prot · G409108 · 1980-12-31 00:00:00 — I motionen kräver vi att skall hos regeringenhemställa om åtgärder för att, med statligt stöd, hos samtliga vårdhuvudmänväsentligt utöka antalet vårdplatser för vård av missbrukare. Vi påyrkar ocksååtgärder mot återfall till missbruk och påvisar hur primärt det är med arbeteoch bostad förden sociala återanpassningen. Redan i partimotionen från vpk med anledning avpropositionen om , motion 1979/80:73, pekade vi på hur viktigtdet var att inte detta med socialtjänst bara blev vackert tal, som iverkligheten inte förpliktade till något. Vi påvisade då att inget sades om atttillföra ökade resurser för att fullgöra dessa nya uppgifter. Vimenade att detta kunda tolkas så, att det bara rörde sig om vackert tal, sominte var allvarligt menat när det så att säga kom fill kritan.Socialtjänstlagen fick formen av en ramlag, vars uppfyllande sedan ankommer påkommuner och landsting. Vid lagens tillkomst hävdade vi att regeringen borde gekommunerna normer och också resurser för att uppfylla dessa. Så blev det nuinte. Vi konstaterade att regeringens sociala engagemang påtagligt svalnarinför uppgifter som kan medföra kostnader. Vi ansåg att man hade undvikit attställa konkreta krav på kommunernas socialtjänst därför att det skulle kommaatt leda till krav från kommunernas sida på att ekonomiska resurser skulleställas till deras förfogande. Som jag sade inledningsvis står vi inför att taställning till anslag, och därmed prövas regeringens vilja till insatser föratt uppfylla de krav man kan ställa på kommunerna. besannas de farhågor somvi hade vid tillkomst och som jag här redogjort för. Regeringenoch utskottsmajoriteten överlämnar väsentligen till de kommunala vårdhuvudmännenatt bestämma nivån på och omfattningen av insatserna vad gällermissbruksvården. I vår nu aktuella motion har vi sagt att vi inte tror påatt det går att vårda bort missbruket utan endast att läka ut och mildra deskador som missbruket förorsakat fysiskt och psykiskt. För att en missbrukareskall kunna återföras till ett normalt liv måste han eller hon ges aktivt stödav omgivningen. Här spelar tillgång till egen bostad och ett meningsfulltarbete en primär roll. Kan inte dessa viktiga faktorer ordnas fallermissbrukaren oftast tillbaka i sin tidigare situation, och en i så fallmeningslös vårdsväng dras ett varv till mot individens för tidiga död. I vår motion tar vi inte konkret upp anslagskrav av vissstorlek, men vi påyrkar, i konsekvens med tidigare ställningstagande, attstaten skall ge kommunerna resurser för att uppfylla den sociala tjänstepliktsom de skall överta i dess helhet från staten. De reservationer som är fogadetill utskottsbetänkandet tar upp konkreta förslag till anslagshöjningar som gåri vår motions riktning. Därför ter det sig naturligt att stödja dem vid enkommande votering. Med det anförda yrkar jag bifall till mofionen 1980/81:934. Anslag till alkoholpolitik och missbrukarvård 53RUNE (): Jag skall på en gång ta upp de frågor somEvert ställde, eftersom han är talesman för de olika reservationer somsocialdemokraterna har lämnat till detta betänkande. Jag vill säga till EvertSvensson att jag inte riktigt känner igen socialdemokraterna den här gången.Här är ju reservationer som inte har något innehåll, utan det är fråga om rena Anslagtill alkoholpolitik och missbrukarvård klåfingrigheten från ersida. Ta exempelvis reservation nr 4 - vad innehåller den? Nåväl,det är riktigt att jag från denna och andra talarstolarsade att jag var missnöjd med många av våra folkrörelser, därför att de intehade motsvarat de förväntningar som i varje fall jag hade när vi lade frampropositionen 1977 och när vi antog det alkoholpolitiska programmet. Vi knöt dåtill den alkoholpolitiska nämnden. I denna nämnd ingårrepresentanter från hela Folkrörelsesverige. Min uppfattning då var att dessarepresentanter i sin tur skulle föra budskapet vidare ut i de olikaorganisationsleden, ut i den minsta organisationscellen -ut på arbetsplatsernaoch ut i