prot · G40949 · 1980-12-31 00:00:00 — De är ofta godaföreträdare för offentlig verksamhet. Men när den fungerar så illa som jagexemplifierat - jag skulle kunna anföra många andra exempel - är det inget lättjobb de har. Jag menade inte att konduktörerna skulle ha växelpengarmed sig för att lämna tillbaka till damerna - jag ville bara berätta hur detkan te sig för människorna i vardagen i dessa sammanhang. De har att bilda sigen uppfattning om offentlig verksamhet med utgångspunkt i sina upplevelser avhur bl. a. SJ fungerar - det var det jag pekade på. Sedan tycker jag inte att man skall göra den därvärderingen, att om folk kostar pä sig att åka första klass så kan de kosta påsig både det ena och det andra. Det finns människor som värdesätter att få åkabekvämt och spara några kronor genom att avstå från något annat. Därmed har jaginte sagt att det är i första hand förstaklasspassagerarnas behov som skalltillgodoses. Men har man köpt biljett till första klass, tycker jag att manockså skall få åka första klass. Det vore intressant om ändå ville svara påmin personliga fråga. Det kan väl inte vara något konstitufionellt problematt säga om kommunikationsministern vill ordna ett sammanträffande eller inte? Om vissa missförhållanden i SJ.s tågtrafik 110Kommunikationsministern : Herr talman! Jag ordnar gärnasammanträffanden. Finns det önskemål om ett sammanträffande, skall jag gärnaställa upp. Det kan vara nog så klokt att ha en rundabordskonferens där vi kanförsöka samla alla goda tankar - det är bara bra. Det kanske också kunde varabra att sammanföra SJ-ledningen med en del konsumenter som kan tala om hur manpå fältet ser på situationen. Är konsumenterna dessutom riksdagsmän, ärförutsättningarna stora att det kan bli ett givande utbyte. Risken att det intei rikt mått skulle framföras åsikter till SJ-ledningen vore då mycket liten. Visst skall vi tala om dessa frågor. Jag sade fidigare attdet är litet besvärligt att man i statsförvaltningen inte har de möjligheterman faktiskt har inom en . När en fråga ställs fillexempelvis ett borgarråd i , har denne möjlighet att direkt såsomordförande i verksstyrelsen gå in och tillse att någonting blir gjort. Denmöjligheten har man inte inom statsförvaltningen, och därför kommer man påmellanhand. Jag håller med om att det inte är så lyckat och att viborde försöka finna någon annan form. Jag är dock alldeles för ung och ny föratt ha någon synpunkt. Om vissa missförhållanden i SJ.s tågtrafik men herrAlsén kan kanske, som gammal parlamentariker, hjälpa mig. SJ hade upprättat en prognos på . Det var alltså inte ioch för sig fråga om en målsättning. Att prognosen vida har överträffats ärbara positivt, och vi får nu försöka att gemensamt se efter vad vi kan göra åtde problem som har uppstått. Jag vill inte citera vad kommunikationsdepartementetstjänstemän säger om den socialdemokratiska motionen i anslutning tillbesparingspropositionen. Det skulle nämligen kunna innebära att jag kanskesäger mer än vad dessa tjänstemän vill stå för. Men jag kan ta deras ord i egenmun och säga att det är det mest ohederliga dokument de har läst. Det ärintressant att höra. Det vore en överdrift om jag sade att det är det mestohederliga dokument som jag har läst, för jag har läst betydligt värre. Mensocialdemokraterna vill i motionen både äta kakan och behålla den. Dels skallvi ta samhällsekonomiska hänsyn, dels skall vi följa trafikpolitiskabeslut. SJ skall också göra en hel del investeringar som inte rimligtvis kanvara räntabla, men trots det skall SJ inte gå med förlust. Det går inte riktigtihop. Folk får gärna åka första klass även för mig. Jag kan baracitera en partikollega till , nämligen statsministern i , somom den danska politiken sade följande; Vi åker mot avgrunden, men vi gör det iförsta klass. Det kan tydligen gälla även för Uppsalapendeln. Jag vill avsluta med att be redovisa ett endaställe där jag har uttalat mig med förakt om offentlig verksamhet. Jag har nämligenaldrig