prot · G40935 · 1980-12-31 00:00:00 — Ett sådant kontor har öppnats efter det att mofionenskrevs, och jag skall därför uppehålla mig enbart vid frågan om erkännande. Utskottetär som vanligt fåordigt. Man redovisar behandlingen i FN och att FN fortfarande envisas medatt erkänna en person. , som efter vad jag förstår enbart representerarsig själv. Han representerar definitivt inte och dess befolkning. Sverigedäremot erkänner varken Pot- eller Heng Samrin-regimen. Detta kan ju tyckasvara ett bekvämt ställningstagande. De kriterier som enligt svensk uppfattningbör gälla för ett erkännande är att regimen skall ha full kontroll över sittterritorium, att den skall ha en fungerande administration och att den skallha stöd av huvuddelen av befolkningen. Dessa tre kriterier uppfyller HengSamrin-regimen i . Detta medger också utskottet delvis i sinskrivning. Orsakenfill utskottets ställningstagande är nu enligt utskottet i stället attvietnamesiska trupper befinner sig i och att förutsättningen för etterkännande är att dessa trupper lämnar landet. Är detta en princip som Sverigetillämpar konsekvent? Mitt svar är nej. erkände den regim som kom tilli när störtades, en regim som kunde installeras i tackvara tanzaniska trupper, som fortfarande befinner sig i . Ärdet då någon väsentlig skillnad mellan med tanzaniska trupper ochKampuchea med vietnamesiska trupper? Enligt min mening nej. Det är bara attkonstatera att den och utrikesutskottet är helt principlösanär det gäller erkännandefrågor. har några principer finns två alternativ: Antingen erkänner man bådaregeringarna - den i och den i - och det är enligt min meningdet enda riktiga. Eller också erkänner man inte någondera av dessa regeringar. Varför befinner sigvietnamesiska trupper i ? För det första är det påbegäran av Heng Samrin-regimen. Fördet andra är det på grund av vad som hände och senare, vilketutskottet borde ha redogjort för. Följandehar i korthet hänt; attackerade Pot-regimen vissa vietnamesiskaområden, brände och mördade civilbefolkningen. begärde oupphörligenslut på illdåden och förhandlingar med Pot-regimen. svarade med nyailldåd. , och var behjälpliga. Eftermer än försök att få slut på angreppen gick till motangrepp.Detta resulterade i att tvingades fly. Han flydde inte endast på grundav vietnameserna utan också på grund av att kampucheaner som tvingats fly undanPol Pots skräckvälde och som befunnit sig i nu gick till motattack. Detvar, som alla känner till, ingen svår uppgift att få bort Pot-regimen - PolPot saknade helt stöd hos befolkning. VadVietnam gjorde var att tillämpa självförsvarsrätten, som är erkänd av FN. Mankan då hävda att denna självförsvarsrätt inte säger att de vietnamesiskatrupperna har rätt att stanna kvar i . Detta är riktigt. Men vi får dåinte glömma bort att den regim som kom till när Pot-regimen fallit begärdeatt vietnameserna skulle stanna kvar. Varför?Utrikesutskottet vet mycket väl vilken fruktansvärd förödelse som blottadesefter befrielsen. Hela intelligenfia, läkare, lärare, vetenskapsmänosv., var praktiskt taget utrotad. Familjerna var upplösta, administrationenvar sönderslagen, de överlevande kampucheanerna led av fruktansvärd svält,sjukdomar och fullständig apafi. PolPot befann sig i de delar av som gränsar till . Där fortsattehan med hjälp av , och sina angrepp och illdåd. Vem iKampuchea skulle och fram fill nu ha orkat lyfta landet urförödelsen? Vem i skulle ha orkat försvara sig mot och andraländers angrepp? Ingen i var förmögen att klara avdetta, därför att landet var så sönderpinat av skräckregim. Det fannstvå alternativ - hjälp från eller fillbaka. Vadvar alternativet i om inte funnits där? Ja, säkerligen hade IdiAmin sutfit kvar och fortsatt att pina folket i . Ärdå vpk emot den viktiga folkrättsprincipen om det nationella självbestämmandet?Nej, vi hävdar tvärtom att det är varje lands och dess befolknings rätt attsjälvt få bestämma vilken regim man skall ha och vilken politik man vill driva.Det kan inte ett annat land bestämma, och