prot · G409149 · 1980-12-31 00:00:00 — Vi har velatförstärka resurserna genom särskilda insatser till barn i svåra förhållanden, menutskottsmajoriteten har inte haft sinne för detta. Det är beklagligt att niinte har velat lyssna på oss. Vi vill anvisa ytterligare 100 milj. kr. Vi anser det nämligen väsentligt att ge barnomsorgen möjlighetatt tillgodose de kvalitativa behov som finns. Jag ber, herr talman, på nytt att få yrka bifall tillreservationen. AnL 7 INGALANTZ (vpk) replik; och jag har diametralt olikauppfattningar i många avseenden när det gäller barnomsorgen. att vi f. n. utnyttjar daghemmen alldeles för litet, att graden avutnyttjande är alldeles för låg. Orsaken till det, menar han, är att vi haralltför detaljerade bestämmelser. Men det finns faktiskt utredningar som visarvad det är som gör att daghemmen blir dåligt utnyttjade. Stora barngrupper, lågpersonaltäthet, stora daghem över huvud taget, länga dagar, gör att frånvaronför både personal och barn blir hög. Kvaliteten är alltså låg och leder tillfrånvaro på grund av sjukdom eller av annan orsak. Mindre barngrupper, ökadpersonaltäthet, sex timmars arbetsdag är sådant som kunde höja effektiviteten- om man nu skall mäta i sådana termer, jag tycker inte det - och man skulledärigenom kunna få den högre utnyttjandegrad som är ute efter. deklarerade man från den då nyvaldaborgerliga regeringens sida att man skulle komma med förslag tillkvalitetsförbättringar inom barnomsorgen. Det skulle finnas minimistandardbeträffande gruppstorlek, personaltäthet osv. har man gjort en kovändningoch vill ta bort den enda norm som finns inom barnomsorgen, nämligen ytnormen,och överlåta alla avgöranden på kommunerna. Då vet vi att det blir de fattigakommunerna som får den sämsta barnomsorgen, därför att de har minst möjligheter att åstadkomma en bra barnomsorg både i frågaom kvantitet och kvalitet, I min hemkommun, , har man gått ut från deborgerliga partiernas sida med förslag om en 3C-procentig minskning avytstandarden. Man kan ju föreställa sig vilka effekter det kommer att få förkvaliteten inom barnomsorgen. När det gäller familjedaghemmen har vi i vpk inte sammauppfattning som de övriga partierna. Vi ser inte familjedaghemmen som ettalternativ utan som ett komplement i en utbyggnadssituation. Man missar väldigtmycket med familjedaghem. Man missar grundtanken inom barnomsorgen, denkollektiva gemenskapen. Den går alltså förlorad. Det är också en fråga omjämlikhet och en ideologisk fråga. I alla de undersökningar som gjorts, bl. a.i , har det visat sig att vad familjerna vill ha är inte familjedaghemutan daghem. För att ta ännu ett exempel från kommun kan jag nämna där satsar av utbyggnaden inom barnomsorgen på familjedaghem. Men detfinns inte dagmammor att tillgå. Man missar alltså ytterligarebarnomsorgsplatser på det viset. Barnomsorg m. m. AnL 8 () replik: Jag vill säga till att vissthar vi lyssnat, både i utskott och i kammare, till de synpunkter på denna frågasom socialdemokraterna har fört fram. Men vi har haft och har olikauppfattningar om hur man skall kunna lösa den. Därför har vi ansett att vi idetta ekonomiskt besvärliga läge måste lita till att kommunerna kan klara det.Därför har vi intehaft några pengar att skicka med, när vi har diskuterat iutskottet. Detär väl ingenting att sticka under stol med. Till : Jag sade att de nuvarande bestämmelsernaär en av orsakerna till att vi inte har den täckning i fråga om daghem som viborde ha. Sedan vill jag säga att vi har ingen låg personaltäthet vid daghemmeni vårt land-även om det varierar litet grand. Personaltätheten är ganska hög.Men det finns variationer, och i vissa sammanhang är det naturligtvis så attpersonaltätheten behövde vara högre, därför att det kan förekommabesvärligheter, och många barn har störningar. Jag tror inte att om vi minskar päytnormerna detta kommer att inverka på det kvalitativa innehållet. Jag tyckeratt alltför mycket gör detta till en materiell fråga. När det gäller familjedaghemmen harvi en gäng, när vi