gjort det. Jag känner inte förakt inför den offentliga verksamheten. Menherr borde ju kunna ta fram ett enda citat ur den flora som enligt honomfinns av föraktfulla uttalanden från mig. Till moderata samlingspartietsungdomsförbund i sade jag inte alls att vi skall ha så litet sommöjligt av offentlig verksamhet. Visst skall vi ha offentlig verksamhet, menden skall vara så effektiv som möjligt. Däremot sade jag att vi skall ha så fåutredningar som möjligt och att vi skall se till att de som arbetar blir klara.Jag sade dessutom att vi skall införa så få nya lagar som möjligt - och detstår jag för. Men detta att jag skulle känna förakt för den offentligaverksamheten känner jag inte till - det är gripet ur luften. Till slut vill jag - om jag var otrevlig motsocialdemokraterna - citera en annan tjänsteman, som arbetade påfinansavdelningen i . Han berättade för mig att finansavdelningen varmycket oroad när de borgerliga 1976 övertog majoriteten i stadshus.Anledningen var alla de överbud som enligt finansavdelningen fanns från denborgerliga sidan mot tidigare socialdemokratiska budgetar. Denne gamletjänsteman lugnade de övriga på finansavdelningen med följande ord: Var inte såoroliga, för nu kommer sakligheten att byta sida. 111HANS ALSEN (s): Så långt vill inte jag gå, när jag nu fårordet efter kommunikationsministern. Men jag vill ändå försöka stanna kvar iden mer konkreta form diskussionen nu fick. Jag vill iförsta hand ta fasta på att kommunikationsministern, som han sade,gärna sammanträder och att han är beredd att ställa upp på ett resonemang kringdessa frågor. Även riksdagsmän var tydligen välkomna, trots risken för att detar tid i anspråk och breder ut sig. Men det kan bero på att man känner att manhar ett angeläget ärende och att man talar för många, som normalt inte' harnågon röst i detta sammanhang eller någon som lyssnar. Jag kan dela kommunikationsministerns uppfattning om dekonstitutionella problem som inte gör det möjligt att agera i de roller vibåda har kreerat, nämligen som kommunalråd - om man nu får kalla en ledandepolitiker i för kommunalråd. Visst var det lättare att handskas medde här frågorna då. Jag tror vi skall vara försiktiga så vi inte snubblar in påministerstyre, för det kanske är en främmande form. Men någonstans däremellanmåste det finnas någonting som gör det möjligt att också i fåresonera litet mer konkret om sådana här frågor. Jag tycker attkommunikationsministern har gått en bit på vägen i det sammanhanget, och detsätter jag värde på. Man kan skymta, inte bara i texten i interpellationssvaretutan också av det kommunikationsministern säger, att den budget som kommer frånhans departement skall innehålla någonting som man verkligen kan tapå när det gäller SJ;s möjligheter att tillföra resurser och förbättra för deresande - konsumenterna, om man så vill. Då blir det självfallet ett myckethederligt dokument. Statsrådet var ju "vänlig nog" att kallasocialdemokraternas förslag på det här området för ett ohederligt dokument.Jag skall inte försöka betygsätta eller säga var kommunikationsministern hamnarpå den politiska skalan vertikalt sett, om det är uppe eller nere, men jag trormånga har en ganska bestämd uppfattning om var han hamnar. Jag tror inte någonfrån oppositionen har någon annan strävan än att anvisa vägar till ett bättresakernas tillstånd. Detta har klargjorts och kommer att stå i kammarensprotokoll, som är en offentlig handling, så massmedia kan inte på något sätthandskas ovarsamt med vad vi säger. De kommer ju inte in i sammanhanget på detsättet. Det skall vara en offentlig verksamhet som är effektiv,säger kommunikationsministern. Och alla är väl överens om att det som görsskall vara effekfivt, det är ingen som ifrågasätter det. Det är bl. a. det viredovisar i den socialdemokratiska motionen. SJ skall vara effektivt. Manuppnår inte alltid effektivitet, men stundom gör man det genom att banta, draner resurser. Effektivitet i sådana här sammanhang