ungdomsorganisationerna. Men det tog väldigt . Glädjandenog har det , och särskilt ,skett en väsentlig förändring. Det betraktar jag som det mest framgångsrika ihela det alkoholpolitiska arbetet - att vi börjar få ett engagemang, bådei organsiationerna och hos väldigt många enskilda människor. Det hjälper intevilka lagar vi beslutar om här i , om vi inte får en uppföljning ute ilandet, en uppföljning från myndigheter, från politiker, från alla övriga. Detär detta som jag tycker att vi har fått. Därvidlag har under det senaste åretmassmedia ställt upp, och det vill jag ge en eloge för. Massmedia ställdesannerligen inte upp seriöst - och inte heller för tre årsedan - men gör man det alltså. Jag är mycket angelägen om att den härdebatten inte skall spåra ur. Det är mycket viktigt att de enskilda människornakommer underfund med problemen. Det har blivit en ökad medvetenhet. Dåförstår jag inte riktigt. Han relaterar i stort sett arbetettill anslag. Som folkrörelsemänniskor vet vi ju ändock attanslagen, de statliga medlen, inte betyder allt, utan att det viktigaste är deenskilda individernas insatser. Det behövs pengar, men vi skall inte relateraalla insatser till bidragens storlek. Det tycker jag att ni gör litet förmycket från socialdemokratiskt håll, när ni gör en så stor sak av dessareservationer som har avgivits. Jaghar den allra största respekt för exempelvis Länkrörelsen. Vi har ju ocksåunder beviljat ökade medel för detta ändamål. Vad som har häntpå det här området, , efter det att den socialdemokratiskaregeringen upphörde, är ju ändock att vi har lagt fast ett program och enmålsättning, när det gäller alkoholpolitiken 1977 och när det gällernarkotikapolitiken 1978. Och ser vi på anslagen och insatserna, finner vi attde blivit väsentligt förbättrade under dessa år. Om för femeller - och - hade talat från dennatalarstol med samma patos och engagemang för ökade insatser på den här sidan,så hade vi kanske nätt litet längre. De här frågorna låg ju i träda underganska . Viär överens om att det skall göras insatser. Men förstora inte upp de härreservationerna! Jag vill ställa en fråga fill . I reservation nr2 redovisas ungefär samma text som står i utskottets skrivning. säger man:Men de här insatserna räcker inte. Hur stora skall insatsernavara för att de skall räcka? Jag tror inte att menar att denpåplussning som finns i denna reservation skulle vara tillräcklig. Vi kandiskutera insatsernas storlek och ökning . Men, som sagt, förstorainte upp reservationerna! gick inte in på detaljer, och jag skallinte heller göra det. Jag tror att det är mycket viktigt att vi i det fortsattaarbetet inriktar oss på information, på atfitydförändringarna, och arbetarlitet mera på det förebyggande planet. Debatten koncentreras ju ofta påproblemen, men vi bör koncentrera debatten mera på att problemen inte skall uppstå.Därvidlag gäller det informationen, attitydförändringarna i hemmen, skolan,samarbetet mellan hem och skola, samarbetet mellan samhällets olika organ. Viklarar aldrig vårdsituationen, hur mycket vi än satsar, om vi inte kan arbetaså att vi minskar vårdefterfrågan. Det är just detta som är så oerhört vikfigti det kommande arbetet. Jag skall inte nu gå in på några detaljer,utan jag har velat anföra dessa allmänna synpunkter. Jag ber att få yrka bifalltill utskottets hemställan. Anslag till alkoholpolitik och missbrukarvård 54EVERT () replik: Jag har också noterat att det finns en enigheti om målet för vår alkoholpolitik, och jag fann det angeläget att iinledningen till mitt första anförande poängtera just detta. Det har jag gjortmånga gånger fidigare. Det finns alltså en enighet i på den punkten.Vad frågan gäller är hur vi skall arbeta för att nå det målet. Jag påpekade faktiskt också att det kan bli besvärligt påarbetsmarknaden. Det kommer att ha betydelse i detta sammanhang. Vi harbostadsproblem -det kommer att ha betydelse. Kanske familjepolitiken inte blirvad vi ville -det kommer att ha betydelse. Om alkoholfrågan skall sättas in isitt