prot · G40998 · 1980-12-31 00:00:00 — Neutronvapen i skullealltså enligt vår främsta säkerhetspolitiska planerare minska risken för krig,vilket onekligen är något positivt. Man måste fråga sig om vårt försvarsdepartement har enannan syn på neutronvapnen än . Def är faktiskt önskvärtatt den svenska positionen i den här frågan inte kan misstolkas i Washingtoneller någon annanstans. Vidare har det funnits signaler om att vill börjadiskutera förbandsläggning av nya kemiska vapen i . Det vore bra, omden tidigt klargjorde vår starkt avvisande hållning till en Utrikes- och handelspolitisk debatt Utrikes- och handelspolitisk debatt sådan upptrappning av rustningarna i . I flera inläggi dagens debatt har man pekat på de negafiva dragen i och . Utrikesministern var befriande klar i sitt fördömande av i . Det är ju eff faktum att juntan där inte begärt militärhjälp utan ekonomiskt bistånd. Vad sänt är dock endast militär materiel ochrådgivare. Man borde naturligtvis i begripa aft de hårda metoder somUSA tillgriper mof sina små grannar i och den brist på toleranssom man visar strävandena i dessa små stater för nationellt oberoendeallvarligt skadat sak. Vad kan göra mot sina grannar kan kanskeSovjet göra mot sina. hartagit bort sanktionerna mof Pinochefs . och flotta samövar nui , och kan nu på nyft få förmånliga lån i Washington.Mänskliga rättigheter prioriteras lågt inom den nya administrationen. harinbjudit militärjuntan i fill förhandlingar i om enutvidgning av samarbetet. En brasilianskmilifärdelegation har varit i för aft diskutera ett återupptagandeav det militära samarbetet. Man kan ju fråga sig om den tänkerreagera på denna nya trend eller om vårt engagemang i IDB skall fördjupasytterligare, för vi har ju ändå menat allvar med våra uttalanden om mänskligarättigheter i . Sydkoreasmilitärdiktator var den första utländska gäst som tog emot i Vitahuset, och han fick den nya administrationens reservafionslösa stöd. Def varett allvarligt bakslag för demokraterna i detta nyindustrialiserade u-land. taladeden i TV om som "en vänskaplig nation" som"stått vid ;s sida i alla krig" och vars mineraler "äf enstrategisk nödvändighet för den fria världen". avstod vid voteringen iFN om sanktioner mot för atf påskynda frigörelse.Röstsiffrorna blev 114 mof 0. ville först rösta emot, men övertalades av devästallierade atf avstå. har också antytt atf han överväger att stödjaUNITA;s rebeller, som förf krig mot med stödfrån . har anledning aft klart fördöma denna nyorienteringav ;s Sydafrikapolitik. Det är också möjligt atf göra något konkret för atfmotverka den: genom atf stödja socialdemokratiska förslag här i omökat bistånd till , och den sydafrikanska.nafionellabefrielserörelsen. har också gett efter förpåtryckningar från privata gruvbolag, som vill börja rovdrift av mineraltillgångar som ligger pä internationell havsbotten. hade ett avtal klart för undertecknande om en internationell regim över dessa mineraltillgångar. talade om dem på 1960-falet som "mänsklighetens gemensammma arvedel". tycks vara i färd med aft ge amerikanska gruvbolag fria händer på världshaven. Def är en form av pirafverksamhet, riktad mof FN och en rad u-länder.Resultatet kan bli konflikter och ett tillstånd av anarki, som i det långaloppet kommer aft skada även intressen. har all anledning att kraftfulltinstämma i kritiken av politik på det här området. Def är mycket illavarslande aft nu kraftigt skärned sin redan krympande civila bisfåndsbudget, medan ökningar signaleras förvapenleveranser till olika förtryckarregimer i . Det är en politiksom går stick i stäv mot de löften som givit om atf söka höja sittoffentliga bistånd fill av sin BNP. Skall aldrig skådade svältkatastrofer iu-länderna kunna undvikas måste ta sitt ansvar blandvärldens rikaste stater. Def är mycket illavarslande atf talesmän förReaganadministrationen gjorf klart aft bistånd i framfiden blir härdarekopplat fill polifiska villkor. Det har redan drabbat och Mogambique.Inte minst den ökade svälten till följd av missväxt i en rad gör attkraven på växer. Men överskott på födoämnen skall tydligen bli ettinstrument för supermaktsstrafegi. En sådan politik har naturligtvisingenting med moral aft göra och kommer knappast aft ge några beståendevänskapliga relafioner till . har all anledning aft i FN, och iandra sammanhang med skärpa vända sig mot ökade polifiska bindningar avi-ländernas bistånd till de fattiga folken. Den här listan över vad har åstadkommitutrikespolitiskt på mindre än kunde göras längre. Den är som synesmycket illavarslande. Jag hade tänkt ta upp ytterligare en punkt, men eftersommin talefid är ute skall jag avsluta med aft säga, att när man ser tillbaka påReagan-Haigs två första månader finns def ingenting som antyder att framfidenblir mycket bättre. Men de möjligheter som finns atf påverka beslutsfattarna iWashington måste naturligtvis utnyttjas. Om vårt land infe i alla sammanhangklart markerar sin uppfattning så drar vi på oss eft medansvar. Den som