varje sådant försök måste med kraftfillbakavisas. Närdet gäller och så har jag försökt att förklara bakgrunden fillde främmande truppernas närvaro i dessa två länder. bordeockså ha gjort det. Dettautesluter inte att trupperna måste dras bort ifrån både och Tanzania.Det skall naturligtvis ske när så blir möjligt. Ett svenskt erkännande även avKampuchea skulle bidra till att påskynda detta fillbakadragande. Det skulleockså bidra fill att försvåra för Pot-klicken, , och attfortsätta sina provokationer mot . Derapporter som kommer från talar entydigt om att landet nufungerar, att befolkningen fått tillbaka livsgnistan, att den värsta svältenoch sjukdomarna bekämpats. Det finns t. o. m. rapporter som talar om att landetåterigen blomstrar, att livet har kommit tillbaka. några ord om den som är skyldig till den situation som råderi , skyldig fill fattigdomen, torkan och översvämningarna, Potsterrorvälde och förgiftningen av jorden. Den skyldige är , som dessutom fortsätter med att försvåra för länderna i att i lugn och ro fåbygga upp sina länder. vägrar fortfarande att betala de blygsammakrigsskadestånd man så högtidligt lovade vid fredsöverenskommelsen i Paris.Man fortsätter att via bulvaner attackera länderna i . kan genomsin dominans över världens nyhetsbyråer förtala och beljuga inte bara Kampucheautan också och . Jagtycker det är anmärkningsvärt att inte utrikesutskottet med ett enda ord berördetta. Jag yrkarbifall fill mofion 231. 106TORSTEN (): En fast utrikespolitisk kurs har ju varitledmotivet för all svensk utrikespolifik. Detta har gällt i erkännandefrågoroch alla andra frågor. Vi vill föra en svensk utrikespolitik som inger respektså att andra länder kan lita på . Det gäller både den fråga vi nudiskuterar och andra frågor. Vi kan klandras för att vi inte alltid handlathastigt, men å andra sidan kan vi därmed också undvika att handla förhastat. Vad gäller erkännandet av de två regimer som existerar iKampuchea är det ju först fråga om den som kallas Pot-regimen, dvs. denregim som hade namnet Befrielserörelsen - det var ju densom fick landet att komma loss, på sitt sätt. Den har inte samma benämning . Den andraregimen kallas för Heng Samrin-regimen. Det är att observera att den svenska inställningen, som hardeklarerats av utrikesministern i början av detta år, har varit att ingen avdessa regimer kan anses representera . Detta bestyrktes ytterligare avett intressant händelseförlopp i för sex veckor sedan.Formellt kom ärendet upp på det sättet att föreslog att man skulleunderkänna fullmakterna för Pot-regimen att representera i FN.Vid omröstningen röstade 74 emot detta vietnamesiska förslag och 35 röstadeför. Det var alltså dubbelt så många som röstade mot förslaget. och 31andra länder avstod från att rösta därför att vi - som jag sade tidigare - inteanser att någon av dessa regimer representerar . Sedan kommer det intressanta, nämligen attgeneralförsamlingen utan omröstning antar fullmaktskommitténs förslag sominnebar att Pot-regimen fortfarande skulle representera . Detfinns 30 länder som har erkänt Heng Samrin-regimen, men observera att vidomröstningen om fullmakterna var dessa länder inte så övertygade om sitt erkännandeatt de ens protesterade, utan de godkände att Pot-regimen skulle representeraKampuchea. bör observera att inte gjorde det. För att ge en liten antydan om proporfionerna, vill jag,när man nämner att 30 östländer och något u-land har erkänt HengSamrin-regimen, påpekajlt det finns 154 medlemsländer i . Vianser från svensk sida att den politiska situationen i är ytterstoklar. Enligt uppgifter som lämnades i FN finns det 200 000 vietnamesiska soldateri . Att påstå att detta är ett fritt land som bestämmer sitt eget ödeär väl ganska överdrivet. säger att det var på begäran av HengSamrin-regimen som vietnamesiska trupper ryckte in i . Det ärnaturligtvis ingen svårighet att i vilket land som helst få ihop så mångamänniskor som kan bilda en regering, och sedan kan denna regering begära vissasaker. Vi