sociala sammanhang är det nödvändigt att ta med även dessa områden och setill hela samhällsstrukturen. Det är emellertid inte så enkelt att man kansäga att bara samhällsstrukturen ändras, så ändras också människornasalkoholvanor. Jag brukar säga att jag för min del intar en tredje ståndpunkt.Det behövs en förändring av samhället, så att vi får ett vänligare och mjukaresamhälle, där människor inte utsätts för så stora prövningar. Men det krävs ocksåatt människorna själva har en riktig inställning i det här avseendet. sade att våra reservationer inteinnehåller någonting. Jag förstår inte riktigt vad menar medinnehåll i reservationer. Reservation 4 ger ju uttryck för en otålighet för attvi inte får fram det resultat som vi behöver när det gällertillnyktringsenheterna. I övriga motioner föreslår vi 2 milj. kr. tillutbildningsverksamhet för gravida missbrukare, 6 milj. kr. för att förbättradåUga ungdomsmiljöer, 6,5 milj. kr. för kamratstödjande verksamhet, 2 milj. kr.fill alternativa och nya vård- och behandlingsmetoder samt 4 milj. kr. tillorganisationer för behandling - dit 5 protokoll 1980/81:108-109 Anslagtill alkoholpolitik och missbrukarvård Detta är pengar som kommer att få god användning och bli fillgod nytta. Det är alldeles självklart. Anf.55 PER (vpk) replik: sade att det inte var anslagens storlek som varavgörande, utan att det var folkrörelsers och enskildas insatser som detegentligen hängde på. Jag vill nog påstå att båda dessa saker fordras. Detresonemang som ligger bakom vår motion har jag redogjort för. Vi kräver attstaten skall stödja vårdhuvudmännen - kommuner och landsting. Resonemangetbakom motionen bygger på vår grundläggande syn att kostnader inte får vältrasöver från staten fill kommunerna, eftersom kommunalskatten är proportionell ochdrabbar låginkomsttagare och de sämst ställda hårdast. Därför anser vi att enöverflyttning av uppgifter på detta område från staten till kommuner ochlandsting inte får leda fill en kostnadsövervältring. Det är dettaresonemang som ligger bakom vår motion. Eiet är därför vi hävdat att staten ifortsättningen måste stödja denna verksamhet ekonomiskt på samma sätt som mangjorde när man flyttade över mentalvålden till landstingen. Nuvet jag att det finns en överenskommelse om den här överflyttningen. Men dethindrar inte oss att resa krav på att staten skall stödja den utbyggnad avvårdverksamheten som är nödvändig på området - inte därför att vi tror att detgår att vårda bort själva problemet, utan därför att vi anser att vi äransvariga för att människor som lider av de skadeverkningar som alkohol-ochnarkotikaproblemen för med sig tas om hand. Den uppgiften får inte skötas såatt vi flyttar över kostnaderna från staten till kommunerna. Det är vad vi harkrävt. 56 () replik: Det är riktigt, , att arbetsmarknaden, bostäderna,familjepolitiken och samhällsplaneringen för en god miljö spelar en väldigtstor roll. Dessa områden utgör en del av den helhet som vi måste arbeta med. Vimåste också få ett vänligare och mjukare samhälle. Det är vad jag än en gångvill säga. Vi får inte bara relatera till ekonomi. Vi skall också kunna räckavarandra en hjälpande hand utan att få betalt för det, utan att det är vän:yrke och utan att vi är tvungna därtill. På det sättet får vi ett mjukare ochbättre samhälle. Än en gång vill jag säga att det måste ingå i de oUkafolkrörelsernas arbete att utan speciella bidrag verka för de här frågorna -det är helt naturligt. Närdet gäller reservationerna sade jag att man inte skall övervärdera betydelsenav någon eller några miljoner ytterligare. Jag pekade speciellt på reservation4 och sade, , att den är ett utslag av litet okynne.Socialdemokraterna vet .lika väl som utskottsmajoriteten att man inte kan göraen utvärdering förrän försöksverksamheten har genomförts. En del av dessaförsök påbörjades faktiskt för inte så länge sedan. Det är helt naturligt - ochvi är överens i det avseendet - att så snart försöksverksamheten är avklaradmåste resultaten redovisas. Vi har