte några speciella rekryteringsbidrag, som istället bara kommer att gynna företagen. En viktig del i riktlinjerna för den framtidaarbetsmarknadspolitiken är, som vi ser det, en arbetstidsförkortning, och detär förvånande att arbetsmarknadsministern i propositionen, och även utskottet,så lättvindigt avvisar en arbetstidsförkortning. Arbetstidsförkortningen är enav de åtgärder som måste vidtas för att ge alla rätten till ett arbete. Detviktigaste är naturligtvis att öka arbetsvolymen, och åtgärder för attåstadkomma detta har jag tidigare pläderat för. Uppgivenheten finns hosregeringen och utskottet, som inte vill vidta några åtgärder. 1 stället stöderde kapitalägarnas krav på förlängd arbetstid för dem som arbetar, t. ex. ökadövertid. I betänkandet behandlas t. ex. en mofion av med deninriktningen, som bemöts positivt i utskottets skrivning. I diskuterarman att minska arbetslösheten bl. a. genom en arbetstidsförkortning, exempelvisi . Och i talas det t. o. m. om att stoppa övertiden. Enarbetstidsförkortning kommer att samhällsekonomiskt betala sig. Vi får fler i arbete, större statsinkomster ochmindre statsutgifter. En arbetsfidsförkortning är nödvändig för en anpassningtill arbetslivets utveckling. Med regeringens och utskottets inriktning avarbetsmarknadspolitiken kommer arbetslösheten att öka. Detta är inte envantolkning av regeringens politik, som utskottet vill påstå att vpk gör. Detär den verklighet som döljer sig bakom de högtidliga målsättningarna. Flyttlasspolitiken kommer att ta ny fart med regeringens politikoch kapitalismens utveckling. Det betyder ökad koncentration. Både denyrkesmässiga rörligheten och den geografiska rörligheten är underordnade dennautveckling. Den kan endast brytas med en ny ekonomisk politik och en nyindustri- och sysselsättningspolitik. Rätten fill ett arbete med meningsfullt innehåll för alla,rätten till arbete för ungdomar och handikappade, rätten att få ett arbete ihemregionen. stopp för utslagning och social utstötning - det kan baraförverkligas med en ny arbetsmarknadspolitik utifrån de principer för en nyindustri- och sysselsättningspolitik som vpk har föreslagit. Jag yrkar bifall fill vpk-motionerna205,484,1068, 1089,1097, 1426, 1497, 1834 yrkande 2, 2193 samt 2112 i alladelar utom mom. 18, där vpk-yrkandet sammanfaller med reservation 7, vilken jagyrkar bifall till. 4 (): Dagens arbetsmarknadspolitiska ärende ärmycket omfattande. Detta omdöme gäller inte bara den långa talarlistan utanockså det omfångsrika betänkandet nr 21. Det bygger i sin tur på 4propositioner och 63 motioner, och det utmynnar i en hemställan på 104 punkter.Huvudmomenten är arbetsmarknadspolitikens budget för nästa budgetår ocharbetsmarknadspolitikens inriktning . En hög sysselsättning är en förutsättning för ekonomisktillväxt och för fortsatt välfärd. Det är en nationell tillgång, men det harockså ett egenvärde för individen. Arbetslösheten är någonting ont. Därför kaninte arbetslösheten heller accepteras som en regulator i den ekonomiskapolitiken. På andra håll i har man trott sig bekämpainflationen och främja uppnåendet av ekonomiska mål genom att minskasysselsättningsgraden. Det synsättet känner vi oss mycket främmande för. Pådenna punkt är åsiktsgemenskapen i riksdag påfallande stor. Vi kanockså hävda att vi haft hygglig framgång jämfört meddelar av omvärlden. Medanvi i det kunnat pressa ner arbetslöshetssiffrornatill , har de i många länder i vår grannskap gått upp till 4, 6, 8eller arbetslöshet. Det må sedan gälla , , , USAeller , för att nu nämna några länder vilkas arbetslöshetsnivå ligger påde procenttal som jag nämnde. Människornas möjlighet att klara sin försörjning haralltid varit en central fråga. Ser man det i historiskt ljus, så framstårsvårigheterna på ett påtagligt sätt. återkommer nödår - dettatillhörde exempelvis bilden i det gamla bondesamhället. Med industrialismenförändrades situationen. Riskerna för massarbetslöshet ökade, men samtidigtskapades nya möjligheter att lösa problem genom resurser som en allteffektivare industri frigjorde. Arbetsmarknadspolitik i egentlig mening kan sägas ha vuxitfram krispolitik. Det