prot · G409158 · 1980-12-31 00:00:00 — När detgäller det förstnämnda menar vi att flyttning oftast är förenad med storauppoffringar, både personliga och ekonomiska. Därför är vi inte beredda attsänka starthjälps-beloppet, som centerpartisterna i utskottet önskar. Jag yrkaralltså avslag på 21 reservation 6.1 reservation 7 vill man behållatraktamente vid dubbelbosätt- Arbetsmarknadspolitiken, m. m. Om detta är att säga att regeringens förslag innebärkraftiga förbättringar av flyttningsbidraget som helhet. Man skall heller intebortse från det avdrag som finns för kostnader vid dubbel bosättning. Därför ärvi från utskottet beredda att följa regeringsförslaget och avstyrka reservation7. Jag har inte för avsikt att kommentera varjereservation. De är ganska många, flera är nog så marginella och dessutom ärnågra följdreser-vationer. F. ö. kommer utskottskamrater i senare inlägg attbemöta de allra flesta av de framförda reservationerna. Jag ber därför att fåyrka bifall till arbetsmarknadsutskottets hela hemställan i betänkande 21. På en punkt kan sägas att kammaren har förekommit ett avförslagen i det här betänkandet, och det gäller det nya omställningsbidrag somregeringen föreslår och som utskottet tillstyrker. Detta omställningsbidrag varju ett av inslagen i det stöd till varvsanställda och varvsföretag som kammarenindirekt biföll genom att ställa sig bakom uppläggningen av de varvsbeslut vi toghäromdagen. Jag hade då anledning att anmäla de principiella fördelar som dettaomställningsbidrag har jämfört med en isolerad anställningsgaranti. a. ärdet rättvist. Omställningsbidraget underlättar lösandet av lokalasysselsättningskriser. Avsikten är att det skall sättas in då de lokalaförmedlingsresurserna inte räcker till. Det gäller alltså driftsinskränkningarsom berör minst 300 personer, men åtgärderna kan komma i fråga även vid mindreantal. På en annan punkt finner utskottet det mycket värdefulltmed den rekryteringsstimulans som arbetsmarknadsministern vill rikta direkttill tillverkningsindustrin. Av två skäl är det förslaget positivt. Det ena äratt det kan bli svårt att upprätthålla industrisysselsättningen de närmastekvartalen. Det andra är att man vill få tillverkningsindustrin att expandera,för det är ju den grenen som skall bära så mycket. Rekryteringsstimulansen kommer att beräknas på dennettoökning på de olika arbetsplatserna som sker mellan ochden . Beredskapsarbetena har dragits ned i antal, och detinnebär att det finns utrymme för en ökning då sysselsättningen återigen börjarsvikta. Det finns outnyttjad kapacitet då det gäller beredskapsarbeten ocharbetsmarknadsutbildning. Denna kapacitet kommer väl till pass i en pressadkonjunktur kommande vinter. Det totala anslag som regeringen föreslår i anslutningtill budgetpropositionen och kompletteringspropositionen uppgår till dryga 12miljarder kronor. Av intresse är inte bara det mycket höga penningbeloppet ochden stora satsningen som sådan, utan också den fördelning som anslaget har. Enstark betoning ligger på beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning, menockså stödet till arbetshandikappade har fått en stor uppräkning. Det är nunära som går till handikappade inom arbetsmarknaden. Den rena arbetslöshetsersättningens andel är bara dryga . går alltså till andra insatser. Internationellt är denna satsningpå sysselsätt- ningsskapande åtgärder anmärkningsvärt hög. 1 t. ex.Danmark är förhållandet det omvända, dvs. medan 85 ä går till arbetslöshetsunderstöd. På ett par punkter i betänkandet gör utskottet tillkännagivandentill regeringen. En gäller beredskapsarbeten i AMS egen regi, där vibeträffande verksamheten för specialanvisade hänvisar dels till vad utskottetförra året sade i den frågan, dels fill att den avveckling av verketsförläggningar för specialanvisningar som pågår borde avvaktas. Anledningen härtill är bl. a. den parlamentariskautredningen, men också att kommunerna skall ta ansvaret för social servicegentemot de specialanvisade. Det finns