antog förskolelagen, sagt att det är hemmet som haransvaret för barnens fostran och vård, och samhället skall stödja familjerna idenna verksamhet. Då har vi förskolan som en väldigt viktig del, och vi seräven familjedaghemmen som en viktig del häri. Och familjedaghemmen fyller ju enmycket viktig funktion i många områden för att vi skall kunna klarabarnomsorgen. AnL 9GÖRAN (): Jag förstår mycket väl att om ekonomin , men i utskottets skrivning står det helt andramotiveringar. Barnomsorg m. m. Jag förstår att de kommunalaekonomierna är dåliga, de tillåter inte medel till väsentliga saker. Men det ärju regeringens ekonomiska politik som har fört oss till ruinens brant - även omvi fick höra statsministern förklara att är ett riktland. Jag håller med om att då ser det litet egendomligt ut att maninte kan satsa på något av det viktigaste , nämligen barnen. Jag vill påminna om att när vi förra åretdiskuterade den här saken hette det att i den proposition som skulle kommaskulle det bli förbättringar av kvalitativ art. Det vet vi nu ingenting om - vikan inte diskutera den propositionen, för vi har inte fått den . Vi har fåttvänta alldeles för länge, höll jag på att säga. Vi emotser denpropositionen med ytterst stort intresse. Men jag föreställer mig att även därkommer svaret att bli ungefär detsamma som har gett . AnL 10INGA (vpk): Jag kan konstatera att intevet hur det står till på många barnstugor i vårt land. Han har tydligen ocksåmissat alla de tidningsartiklar och larmrapporter som tagit upp den lågapersonaltätheten inom barnomsorgen. Än så länge - innan den omtalade propositionen framlagtsdär man lär ta bort även den - finns det en regel om en personalstorlek på enperson på fem barn i syskongrupp. Det finns exempel på att man har enpersonalstorlek på en person på 9,4 barn. Den kartläggning som har gjorts när det gällerpersonaltätheten visar att det finns mycket stora brister inom olika regioneroch även inom olika delar av kommunerna. Det hänger samman med att fattigakommuner inte anser sig ha räd att satsa på en högre personaltäthet. Därför harvpk också föreslagit att man skall få statliga bidrag till helapersonalkostnaden, så att kommunerna verkligen får råd att satsa på personalen.Det viktigaste när det gäller kvaliteten på barnstugorna är faktisktpersonalfrågan. Det finns också daghem som stänger på grund av att de intefår personal i tillräcklig utsträckning. Det har jag själv varit utsatt förnågra gånger, och det har varit katastrof. Vidare har vi barn med särskilda behov, som är en mycketstor grupp, som skulle behöva ytterligare personal. De finns inte ens med i dehär diskussionerna. Man gör precis tvärtemot vad man borde göra: man drar nedpå personalen och gör barngrupperna större. Tvärtemot menar vii vpk att det behövs statliga garantinormer för att klara åtminstone enminimikvalitet inom barnomsorgen. Man får inte släppa alltihop, som det nukommer att förelås att man skall göra. Kvaliteten är i mycket en materiell fråga. Sedan skall denförstås kopplas till att det handlar om människor; barn och personal skallfungera i samverkan inom barnomsorgen. Men det handlar också om sådana sakersom ytstandard, personaltäthet, gruppstorlek, som man kan räkna fram. Här har inte minst talat om hurviktigt det är med barn i Nr 149 olika sammanhang, men när det gäller att anslå medel är man inte med den längre. Man satsar alltså inte på barnen. AnL 11 (): har det satsats väsentligt på barnomsorgen. Men detbehöver göras betydligt mera. Jagvill återkomma till personaltätheten, . Visst kan man hitta ett ochannat exempel, kanske i första hand i förorterna, på låg personaltäthet. Menta fram statistiken för landet i dess helhet! när regeringenoch kom överens om att bygga 100 000 daghemsplatser utgick manifrån 4,9 barn per person i personalen. , , har vi en högrepersonaltäthet. Jagförstår inte att accepterar att av daghemsplatsernautnyttjas i många kornmuner, som vi har köer. Då är det väl mycketviktigt att se till att vi kan utnyttja de