emellertid inte vågat tro att vi är så långt framme, att dettakan vara färdigt i samband med nästa budgetproposition. Det var ju det vi hadedelade meningar om. TillPer vill jag säga att jag tror att vi har betydande resurserinom vårdapparaten. Genom förändringarna i huvudmannaskapet kan vi få en bättresamordning. På det sättet - nämnde det här -kan vi efter enresursinventering få fram vilka resurser som finns och hur vi på bästa sättskall använda dessa. Jag tror att vi kan få ut ganska mycket av det. Denekonomiska frågan får väl kommunförbunden och staten klara ut -det tror jagockså att de gör. Anslagtill alkoholpolitik och missbrukarvård Anf.57 PER (vpk) replik: hänvisar fill befinfiiga resurser inom vårdapparaten.Han säger att om man prioriterar på ett riktigt sätt där borde det vara möjligtatt inom de ramar som finns få fram resurser fill missbruksvården. Det liggerväl något i detta, men så enkelt är det inte. Psykområdet är det område där detär lättast att få loss resurser- som jag ser det. Om man där kan få mera avöppen psykiatrisk vård och mindre av sluten vård, kan man få loss en delplatser inom den slutna vården som kunde användas för missbruksvård. Platserinom den slutna vården kan då också användas för LOB-verksamhet. ExempelvisÖrebro läns landsting har gjort på det viset. Menvi har också det problemet inom vårdapparaten att på en mängd avdelningar, somegenfiigen är avsedda för så att säga vanliga patienter, ligger människor som istället skulle ha långtidsvård. Dessa människor blir kvar mycket lång fid inomvårdapparaten och blockerar därmed platser på akutområdet. Det är således inte alldeles problemfritt att fåloss platser för missbruksvård. Därför har jag fortfarande den uppfattningen,att det är viktigt att kommunerna också i fortsättningen får statligt stöd föratt kunna genomföra de här uppgifterna - nya uppgifter som åläggs dem medanledning av den nya , vilken innebär att missbruksvården skallses som en helhet. 58 (): Drogmissbruket har nått en sådan omfattning att det tveklöst kan ansesutgöra vår tids största sociala problem. Det finns exempelvis f. n. mellan 10000 och 14 000 "tunga" narkotikamissbrukare i . Narkofikanfinner främst fäste och sprids i sådana kretsar som representerar en visslivsstil. Denna livsstil kan i korthet karakteriseras som oordnad, med ryckigaarbets- och levnadsförhållanden i den s. k. flumkulturens spår. Storamängder narkotika passerar över gränser. Enligt tullensstafisfik har antalet beslag tredubblats . Skördarna i den"gyllene triangeln" är mycket goda . Det gör att asiaterna villta tillbaka sina marknadsandelar. kommer- tror polisen - heroinet Anslag till alkoholpolitik och missbrukarvård attöverflöda den svenska marknaden. De omfattande problemen för den enskilde och för samhälletaccentueras på olika sätt. Missbrukarna drabbas av kroppsliga och psykiskaskador och ekonomisk ruin. Medborgaren i gemen löper risk att utsättas för våldoch att bestjälas på sina tillgångar för att narkomanen skall kunna finansierasitt missbruk. Ekonomiskt blir missbrukaren genom sin ofta storakriminalitet en belastning för samhället. De skötsamma medborgarna får indirekt- genom högreskatter, avgifter och försäkringspremier- bekosta missbruket ochdess följdverkningar. Inget tvivel torde råda om att narkotikamissbruketsutbredning, förutom alla tragiska rent mänskliga följder, utgör grunden för envitt förgrenad brottslighet i det svenska samhället. Flera olika brottstyperkan urskiljas på narkotikans väg. Den smugglas in och säljs illegalt inom landet.För att kunna köpa narkotika gör sig narkomanerna ofta skyldiga till omfattandebrottslighet, såsom stöld, inbrott, rån m. m. Enligt vissa beräkningar harmellan 40 och av alla tillgreppsbrptt samband med narkofika. Det genom brottslig verksamhet åtkomna stöldgodset måsteofta avyttras och förvandlas till reda pengar. Detta skapar grund för enomfattande häleribrofislighet. Utan tvivel drivs också många unga kvinnliganarkomaner till prostitution för att finansiera