också problem med en långt gåendeboendeintegrering. Ett bifall till motionerna 1053, 1431 och 1839 innebärdärför ett välbehövligt rådrum beträffande de förläggningar för specialanvisadesom ännu inte är avvecklade. På en annan punkt gör utskottet en markering som jag villredovisa. Det gäller äldrestödet inom tekoindustrin. Detta stöd infördes 1977till ett belopp av 171 milj. kr. Nästa budgetår var det 257 milj. kr. ochinnevarande budgetår 320 milj. kr. För kommande budgetår föreslås oförändradsumma, 320 milj. kr. En högst betydande del av statens samlade insatser tilltekoindustrin kommer just genom detta stöd. Regelsystemet föreslås dock någotförändrat, i avsikt att hålla tillbaka importverksamhet och stimulera inhemskproduktion. Från facket och branschens organisationer har framförts farhågor föratt det nya regelsystemet skulle innebära ett minskat stöd. Samma sak harlänsstyrelsen i i en uppvaktning påtalat för utskottet. Vi har iutskottet tagit fasta på den kritik och oro som har framförts och noterat attvarken utskottets eller regeringens avsikt är att beskära det totala stödetsomfattning. Därför föreslår vi att regeringen skall vara oförhindrad att görajusteringar som visar sig erforderliga för att säkerställa att äldrestödet tilltekoindustrin under nästa budgetår får den totala omfattning som föreslagits ibudgetpropositionen. En sådan jämkning kan ske så snart man överblickateffekterna. Därigenom säkras att den totala ramen om 320 milj. kr. kan utgåobeskuren till tekoindustrin. Den arbetsmarknadspolitiska satsning somregeringen föreslår och utskottet förordar är ett uttryck för den högaambition som finns att säkerställa en hög sysselsättning och undvika attmänniskor förlorar sina arbeten. För detta finns det många motiv, men ett ärvikfigt, kanske det viktigaste: att ge de enskilda människorna ett meningsfulltarbete. Det har ett stort mänskligt och socialt värde. Arbetsmarknadspolitiken, m. m. 5ANNA-GRETA LEUON (s) replik: I början av sitt anförande sade arbetslösheten inte kan accepteras som en regulator i den ekonomiskapolitiken. Jag vill fråga: Hur kan säga detta som hanställer sig bakom vad regeringen har anfört i kompletteringspropositionen,nämligen Arbetsmarknadspolitiken, m. m. att AMS inte kan få de pengar verket begär därför att detfinns obalanser i den ekonomiska politiken? Resonemanget stämmer inte, ElverJonsson. AMS måste avstå från de pengar som verket bedömer oundgängligennödvändiga för att det skall kunna hålla undan arbetslösheten just därför attregeringen accepterar arbetsmarknadspolitiken och därmed arbetslösheten som enregulator i den ekonomiska politiken. För gör väl inte plötsligten annan bedömning av riskerna för arbetslöshet änhan gjorde när vi behandlade ärendet i utskottet? Eller tror han inte längre påden bedömning som gör? tycks vara ganska belåten med situationen påden svenska arbetsmarknaden. Han säger: Vi har hög sysselsättning, lågarbetslöshet och hög beredskap i arbetsmarknadspolitiken. Men den högasysselsättning som vi är vana vid i detta land håller på att minska.Visserligen har det inte hänt något dramatiskt, men det är ända en svagutveckling nedåt på gång. Och enligt bedömningarna för det närmaste året skalldenna negativa utveckling fortsätta. Arbetslösheten är låg, säger . Ja,internationellt sett är den det. Men de 90 000 heltidsarbetslösa tycker kanskeändå att de är för många. Och de 100 000 deltidsarbetslösa är nog inte hellerså nöjda. Och trenden, , visar att vi riskerar ännu högre siffror.Eniga bedömare från olika håll säger att vi riskerar en mycket hög arbetslöshetmot slutet av detta år och . Och den höga beredskapen är inte så högsom de myndigheter som har ansvaret på detta område vill att den skall vara.Dessa myndigheter bedömer riskerna för arbetslöshet som mycket stora med denpolitik som regeringen nu för och den borgerliga riksdagsmajoriteten ställersig bakom. Tyvärr är tiden för dessa repliker mycket kort. Jag fårkomma tillbaka med en del av de argument som jag har mot övrigapunkter. 