prot · G40973 · 1980-12-31 00:00:00 — Regeringen och regeringsparfiernasföreträdare gör fel när de försöker blanda bort korten. För det tredje säger att vi måste utgåifrån den försämrade ekonomiska situationen och skapa rättvisa. Ja men, iHerrans namn - börja då med aft fa in nägra av de ungefär 40 miljarder kronorsom jag exemplifierade ligger ute hos de redan välbeställda, pengar som de harfått som privilegier efter regeringsskiftet och som går till helt onödiglyxkonsumtion. Börja med att se fill atf de människorna betalar skatt ochbidrar fill aft barn får bra uppväxtvillkor. Tredje vice talmannen anmälde att anhållitatf fill protokollet få antecknat atf han inte ägde rätt till ytterligarereplik. 54ANN-CATHRINE (): Inom den svenska skolan pågår ett intensivtförändringsarbete. Men fill skillnad mof def reformarbete som bedrivitstidigare, betonas nu förändringar av det inre arbetet i skolan. vardet mestadels organisafionen man förändrade. Resultatet av dessa förändringarblev en skola med stark centralstyrning, stora skolenheter och med tiden alltmindre valfrihet för eleverna, en skola som var alltför lifefanpassad till de enskilda eleverna. Den skolan fungerade dåligt, trots att detsatsades stora resurser pä den. Den utgick nämligen från den verklighetsfrämmande ochgrymma idén att jämlikhet innebär att alla skall behandlas som om de vore lika.Man likriktade undervisningen i stället för att utgå från att människor ärolika men lika mycket värda och att alla begåvningar och anlag behövs. Följdenblev vantrivsel och oro. Trots de ekonomiska satsningarna fungerade alltså inteskolan bra. Defta styrker tanken aft det infe bara är de ekonomiskaresurserna som avgör om skolan skall fungera bra - det är def inre arbetet ochattityderna till skolan och fill kunskaper som är avgörande. De som kritiserarregeringens sparförslag pä skolområdet bör inse detta. Enligt statisfik från har den störstautgiften per elev bland 34 redovisade industriländer, och lärartätheten i densvenska skolan överstiger vida vad som gäller i andra länder. Det är alltsårimligt att rationaliseringar och besparingar även görs pä skolans område, isynnerhet som dessa besparingar kombineras med behovsinriktade åtgärder förkommuner med särskilt stora problem pä skolans område. Jag skall här ta upp fyra punkter som är väsentliga föratt vi skall kunna åstadkomma en bättre skola. För det första: Den viktigaste förändringen att arbeta förär en ändrad attityd till skolan och skolarbetet - en ändrad attityd hos bädeelever och vuxna. Att gå i skolan är en förmån som infe alla barn i världenhar. Våra elever i måste få klart för sig atf det är bäde en förmån ochen rättighet att gå i skolan, aft det är meningsfullt och nödvändigt, attkunskaper är viktiga. Skolans mål måste klargöras; och alla vuxna måste stödjaskolans mål och arbete och ha förtroende för det. De som arbetar i skolan måstekänna detta stöd. De har fått utstå hård kritik, och deras arbete,kompetens och t. o. m. vilja har blivit ifrågasatta under den s. k.flumpedagogikens fid. måste vi alla posifivt och konstruktivt sluta uppkring skolans arbete och hävda inställningen aft skolan är en viktigarbetsplats för bäde elever och vuxna. För det andra: Barn behöver fostran - kärlek, fasthet,sföd och ledning, kontinuitet och konsekvens i hem och skola. Alltför länge harföräldrars och lärares filltro till sig själva som fostrare undergrävts avolika debattörer, och familjens betydelse har förringats. Detta har gjort vuxnaosäkra som fostrare. Samhället måste skapa förutsättningar för att varje familjskall kunna ge sina barn god omvårdnad och fostran liksom förutsättningar atfvälja livsmönster och den barnomsorg som passar familjen bäst. I Läroplan 80 spelar skolans fostraransvar en framträdanderoll. Där slås fast atf skolan skall fostra. Huvudansvaret vilar pä hemmet.Skolan - liksom förskolan - kompletterar hemmets påverkan och fostran.Förskola, skola och hem måste samråda och samverka. Den