kräver dock att det tillförsresurser. Om jag får skicka med en rekommendation inför den kommande budgetbehandlingen,så vill jag säga att effektiviteten kanske skulle öka i kanslihuset om man därförsiktigt närmade sig det antal tjänster som fanns på den socialdemokratiskaregeringens tid. Där har man verkligen gått upp i höjden. Jag vet inte om kommunikationsministernmenar att det är att effektivisera statlig verksamhet om man ökar antalettjänster med flera hundra i departementen. Är det möjligen så? Det är i så fallett helt olyckligt sätt att skapa effektivitet på. Att satsa ordentligt på SJtror jag däremot kan skapa ett effektivare SJ. Om vissa missförhållanden i SJ.s tågtrafik Om läkares ekonomiska intressen i läkemedelsindustrin Jag lovar att påkommunikationsdepartementet förekommer ingen ökning. Tvärtom - antaletledamöter i kommittéer skall minska. Antalet anställda tjänstemän på departementetskall minska. Vi skall bli precis så effektiva som vill. 21 § Svar på fråga 1980/81:175 om läkares ekonomiskaintressen i läkemedelsindustrin i har frågat migom jag anser att läkares ekonomiska bindningar till läkemedelsindustrin samtdeltagandet i marknadsföring står i samklang med patienternas och samhälletsintressen av objektiv vägledning och lägsta möjliga kostnader för preparaten.Frågan är föranledd av att och Svenska läkaresällskapetsamt vissa enskilda läkare enligt frågeställaren har stora intressen iläkemedelsbranschen. Vidare anför att det läggs fram dokument ien utkommen bok om att vissa läkare dessutom erhåller stora summor pengarsom tack för "draghjälp" i marknadsföringen av läkemedel. Självfallet får inte ekonomiska egenintressen i form avaktieinnehav eller andra ekonomiska engagemang i läkemedelsindustrin styra enläkares val av läkemedel. Läkaren skall i sin yrkesutövning handla i enlighetmed bestämmelserna i allmänna läkarinstrukfionen (1963:341). Enligt 3 §läkar-instruktionen åligger det varje läkare, vare sig han är i allmän tjänsteller enskilt utövar läkaryrket, att i överensstämmelse med vetenskap ochbeprövad erfarenhet meddela patienten de råd och, såvitt möjligt, denbehandling som patientens fillstånd fordrar. Läkarens val av läkemedel skallsåledes avgöras med utgångspunkt i vetenskapliga rön och beprövad erfarenhet. Vad gäller patienternas och samhällets intresse attbegränsa läkemedelskostnaderna vill jag erinra om att läkemedelskommittéernumera finns inom samtliga landstingsområden. På grundval av en kritiskgranskning av för- och nackdelar med olika preparat utfärdarläkemedelskommittéerna rekommendafioner av läkemedel. Vid val mellanlikvärdiga preparat beaktas också ekonomiska aspekter. Att det i en nyligen utkommen bokgörs gällande att vissa läkare förfarit olagligt, bl. a. med avseende pågällande skattelagstiftning, kan knappast misskreditera en hel yrkeskår. Om detskulle visa sig att någon läkare gjort sig skyldig till oegentligheter tar jaggivetvis avstånd från ett sådant beteende. 114HANS i (vpk): Herr talman! Jag får tackasjukvårdsministern för svaret. Jag inser nu att denna fråga hade varit meralämpad för en interpella-tionsdebatt, eftersom det går åt rätt mycket tid omman skall diskutera de saker som påstås förekommai marknadsföringen av läkemedel. Tillatt börja med vill jag instämma i sjukvårdsministerns påpekande attolagligheter som kan ha förekommit naturligtvis inte får misskreditera en helyrkeskår. Vi är helt överens om detta. Det är viktigt att klargöra detta frånbörjan, så att det inte blir några missförstånd i fråga om det som yttras idebatten. Det är också på det viset att det är läkare som tröttnat på spelet ommedicinmiljarderna som har hjälpt till att lyfta fram de förhållanden somredovisas i den bok som kom ut . Depåståenden som görs i boken är emellertid av sådan art att de rimUgen inte kantigas ihjäl, utan några åtgärder måste till för att bekräfta eller avfärdaanklagelserna. Sjukvårdsministern säger i svaret att ekonomiska intressensjälvfallet inte