kan ja inte veta om Heng Samrin-regimen representerarKampucheas folk, ty vi har aldrig haft tillfälle att fråga vad folket tycker.Varken jag har någon aning om det, utan det blir etttyckande i så fall, och det skall jag inte inlåta mig på. Jag bara konstateraratt vi inte kan veta detta. I antogs en resolution som innebaratt man skulle anordna en internationell konferens omsituafionen i . Då kommer det intressanta när det gäller omröstningendär igen. stödde denna resolution, och den antogs med 97 ja-röster mot23 nej-röster. Observera igen att inte ens alla de 30 länder som hade erkäntKampuchea orkade med att rösta mot resolutionen, utan det var bara 23 somröstade emot. Sju länder var så tveksamma att de inte kunde följa den linje somde egentligen officiellt sagt sig företräda. Jag måste därför säga att det ärytterst bräckliga underlag som vpk nu stöder sig på när man föreslår attSverige skall upprätta diplomatiska förbindelser med och erkänna HengSamrin-regimen. Vi får ofta framställningar från vpk om att vi skallerkänna olika regimer. Jag undrar varför det i dessa sammanhang är sådanbrådska. kan ju inte i någon större utsträckning påverka utvecklingen iländerna i fråga. Vi kan ge humanitär hjälp - och det gör vi. Varför skall viså kvickt erkänna en regim? Det är väl bättre att vi avvaktar situationen iKampuchea. Det är vad utrikesutskottet också tycker att vi skall göra. Vi skallinte vidta några åtgärder just nu - vi erkänner inte någon av de bådaregimerna. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillutrikesutskottets hemställan. 107BERTIL MÅBRINK (vpk): håller på med sifferexercis.Men siffrorna kan vi ju läsa i utskottsbetänkandet. har ändåkostat på sig att redovisa röstsiffrorna. Dem kan vi. sade att det är viktigt att fören fast utrikespolitik. Det har jag ingenting emot. Det var det jag pläderadeför i denna fråga. Jag förstår att undvek frågeställningenom . Hur vet att den regim i som såsnabbt erkände efter det att fallit hade folkets stöd? Hur kan hanveta det? Han är ju, efter det att Heng Samrin-regimen kom fillmakten i , fortfarande mycket okunnig om huruvida den regimen verkligenhar folkets stöd. Det måste vara någon logik i resonemang.Jag frågar : Vad är det för skillnad på tillkomsten av denregim som sitter i och som så snabbt erkände och tillkomstenav den regim som sitter i ? Det är en viktig fråga. Skall man föraen fast utrikespolitik och ha principer - vilket jag tycker att man skall -måste man vara konsekvent. Alla rapporter från - bl. a. rapporten från Rödakors-chefen, en fidigare moderat riksdagsman - säger att den nuvarande regimen,trots den fruktansvärda förödelse som och hans regim orsakade, har lyckats få landet på fötter. Det finns ingen rapport som sägernågonting annat. Och låt oss hålla oss till de fakta som redovisats av demänniskor som faktiskt har varit i landet. Röda kors-chefen har varit iKampuchea, skaffat sig en bild av läget i landet och diskuterat med regimen. Hurskulle, , regimen kunna få landet på fötter, om den inte skulleha folkets stöd? När det gäller brådskan att erkänna olika länder vill jagfråga: Hur var det med 1961 och 1962? Varför hade så bråttom attden gången erkänna , trots att det då bevisligen fanns olika befrielserörelseri landet som slogs i olika härar? De som i detta fall saknar fasthet och principer ärutrikesutskottet, och regeringen. 108TORSTEN (): Berfil Måbrink sade att siffrorna som jagredovisade finns i utrikesutskottets betänkande. Det är riktigt. Men BertilMåbrink drar inte någon slutsats av siffrorna. Han har inte upptäckt hurbräckligt stödet från de 30 stater som har erkänt Heng Samrin-regimen är. Deprotesterade alltså inte ens när Pot-regimen erkändes som representant förKampuchea. Och har inte observerat att det bara var 23 statersom röstade emot FN-förslaget att inkalla en internafionellKampuchea-konferens. Det var detta jag ville påvisa för . Hanskall också dra konsekvenserna av siffrorna i betänkandet. När det gäller Uganda- och Kongofallen