debatt om fostran, normer, ordning och reda somstartade i och med aft skolminister tillsatte den s. k.normgruppen är det mest positiva som hänt skolan . Den innebar envändpunkt. Begrepp som inte ansetts "moderna" är nu icentrum för debatten -skoldebatten har svängt och många börjar framhäva vad vimoderater allfid sagt, att fostran är viktig. Att fostra innebär att vuxna engagerarsig, ställer krav, reagerar, ger och tar ansvar, säger ifrån och sättergränser, ger vägledning, och inte minst bryr sig om. Detta är vad barn behöveri både hem och skola. För def tredje; Eleverna måste få ta ansvar i skolan.Alltför länge har vuxna passat upp och gett färdiga lösningar. Eft aktivt ochpraktiskt ansvar för miljö och verksamhet i skolan kommer att minska vantrivseloch förstörelse. Eleverna är själva en pedagogisk resurs, och deras insatserbehövs för atf de skall få förståelse för arbetslivefs krav, känna aft debehövs och fyller en funktion, få självfillit och motivation samt för att ökatrivseln och för att minska kostnader. Vi måste få eleverna att inse detta ochäven på så sätt förankra skolarbetet i verkligheten. För det fjärde; Skolan måste ge undervisning efter varjeelevs anlag, förutsättningar och intresse. Undervisningen måste anpassas eftereleven, så atf eleven känner att skolgången är meningsfull för just honom ellerhenne. Valfriheten måste vara stor. Lgr 80 ger stor valfrihet, men denvalfrihet som låg i atf eleverna kunde välja alternativkurser i B-språk ärborta. försvinner kanske även alternativkurserna i engelska ochmatematik. Detta kommer att medföra problem i undervisningen. Alla ungdomar som lämnar behöver kunna läsa,skriva och räkna ordentligt. Detta är en förutsättning för att kunna lära sigannat och för att kunna klara vuxenlivets krav. Lgr 80 betonar vikten avgrundläggande färdigheter. Def är då väsentligt atf träningen av basfärdigheferoch inlärningen av baskunskaper bedrivs ufifrån varje elevs egna förutsättningar. När def gäller färdighetsämnen - i synnerhet språk - ärnivågruppering mycket värdefullt, i vissa fall nödvändigt. Dessa ämnen kräveratt undervisningen utgår från den enskilda elevens förutsättningar. Det är denenskilda eleven som måste göra hela arbetet, öva och förstå, koncentrera sigoch varsamt ledas vidare fill svårare uppgifter i en takt som är anpassad tillelevens förutsättningar. Varje moment i språkundervisningen bygger på detföregående. Man kan infe hoppa över hur som helst. För den elev som har svårtatt följa undervisningen blir def som kommer efter mycket svårt, så småningomobegripligt och meningslöst. Kurser av olika svårighetsgrad och med olikaarbetstakt behövs både för elevernas skull och för att bibehålla kvaliteten iundervisningen. Individualisering är också svårare i språk än i mångaandra ämnen. Språkundervisningen bygger på tal, och för att de muntligaövningarna skall vara meningsfulla måste eleverna vara på en någorlundalikartad nivä. Skillnader mellan elever framträder mycket snart redan hosnybörjare. Ett samarbete mellan elever under språklektioner blir meningslös omdet är för stor spännvidd. Enligt beslut i sambandmed SIA-proposifionen och Mål och riktlinjer för 1980 kan ennivågruppering vara motiverad och nödvändig, när det gäller att lära siggrundläggande färdigheter och tillägna sig en nödvändig kärna av kunskaper. Menjag menar att det finns en motsägelse i atf nivågrupperingen ej fårbestå mer än en termin. Endast om eleven har avsevärda studiesvårighefer skallskolan samråda enligt läroplanen med elev och föräldrar om fortsatt gruppering. Om nivågruppering i språk förekommit under en termin ochsedan skall brytas upp måste det bli stora svårigheter aft föra samman elevernai en grupp och göra nya grupperingar. Eleverna har kommit olika långt och harfortfarande behov av träning i egen takt. Vissa elever klarar säkert av attbyta grupp och andra behöver byta, men det stora flertalet bör infe göra det.Undervisningen riskerar aft bli ryckig och utan