6LARS-OVE (vpk) replik: Jag läste föregående års protokoll fråndebatten om arbetsmarknadspolitiken. Jag kunde konstatera att det var dåvarandearbetsmarknadsministern och som då omfamnade varandrahejdlöst. hann före arbetsmarknadsministern i dennaomfamning. Det ser ut att råda stor samstämmighet om själva inriktningen avarbetsmarknadspolitiken. Jag beklagar det, eftersom det finns storamotsättningar i dagens samhälle. Vart är vi på väg? Det verkar som om ,arbetsmarknadsutskottet och regeringen egentligen är ganska nöjda med nuvarandeläge - även om de säger att det är fara å färde. Men vi är redan på väg mot ettallvarligt läge. Hur skall vi kunna hejda denna utveckling? Hur skall vi ordnaarbete åt alla?Elver säger ju att det är skada att människor ärarbetslösa. Skall vi följa långtidsutredningen och ha fler deltidsarbetande?Skall vi dela upp sysselsättningen på fler som inte arbetar full tid? Är det pådetta sätt, , som vi skall nå målet arbete åt alla? Jag vill hasvar på den frågan. När det gäller arbetstiden säger arbetsmarknadsministern iproposition 126 att vi skall öka arbetsvolymen. Jag uppfattar det så att"arbete åt alla" betyderatt alla skall ha ett arbete, helst full tid.En del kanske inte kan arbeta absolut full tid, men de flesta kan göra det. Sedan vill jag att skall svara på en annanfråga. Han har lyckats få utskottssekreterarna att i betänkandet skriva att detär grova vantolkningar av propositionen som kommer fram i motion 2112 och attdet knappast är meningsfullt att ta upp en seriös diskussion. Jag skulle viljaha reda på vad som är vantolkningar. Är det vantolkningar att säga attarbetslösheten ökar, att riktlinjerna är för svaga eller att det kommer att blimerflyttlasspolitik? Det är ju sådant man pläderar för och anser nödvändigt.Innan man skriver på detta sätt bör man precisera var våra vantolkningar avregeringens proposition finns. Såvitt jag förstår erkänner man från regeringens sida attarbetslösheten skall öka. Inte minst arbetsmarknadsministern har gjort sinaprofetior. Och ställer tydligen också upp på geografisk ochyrkesmässig rörlighet framöver. Svara på frågan om var vantolkningarna finns! A rbetsmarknads-politiken, m. m. 7ELVER () replik: anklagar oss både för att vitar för lätt på vår uppgift och för att vi anser att vpk-motionen innehållerväntolkningar. Jag står fast vid att vpk i motionen gör väldigt många oriktigapåståenden, som det inte finns anledning att föra någon seriös diskussionkring. Detta har vi redovisat på s, 39 i utskottsbetänkandet, och jag behöverdärför inte läsa upp det. Det talas också mycket om andra saker, som i och för sigkan vara intressanta men som inte har med arbetsmarknadspolitiken att göra.Från kommunistiskt håll ställs krav på ett helt annat samhälle, där man tänkersig insatser och åtgärder som vi av olika skäl helt avvisar. När det gäller att vi skulle ta lätt på dessa frågor ochinte vilja gå med på någon arbetstidsförkortning, kan jag meddela Lars-OveHagberg att två gånger i vår har avvisat sådana förslag. Att viskulle föra en stor diskussion om detta bara därför att vi inte kan bifallasådana förslag är ganska onödigt. Sedan vill jag, fru talman, säga att det är litet synd attAnna-Greta sä ensidigt ägnar sig ät att uppträda som något slagsolycksprofet. Hon säger att det säkert kan inträffa svåra saker här, att manmåste göra någonting och att socialdemokraterna därför föreslår 1.5 miljarderför åtgärder. Hon säger faktiskt också att det nu aren svag nedgång. Men manvill redan nu sätta in en extra miljard, i stället för att, som annars hadevarit normalt, vänta , dä både regeringen och kanåterkomma. Jag saknar också den kreativitet som jag har upplevt attAnna-Greta andra gånger haft förmåga att prestera. Visserligen hänvisarhon till en kort repliktid, men hon skulle kunna använda nästa replik till attnämna åtminstone ett enda förslag som är väsentligt annorlunda och som kan ledatill någon förbättring av de svårigheter som hon nu