har varit en medveten arbetsmarknadspolitiksom fått en bred uppslutning. På ämbetsmannanivä gjorde under1950- och 1960-talen både kraftfulla och utvecklande insatser på arbetsmarknadsområdet.Ett av de grundläggande dokumenten var arbetsmarknadspolitiskaproposition. Därefter har en mängd delreformer genomförts, de flesta underbred politisk enighet. Det finns ändå, fru talman, trots de inledande ordenfrån utskottets vice ordförande, anledning att ge socialdemokraterna en elogeför insatser i det första skedet av modern arbetsmarknadspolitik. har arbetsmarknadspolitiken byggtsut, sysselsättningen har kunnat hållas hög och arbetslösheten låg. Det omdömetmåste 2 protokoll 1980/81:158-159 A rbetsmarknads-politiken, m. m. A rbetsmarknads-politiken, m. m. fällas både om tidigare socialistiska regeringar och omsenare ickesocialistiska ministärer. Visserligen var inte de ekonomiskasvårigheterna så stora , dvs. den tid dåsocialdemokraterna hade ansvaret för arbetsmarknaden, men vi hade då-och det kanfinnas anledning att påminna om det i denna debatt - högre arbetslöshet ochfärre människor i arbete. Utskottets vice ordförande säger med beklagande att vi nuägnar oss för mycket åt vackra ord och vädjanden om samförstånd. Symtomatisktär också att , med mindre gott samvete som jag uppfattar det,uppehåller sig rätt länge vid den märkliga motion där man från socialdemokratiskthåll påstår att nu förs det avsiktligt en arbetslöshetsskapande politik. Efterdet påståendet vill jag bara säga: Upp till bevis! Förvisso görs det storainsatser. Vi har en hög sysselsättning, en låg arbetslöshet och en godberedskap. säger att svårigheterna har ökat. Visst har dedet. Just därför har vi föreslagit ökade insatser på flertalet av arbetsmarknadspolitikensområden. Vilket recept har då socialdemokratin? Ja, på den punktenblev man inte klar när man lyssnade på . Hon ägnade sigmera åt att prata om relationer till andra partier, att peka på svårigheter ochhemskheter ute i . Det kan man göra, man kan dra lärdom av dem ochförsöka undvika dem. Men att applicera vad som händer i och påsvensk arbetsmarknadspolitik av är ett övergrepp i debatten som måstetillbakavisas. Så säger patetiskt: Varför skall vi meratro på den än på ? Ja, se på resultaten! Sepå vad som har gjorts och vad som föreslås! Vill man vara riktigt snäll kanman säga att vi är beredda att fullfölja en socialdemokratisk arbetsmarknadspolitik. Socialdemokraterna påstår sig vilja göra förändringar föratt få en bättre tingens ordning, men förslag i den riktningen lyser helt medsin frånvaro. Eftersom beklagade att arbetsmarknadsministerninte kunde vara med här från början, gissar jag att väntarmed att redogöra för de förslagen tills kan infinna sig härefter det regeringssammanträde som han nödgades delta i tidigt på morgonen.Hittills har socialdemokraterna emellertid inte kommit med något förslag somdet går att ta fasta på. Arbetsmarknadspolitiken har sina gränser eller, om man såvill, begränsningar. Vi fär inte glömma att den skall vara ett komplement sund näringspolitik och en frisk samhällsekonomi. Det är tre hörnpelare iett välfärdssamhälle. På den punkten har faktiskt rätt. mycket kraftiga arbetsmarknadspolitiskauppbyggnad verkade också sysselsättningsutredningen. Enligt dess förslag skulleytterligare väldiga resurser satsas. Två huvudtankar fanns med. Den ena varatt man förutsatte en kraftig expansion av den offentliga sektorn. Den andravar att flera tusen skulle nyanställas på AMS. Trots att det är en kort tidsedan utredningen presenterades är bägge dessa tankegångar inaktuella. följer upp dem i . har krävt att vi skulle fåen sysselsättningsproposition betydligt snabbare än vad vi har fått och attden skulle vara byggd på sysselsättningsutredningens resultat. Symtomatiskt äratt hon nu inte ens nämner denna mastodontutredning som gav så litet konkret.Den kärva ekonomiska situationen har fått alla att tänka om, att försöka finnanya vägar, att värna om samma mål. Det är visserligen svårare , men det ärmera realistiskt att göra så. hade f. ö. förtjänstfulladiskussioner om och analyser av problem som kan prägla