konsekvens, och detta blir tillskada för eleverna, I språk men även i annan färdighetsträning är ennivågruppering inom arbetsenhetens ram motiverad och värdefull, och jag menaratt def finns skäl att låta nivågrupperingen vara längre än en termin ufan atteleven för den skull har "avsevärda studiesvårighefer". Varje elevhar räft till undervisning, sföd och ledning utifrån sina egna förutsättningar.Självfallet är det viktigt aft lära sig samarbeta med alla människor, men defär också viktigt för den enskilde att känna att man inte alltid är sämst -eller bäst. Många av oss som tjänstgjort som språklärare i grundskolankan berätta om. hur elever som kommit fill allmän kurs i årskurs 7 medstrålande ögon sagt: Tänk att jag också kan bli duktig, jag som alltid trottatf jag var dålig. Utan alfernativkurser eller nivågruppering drabbas framförallt de elever som behöver en lugnare studiefakt. Det är förödande försjälvförtroendet och intresset aft sitta i en grupp där man inte förstår ochinte klarar av, där kamraterna är mycket duktigare. Jag har därförväckt en motion om nivågruppering i språk än en termin och omatt man bör göra en utvärdering för aft fastställa i hur hög gradnivågruppering är möjlig utan aft skolans sociala mål eftersatts. Dessutomanser jag aft det över huvud taget behövs mer forskning av kvalitativ art, dvs.om själva undervisningsprocessen, vad som händer i klassrummet - deffa somkomplement till den mer provcentrerade kvantitativa forskningen. Sammanfattningsvis kan jag konstatera att många av detankar som moderata samlingspartiet framfört i skoldebatten börjaruttryckas av allt fler människor; betydelsen av fostran, vikten av att ordningoch reda råder i skolan, betonandet av elevens eget ansvar, insikten om atfkunskaper är viktiga, att valfrihet i skolan och undervisning efter vars ochens anlag och intresse ger den mest jämlika och mänskliga skolan. Defta samt enny läroplan, vars kanske viktigaste målsättning är att man i störreutsträckning skall fa hänsyn fill elevernas egenart och individuella läggning,är det viktigaste som har hänt svensk skola pä mycket . Tillsammans med vad som fastställts när det gäller t. ex.decentralisering av beslut och resursfördelning, ökat medinflytande för elevoch föräldrar samt "ökad valfrihet i gymnasieskolan har detta underden borgerliga regeringens tid lagt en mycket god grund för en förändring bättre skola, 55 (vpk): Atf det är problem med dagens skola, problemsom är svåra aft komma till rätta med, råder det väl bred enighet om.Det är när vi skall beskriva problemen och deras orsaker och dra upp riktlinjerför aft ändra på missförhållandena i syfte att fä en bättre skola som den storaoenigheten tar vid. Kanske skulle vi också kunna enas om att de skolreformersom har genomförts inte har lett till de mål som en gång ställdes upp;arbetsformer genomsyrade av demokratiska ideal, en skola som låter elevernautvecklas allsidigt, tar till vara elevernas intressen och fostrar vär ungdomfill ansvarskännande medborgare. Det är knappast heller någon svartmålning som torde ledafill gensägelse om man påstår att väldigt många elever och sannolikt ettväxande anfal elever känner dagens grundskola som ett tvång, som en meningslösfillvaro kännetecknad av tråkighet och avskildhet. Om inte annat sä kan judenna reaktion avläsas i skolk, bristande arbetsro, sena ankomster, skadegörelse,stölder, mobbning, negativ inställning till invandrarelever och avoghet mofskolans personal - den beskrivningen av dagens skola är faktiskt, herr talman,hämtad ur en skrift från . Skall vi dä inte ställa några krav på eleverna? Är detbara samhällets fel eller lärarnas fel eller skolans fel att barnen-ungdomarnareagerar sä här i dagens skola? Är de inte ansvariga själva för sittuppförande, för sin inställning osv.? Och har infe föräldrarna här ett tungtansvar? Ja, de frågorna kan och måste man naturligtvis ställa. Detär kris i skolan , och då måste vi ju se var vi skall sätta in stötarnaför att