påtalar. När detgäller pengarna har man inte något särskilt originellt eller heroiskt Arbetsmarknadspolitiken, m. m. Regeringen har, som jag sade. finansfullmakten,och det går att återkomma till och begära mera pengar. Vad jag vethar vi inte vid tidigare tillfälle vägrat att göra de insatser som visat sigvara nödvändiga, säger att jag talar för mycket om att vi harlåg arbetslöshet och att den i internationell jämförelse är ganska hygglig.Varför gör jag det? Jo, talar om den svenska arbetslöshetensom om den vore jämförbar med engelska tal, och därför finns det anledning attpåminna om att det inte handlar om sådana likheter. Men situationen påarbetsmarknaden är faktiskt bättre än den var då satt iregeringen och svarade för arbetsmarknadspolitiken. Vad vi skall göra ,, är att se till att arbetslösheten i icke går upptill de tal som var med om att godkänna somminister. Därför behövs det stora insatser, och därför är vi beredda att ställaoss bakom det som har föreslagits. 8LARS-OVE (vpk) replik: Jag kan bara konstatera att utskottet inte harnågon täckning för sin bedömning att vår motion innehåller vantolkningar. Detär ett oriktigt påstående. På s. 39 har man inte redovisat vad det är somskulle vara vantolkningar. Våra förslag innehåller åtgärder som väl kangenomföras i en anpassad marknadsekonomi. Men anser tydligen attmarknadsekonomin är statisk, att man måste följa den och att det inte går attrubba på dess utveckling. Jag tror att det går att få den något bättre även idet här stadiet av samhällsutvecklingen. Vi kan vända utvecklingen mot ettannat samhälle. Våra åtgärder är i det här hänseendet inte så förfärligtlångtgående. Det finns emellertid en fråga som är väldigt motstridig,. Å ena sidan bygger man förslagen på regeringens ekonomiskapolitik, som innebär ett stöd till storfinansen och en exportinriktning sominte ger industrin något ökat antal arbetstillfällen. Dessutom innebär den enbantning av den offentliga sektorn. talar man å den andra sidan omfull sysselsättning. Hur skall man skapa denna fulla sysselsättning? Är det meddeltidsarbeten? I så fall klingar det ju väldigt illa, när man samtidigtavvisar förslaget om en ordentlig arbetstidsförkortning. Tydligen skall manupprätthålla den fulla sysselsättningen genom att ställa kvinnor och ungdomutanför arbetsmarknaden eller låta dem jobba deltid. Mot den här bakgrunden ställer jag den verkligtprincipiella frågan: Hur skall vi klara utslagningen? Hur skall ungdomarna fåarbete på den reguljära arbetsmarknaden ? Man kan väl inte bara säga att arbetsmarknadspolitiken är begränsadtill sina egna åtgärder i det sista ledet. Den måste ändå grunda sig på enpolitik som ställer sig bakom. Vilka möjligheter finns det för enungdom att framöver få ett jobb pä den reguljära arbetsmarknaden med denekonomiska politik som regeringen företräder som man säger att fullsysselsättning har en särskild dignitet i de nu föreslagna åtgärderna? Det voremycket intressant att få veta vad utskottets talesman har att säga på denpunkten. Vad detgäller utslagningen och inriktningen i det avseendet vill jag ''" ° återkommatill att föregående år inte ville ställa upp på att den Utslagningen fortsätter alltså. Jag läste i tidningarna i går och i förrgåratt man numera framtvingar förtidspensionering för dem som är----------- ---- långtidssjukskrivna.Man utövar alltså ett tryck här för att undanhålla folk att Arbetsmarknads- det handlar om människor som är direkt arbetslösa och föratt få bort dessa ur politiken, m. m. arbetslöshetsstatistiken. Jag tycker det är en oroväckande utveckling. 