sitt missbruk. Narkotikabrottsligheten i har i hög grad ändratkaraktär och blivit alltmer organiserad efter utländskt mönster under senareår. Nya preparat har introducerats på marknaden och tagit ett fast grepp ommissbrukarna. De svenska narkotikabrottslingarna, som tidigare dominerade deninhemska illegala narkotikahandeln, har fått gevika för utländska medborgargrupper. Dessa kriminella element fungeradetidigare som säljare och distributörer av narkotika fram till den svenskagränsen, men har etablerat sig som narkotikalangare i vårt land, vilket inteminst framgår av den utredning narkotikapolisen i redovisatunder . Delvis är detta en effekt av brottslighetensinternationalisering, i vilken narkotikahandeln varit den drivande motorn.Avancerad kriminalitet bedrivs i stor skala av multinationella brottssyndikat.Även enskilda förbrytare ägnar sig åt brottslighet, där själva förflyttningenöver nationsgränserna är en förutsättning för att man skall uppnå vad man ärute efter. Men det finns också ett mera svenskt problem, nämligen attvårt land utövar en siirskild dragningskraft på kriminella personer. Till dettabidrar det materiella välståndet, som erbjuder en god marknad också förkriminella. En annan lockande förutsättning är den på grund av den i viss månsvaga föräldraauktoriteten och allmänna släpphäntheten ganska oskyddade ungdomen.Men vad som i synnerhet gör till en trivsam plats för förbrytare ärkriminalpolifiken: relativt låg upptäcktsrisk, lindriga straff och en iutländska ögon förmodligen skrattretande hantering av fängelsepåföljder ochpermissioner. Situationen är mycket allvarlig. Det har blivitövervakning för de flesta missbrukare, i stället för omhändertagande enligtnykterhetsvårdslag och barnavårdslag. Det finns dessutom, enligt vad somuppgetts från polisen, en otäck tendens att narkotikan sprider sig till mångavanligS s. k. skötsamma personer.- Det är framför allt den snabba övergången till s. k. tungnarkotika i vissa missbrukargrupper som väcker oro. Att heroin tränger utamfetamin är av allt att döma en realitet; en ny generation missbrukare gårdirekt från hasch till heroin. Larmrapporterna om narkotikamissbruketshärjningar vittnar om de växande svårigheter som tull, polis, socialamyndigheter och vårdinrättningar ställs inför. Jakten på narkotikan måste intensifieras. Vi måste ingripapå ett så tidigt stadium som möjligt. Insatserna kan emellertid inte enbartriktas mot produktion ellerdistribution. En framgångsrik narkotikapolitik måstefå alla missbrukare att sluta med sitt missbruk och ge upp sin roll som kunderoch medlöpare till narkotikasyndikaten och den organiserade brottsligheten. Även de små innehaven måste bestraffas för att försvåralangning och fortsatt missbruk. Den hitfillsvarande narkomanvårdspolitiken har icke kommittill rätta med problemen. Med en fastare hållning från statsmakternas sida hadesannolikt många ungdomar i fid kunnat få hjälp mot missbruket och dess följder.Som vi framhåller i motion nr 228 erfordras nu samlade samhällsinsatser underlång tid mot alla grenar av narkotikaproblemet. Samhället kommer att möta nya och svårlösta problem ibekämpningen av den allvarligaste narkotikabrottsligheten. Polis och tull måsteoffensivt angripa framtidens narkotikasmugglare och langare och kan därför intelängre förlita sig till enbart konventionella spaningsmetoder. Spaningen måsteske planmässigt och genom att polisen - bättre än - lär sigbrottslingarna och brottsmönstren. De taktiska övervägandena inför spaningsoperationermåste ges ett stort utrymme. Det är väsenfiigt att polisens aktioner får tillresultat att inte bara kriminella personer stoppas utan även narkotikaorganisationernaupplöses. a. den här bakgrunden är det angeläget att deförslag som innefattas i den s. k. , som rikspolisstyrelsenlagt fram, i princip antas som åtgärdspaket. Det behövs hårdare domar och mera kännbara straff för narkotikabrottslingar.Regeringens förslag att höja minimistraffet från ett till fängelse ärotillräckligt. Narkofikabrott