kan jag påpeka attvi observerar vad - som ju har stora resurser fill sittförfogande - gör. Däri ligger skillnaden, , i fråga om bådeUganda och . Kongohistorien hände för så länge sedan att jag inte skalldra upp den ytterligare. Men när inte ens meningsfränder - om jag får säga så,annars får protestera - till honom och hans parti kan accepteraett erkännande av Heng Samrin-regimen, skall då utan vidare rusa i vägoch säga att vi skall erkänna den? När det gäller vem som representerar folket i ,så kan man inte säga det. Det finns nämligen inte i någon diktatur möjlighetatt säga att regimen representerar folket, för där är det en klick, en junta,som regerar. Om det inte förekommer fria och öppna val kan man inte säga representerar folket. Det förekommer inte val i , men jag hoppasatt det skall kunna bli det, för i regel är det en målsättning att man skall haval. När det råder osäkerhet skall valen ske under Förenta nationernasöverinseende. Det kan bli intressant i fortsättningen att se vad kommissionenkommer fram till. Om man begär att det skall bli fria val i , kommerdå Heng Samrin-regimen verkligen att tillåta fria val under Förenta nafionernasöverinseende? Vi har alltid strävat efter att få veta folkets vilja. Jag anserpersonligen att det absolut skall ske val under Förenta nationernasöverinseende. Det finns inte något stöd för Berfil Måbrinks förslag ochinte heller för kritiken. Den konsekventa linje som vi har fört från svensksida är att vi skall vara försiktiga och inte rusa i väg när det gäller atterkänna olika regimer. 109 (vpk): Vi kan hålla på att träta här, men ju mer jag hör på ,desto ohållbarare blir hans argumentafion. Jag förstår att det inte är så lättoch roligt att tvingas ta ställning när det gäller t. ex. . TorstenBengtson säger att vi inte skall ha sådan brådska utan vara försiktiga, vi vetinte om regimerna har stöd osv. Men hur har man det i ? Vad är det förfria val som har hållits där? Det finns t. ex. tanzaniska trupper på 10 000-20000 man kvar där . Jagtycker att skall säga - och han sade det i och för sigindirekt - att det avgörande för om vi snabbt skall erkänna en regim, oavsettpå vilket sätt den har kommit till, är vilket politiskt system denrepresenterar. råkar representera ett socialistisktsamhällssystem, och då är det genast oerhört mycket svårare att erkänna landet.I har man ju ett mer eller mindre kapitalistiskt system, och därför gickdet väldigt snabbt att erkänna regimen där. Precis likadant var det när detgällde 1961 och 1962, där det var borgerlig regim. Hade det varit ensocialistisk regim där hade det nog tagit oerhört lång fid innan man erkäntden. På detta sätt för man inte en fast utrikespolitik, och man har ingaprinciper. Iblandkryper de borgerliga riksdagsmännen bakom vissa socialistiska länder, om deländerna gör saker som passar deras egna syftemål. Och kryper alltså TorstenBengtson bakom och . Men det gör ju definitivt inte sakenbättre, för det är lika principlöst av och att inteerkänna den regim som sitter i Kampuchea- det är precis lika principlöst somden vägran att göra det. Jag tycker alltså inte att det ärett argument som gör det smakligare att acceptera agerande - absolutinte. 110 (): måste väl ändå medge att vi har erkänt en hel radsocialistiska regimer. Hade det varit beroende av politiskt system skulle viinte ha erkänt dem heller. Det är allt en logisk kullerbytta som i det fallet. Vi har erkänt så många socialisfiska regimer att det inte ärnågon brist på sådana erkännanden. Jag har hävdat utrikesutskottets principer,men jag måste säga att visst har också principer. En sådan äratt så snart det är fråga om en socialistisk - som man ju säger internafionellt- eller en kommunistisk regim, då skall den erkännas vare sig den harbefogenheter i landet eller inte. Jag skall gärna erkänna att vpk har denprincipen, men det är inte någon princip för svensk utrikespolitik, för där börvi nog ha andra principer än dem som vpk företräder. Jaghar redan sagt att när det gäller det som anför