9ANNA-GRETA () replik: är en dålig lyssnare. Jaghar inte sagt att vi i har lika stora problem som man har iStorbritannien . Vad jag har sagt är att om vi inte ändrar den politik somnu förs, så finns det mycket stor risk för att vi kommer att hamnadär. Ingen i kunde föreställa sig att denarbetslöshet man hade så snabbt skulle kunna växa till de enorma siffror man nuhar. Vad vi har i är en ekonomisk politik som i väldigtstora stycken liknar den som man har fört i . Och vad vi häriSverige är klara tendenser, som vi alla har varit eniga om i utskottet attbedöma på samma sätt, med risker för en mycket kraftig ökning av arbetslöshetenmot slutet av året och . Eftersom man inte - tyvärr - kan räkna med att regeringenlägger om sin ekonomiska politik, att den ser till att vi får i gångbostadsbyggande och annat på den nivå som skulle vara nödvändig, har vi baraarbetsmarknadspolitiska åtgärder att ta till för att förhindra den här ökningenav den öppna arbetslösheten. Och de åtgärderna måste vi ta till , ElverJonsson. Det går inte att skjuta problemen framför sig. har svårt att bestämma sig för om han tyckeratt vi socialdemokrater har några förslag eller inte. är det så att viinte har några förslag, ibland säger han att det är en enorm spännvidd när detgäller pengarna. Vi säger: Det är nödvändigt att man gerarbetsmarknadsstyrelsen de medel den behöver nuföratt hinna planera ordentligt,så att vi inte skall få denna stora arbetslöshet. Regeringen säger - och det instämmer i - attav statsfinansiella skäl har vi inte råd att ge de härpengarna. Det är en väldig skillnad. Vidare, : Varför har klarat sig såbra ? Varför har vi kunnat hålla arbetslösheten så låg? Två mycketviktiga skäl: Den offentliga sektorn har i under såvälkonjunkturuppgångar som konjunkturnedgångar ökat antalet anställda. Vi har haften bra arbetsmarknadspolitik. På båda dessa områden sviktar nu politiken. Därför kan vimed fasa se på utvecklingen framöver, om vi inte gör något. Men det är nu somden arbetsmarknadspolitiska beredskapen måste höjas, , om vi skallkunna klara den här situationen. Vi kan inte vänta . A rbetsmarknads-politiken, m. m. Sedan, , när detgäller de långsiktiga frågorna så har vi socialdemokrater, som , en lång rad konkreta förslag i motioner och reservationer, 10 () replik: säger att jag vet att detfinns en lång rad socialdemokratiska förslag. Men det som är intressant är juatt icke redovisar något enda när hon närmast patetisktvädjar om att fä sätta fingret på något som skulle vara väsentligt annorlundaän det utskottet har varit berett att ställa sig bakom. säger med indignation att "jaghar inte påstått att det är i som i ". Men harändå så klart spelat på att publiken och den okritiske lyssnaren gärna skulleuppfatta det så när hon försöker blanda ihop inriktning och åtgärder som pånågot sätt skulle likna varandra - i ena fallet och MargaretThatchers insatser. Och så skriver man denna mycket märkliga motion som man -som jag i:iledningsvis sade - rimligtvis har dåligt samvete för påsocialdemokratiskt håll, eftersom man påstår att vi med öppna ögon bedriver enarbetslöshetsskapande politik. Sådant måste tillbakavisas. Vidare säger : Vi måste göra det , vimåste göra det . Nej, inte alls, för nu behöver man inte de här slantarna.Skulle de behövas kommande vinter, är vi beredda att vara med och backa upp attregeringen använder sin finansfullmakt men också att den kommer tillbaka tillriksdagen och ber om pengar. Men det kan inte vara riktigt att när vi har ontom pengar så att säga dela ut dem redan på ett tidigt - för att inte säga förfidigt -stadium. Vi är beredda att föra en aktiv och offensivarbetsmarknadspolitik. Jag beklagar att i sin klagan över dehär förslagen icke har kunnat bidra med något tillskott i den debatten. frågar: Vill ni ha full sysselsättningmed deltidsarbete? Vill man vara litet elak, skulle man kunna svara; Vill nikommunister införa deltid för alla med er sextimmarsdag? När det gäller marknadsekonomi och andra ekonomiska systemvill jag gärna säga att vi bekänner oss till en socialt styrd marknadsekonomi.Den har brister, och därför måste vi både förbättra den och vara påpassliga ochse efter hur den fungerar. Men vi är beredda att satsa, inte bara påarbetsmarknadspolitiken utan också på industripolitiska insatser som kan ge nyajobb. Det var ju det som efteriyste. När det gäller de arbetsmarknadspolitiska instrumenten harjag i mina tidigare