prot · G409151 · 1980-12-31 00:00:00 — Det är ettutredningsförslag eller möjligen en proposition som vi begär. Vi har därförinte uttalat oss bestämt för den här krackern, AnL 27 () replik; Det är mycket intressant när till utländska erfarenheter. Jag har försökt att infördem som varit tveksamma till värmepumpar hänvisa till utländskaerfarenheter. Det finns sådana erfarenheter, som år mycket mer markanta än närdet gäller hetvattentunnlar i dimensionen Forsmark, Även där drar alltsåvärmepumpsalternativet det längsta strået. Man vet vad man har, men man vet inte vad man får, sägerLennart . Det är precis som om han hade hetvattentunneln i sin ficka, närhan talar pä det sättet. Om det är pä något område som man inte vet vad manfår, så gäller det just hetvattentunneln. Jag noterar med tillfredsställelse den alltmer ökadeförsiktigheten hos når det gäller kracker. I fråga om Barsebäckredovisade jag exakt var socialdemokraterna "landat" i sinreservation. Därför menar jag att några missförstånd oss emellan knappast kanföreligga på denna punkt. Det bör också noteras till protokollet. Rikdinjer för energipolitiken, m. m. AnL 28HUGO (): Jag hade tänkt att huvudsakligen begränsamitt inlägg här till de delar i energipropositionen som tar upp frågan omkolets roll i vår energiförsörjning och givetvis motsvarande delar i dettanäringsutskottets betänkande som vi nu behandlar. sade i sitt inlägg för en liten stund sedanatt han inte kunde förstå socialdemokraternas inställning i denna fråga. Hanhade inte heller fått någon klarhet när han hade läst våra reservationer. Detskulle kanske vara klokt av att nu lyssna ett tag, så skall jag seom jag kan skingra hans okunnighet på denna punkt. Som framgår av utskottsbetänkandet delar vi frånsocialdemokratisk sida regeringens uppfattning i långa stycken, men i vissaavsnitt tycker vi inte att regeringen uttryckt sig tillräckligt tydligt. Och vihar på dessa punkter inte heller kunnat bli överens med utskottets borgerligaledamöter. Vår allmänna grundinställning är att vi skall gåförsiktigt fram då det gäller användandet av kol så länge vi inte har en, settfrån miljösynpunkt, bättre teknik tillgänglig. Detta ber jag som ett grundläggande drag i vårt ställningstagande i denna fråga.Utsläppen av svavelföreningar, tungmetaller, kväveoxider och en rad andra ickeönskvärda utsläpp som påverkar människors liv och hälsa är av den arten att vimåste gå försiktigt fram. Vi menar alltså att både miljöskäl och det faktum attstörre klarhet nås om andra energikällors möjlighetergör det motiverat med försiktighet då det gäller kolintroduktion i vårt land.Däremot är vi klart medvetna om att ett visst ökat beroende av kol inte går attundvika ens på kort sikt. Detta innebär också att vi ställer oss bakompropositionens förslag om att vi kommer att användaytterligare kol i förhållande till vad som används idagsläget. Men vi menar också att då kolet nu skall användas i strävan attreducera vårt kraftiga oljeberoende, så får detta inte ske reservafionslöst. Vibör eftersträva att ersätta oljan med inhemska bränslen. Vi är dockklart medvetna om att detta sannerligen inte är gjort i en handvändning. Rikdinjer för energipolitiken, m. m. Vi är, som det framhålls i vårpartimotion 1976, en aning bekymrade - vi är nämligen inte säkra på attregeringens presenterade energibalans kan hållas. Vi vill därför att regeringenså snart som möjligt presenterar en plan där de allmänna energibalansernaomsätts i praktisk verklighet. Man har inte i propositionen tagit ordentligställning till det material som har tagits fram. Med hjälp av detta skulle manha kunnat presentera förslag till hur många och hur stora koleldadeanläggningar vi kan klara i olika delar av landet. Vi måste, som jag tidigaregav uttryck för, vara uppmärksamma på kolets inverkan på miljö och människor. Mot denna bakgrund menar vi att det krävs en samladbedömning för att vi skall få en ordentlig kontroll över alla dessa problem.Den nuvarande splittrade prövningen, som utskottsmajoriteten