om ochKongo så är det fråga om bedömning. Förenta nationernasbedömning när det gäller agerande i är emellertid att manskall dra tillbaka alla trupper. Isitt första anförande tog upp en del utrikespolitiska frågor iövrigt, och om han nu klagar över att jag inte gick in på dem så vill jag sägaatt de inte hör till dagens debattämne. Det gäller bara frågan om hur vi skall göra medde diplomafiska förbindelserna med . Vi har en stark enighet i svensk utrikespolitik, och detär glädjande att det kan vara högst 20 ledamöter som opponerar sig mot den. Därhar vi en enighet orn principer som kan observera. 1111 (vpk): Det är tur att det finns 20 ledamöter somstår i opposition i det här huset. Hur skulle det annars ha sett ut? säger att visst erkänner vi socialistiskaregimer. Jag har aldrig förnekat det. Det vi diskuterade var ju hur lång tiddet tar för att erkänna en socialistisk regim resp. en som icke ärsocialistisk. Jag har hänvisat till , och jag har hänvisat till Uganda.Där rådde ju exakt samma förhållanden som i . Det har inte TorstenBengtson kunnat tillbakavisa. Och hur lång fid tog det innan man erkände DDRexempelvis? Som vet tog det . Där var det politiskahänsyn som spelade in, precis som är fallet i . Jag har inte sagt annat än att de vietnamesiska truppernamåste dras bort från , precis som jag hävdar att de tanzaniskatrupperna måste dras bort från . Men lika viktigt är det ju då att manställer kravet på , och att de slutar upp med att stödjaresterna av Pot-klicken som fortsätter att terrorisera och förstöra förKampuchea. Det är detta jag har hävdat. Jag kan inte se att det ärnågon oriktig linje. Det är en riktig linje, bättre än den som om. Utskottets hemställan bifölls med284 röster mot 17 för motion 1979/80:231 av m. fl. 1 ledamot avstod från att rösta. betänkande 1980/81:9 om . 112KERSTIN (): Som motionär angående förbindelsermed vill jag först och främst uttala ett tack till utrikesutskottet,som har gett motionen ett mycket mera positivt bemötande än det som motsvarandemotioner rönt . Utskottet påpekar att är en världsomspännandeorganisation, vars informationsnät det kan vara bra att ha förbindelse med. Detpåpekas också att en rad nationer, ungefär hundra, har diplomatiskaförbindelser med ., däribland hela utom just , Norgeoch . Mot bakgrund av dessa fakta finner utrikesutskottet det naturligtatt de nordiska regeringarna utbyter erfarenheter i denna fråga. Jagkan bara livligt instämma i denna förhoppning. På en punkt måste jag emellertid säga emot utskottet. Ibetänkandet står det nämligen att utskottet anser att de svenska katolikernassituation inte påverkasav om har eller inte har diplomatiska förbindelser med Vafikanen. Givetvis är inte detta någon stor eller avgörande frågaför dem, det vill jag inte påstå. Men det är alldeles bestämt en fråga som desvenska katolikerna intresserar sig för och som de vill se löst på samma sättsom i andra europeiska, icke-nordiska länder. Jag har talat med företrädare förden katolska kyrkan i , en kyrka som räknade 87 000 medlemmar ochsom därmed är det näst största fria religiösa samfundet i efterpingströrelsen. Man har uttryckligen sagt mig att deras trosfränder, ochsärskilt då de som är födda utomlands, verkligen är intresserade av att derasnya hemland, lika väl som deras gamla, har sådana förbindelser. De skulleuppleva detta som ett erkännande från sida och som en yttring avrespekt för deras egen religion. Denna opinion finns alltså, och vare sig mantar hänsyn fill den eller inte bör man kanske inte påstå att den inteexisterar. Med denna enda invändning ber jag, herr talman, att fåyrka bifall till hemställan i utrikesutskottets betänkande nr 9. I dettaanförande instämde och (båda fp). 