få det bättre. Men def är just på det här sättet som vi väldigt lättkan förledas att förenkla problemen och se skolan i ett alltför trångtperspektiv. Def saknas inte uppslagsändar till förenklingar av detslaget i den högeroffensiv som sätts in i skoldebatten. Man säger i denpropagandan atf felet är att skolan är för teoretisk och att vi nu mäste återgåtill vad som kallas basfärdigheter och vardagskunskaper. Def var bättre förr,def var bättre i den gamla sjuåriga folkskolan och realskolan, och då vill mangivetvis - om man är en sann reaktionär - gå tillbaka till parallellskolan,tillbaka okritiskt till det gamla. Personligen minns jag hur vi satt och pluggadeinvånarantal i större städer som dessa städer dagligenbombades, hur vi lärde utantill de mest triviala uppgifter om världens länder,om historien och annat, men aldrig ett ord om den värld vi då levde i. Det fickman med växande läsförmåga ta reda på i tidningen när man kom hem frän skolan.För infe så länge sedan gick jag igenom ett studiehäfte för nionde årskursensom var fyllt av likadana triviala uppgifter och förnumstigabeskrivningar av orsaker till historiska händelser. Vi har nog alla goda skäl attbetacka oss för eft konserverande av den gamla skolans förljugna världsbild ochtorftiga kulturutbud. Det är inte genom atf minska kunskapsinnehållet eller draned den teoretiska nivån och ambitionen att fostra fill ett kritiskt tänkandesom vi kan göra dagens skola bättre. Ambitionerna aft fostra till kritiskttänkande och ge kunskapen ett innehåll i stället för bara eft underlag förpoängsättning av skriftliga prov - de ambitionerna står inte i vägen förambitionerna att alla som lämnar vår skola skall kunna läsa, skriva och räkna. Huvudfrågan är hur bildning och uppfostran skallkunna omvandlas i progressiv riktning och hur vi skall kunna öka det vetandesom skolan förmedlar. Innehållet i skolundervisningen är en klassfråga och endemo-krafifräga. Def falas här och där i årets budgetproposition,utbildningsbilagan, om en anpassning till industrins och näringslivets behov.Det sägs inte rent ut att deffa är en ideologisk målsättning för den maktägandeklassen. Industrin behöver allt färre yrkesskickliga arbetare. Man behöverdesto mer av anpassade och undergivna arbetare, människor som orkar presterautan aft ställa kravpå innehåll och sammanhang i sina arbeten. Detta börjar också gälla inom t. ex. kontor, handeloch sjukvård. Kravet på kunskaper och färdigheter minskar i stället för atf ökanär det gäller de många som skall fostras fill morgondagens arbetare och lägretjänstemän. Det krävs i stället att dessa grupper är vakna, disciplinerade,balanserade och utrustade med vett att inte fråga vad def är de håller på med.Den nya eliten skall tänka, de många därunder skall lyda och vara duktiga. Arbetarklassen i vid mening har andra och klartmotstridiga krav att ställa pä morgondagens skola. Vi vill i stället veta attvåra barn lär sig atf behärska den teknologi som utvecklas i rasande fart.Vi vill se en skola som ger färdigheter och kunskaper som räcker till för attta ett brett, demokratiskt ansvar för vad vi tillverkar i detta land, tillvilka syften def tillverkas och hur vi vill handskas med gemensamma resurser,natur, energikällor, råvaror. Arbetarrörelsens uppgift är att avslöja ochangripa skolans förmedling av den härskande klassens ideologi och verka för endemokratisk skola, som tillgodoser folkflertalets intressen. Det är genom att fa itu med de grundläggande frågorna omskolans mål och innehåll som vi kan ge skolan samma engagerande och utvecklanderoll som den har för ungdomen i många av de nya staterna i världen.Upplösnings-tendenserna i dagens skola har vi ett övergripande och politisktansvar för -det går infe aft fortsätta leta syndabockar bland elever och lärareeller återinföra besfraffningssystem. Vpk kräver därför en ny läroplan för - enläroplan som tar itu med de här frågorna pä djupet. De f jänstemannaprodukfersom vi hitfills har begåvats med på läroplansområdet talar för att riksdagengenom sitt utbildningsutskott skall ta en betydligt mer aktiv del i utformandetav en ny läroplan. 