får styra läkares val av läkemedel utan att man som läkare haratt hålla sig fill läkarinstrukfionen. Naturligtvis är det så. Det förstår jagockså. Men min fråga är ju föranledd av att det nu påstås att så inte ärfallet. Läkemedelsbolagensatsar enorma pengar på marknadsföring. Ett led i marknadsföringen är att mananordnar s. k. symposier och konferenser, som ibland sker utomlands. Vid dessasymposier är det enUgt de uppgifter som lämnats vanligt att kända experterframträder och propagerar för vissa preparat i snygg form. Det redovisas ocksåhur läkare genom att för vaccinationsarbetet välja vissa preparat kan få pengarutbetalda bakvägen fill utländska konton - det är alltså också påståenden somhar förts fram. Jagskall inte här läsa ur boken om vad folk inom branschen påstår.Sjukvårdsministern kan själv läsa den - hon kanske redan har gjort det - ochjag är övertygad om att hon kommer att bli ganska upprörd över det som stårdär, för om detta är sant, då är det fruktansvärt. Denfråga jag ställde, dvs. om de ekonomiska bindningar som finns och läkarnasdeltagande i marknadsföringen av läkemedel står i samklang med samhällets ochpatienternas intressen, rör såvitt jag kan se bara toppen av ett . Detfinns många flera saker omkring läkemedlen och deras marknadsföring som tas uppi den här boken. Sjukvårdsministern svarar som väntat att det jag pekat på inteär förenligt med läkarens arbete och att hon, om läkare gjort sig skyldig tilloegentligheter, tar avstånd från sådant. Jag vill passa på att frågasjukvårdsministern: sjukvårdsministern att ta några initiafiv för attklarlägga om anklagelserna i boken är riktiga eller felakfiga? Omläkares ekonomiska intressen i läkemedelsindustrin Jag vill upprepa att ekonomiska egenintressen självfallet aldrig fårvara en acceptabel grund för läkares val av läkemedel. Jag hänvisar återigenfill frågesvaret och till allmänna läkarinstruktionen, som säger att varjeläkare i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet skall meddelapatienten de råd och, såvitt möjligt, den behandling som patientens tillståndfordrar. Det är alltså som kontrollerar att läkarna följerdenna instruktion. har i ettbetänkande om vissa läkemedelsfrågor behandlat Om läkares ekonomiska intressen i läkemedelsindustrin en motionav , i vilken man bl. a. yrkade att en parlamentarisk utredningskulle tillsättas med uppdrag att utreda frågorna om forskning, kontroll,marknadsföring och försäljning av läkemedel. Utskottet avstyrktemotionsyrkandet och konstaterade bl. a. att frågorna om industrins marknadsföringoch försäljning har samband med arbetet inom det nyinrättadeläkemedelsinformationsrådet. Förhandlingar pågår f. n. mellan och -industrier - angåendeutveckling, samarbete och samordning av informafions- och utbildningsverksamhet.Avsikten är att skapa riktlinjer för parternas medverkan och engagemang isådana aktiviteter. Överenskommelsen skall gälla för produktinformation, utbildningoch vetenskapliga sammankomster, dvs. de symposier som det talades om härtidigare. , som inrättades , följerutvecklingen av dessa förhandlingar, och såväl som LIF ochRUFI är representerade i rådet. Jag tror alltså att man kan vara ganska övertygad om attsocialstyrelsen kommer att kontrollera de här frågorna noga. 116HANS i (vpk); Jag förstår av frågesvaret attsjukvårdsministern själv inte tänker ytterligare aktualisera den här frågan,trots att det nu förmodligen blir en ganska hård debatt om vad som har sagts.Författarna till den här boken väntar sig tydligen också att frågan kommer attbehandlas på olika sätt. Man lägger också fram olika handlingsalternativ. Dehar inte väntat sig att sjukvårdsministern skulle ta något initiativ, men detvar min mening att sjukvårdsministern skulle göra detta med anledning av vadsom har framförts. Det här är ju inte den enda rapporten om sjukvården ochläkemedelshanteringen. En rad skrifter har givits ut under de senaste åren.Jag tänker på Den omänskliga sjukvården av . Där