113 (): Visst spelar en vikfig roll i världspolitiken.Kerstin och jag kan vara överens om en sak, och det är att den nuvarandepåven med sin öppenhet, sin resvillighet och sitt internationella kunnande ihög grad har ökat politiska inflytande. Påvens besök i inte minst i har med all säkerhet haft politiska följder. Förslaget om upprättande av diplomatiska förbindelser medVatikanen har behandlats i . - alltsåinte bara , herr talman - har utrikesutskottet ställt sig mer positivt fillförslaget i fråga men utgått från att fortlöpande bedömerformerna för diplomafiska förbindelser med politiska stater - även medVafikanen - och också aktualiserar de ändringar som kan framstå somändamålsenliga. Grundregeln bör enligt utskottet vara att ett praktisktbehov föreligger av sådana förbindelser, och gör det det i vårt land? Här harKerstin och utrikesutskottet olika uppfattningar. vill göragällande att bl. a. förekomsten av ett stort antal katoliker i vårt land skulleutgöra ett skäl till att diplomatiska förbindelser skulle komma till stånd.Utskottet delar inte uppfattningen att frågan i huvudsak är av religiös art.Även om vi skulle ha en nuntie från i vårt land skulle hansverksamhet inte gälla den katolska kyrkans arbete här. Den verksamheten skötsav de katolska samfunden och av deras ledning. Utskottet skrev redan i sitt betänkande 1976/77 medanledning av en likalydande motion: Motionärens påpekande av den katolska kyrkansroll i svenskt fromhetsliv är i och för sig riktigt, men utskottet anser attdetta förhållande inte har någotdirekt samband med frågan om förbindelse med . Sammasynpunkter har utrikesutskottet framfört i det betänkande som behandlas. Detbör kanske påpekas, herr talman, att har erkänt . Det äralltså inte fråga om avsaknad av diplomatiska förbindelser i alla dess formermellan våra stater, såsom är fallet t. ex. när vårt land avstår fråndiplomafiska förbindelser med en stat på grund av att landet i fråga inteerkänts av . Våra diplomater och träffas och inbjuds tillvarandra i olika huvudstäder. Däremot har , liksom och ,inte formella diplomatiska förbindelser med . Det kan finnas skäl atterinra om orsaken till att har sådana. De kom nämligen till stånd underkriget, när , som var helt isolerat, genom de förbindelserna fick ettandningshål mot . De förbindelserna var då av mycket stor vikt förFinland och har självfallet bibehållits därefter. Men det är inte antaletkatoliker i som har påverkat tillkomsten av de diplomatiskaförbindelserna. Mankunde kanske ha väntat sig att invandrarverket, mot bakgrund av vad KersfinAnér här anförde, skulle ha avgivit något yttrande med anledning av motionerna.Och det bör kanske påpekas här att orsaken till att utrikesutskottet gavinvandrarverket den möjligheten var bl. a. att man förmodade att verket skullekunna ha synpunkter på i vad mån upprättandet av diplomatiska förbindelser medVatikanen skulle förbättra möjligheten till samarbete när det gällde katolskaflyktingar. Änen gång: Det gladde mig att höra att var nöjd medutrikesutskottets betänkande i övrigt, och det bör kanske upprepas attutrikesutskottet inte ställer sig negativt till att diplomatiska förbindelsermed Vafikanstaten utvecklas till att bli formella. Vi tycker emellerfid, somjag påpekat, att i sina normala överväganden om formernaför sådant samarbete bör avgöra den frågan. Där har vi också tillfogat att vitycker att sådana överläggningar skall ske i samarbete med de övriga nordiskaländerna. Jag skall be att få yrka bifall till utrikesutskottets hemställan. 4§ Föredrogs betänkande 1980/81:5 om vissa allergifrågor 5§ Undervisning för invandrare, m. m. Föredrogs utbildningsutskottets betänkande1980/81:8 om undervisning för invandrare, m. m. Anf.114 (vpk): I mitt anförande kommer jag att argumentera för mofionen 1979/80:241,som behandlas i utbildningsutskottets betänkande nr 8. Vihar talat i den här kammaren om de problem som invandrarbarnen hari skolan . Från vårt partis sida har vi försökt belysa de sammansattaorsakerna fill dessa problem. Ivår motion visar vi på sambandet mellan det kulturella arvet, identiteten ochspråket. Det borde stå klart för utskottet att invandrarbarnens identitet-bådeden personliga, individuella idenfiteten och gruppidenfiteten - är enförutsättning för invandrarbarnens personlighetsutveckling.