56YLVA () replik; säger i sitt anförande att vivill gå tillbaka fill den gamla skolan, den teoretiska parallellskolan. Vem harsagt atf vi skall gå tillbaka till den gamla skolan, ? Jag skulle rekommendera atf studerar den nyaläroplanen, som ger utrymme för allt det som han vill att en ny skola skallinnehålla. Vi har det fria valet med tema- och projektarbeten, där eleverna kanfördjupa sig i de områden som de är mest intresserade av. Inte mindre än fyratimmar står fill elevernas förfogande för deffa. Med hjälp avfillvalssysfemet kan eleverna också inrikta sina studier på de områden sommest intresserar dem. Det finns alltså alla möjligheter i den nya läroplanenaft ge eleverna anknytning till verkligheten och fill deras alldeles speciellaintressen, säger också att vpk vill utveckla ungdomarnaskunskaper på det teknologiska området. I mitt tidigare anförande visade jag påalla de möjligheter som vårt utbildningssystem ger oss atf ta upp de sektorernaav samhällslivet. Alltså: Eft ytterligare studium av läroplanen, RaulBlucher, kommer atf visa att där ges alla de möjligheter att anknyta tillvärlden omkring oss som vi vill atf våra ungdomar skall ha. 57 () replik: Vi vill inte, , gå tillbaka tillden gamla skolan. När det gäller den fanns def problem av många olika slag. Vadvi vill är att alla elever skall få tillräckliga basfärdigheter ochbaskunskaper. Alla ungdomar behöver kunna läsa, skriva och räkna ordentligt föratf klara kraven i vuxenlivet. Det kan ta olika för olika elever, ochman kan behöva olika mycket träning. Defta vill vi också skall tillgodoses. Vi vill att det skall finnas prakfiska alternativ iskolan, och det finns utrymme för det i den nya läroplanen. Vantrivsel hoseleverna beror i väldigt hög grad på att de inte har kunnat välja ämnen ochkurser som har intresserat dem och som de funnit meningsfulla. Det vikfiga äraft varje barn i skolan får undervisning efter anlag och intresse, så att varjeelev känner att undervisningen är meningsfull. säger att vi vill hakritiskt tänkande människor. Ja, visst skall vi uppfostra kritiskt tänkandeungdomar, men för aft kunna vara kritiskt tänkande måste man ha kunskaper, ochdef vill vi atf skolan skall ge. Med den nya läroplanen finns det allaförutsättningar för aft åstadkomma detta. 58 RAULBLUCHER (vpk) replik: Jag är infe säker på aft behöver känna sig direkt apostroferade när jag anföratt det i den debatt som förts - och dä menar jag hela den debatt som äger rum,även utanför här vid - har funnits reaktionäraövertoner, ett sådant betonande av förändringen av skolundervisningen somsnarast ger intrycket atf man vill tillbaka till den gamla skolan. Det harförekommit sådant. Jag är naturligtvis glad åf attbåde och tar avstånd från sådanaövertoner. Jag hade inte heller direkt trott att jag skulle möta synpunkter avdet slaget här i kammaren. Vi är överens om att det behövs kunskaper. Jag är heltöverens med om att def givetvis behövs kunskaper för detkrifiska tänkandet. Jag var kanske i mitt anförande litet bitsk mottjänsfemannapro-dukfer, men därmed spolade jag självfallet inte def totalainnehållet i den läroplan som är på väg. Jag har dragit upp en radriktlinjer som jag skulle vilja se förverkligade i en ny läroplan. Naturligtvisfinns def moment i den nu gällande läroplanen som är utvecklingsbara och somman kan hantera i den riktning som jag hoppas att skolan skall utvecklas i. Menjag tror inte atf vi är helt oense om att det behövs ett kritiskt tänkande ochatt def har varit litet si och så med det i skolan. Jag har tagit upp den frågan mot bakgrunden av att det idebattens övertoner har framförts just en krifik där man talat om attbasfärdigheferna skulle ersätta den teoretiska undervisningen. Jagmenar att den teoretiska undervisningen skall hålla en viss nivå. 59 (); Jag hade anmält mig till debatten för