nöjer sig med, kanvi inte ställa upp på. Enligt vår uppfattning bör en enhetlig prövning görashos regeringen. Samma uppfattning har vi när det gäller kommunernaseldningsanläggningar för fasta bränslen. Enligt propositionens ochutskottsmajoritetens förslag skall det räcka med samråd mellan kommunen och denmyndighet som regeringen bestämmer innan utformningen av en anläggning medfasta bränslen fastställs. Vi skall vara klara över att ett större antal kanske varför sig relativt små anläggningar sammantagna kommer att få nationellbetydelse. Det är därför enligt vår uppfattning nödvändigt att statsmakternafår ett förstärkt inflytande över den kommunala värmeplaneringen. Ombedömningen sker samlat kommer samma bestämmelser att gälla överallt - i annatfall är risken uppenbar att olika praxis utvecklas i olika delar av vårt land. Vi har också i vår partimotion tagit upp frågan om ochframfört kravet på införande av licenser för import av kol, då vi nu i störreutsträckning än tidigare blir beroende av kol. Det måste anses angeläget att viskapar en försörjningstrygghet på området i ett något längre perspektiv. Menett licenssystem gör det också möjligt att kontrollera såväl den importeradevolymen som svavelhalten och ursprungslandet. Om vi avstår från licenser kanlätt samma förhållande komma att uppträda som dä det gällde oljeimporten-vi kankomma att bli beroende av en osäker spotmarknad, och det kan definitivt intevara önskvärt. Då det gäller regeringens nu presenterade förslagbeträffande miljökraven vid eldning av fossila bränslen så är dessa enligt våruppfattning alltför liberala. Och detta gäller också i jämförelse mednaturvårdsverkets uppfattning och den praxis som har börjat utvecklas.Propositionens och utskottsmajoritetens förslag betraktar vi som otillräckliga- de uppfyller inte de krav som bör ställas för att man skall kunna slå vakt omhälsa och miljö. Regeringen föreslår i propositionen att eneldningsanläggning bör tillåtas släppa ut högst svavel vid enför genomsnittlig drifttid. Anläggningsinnehavaren kanvälja mellan att utnyttja s. k. lågsvavligt kol eller att installera s. k.rökgasavsvavling. Regeringenför sedan ett resonemang i propositionen och kommer fram till attsvavelmängden skall tas nertill peranläggning och år, men detta skall ske först . har visserligenutskottsmajoriteten skärpt skrivningen i utskottsbetänkandet - möjligenberoende på att borgerliga politiker inte har delat propositionens förslag.Trots denna skärpning är skrivningen helt otillräcklig och enligt våruppfattning klart otillfredsställande. Vi menar att hos regeringenskall begära att den, i samband med att en plan för kolintroduktionenpresenteras, också kommer med skärpta bestämmelser och miljökrav vid kolanläggningar.Intill dess att dessa nya bestämmelser kommer bör den strängare praxis som harutvecklats få gälla. Med hänsyn till vårt geografiska läge är vi i Sverigestarkt utsatta för luftföroreningar från industriländer. Vi har därförett speciellt intresse av att internationella överenskommelser om t. ex.begränsningar av svavelutsläppen kommer till stånd. Det är omöjligt attfullfölja vår tradition på miljöpolitikens område internationellt, om inte våraegna bestämmelser om t. ex. svavelutsläpp skärps och blir ett föredöme ocksåför andra länder. Hårdare miljökrav i alla avseenden bör också ställas pänya anläggningar än på dem som har varit i drift . Denna principtillämpas redan nu t. ex. inom industrin. Genom att skärpa kraven tar vi tillvara möjligheterna att ständigt försöka förbättra miljön. Det är ju också bådeenklare och billigare att förbättra t. ex. reningstekniken vid nya anläggningarän vid gamla. Mot den bakgrund som jag här har redovisat anser vi detockså angeläget att regeringen försöker få till stånd bilaterala avtal med deländer ute i som svarar för utsläpp av föroreningar, vilka i storutsträckning påverkar den fortlöpande försurningen av de svenska vattnen. Då det gäller frågan om en centralhamn för import av kolanför regeringen i