inlägg pekat på att det blir rekryteringsstöd till företagsom anställer långtidsarbetslösa ungdomar, att det blir förhöjda lönebidrag förövergång från skyddat arbete till arbete i öppna marknaden, att det blir ettstöd för att underlätta omskolning vid lokala sysselsättningskriser, att detblir vidgad möjlighet att få vilande förtidspension och större möjlighet tillarbetsmark- nadsutbildning för 18-19-åringar m. fl. Kom inte och sägatt vi inte är beredda att göra insatser för att ge människor jobb! Förste vice talmannen anmälde attLars-Ove anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägderätt till ytterligare replik. 11 (): kom det ut en liten bok somkunde ha skakat oss politiker som sysslar med arbetsmarknads- ochnäringspolitik. Den hette helt enkelt Rätten till lättja. Ni tror kanske attförfattaren är någon kåsör eller att det är samma person som har skapat filmenSopor. Men så är det inte. Boken är sannerligen inte skämtsam. I inledningen sägs bl. a.: "Kärleken till arbetet, endödsmärkt lidelse driven till sådana ytterligheter att den försvagar människanslivskraft och bryter ned hennes avkomma. I stället för att kurera dennasinnesförvirring har präster, ekonomer och moralister gjort arbetet till någotheligt." På fullt allvar förs t. o. m. kravet på rätten till lättjafram som ett politiskt krav. Boken skrevs , och författaren är den franskesocialisten . Den översattes till svenska 1980. och det förklarari någon mån saken. såg det minst sagt annorlunda utför de människor som då fick slita - det var många fler arbetstimmar då än åttaom dagen - och därtill för en mycket låg lön. Dessutom var författaren som sagtsocialist långt, långt ute på den politiska skalans vänsterkant, där manmöjligen på fullt allvar kan diskutera på det här sättet, låter Rätten till lättja mera som en ingrediens iden efterlängtade semestern. står vi inför ett rakt motsatt och heltannat problem, nämligen att förverkliga rätten till arbete. Jag har tidigare i flera kammardebatter deklarerat min synpå arbetets roll i varje människas liv. Att få göra en arbetsinsats, att ha enbetydelsefull uppgift tillsammans med andra människor- i hemmet eller påarbetsplatsen eller - upplevs positivt av alla människor. Denenskilde utformar sin identitet genom att just aktivt delta i en gemenskap somunder en stor del av livet utgörs av arbete. Jag tror således inte på talet om att en del människor ärlata och att detta är något som man inte kan göra någonting åt. Jag utgår ifrån- och jag förutsätter att alla i det här huset också gör det - att varjeindivid innerst inne och alltifrån födseln vill uträtta någonting. Alla villinnerst inne ha ett arbete, och de allra flesta får stimulans och vägledning isin utveckling av föräldrar, lärare, ungdomsledare och arbetsledare. Men enliten procent av varje årskull barn och ungdomar får inte stimulans, får intestöd, får inte vägledning. Därigenom uppstår risk för att de skall kallas lata,risk för att de kommer utanför gemenskapen och risk för att de blir vad vikallar utslagna. Det gäller alltså för oss att erbjuda varje människa enmöjlighet till sysselsättning, en möjlighet till ett jobb. Men om det ocksågäller att som Arbetsmarknads-polinken, m. m. Arbetsmarknadspolitiken, m. m. förälder och som vuxen, som vägledare, som chef eller somarbetskamrat på en arbetsplats stimulera, stödja och utveckla, så blir det intetillräckligt att bara erbjuda ett arbete. Vi måste också ha ambitionenatt erbjuda ett meningsfullt arbete. Vi måste stimulera varje individ att ägnasig åt en meningsfull sysselsättning, att göra någonting av sina resurser. Vimåste med andra ord ställa krav. Låt mig nu stanna inför hur vi över huvud taget skallkunna skapa nya jobb i syfte att nå målet full sysselsättning. Arbetsmarknadsministern uttalar med instämmande avutskottets majoritet att det avgörande är den ekonomiska polifiken. Det gälleratt skapa förutsättningar för ekonomisk tillväxt, att minska underskotten istatsbudgeten och bytesbalansen.