arbetsmarknaden. Entanke som har fångats upp från den nu undanlagda utredningen är att passa ihoparbetssökande och arbetsplatser. Det är också en av de viktiga pusselbitar somarbetsmarknadsministern i sin proposition nr 126 lägger stor vikt vid. Med enintensifierad förmedling och med teknikens hjälp skall man bättre mötaönskemålen att få arbetssökande och platser att passa ihop. Man kan också säga att ju högre sysselsättningsgradenblir, desto svårare blir förmedlingsproblemen. Sysselsättningsgraden i Sverigeär mycket hög-omkring 4,2 miljoner människor har eget förvärvsarbete. Det ärden högsta siffran . Men här finns problem, och det finns trögheter, och det ärfrågor som är centrala då arbetsmarknadsministern föreslår åtgärder inför detnya decenniet. I propositionen säger arbetsmarknadsministern att det ärnödvändigt att bryta en utveckling som innebär att allt fler människor behöversysselsättas utanför den reguljära arbetsmarknaden. För en sådan förändringtalar både statsfinansiella och andra skäl. Propositionen förordar båderiktlinjer och åtgärder för , och några axplock därur kan ge enantydan om innehållet i den. Arbetslöshetsproblemen skall i första hand lösas genom attden arbetssökande bereds arbete på den öppna arbetsmarknaden. Arbetsgivare och arbetssökande måste förmås att meraaktivt anpassa sina krav och önskningar. Arbetsmarknadspolitiken skall inriktas på att återställaden samhällsekonomiska balansen. Krav på anpassning får inte ställas så högt att desvagaste utestängs från arbetsmarknaden. Trögheteni anpassningsprocessen måste övervinnas. Kommunernasroll för sysselsättningen måste betonas. Länsplaneringenbör vara åtgärdsinriktad. De åtgärder som föreslås från regeringen är bl. a.tillfällig rekryteringsstimulans för industriföretag som ökar sinpersonalstyrka , rekryteringsstöd till företag som anställerlångtidsarbetslösa och ungdomar, förhöjt lönebidrag vid övergång från skyddatarbete till arbete på öppna marknaden, stöd för att underlätta omställningenvid lokala sysselsättningskriser, vidgade möjligheter till vilandeförfidspension, vidgade möjligheter till arbetsmarknadsutbildning för 18-19-åringar och skattebefrielse för Arbetsmarknadspolitiken, m. m. Arbetsmarknadspolitiken, rn. flyttningsbidrag som utgår enligtarbetsmarknadskungörelsen. När det gäller riktlinjerna i fråga om konkreta förslagtill förändringar i de arbetsmarknadspolitiska medlen föreligger det egentligeninte några alternativ i motionerna eller i reservationerna. Kommunisterna ochsocialdemokraterna ansluter sig visserligen inte till riktlinjerna, mensocialdemokraterna har efter vad jag förstår inga invändningar motriktlinjerna som sådana. Deras kritik gäller den ekonoiniska politiken i stort.Det är en fråga som är väl värd sin debatt, men den står inte på dagensföredragningslista, utan den återkommer vi till . De riktlinjer som läggs fram och som jag har redovisat kansägas innehålla väl beprövade metoder men också en hel del nya signaler. Dessaskall ses mot bakgrund av två faktorer. Den ena är svårigheten att i en mindreexpansiv ekonomi få resurser till massiva sysselsättningsskapande insatser, denandra är vikten av att arbetsmarknaden fungerar smidigt, dels för att undanröjaflaskhalsproblem, dels för att ge arbetstillfällen åt även den mersvårplace-rade arbetskraften. De förslag som läggs fram har just till syfte attunderlätta för oss att klara sädana problem. Det mål som skall vara vägledande för politiken iframtiden liksom är full sysselsättning, arbete åt alla. Dennaarbetslinje i politiken är kanske det främsta arvet som vi har med oss in i1980-talet. I en värld av ökad arbetslöshet och ibland en förfärande toleransgentemot höga arbetslöshetstal är det viktigt att vi slår fast en strävan somskall vara att alla som söker arbete också skall få tillfälle till det.Arbetets värde för individer och samhälle har vältaligt utvecklats också ipropositionen - i alltför vackra ord, för att nu tala med . Jag skall inte upprepa vad som står i propositionen utanendast betona också den sociala sidan av saken. En effektiv arbetsmarknadspolitikär också det bästa socialpolitiska medlet. Kostnader