propositionen, liksom utskottsmajoriteten, att de volymerdet blir fråga om blir så små att en centralhamninte blir lönsam. Man menar i stället att en utbyggnad av befintliga hamnar itakt med att behov anmäler sig skulle vara tillräcklig. Vi har i vår partimotion 2121 tagit upp denna fråga. Vihar där, utan att på något sätt låsa oss, sagt att en ordentlig genomlysning avfrågan, bl. a. mot bakgrund av det utredningsmaterial som kommun tagitfram, bör vara intressant. Intresse för en central kolhamn finns också redovisat iden socialdemokratiska motionen nr 851 liksom i centermotionen 1027 och denfolkpartistiska motionen 1489. Vi vet att fraktsatserna per fraktat ton sjunker avsevärt,om ett fartygstonnage av större storleksordning används, men då krävs endjuphamn som kan ta emot större fartyg. Utskottet har uppvaktats av ochSvenska stenkolsimportörers förening. Dessa företrädare för näringsgrenenframhöll mycket bestämt att vårt land måste skaffa en kolhamn som kan ta emottransoceant kol, fraktat i stora fartyg. Detta skulle spara stora pengar fördet svenska folkhushållet. Om ingen sådan hamn anlades här, sade man, skulle Rikdinjer för energipolitiken, m. m. Rikdinjer för energipolitiken, m. m. utbyggnader med stor säkerhet komma att göras i Tysklandeller kanske i , De vinster vi kunde göra genom omlastning i Sverigeskulle då gå förlorade. Vi hävdar därför från socialdemokratiskt håll attriksdagen bör uppdra åt regeringen att på basis av föreliggande material göraerforderliga kompletteringar av underlaget för ett beslut om en centralkolhamn och därefter återkomma till med förslag. Jag nöjer mig med dessa kommentarer tillkolets roll i energiförsörjningen och hur vi från socialdemokratiskt håll velatinordna kolet i denna energiförsörjning. Kommentarerna sammanfaller med vårayrkanden i reservationerna 3, 4, 5, 6 och 7 i näringsutskottets betänkande nr60, till vilka reservationer jag ber att få yrka bifall. AnL 29HÄDAR (); Vad som skiljer det svenska samhället i dagfrån det Fattigsverige som en gång fanns, och de fattiga länder som alltjämtfinns, är till stor del resultatet av en kraftigt ökad fillgång till ochförbrukning av energi, I det fattiga samhället är det inte minst människans ochdragdjurens muskelkraft som får svara för energiproduktionen, inte bara lever vi längre. Vi förlänger också vårungdom och vår skönhet, bevarar våra ryggar raka och våra händer mjuka undermånga år. Bilderna i fotoalbumet där hemma på våra farfader och mormödrar visaross hur mycket snabbare man kröktes och åldrades förr av hårt och långt arbetei kalla och dragiga arbetslokaler och bostäder, har energikrävandemaskiner tagit över mycket av det hårda arbetet att lyfta, bära och frakta. Vikan sträcka på våra ryggar, vi slipper att frysa, vi kan leva friska,lyckligare och längre, I ett rikt samhälle, i ett mänskligt samhälle av detslag som vi vill ha, behöver vi mycket energi. Men all energiproduktion är förenad med kostnader. Pånågot sätt påverkar den alltid vår miljö, och i många fall bygger den påförbrukning av oersättliga naturtillgångar. Om energipriset sätts utan hänsyntill hur energiproduktionen påverkar vår miljö blir priset för lågt. Resultatetav ett förlagt energipris blir energislöseri. Tillslut måste alltid kostnadernabetalas av någon, om inte av oss så av kommande generationer. De som mesthögljutt kräver energi, till priser som inte täcker alla framställningskostnader, kräver egentligen endast att någon annan skall betala notan för dem, Omvärldens ledande industriländer i konkurrenssyfte sätter energipriset för lågt,blir det ändå svårt för ett litet land som att inte följa exemplet. DenslutUga bördan av en sådan politik faller då på våra efterkommande. Efterkrigstidens industri- och välståndsutveckling iSverige och i andra ekonomiskt rika länder har byggt på tillgången på i detnärmaste obegränsade mängder av billig olja. oljekriserbehövde vi i stort sett inte betala mer för oljan än vad det kostade att finnaoch pumpa upp den. De länder som ägde de lättast