behandlasläkemedelsbranschens makt. Vidare tänker jag på Ångest för miljoner av Jartsellm. Där berättas om hur man utnyttjar psykiska spänningsfillstånd för marknadsföringav läkemedel. Jag kan också nämna läkemedelsval ursamhällets synvinkel. Detta är en doktorsavhandling där det framhålls att detinte alltid är patientens bästa som man tänker på. Det händer att läkare ionödan förskriver ovanligt dyra mediciner. Då handlar man ju inte rikfigt somsjukvårdsministern hävdar att man skall göra. När det gäller de privata vinstintressena inomläkemedelshanteringen kan man väl säga att ungefär 35 milj. kr. i aktier ärnedplöjda i läkemedelsindustrin genom organisationers och privatpersonersinnehav. Enbart detta förhållande måste ju vara mycket otrevligt för läkarna,eftersom de genom sitt aktieinnehav naturligtvis har ett vinstintresse i debolag där de äger akfier. Intresset för en högre vinst brukar på moderat hållsägas vara en drivfjäder i samhällslivet. Medanledning av vad som har framkommit finns det skäl till att sjukvårdsministerntar tag i detta och försöker visa svart på vitt, antingen fria dem som utpekatsfrån misstankar eller fälla dem för hanteringen. Det är befogat att utgå ifrån det faktum attlandets medicinska expertis både kunskapsmässigt och från integritetssynpunktstår på en sådan nivå att risken för att den skall korrumperas genom ekonomiskabidrag från läkemedelsindustrin måste vara minimal. Dessutom är det, som sagt,som har till uppgift att utöva kontrollen över läkare och annansjukvårdspersonal. Jag är också övertygad om att det sker en kontroll och villf. ö. hänvisa fill den debatt som vi har avlyssnat. Statsrådet har intebefogenhet att ingripa i ett verks verksamhet. Detta kallas i allmänhet förministerstyre. Om läkares ekonomiska intressen i läkemedelsindustrin 118 HANS i (vpk); Jag måste sammanfatta den första delen avsjukvårdsministerns senaste inlägg så, att hon inte är oroad. Hon ansertydligen att de anklagelser som har förts fram är felakfiga. Sjukvårdsministernförutsätter tydligen att det inte förekommer några oegenfiigheter när detgäller marknadsföringen av läkemedel. Är det så jag skall tolka svaret? Ja, det är rätt. Jag är inte nämnvärt oroadav detta. Jag har läst den här boken, och på mig verkar det som om författarenhar formulerat en slutsats och sedan med boken försökt bevisa den slutsatsen.Jag är alltså inte nämnvärt oroad av det, och jag tycker inte heller att det ären särskilt framgångsrik metod. Anf.120 HANS i (vpk): Herr talman! Då får jag väl säga attden här bokens författare inte är den enda som har varit krifisk motläkemedelsindustrin. Det har ju förekommit en diskussion under åtminstone ettdecennium om nödvändigheten av statlig kontroll och statligt ägande när detgäller läkemedelsindustrin. Det är mot bakgrund av sådana här påståenden omoegentligheter som jag har ställt min fråga. Och jag kan inte förstå hur man såenkelt kan avfärda detta och säga att allt är så bra som vi önskar att detskulle vara. Jag tror inte det, efter att ha läst igenom det här materialet. Vi har haft en utredning, som förkortatkallades . Den fick av ändrade direktiv , innebärande attutredningen inte skulle överväga ett förstatligande utan lägga fram förslag somsyftade till att ge industrin goda betingelser för konkurrenskraft, också påden internationella marknaden, och säkra fillgången på bra och såvitt möjligtbilliga läkemedel i landet. Utredningen- - har föreslagit ett branschråd, som skall vara organ 7 protokoll 1980/81:49-50 Omvissa anställningsfrågor i samband med kommunalisering av Karolinskasjukhuset för samråd ochinformationsutbyte men inte ha beslutande eller verkställande funkfioner. Jagtror att detta tillsammans med läkemedelsinformationen och de övriga åtgärdersom är vidtagna kan utgöra en garanti för läkemedelsindustrin i . Anf.122 HANS i (vpk); Att det blev förändrade direktiv i och med att det kom till en ny,borgerlig regering, som ju vill avveckla så mycket som möjligt