som läggs ner inomarbetsmarknadspolitiken innebär ofta direkta besparingar inom exempelvissocial- men också utbildningspolitik. Man måste alltså se till totaleffekten dåman överväger arbetsmarknadspolitiska satsningar. Vad som sagts i debatten andas en grundläggandesamstämmighet mellan regering och opposition om arbetsmarknadspolitikens måloch allmänna inriktning. Om inte annat har ju sagt att detråder samstämmighet mellan socialdemokraterna och regeringssidan. Ja, stämmer det om man tar i beaktande att det finns hela28 reservationer och 3 särskilda yttranden? Jag vill nog påstå att talet om dengrundläggande enigheten trots allt stämmer. De flesta reservationerna gälleregentligen detaljer i politiken. En del av dem är så näraliggandeutskottsmajoritetens förslag att man måste vara någonting av finsmakare för attupptäcka skillnader; som exempel vill jag nämna reservationerna 10, 12 och 14.På en punkt finns emellertid stor spännvidd, och det gäller de ytterligare 1500 milj. kr. som socialdemokraterna vill satsa på beredskapsarbeten underkommande år. På konjunkturbedömningen har vi en likartad syn inomutskottet, dvs. att det kan bli svårt höst och vinter. Därför behövs detinsatser som är betydligt större ände vi f. n. har. Men det åligger regeringen och arbetsmarknads- Nr 158myndigheterna att i vanlig ordning bevaka både sysselsättningsläget och Torsdagenden utbildningsbehovet och ge medel för att klara detta. yrkandetom 1,5 miljarder ytterligare synes i det ljuset mycket märkligt. Regeringenkan ju använda finansfullmakten, men den kan också återkom- Arbetsmarknadsnia,till och på tilläggsbudget få en resursförstärkning- en ordningpolitiken, m. m. som f. ö. tillämpades inte minst under den socialdemokratiskaregeringsperioden. Det yrkandet tyder kanske mera på samma tankeoreda som iden märkliga argumentering socialdemokraterna förde i motionen 2191, vilken jagredan har kommenterat. Påståendena i den motionen är så anmärkningsvärda kunde förledas att tro att socialdemokraterna har förväxlat en del avmotionstexten med kommunisternas; de kan ibland kosta på sig den typen avobestyrkta beskyllningar. När det gäller arbetsmarknadsverkets framtid på kort ochlång sikt påtalas den centrala roll som platsförmedlingen måste få i arbetet.Vidare hänvisas till det s. k. PLOG:s förslag, som skulle ge ökat utrymme åtindividuell platsförmedling. Även om medelsramarna kan sätta upp begränsningarför förslagets fullständiga utbyggnad, finns det säkert mycket positivt atthämta ur detta utredningsarbete. Min bedömning är dock att den praktiska nyttaninte når samma höjder som de teoretiska förhoppningar som knyts till det.Organisatoriska förändringar och nya benämningar på befattningshavarna löserbara en del av de svårigheter man kan stå inför. Utskottet hade satt ett -om änlitet - frågetecken när det gäller att föra ut reformen i praktiken. ex. avsnittet om att tillvarata de specialkunskaper som finns inomarbetsvägledningen. Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag om att enparlamentarisk utredning tillsätts för att se över förutsättningarna attfrigöra resurser för platsförmedlingen men också göra avgränsningar ochomprioriteringar när det gäller de totala arbetsuppgifterna förarbetsmarknadsverket. Detta är f. ö. tankegångar som arbetsmarknadsutskottetredan våren 1979 anmälde inför kammaren. Även om den parlamentariskautredningen skall göra ett mycket grundligt och djupgående arbete när detgäller AMS framtida kompetens och uppgifter, skall det ändå vara möjligt attutan att avvakta utredningens förslag föra över vapenfrifrågor ochomhändertagande av flyktingar till annat organ. Trots att inte alla detaljerfinns redovisade blir utredningens uppgifter mycket omfattande. Det är dockinte fråga om att vare sig slå sönder arbetsmarknadsverket eller försvaga dessmöjligheter att föra en effektiv arbetsmarknadspolitik. Utredningsarbetet skalldessutom bedrivas med öppenhet och med sådana grundläggande linjer attfarhågorna i reservationen är omotiverade. Reservationerna 6 och 7 avser reduktion avstarthjälpsbelopp resp. slopande av traktamente vid dubbelbosättning.