tillgängliga oljekällorna fickendast några ören per fat för sin fina råvara. Så vande vi oss i den rika världen vid ett fantastisktenergislöseri. Nr 151 Oersättlig olja har bränts upp och förslösats iineffektiva anläggningar, Tisdaeen den Oljans avfall i form av svavel ochtungmetaller har, utan kostnad för jf. oljeförbrukaren,fått skada vår miljö. Många insjöar har redan försurats svårt, men också luften och jorden har drabbats. , herr talman, är den stora oljefesten över. På ettårtionde har ginoUtiken m oljepriserna tiodubblats. De fattiga länderna, de somär utan egna oljekällor, kom som vanligt för sent till kalaset.Oljeprishöjningarna har kastat många u~länders utvecklingsplaner över ända. Förvår del vittnar underskottet i vår betalningsbalans och den allt störreutlandsupplåningen om att oljefesten är slut. Något nytt energislag som effektivt kan ersätta oljan harinte kommit . Vad vi hoppas finna är den rena, miljövänliga energikällasom till låga kostnader skall kunna producera all den energi som vi och världenbehöver. Det är den förhoppningen som i många länder drivit fram storasatsningar på kärnkraften. Men problemen och faran med kärnkraften har ocksåvisat sig efter hand. Det som en gång sågs som en möjlig räddning för världenur fattigdom och nöd ses av många som en farlig väg mot förintelse. Stora forskningsresurser sätts nu in föratt ta vara påenergin i sol, vind och vågor. Värdefulla framsteg har gjorts, men ännu vet viinte om eller när ett verkligt genombrott kan ske. I väntan på ett sådantgenombrott måste vi hårt bemöta oss om att ta till vara energikällor somvattenkraft, biomassa, torv och kol. I många länder är dock vattenkraften redanväl utbyggd, och några fria älvar och andra vattendrag vill vi alla bevara. Ochmed användningen av biomassa, torv och kol följer avfallsproblem som det,liksom för oljan och kärnkraften, vore oklokt att ta lätt på. Några enklasjälvklara sätt att lösa problemet med vår energiförsörjning finns det alltsåinte. Vi får söka oss fram efter alla de vägar som står oss till buds. Den svenska energipolitiken har länge varit politisktstarkt kontroversiell. Det beslut med energipropositionen som grundnu står i begrepp att fatta visar att motsättningarna inte utplånats menavservärt mildrats. Jag tillhör inte dem som i alla politiska sammanhang villsöka kompromisser och minsta gemensamma nämnare. Mina politiska gmndvärderingarär inga bytesvaror. Närdet gäller energipolitiken ärdet emellertid bra-ja, nästintill nödvändigt - med en ökad samsyn på de problem vi har att brottas med.Energisystem tar att bygga upp och att förändra. För attföretag, kommuner, ägare till små och stora fastigheter och alla vi andraenergikonsumenter på allvar skall komma i gång med vår energiplanering och vårenergihushållning behöver vi känna statsmakternas energipolitiska intentioneroch veta att grunderna för energipolitiken ligger fast. Dagens beslut ger ossde nödvändiga förutsättningarna. Från denna utgångspunkt hälsar jag också medtillfredsställelse det förslag om en parlamentarisk kommitté för långsiktiga energifrågor som aktualise rats genom den socialdemokratiska partimotionen. Vi behöver en grupp parlamentariker med förmåga att sträcka på halsarna för att fånga en.bild av energisituationen och med vilja att gemensamt arbeta sig fram ' Nr 151 till framåtsyftande förslag tillregeringen om utformningen av den svenska Det energiverk somregeringen och utskottet vill inrätta får 26 mai IQ81 också en betydelsefull roll i detsammanhanget. Till det som i stor enighet beslutar om hör nivån på den Riktliniprför pnp 'enska energianvändningen. Ett målär att vi skall kunna sinnlitkpn m n utnyttja energin såmycket skickligare och bättre att vi inte skall behöva höja den totalaenergiförbrukningen. Vi skall också kraftigt minska vår oljeförbrukning genomhushållning och övergång till andra energislag. Till de grundläggande målen hörockså att senast genomföra den av beslutadekärnkraftsavvecklingen. Frän sida har vi under lång tidoch