aftanföra några synpunkter på bostadspolitiken, men jag har tydligen hamnat mittinne i en skoldebatt. Vi får väl ta en paus från den och prata lifefbostadspolitik där emellan. Bostadspolitiken skall ge förutsättningar för människoratt välja de bostäder och den boendeform som de själva eftersträvar. Detta valmåste alltid innebära en avvägning mellan å ena sidan bostadens standard ochkvalitet och å andra sidan kostnaden för bostaden. För att valfriheten skall ges reellt innehåll fordras atfbostadsmarknaden fungerar, Bosfadsprodukfionen måste möta efterfrågan så attinfe bostadsbrist uppstår och bosfadspriserna av def skälet trissas upp.Reglerna om hyresrätt och bostadsrätt - liksom de regler som reglerar köp ochförsäljning av bostadsratfslägenheter och ägda lägenheter - måste ge godaförutsättningar för en smidigt fungerande bostadsmarknad. På måste två grundläggande problem i densvenska bostadspolitiken lösas. Oavsett om man vill bo i småhus eller flerfamiljshus, börman kunna välja upplåtelseform. Det är möjligt aft hyra bosfäder i såvälsmåhus som flerfamiljshus. Däremot är def ej möjligt att äga sin bostad om manföredrar att bo i flerfamiljshus. Detta innebär atf mer än hälften av landetsbostadsbestånd är stängt för dem som vill äga sin bostad. Problemen med kosfnadsanpassning i fider av starkinflation har den svenska bostadspolitiken löst genom synnerligen storastatliga subventioner. Detta har snedvridit bostadsmarknaden och öppnat för ettvittgående regleringssystem som kopplats till bosfadslångivningen. Deomfattande generella bostadssubventionerna måste till en del gradvis avvecklas. Härigenom kan bostadsmarknaden förbättras ochbostadspolitiken anpassas till det stafsfinansiella läget. En sådan reform kommer aft bli möjlig att genomföra närregeringens förslag om kraftigt sänkta marginalskatter har genomförts. Under 1970-falef har bostadsbyggandet minskat, 1971färdigställdes 107 200 lägenheter. Motsvarande siffra blev 55 500,Siffran blev ännu lägre. Det minskande bostadsbyggandet måste till stor del ses motbakgrund av den höga boendestandarden. byggdesnärmare 1 miljon lägenheter i , och bostadsbeståndet motsvarar nu i detnärmaste en lägenhet på varannan medborgare, innebär atf uttryckti antal lägenheter har den ojämförligt högsta bostadsstandarden i världen. Tilldetta kommer atf lägenhetsbeståndet har en avsevärt mycket högre teknisk ochutrymmesmässig standard än andra länders bostadsbestånd. Med en i storutsträckning stabiliserad folkmängd framstår det som självklart attbostadsbyggandet i denna situation måste minska. Trots att nyproduktionen av bostäder har sjunkit relafivtkraftigt har inte bostadsinvesferingarna fallit på motsvarande sätt.Investeringsvolymen 1980 beräknas motsvara av investeringsvolymen1971. Förklaringen till defta återfinns dels i en ökad utrymmes- ochutrustningsstandard i nyproduktionen, dels i den omfattande upprustningen avdef äldre bostadsbeståndet. Till detta kommer de ökade kostnader som direkt äravhängiga av skärpta byggnormer i olika avseenden. Sålunda ökade exempelvis dentotala väningsytan per lägenhet i flerfamiljshuslägenhefer med mellan1970 och 1978 eller med omkring 20 m- per lägenhet. Praktiskt taget hela denna ökninghar skett , Vidare kan nämnas att närmare en femtedel avprdukfionskosfnadsök-ningen per lägenhet, , mellan 1974 och 1979hänför sig fill kvalitetsförändringar. Där ingår bl, a, effekterna avenerginormer, kravet på handikappanpassning men även sådana ändradeefferfrågeförhållanden som bl, a, inneburit lägre hus och ett mer varieratutförande, I huvudsak råder balans mellan utbud och efterfråganpå lägenheter trots def förhållandevis låga bostadsbyggandet. Bostadsbrist i mertraditionell mening är ett litet problem i dagens och begränsat tillett fåtal kommuner. Framför allt torde dessa kommuner återfinnas i , De närmaste årens ansträngningar inom bostadspolitiken börinriktas mot aft på ett riktigt sätt förvalta och underhålla befintligtbostadsbestånd.