daghemsplatser som finns! Det tyckerjag är en väsentlig fråga när vi diskuterar barnomsorgen. Mom. 1 (anslag tillsärskilda insatser för förskolan) Utskottets hemställan bifölls med 150 röstermot 149 för reservationen av m. fl. 1 ledamot avstod från attrösta. Mom.2 (bidrag till driften av förskolor och fritidshem) Utskottets hemställanbifölls med 284 röster mot 16 för motion 1893 av m. fl. 1980/81:41 om förmedling av samtal med texttelefoner (prop. 81:181)1980/81:42 om blodförsörjningen m. m. 1980/81:33 om vissa anslag inomekonomidepartementets område (prop, 1980/81:100) Vadutskotten hemställt bifölls. Föredrogs näringsutskottetsbetänkande /81:54 om skogsindustrin (prop. 1980/81:130). AnL 12 (): Skogsindustrins betydelse för vårt land haromvittnats . Branschen ger många människorarbete. Orter -ja, hela landsändar - är för sin existens beroende av hurnäringen utvecklas, av landets inkomster från exporten svararskogsprodukterna för. Skogsindustrin är av vital betydelse för ekonomi- en väl så viktig punkt i den ekonomiska krisens , Några motsatta uppfattningar om den bedömningen avskogsindustrins roll finns, så vitt jag vet, varken här i eller ute isamhället i övrigt. Det är därför viktigt att utvecklingen stimuleras genomforskning och vidareförädling för att branschen också skall spelaminst den roll den har . Vi måste också få en industri som kankonkurrera på den internationella marknaden. Vi måste se till att vi får framnya, framtidsinriktade produkter. Och strukturen på branschen måste varainriktad därefter. I det arbetet menar vi socialdemokrater att samhälletskall spela en aktiv roll för att främja skogsindustrins utveckling och därigenomtrygga sysselsättningen och förbättra den regionala balansen i vårt land. Den passivitet som kännetecknar de borgerliga regeringarnafår förödande verkningar, vilket vi senast har fått bevittna när det gällerNCB. Det går inte för ett lands regering att stå vid sidan och titta på närstrukturförändringar sker av den storleksordning som det är fråga om . Detgår inte att stå vid sidan och titta på när råvaran tryter för industrin,som man vet att det är det privata vinstintresset eller renförsumlighet som är orsaken. Råvaran finns, men den avverkas inte i denomfattning som behövs. I den socialdemokratiska partimotionen 1980/81:2021redogörs för vilka åtgärder samhället bör vidta för att positivt påverkautvecklingen för skogsindustrin. Förslaget är inriktat mot tre huvudmål. För det förstamåste industrins råvarubehov säkerställas i såväl det korta som det långaperspektivet. För det andra måste möjligheterna att stärka industrinskonkurrenskraft tas till vara fullt ut. För det tredje måste utvecklingen ske isådana former och i sådan takt att sysselsättningen kan hävdas och de berördaorternas överlevnad inte sätts i fara. Den politik vi föreslår skall ta itu med de allvarligaproblem vi står inför , såväl pä kort som på lång sikt. Jag vill med dettahänvisa till motionen och de förslag till åtgärder som vi frånsocialdemokratiskt håll redovisar i den. Jag tänker därefter gå över till att redovisa vår syn påde frågor vi i utskottet inte kommit överens om med den borgerliga utskottsmajoriteten. Den första frågan där vi varit tvingade till att reserveraoss gäller den framtida utvecklingen inom branschen. Hur skallstrukturomvandlingen ske? Skall samhällets insatser, liksom under denborgerliga regeringstiden, vara en snabbutryckning när något har hänt? Våra förslag är nu som tidigare att vi måste komma ifrånregeringens dag-för-dag-politik. Vi måste få ett samordnat program förskogsindustrin -det är ett förslag som vi upprepat otaliga gånger. Det kan inteutskottsmajoriteten acceptera. Planeringen för framtiden måste ske i samverkan mellansamhället, företagen och de anställda, anser vi. Från borgerligt håll brukar det anföras att det intebehövs någon detaljplanering, och det sägs också nu i propositionen. Jag villdärför upprepa än en gång att värt förslag inte innebär någon form av detaljplanering,någon detaljstyrning - sådant sköter företagen bäst själva tillsammans medsina anställda. Planeringen, samordningen och samverkan skall röra de storaövergripande besluten. Vi föreslår att regeringen tar initiativ till ensamordnad planering inom skogsindustrin och lägger fram ett förslag tillhandlingsprogram. , alltså , bör man för riksdagenpresentera en plan för hur detta arbete skall organiseras och genomföras. Vi återkommer också till förslaget om ett strukturbolagsom kan vara med i de expansiva och framtidsinriktade delarna av branschen. Vianser att samhället måste ta det ansvaret att där det krävs finansiellainsatser för att trygga en positiv utveckling skall också det allmänna varamed. Ett strukturbolag av den typ som föreslås kan på ettmycket aktivt sätt bidra till den positiva utvecklingen. Av vad jag har sagt framgår att en väsentlig del iframtidssatsningen är vidareförädlingen. Strukturbolaget skall naturligtvis,som sagt, vara en resurs i det arbetet. Men det fråntar inte staten dess ansvarsom ägare av vissa industriföretag. Vi har i reservation 3 tagit upp frågan om vidareförädlingvid ASSL-s anläggningar i . Att vi just tagit upp vidareförädlingen iNorrbotten och att vi speciellt avser industrin i har tre skäl. Fördet första gäller det, som jag redan nämnt, statens ägaransvar. För det andraär ombyggnaden av fabriken i klar, och man har fått en rationell ochkonkurrenskraftig enhet, vilket är basen för ett vidareförädlingsprojekt. Fördet tredje har ombyggnaden medfört minskning av antalet anställda.Sysselsättningsläget i är dessutom sådant att alla åtgärder måstetill för att man skall få en förbättring. Utgångspunkten får inte vara attsysselsättningen skall minska. Vi föreslår därför att regeringen tar initiativ till attASSI lägger fram förslag om vidareförädlingsprojekt för anläggningarnai . Företagsledningen och de anställda vid måste få det stöd somett uttalande till regeringen utgör. Att söka utvecklingsprojekt hör till en företagsledningsnormala uppgifter, men man måste då också veta vad ägarens - i det här falletstatens -målsättning för industrin är. Vet man inte det är det inte lätt attpassa in projektentill efterfrågesituation och konjunkturer. Projekten måste både vara lönsamma inuet och ha framtiden för sig. Den sista punkten där vi inte kommit överens i utskottetgäller rikssågverksskolan i . Vi menar att det sågverkskunnande, de utomordentligalokaler och den utrustning som finns på skolan skulle göra den väl lämpad somforskningsstation. är det så att avstyrkte vi i utskottet - ochriksdagen följde utskottets förslag - enhälligt en motion av samma innebörd sommotion 1980/81; 1468 som vi nu behandlar. Skälet till att utskottet avstyrktemotionen var att vi var rädda för att en splittring av resurserna skulle fånegativa följder för branschen. Utskottets besök vid skolan och övriginformation har visat att våra farhågor var överdrivna. Vi vet att vi måstesatsa mera på forskning och produktutveckling när det gäller träbearbetningenhär i landet. Forskningsområdet är så stort att det torde finnas utrymme förytterligare satsningar. En samordning av insatserna måste naturligtvis finnas. I ett län som med dess sysselsättningsproblem kanen forskningsstation av det slag som redovisats i motionen 1980/81; 1468 avSven Aspling m, fl. vara den injektion som behövs för att i någon mån vändatrenden. , herr talman, har vi socialdemokrater ettsärskilt yttrande som gäller strukturproblemen inom . Vi menar att mot bakgrund av de speciella insatser somstaten gjort i koncernen med det s. k. industrigarantilånet på20 milj. kr., varvid man från regeringens sida som en förutsättning förbeslutet angav att en omstrukturering av företaget skulle ske, så måste detankomma på regeringen att noga följa strukturarbetet. Vi vill framhålla att detär viktigt att också de anställda är med i det arbetet. Jag yrkar bifall till de socialdemokratiskareservationerna vid näringsutskottets betänkande nr 54. AnL 13JOHN (vpk); Vårt lands skogsindustri byggdes upp heltoplanerat, och