med stor ihärdighet krävt åtgärder som snabbt skall minska det svenskaoljeberoendet. Från den utgångspunkten har vi anledning att vara nöjda med detbeslut som nu kommer att fatta. Når vi som planerat de uppställdamålen, kommer vi att ha skurit ned oljeförbrukningen med merån en tredjedel. Det kommer att betyda mycket för vår miljö, vår ekonomi ochvårt oberoende. Kraven på försörjningstrygghet förutsätter också att Sverigefortsätter att minska oljeinköpen på den s, k, spotmarknaden och attoljeimporten fördelas mellan producentländer i olika delar av världen. Denationella och internationella oljebolag som vill vara med och förverkliga ensådan oljepolitik skall inte få sin ekonomi undergrävd av dem som utnyttjarprisfluktuationerna på spotmarknaden för att göra snabba klipp när priserna därär låga,Det avtal statsministern ingick med sinnorska kollega bidrar bl, a, till att öka vår försörjningstrygghet påenergiområdet. Det är värdefullt. Det är välkänt att önskat gå försiktigt framnär det gällt kärnkraften. Energipolitiken måste utformas så, att ingen tvekanbehöver råda om att vi kan uppfylla målet att ha avvecklat kärnkraften i , Dagens energipolitiska beslut svarar väl mot en sådan målsättning. Natur- och miljösynpunkterna måste alltid beaktas när detgäller energianvändningen och valet av energislag. En övergång frän olja tillandra bränslen med de reningskrav som anges av näringsutskottet kommer att geoss en renare och bättre miljö. Det upplever vi i som en framgångför våra strävanden. Kraftfullt stöd till energiforskning, till utveckling avinhemska bränslen, drivmedel och elektrisk kraft och till energihushållning ärandra välkända liberala krav, som väl tillgodoses i de förslag som ligger påriksdagens bord, Viserdet som väsentligt med energipolitiska offensivasatsningar, som stärker konkurrenskraft och ger svensk exportindustrien skjuts framåt. De forsknings- och utvecklingsinsatser som föreslås leder,i kombination med den omfattande verksamhet som oljeersättningsfonden bedriver,till många sådana offensiva satsningar och öppnar möjligheter till ännu fler. De förslag och synpunkter som haft vidutformningen av 138 energipropositionen och vidutskottsbehandlingen av denna har blivit väl tillgodosedda.Vi har därför, till skillnad från de andra partierna, inte funnit Nr 151 anledning att reservera oss på någon enda punkt. Vi liberaler tycker sammanfattningsvis attnäringsutskottets förslag med jf. anledningav energipropositionen lägger en god grund för 1980-talets energiförsörjning och energipolitik. Vi kommer heller inteatt förtröttas i Riktlinier för eiier-vära ansträngningar att i samverkanförvandla målen till en väl fungerande pinolitikpn m m verklighet. Jag vill gärna göra en kommentar till HugoBengtssons inlägg. Vi och socialdemokraterna är överens om energibalanserna. Dethördes ingen protest från socialdemokraterna när dessa behandlades i utskottet- inte det minsta knyst. Enligt dessa energibalanser skall vi till 1990 minska våroljeförbrukning med olja per är. En fjärdedel, , skall ersättas med kol. Detta kol skall användas för fjärrvärme. Vi skall alltså värma varmvatten med kol i stora anläggningar. Det är inte alls tal om att enskilda villaägare skall skyffla kol i sina källare. Vi har i utskottet varit överensom att en sådan kolintroduktion är ett uttryck för att vi gemensamt vill gå försiktigt / Vad är det då för fördelar vi vinner på att värma vattenmed kol i stället för med olja? För det första sparar vi pengar. Kolet ärbilligare att inköpa än / oljan. För det andra förbättrar det vårförsörjningstrygghet. Riskerna föratt / vi inte skall kunna köpa kol ärlångt mindre än riskerna för att vi skall få ett / stopp för vår oljeimport.För det tredje förbättrar vi härigenom miljön. har kanske världens strängaste krav på olja. Jagvill gärna erinra omatt all olja normalt säljs fritt , men när detgäller tjockolja med en svavelhalt av säljs den fritt , därför attdet enda land som, såvitt jag vet, ställer så stränga krav på svavelhalten