av samhälletsintressen inom viktiga områden, är inte förvånande. Det var naturligtvisnärmast en följd av maktskiftet. Närdet gäller informationen är det ju - och det kan inte sjukvårdsministern varaovetande om - oerhört små resurser som ställs till förfogande från samhälletssida för information i olika avsnitt. Det har också redovisats. Det är såvittjag förstår ganska officiella siffror om läkemedelshanteringen,läkemedelsinformafionen, reklamen och marknadsföringen och vad samhället haratt sätta emot. Det råder ganska ojämlika förhållanden när det gäller attinformera - det måste man väl ändå hålla med om. 22 § Svar på fråga1980/81:187 om vissa anställningsfrågor i samband med kommunalisering avKarolinska sjukhuset i har frågat om jag vill medverka till att Stockholmsläns landsfings hälso- och sjukvårdsnämnd inte påverkar anställningen avpersonal vid , innan över huvud taget betettstillfälle att ta ställning till avtalsförslaget om kommunalisering avKarolinska sjukhuset. har överlämnat en uppgörelse med företrädare förStockholms läns landsfingskommun om ändrat huvudmannaskap för Karolinskasjukhuset m.m. Vad som överenskommits gäller under förbehåll att det godkännsav regeringen och av . Jag avser att föreslå regeringen att under januari1981 genom en proposition underställa denna fråga. Uppgörelseninnebär att landsfingskommunen övertar den 1 januari1982. Arbetstagarna vid sjukhuset skall därvid erbjudas anställning hoslandsfingskommunen. Anställning för fiden t. o. m. får skeendast i samråd med hälso- och sjukvårdsnämnd. Somjag nämnde kan uppgörelsen givetvis inte bli gällande förrän regeringenoch godkänt den i vederbörlig ordning. För att regeringen skallkunna godkänna uppgörelsen erfordras bemyndigande. Desamarbetsformer som finns mellan ochlandstinget - t. ex. att landsfinget väljer fyra av de nio ledamöterna i sjukhusets direktion - gör det emellertid möjligt för direktionen att om den såfinner lämpligt inom ramen för sina befogenheter redan nu verka i uppgörelsensanda. Jagser ingen anledning att föreslå regeringen att utfärda föreskrifter sominskränker sjukhusets befogenheter i dessa avseenden. Anf.124 i (m); Tillåt mig att tacka statsrådet för älskvärdheten att trotsbrådskan inför julhelgen finna tid att besvara min fråga. Tyvärr måste jag sägaatt statsrådet missat poängen i själva frågan, som gällde hälso- ochsjukvårdsnämnden, inte sjukhusets direktion. Personalen på sjukhusethar fäst min uppmärksamhet på egendomliga bestämmelser i de avtalshandlingarsom föreligger i ärendet, och jag anser inte att saken kan få passera opåtalad. överlämnat till regeringen för prövning är dels ettprotokoll, dels ett villkorligt avtal om ändrat huvudmannaskap för Karolinskasjukhuset, dels också fem specialavtal i anslutning till huvudavtalet samt ettfillägg fill ett icke bifogat förhandlingsprotokoll av den 21 november 1980angående läkarutbildning och forskning. , kallat bil. 1, behandlar 8§ landsfings framfidaskyldigheter mot arbetstagare anställda vid . Däri stadgasom samråd rörande nyanställningar vid sjukhuset "efter det att detta avtalträffats", varvid hänvisning sker till ett specialavtal i bil. 6.1 dettastadgas i 3 § att "anställning avseende tid fill och med den 31 december1981 får ske endast i samråd med " i Stockholmsläns landsfing. 3 § innehåller även formuleringen "den som i samråd medSLL anställs efter det att nämnda avtal träffats". Tidpunkten förträffandet av dessa avtal är . Beträffande regeringensbefattning med ärendet används i stället uttrycket "godkännande". Formuleringenav 4 §, som avser läkare, är krypfisk, bl. a. därför att läkare givetvis ocksåär "arbetstagare" och sålunda även hänförbara fill 3 §. 18 § stadgas att "detta avtal gäller definitivt endast om det godkänns avregering och landsfing", och meningen fortsätter på följande sätt;"men skall fillämpas möjligt". Denna formulering avviker frånsamtliga motsvarande formuleringar i övriga avtal, där det endast heter"gäller".