sker en omstrukturering av densamma, också helt oplanerat.Man river ner på det ena stället och bygger upp på det andra. Här råder lagenom den starkes rätt. Detta får förödande konsekvenser för de regioner som äroch blir berörda och för de människor som där bor. Fabriker läggs ner meddärmed följande kapitalförstöring, människor ställs arbetslösa, vidareförädlingoch produktutveckling samt forskning flyttas till andra länder. Enligt vårmening får inte vår vikigaste basnäring skötas på detta sätt. I vår motion om skogsindustrins utveckling har viföreslagit en utvecklingsplan för skogsindustrin. Grunden för vårskogsindustri är våra skogstillgångar. Har man en korrekt bild av hur mycketråvara som kan tas ut, bör det vara både möjligt och angeläget att pådet bästa sättet anpassa skogsindustrin därefter. Detta bör också gälla i frågaom fördelning av råvaran - vad som skall sågas eller kokas eller vilken del avråvaran som bör Det bör också vara möjligt att aktivt planera en utbyggnad avvidareförädlingen, och en målinriktad forskning på detta område. I propositionen slås fast att staten inte bör ta ansvaretför strukturutvecklingen inom skogsindustrin - den sköts bäst av företagen isamråd med de anställda. Detta ansluter också utskottsmajoriteten sig till. Vårsenaste industriminister har ju också uttalat sig om det olämpliga i attriksdagen lägger sig i industripolitiken. Men jag är ganska övertygad om att dessa slutsatser intedelas av de anställda vid de nedläggningshotade och redan nedlagda fabrikerna.De håller nog inte med om att man i samråd beslutat om nedläggning ocharbetslöshet. De får tvärtom föra en mycket hård kamp för att behålla sinajobb, i de flesta fall utan framgång. Vårt parfi delar självfallet inte den syn påindustripolitiken som framförs i propositionen och i utskottsmajoritetensskrivning. Därför vidhåller vi vårt krav på en utvecklingsplan förskogsindustrin. Det är också i avvaktan på en sådan plan nödvändigt att desamhällsekonomiska konsekvenserna utreds i den mån nedläggningar aktualiseras,så att den ur samhällets synpunkt bästa lösningen kan nås. I vår motion har vi efterlyst en del åtgärder som börvidtas på skogsindustrins område. Enligt utskottet pågår i en del fallförsöksverksamhet. Vi kommer därför att avvakta de resultat som där framkommeroch får återkomma om anledning finns. Det senare är väl det troliga med tankepå hur regeringen sköter industripolifiken. Emellerfid vill jag något beröra frågan om exportfrämjandeåtgärder. I skogsindustrins förädlingskedja finns en mängd mindre företag, t.ex. trähusfabriker. Det måste väl vara högst otillfredsställande att dessaföretag går miste om export enbart av det skälet att ett företag inte klarar aven större order. Ett samordningsorgan för export av de svenskaträvaruprodukterna är angeläget. I detta betänkande behandlas också några andra motionerfrån vpk. 1 en tas frågan om en omfördelning av kostnader för transport avmassaved upp. Det är främst i inland som sådana åtgärder ärangelägna. säger utskottet att det inte ankommer på regering och riksdag attutreda och ta ställning i frågor av denna art. Och det är väl möjligt attåtgärder av denna art kan vara förenade med vissa problem. Men lika väl som dethar varit möjligt med subvenfioner i form av transportstöd, borde det varamöjligt att utreda andra tänkbara åtgärder, och då med en inriktan att främjaenergisnåla transportsätt. Där bör också ingå en utveckling av terminalteknik isyfte att bättre fillvarata annars ofta outnyttjat vedavfall för energiändamål.Med vetskap om vilket problem som transportkostnaderna i vissa regioner i dagutgör, bör nya former av åtgärder kunna övervägas på detta område, I en annan motion efterlyser vi åtgärder mot onödigblekning av pappersprodukter. Här blir det också frågan om statligastyråtgärder, som skulle främja en produktion av dessa produkter. Det måste juvara ett samhällsintresse att man undviker en onödig blekning, eftersom dettaskulle innebära en bättre hushållning av råvara, en