ioljan är just . Fastän vi hårde här stränga kraven på olja, såförbättrar en kolintroduktion-med de krav uppfyllda som utskottet ställt - densvenska miljön. Vi skulle, om vi övergår från denna 1-procentiga olja till detlågprocentiga kolet, få en bättre miljö. Är det då någon risk att kolet kommer att välla in ilandet? Knappast, är mitt svar. Vi är ovana vid kol, och bristen på etableradeuppköpskanaler gör kolintroduktionen långsam. Kan vi då inte heller preciserade miljökrav som skall gälla når vi inte fram till den önskadeoljeersättningen. Resultatet av det blir att vi inte kommer att minska vårtotala energiförbrukning. Vi kan inte begära att kommunerna skall sluta attvärma vatten och låta medborgarna i kommunerna frysa när vintern sätter in. Vikommer att i stället för kol fortsätta med olja. Det leder till en försämradekonomi för . Vi får fortsätta att ta allt större utlandslån, och detinnebär också att miljön försämras. Oljan ger alltså, som jag sade, störresvavelutsläpp än kolet. Det socialdemokratiska förslaget är opreciserat. Manförsöker skapa intryck av att man vill gå längre än utskottet, men säger intehur och inte när. Osäkerheten om den socialdemokratiska inställningen till kolär emellertid diffus på mer än ett sätt. Låt mig erinra om att man ireservation 7, som också var inne på, kräver studier av encentralhamn för kolimport. Nr 151 Vad är tanken bakom det kravet,? Med en så försiktig Tisdaeen den kolimport som utskottet föreslagit behövs ingen centralhamn. 26 mai1981 nödvändigt om man har planer på enkolimport som är av långt större omfattning än den som vi i näringsutskottet har velat ställa oss bakom. Riktliniprför ener- uppfattning är klar. Kol skall i begränsad utsträckning användas föratt sinoUtiken m m ersätta olja - främst inom de kommunala fjärrvärmesystemen.Miljökraven skall ställas så högt att ersättningen av oljan med kol leder tillminskade miljöskador. Efterhand skall miljökraven ytterligare skärpas.Sammantaget leder de miljökrav som regeringen och utskottet ställer till enhalvering av det svenska svavelutsläppet. Det är en klok, enframåtsyftande och miljövänlig politik. Jag yrkar bifall till utskottets hemställanpå samtliga punkter. AnL 30 () replik; tycks inte ha vår grundinställningi kolfrågan klar för sig. Vi har sagt att vi accepterar proposifionens förslag när detgäller mängden kol. Men vi har också sagt att det är nödvändigt att gåytterligt försiktigt fram så att vi inte förstör miljö och människor. Vi vetatt väldigt många av sjöarna i vårt land redan är försurade till följd av bl.a. svavelnedfall. Det är mot den bakgrunden vi menar att vi måste varaytterligt försiktiga. Skall vi få länderna runt omkring oss, som genom högaskorstenar på sina industrianläggningar flyttar över föroreningarna bl. a. tilloss, att uppmärksamma vad de ställer till menar vi att vi bör gå före och bildaskola. Gör vi det tror vi också att de kommer att ta efter. Sedan säger att han inte riktigt förstår ossnär vi i reservation 7 menar att det är viktigt att titta allvarligare påfrågan om en central kolhamn. Det är på det sättet. , attoljeersättningsdelegatione;i i sin rapport och distribution av kolframhöll att vid en import av kol - det kommer knappastatt bli fråga om det , men på litet rör detsig om den kvantiteten enligt den energibalans som vi nu resonerar om - kan manuppskattningsvis räkna med att vi kommer att tjäna mellan 200 och 500 milj. kr.om året genom att skaffa oss en centralhamn. I utskottet var vi föremål för uppvaktning av företrädareför stenkolsimportörer och ytterligare någon sammanslutning somimporterar kol. De ville inte uttala sig om var denna centralhamn skulle liggamen underströk nödvändigheten av en sådan. De sade att en centralhamn skullekomma att innebära så stora förtjänster för folkhushållet att man inte kanbortse från dem. AnL 31 HÄDAR () replik; inlägg bekräftar i allt väsentligt vad jag sade imitt huvudanförande. Socialdemokraterna är överens med oss om den 140 totala energianvändningen.