skall jämföras med spridande av gift, och fördetta är straffet fängelse. Langare som kallt räknar medekonomiska vinster på sin hantering måste kunna påräkna särskilt kännbarastraff. Vårdanstalterna måste bli narkotikafria. Tunga missbrukaremåste särbehandlas och interneras för sig. florerar gatuhandel ganska fritt, därför har kännedom om möjligheten att inneha små mängder narkotika utan att någotallvarligt Anslag till alkoholpolitik och missbrukarvård Anslagtill alkoholpolitik och missbrukarvård Vid bekämpande avnarkotikaproblemet är det mycket betydelsefullt att minska efterfrågan pånarkotika, och på den punkten har utan tvivel polisen en viktig roll genom attkontinuerligt och intensivt ägna sig åt att bekämpa gatumarknaden. Lyckaspolisen med detta blir sannolikt följden en minskad brottslighet, inte minstvad gäller egendoms-, vålds- och häleribrott. Dessutom bör följden bli enminskad nyrekrytering av missbrukare. Möjlighetenatt lämna åtalsunderlåtelse för narkotikainnehav har emellertid lett till attriksåklagarens bestämmelser skärpts. Men enligt vår mening bör man söka gålängre i denna riktning. Allaformer av narkotikainnehav skall kriminaliseras! Vi måste rikta ettfrontalangrepp mot haschbruket. Haschlegaliseringsförsök måste slås tillbaka,och ingrepp mot haschreklam i olika former måste sättas in med full kraft. Hem,skola och intresseorganisationer av alla slag måste medverka. Det är ocksåvärdefullt med ytterligare undersökande journalistik på narkotikabrottslighetensområde. Detär vanligast att missbruk påbörjas i de yngre tonåren. Avgörande för attförhindra spridningen av narkotika blir därför hur dessa åldersgrupper skyddas. Ettfortsatt och utvidgat internationellt samarbete måste till, dels på det rentpolisiära området, dels på det ekonomisk-sociala området. U-hjälp skall kunnages till projekt för alternativ odling bland de bönder som lever på t. ex.hamp- och vallmoodling i bl. Socialministern var mycket riktigtinne på dessa synpunkter tidigare i debatten. Ensatsning på att "avglamourisera" drogkulturen som helhet måste göras.Ökad info:rmation parad med en intensiv propaganda är en väg att gå. Enjämförelse kan göras med den intensiva antirökkampanj som pågått några är ochsom lett till ett minskat rökande både bland vuxna och bland ungdomar. Det ärinte längre tufft att röka - det får inte heller vara tufft att"knarka". Vi måste framför allt stoppa "flumkulturen" somsprids i kölvattnet på popmusik och idoldyrkan. Det kan inte vara förenligt medsamhällets intressen att flera popgrupper och enskilda musiker mer eller mindreöppet kan propagera för narkotika i olika former. Ett exempel härpå är deninternationella artisten framträdande i . Hon kunde gå sålångt - utan att myndigheterna ingrep - att hon rökte hasch på scenen. Idoldyrkanoch oförmåga att inse riskerna med att leva som vissa musikantej- gör mångaungdomar fill ett "lättfångat byte". Det visade sig exempelvis i fjolatt pop- och punkband som och Peps , vilka öppet visat att dehör samman med drogkulturen, fått stöd från . Även på skivomslagförekommer propaganda för narkofika. Ett sådant exempel är den skiva som jagkunde inhandla i ett av under gårdagen. Här står tre idolerinvid en marijuanabuske och visar öppet att de röker hasch. Tydligare än så kanman inte på ett sådant här skivomslag göra reklam för narkotika. Ävenfilmen används som medium. skrev : "9-5, denpopulära amerikanska filmen som just nu visas i , innehåller öppenpropaganda för narkotika. Filmen är en kassasuccé, publiktrycket är är filmenbarnförbjuden-men knarkpropagandan vänder sig först och främst till tonåringaroch äldre ..." Ettannat exempel är filmen , där man ogenerat använder narkotika iolika former. Vimåste skapa garantier för att inga former av samhällsstöd får gå till gruppersom i den ena eller andra formen gör reklam för narkotika. Viskall självfallet inte tumma på tryckfriheten, men vi kan i alla sammanhangpåpeka vilka enskilda och grupper som förhärligar narkotika i sitt budskap.