minskad energiåtgång och Visserligen har en del initiativ tagits för att införa oblektaförpackningar, men utvecklingen går för sakta. Flera initiativ och åtgärderkrävs för att främja en framväxande marknad för oblekta pappersprodukter. I detta sammanhang finns det anledning att åter hänvisatill den debatt som föregick folkomröstningen om kärnkraft. Där lovades frånlinje 2:s sida att alla åtgärder skulle vidtas för att spara energi. Här finnsen åtgärd som kan vidtas. Men det är väl kanske även här på det sättet attlöftena har glömts. I detta betänkande behandlas också en centermotionangående blekning. I denna motion tycker man att tiden är mogen för ettinitiativ från sida. Detta vill vi instämma i. Svensk skogsnärings framtid har under desenaste åren diskuterats och utretts intensivt. Därtill har regeringen fåttgöra uppmärksammade brandkårsutryckningar för att i sista stund rädda fabrikerfrån konkurs. Regeringens planlöshet och oförmåga att överblicka skogsindustrinsproblem i sin helhet innebär ett hot mot alla dem som på något sätt är beroendeav branschens utveckling för sitt uppehälle. Vi vill därför understryka kravetpå att regeringen inför presenterar en nationellutvecklingsplan för skogsindustrin i sin helhet. En ökad vidareförädling måste vara en huvudlinje inomskogsindustrin . I detta måste även ingå en satsning påutvecklingen av träkemiska produkter. Dessa skulle kunna bli en del avvår export. För att detta skall uppnås måste medvetna åtgärder vidtas. Vi har ivåra motioner föreslagit en del tänkbara sådana, men regeringen är naturligtvisoförhindrad att komma med andra förslag. Det är hög tid att något händer. Detsom nu sker, en planlös utslagning av fabriker i regioner där alternativsysselsättning saknas, kan inte accepteras. Vi anser att riksdag och regeringhär har att påverka strukturproblemens lösning i en sådan riktning att desamhällsekonomiskt bästa lösningarna kommer till stånd. Med detta vill jag yrka bifall till motionerna 847, 1049,1050 och 1800 utom såvitt avser yrkandena 1,2 c och 3 j. AnL 14JOHAN (); Jag vill, liksom tidigaregjorde, gärna understryka den stora betydelse som skogsindustrin ochskogsnäringen har för vårt lands ekonomi och sysselsättning. Dessa verksamheterär, som det sades, av avgörande betydelse för många orter i landet, inte minsti de norra delarna. Skogsindustrin och skogsnäringen är över huvud taget en avförutsättningarna för att vi skall kunna få ett decentraliserat näringsliv idetta land och för att skapa sysselsättning och verksamhet i landets olika delar, export av skogsindustriprodukter har de senasteåren legat . Andelen insatsvaror i denexporten är synnerligen liten, ca 2 miljarder, varför skogsnäringen harsärskilt stor betydelse för att vi skall komma till rätta med vårhandelsbalans. Det föreligger en stor skillnad, om man jämför med andra storaindustrigrenar Mer än 300 000 människor sysselsätts i skogsnäringen,varav ca 145 000 i p j H 2rmTl98r I den proposition som vi nu behandlar, om industripolitikens framtida inriktning, ingår även ett avsnitt om skogsindustrin. " ° " Skogsindustrin redovisardär synpunkter på den strukturpolifik som är aktuell och statens roll i detsammanhanget. De allmänna riktlinjerna för industrin gäller enligtindustriministern också för skogsindustrin. Självfallet måste statsmakterna ochregeringen följa denna viktiga näring med stor uppmärksamhet. Det är angeläget,liksom för industrin i övrigt, att skapa goda förutsättningar och ett gottindustriklimat. Men de enskilda företagen har självfallet huvudansvaret i ettland som vårt, med biandekonomi och som är byggt på marknadshushållning, föratt verksamheten skall kunna drivas med effektivitet och lönsamhet och så attutvecklingen av skogsindustrin går i positiv riktning. Industriministernframhåller särskilt två områden där det är angeläget att staten medverkar i enframgångsrik utveckling; 1. för att främjaen regional balans, 2. för attstimulera utbudet av virke och därmed öka industrins kapacitet och möjligheter.