tigersamtycker, heter def ju. Utrikes- och handelspolitisk debatt 48PER-OLOF (): Jag skall be att få flytta , så aft jag inte tar fel. Jag skall inte gå in i någon debatt med , mennär det gäller det förhållandet atf infe ställer upp i olika formerav demonstrationer vill jag ändå göra klart för att vi en gånghar deklarerat aft vi inte anser att vi skall delta i politiska demonstrationerav den arten - och det trodde jag faktiskt var känt. Vi anser att ärden naturliga plattformen för vårt parti att ge sin mening fill känna iutrikespolitiska sammanhang. De som tittade på fick se en frånSovjetunionen ufsmugglad film. Det var en film inspelad i den ryskevetenskapsmannen - inte hem utan förvisningsort Gorkij.Sacharov påtalar i Utrikes- och handelspolitisk debatt filmen liksom tidigare de förföljelser av oliktänkandevetenskapsmän som sker i . Han nämnde bl. a. även för oss i västerså kända namn som och . Den korta film som gick ut genom var på nyften påminnelse -och en nyttig påminnelse - om att mänskliga fri- och rättigheterinte är någon självklarhet ens i vår relativt nära omvärld. Sacharov och andramedborgarrättskämpar i , liksom i de av ockuperadebalfiska staterna, glöms tyvärr alltför ofta bort. Informafionen om vad somhänder i dessa länder når oss infe på samma sätt som från andra diktaturer. Def finns, inte minst mof bakgrund av Sacharovs vädjanfill den fria världen, anledning att erinra om att de 35 stater som den 1augusti 1975 i undertecknade den europeiska säkerhetskonferensensslutdokument lovade att respektera mänskliga rättigheter och grundläggandefriheter, däri inbegripet tanke-, samvets-, religions- och trosfrihet, för allautan åtskillnad med hänsyn fill ras, kön, språk eller religion. Jag är medveten om att Helsingforsavtalef infe är någotbindande dokument, men det skulle ändå utgöra ett uttryck för enviljeinriktning från de undertecknande staternas sida. Det väckte heltnaturligt också mycket stora förhoppningar runt om i världen. Givetvis varförväntningarna störst bland de grupper vilkas fri- och rätfigheter interespekterades och bland de små nationer som ännu efter andravärldskrigets slut förvägrades sin räft till nafionell frihet ochsjälvbestämmande. Jag tänker då på , och . Dessa statersrätt fill frihet är någonting som alltför sällan kommer fill uttryck iopinionsyttringar i den fria världen. I debatten här har t. ex. militärjuntan i Guatemalakritiserats, def har uttalats solidaritetsförklaringar med det folkligamotståndet i , och situationen i södra har berörts ochkritiserats. Defta, herr talman, är bra, och jag kan instämma i mycket avkritiken, men def hade varit värdefullt om engagemanget och lidelsen också hadekommit till uttryck som ett stöd för alla de balter som i sina hemländer ellersom flykfingar runt om i världen - bl. a. här i - hoppas att derasfrihetskamp, som dessutom pågått så länge, skall leda till frihet och oberoendeför , och . Det är en frihetskamp som kanske infe väcker sammaintresse som det som pågår i Lafinamerika, men det är frihefssfrävanden som ärvärda ett klart uttalat stöd från den fria världens nafioner och inte minstfrån den svenska opinionen - den uppträder ju som världssamvete i så mångaandra sammanhang. Jag hade fillfälle att- liksom såmånga gånger tidigare -närvara när esternas representation i firadeårsdagen av oavhängighetsförklaring. Def är närmast gripande attträffa dessa ester i exil - det gäller f. ö. även letter och litauer - ochuppleva att infe bara de som en gång kom hit som flykfingar ufan även deras häri landet födda barn längtar efter nafionell frihet för de nu av Sovjetockuperade hemländerna. Även jag hoppas att denna deras önskan skall gå iuppfyllelse. Jag hade själv strax före andravärldskrigets utbrott tillfälle att besöka , när det var fritt. Detskulle vara en helt obeskrivlig känsla atf få göra def på nytf. Närjag , herr talman, är inne på balternas situafion vill jag också tatillfället i akt, och def är inte första gången här i , att vädja fillutrikesministern - han är visserligen inte inne i kammaren, men han kommer väländå att ta del av inlägget - att inte förfrötfas i def arbete som jag hoppasändå fortfarande pågår för att befria balterna i från deras dubblamedborgarskap. Jag märker, när jag har kontakter med balterna i vårt land, attdet här är ett problem som irriterar dem. Situationeni , och , liksom behandlingen av de oliktänkande ochjudarna i , är bevis på hur viktigt det är atf uppföljningsarbetet närdet gäller Helsingforsavtalef fortsätter. Vi vet att den förstauppföljningskonferensen i inte innebar några framsteg- i varje fallinte när det gällde fri- och räffighetsavsniftet, den s. k. tredje korgen. F.n. pågår i den andra uppföljningskonferensen. Kring den är det i svenskpress f. n. mycket tyst. Av utrikesministerns deklaration här framgårinte heller om några framsteg görs. Såvitt jag vet pågår ett tämligen segslitetarbete när det gäller att i komma fram till ett slutdokument. Låtmig, herr talman, gå över till våra nordiska samarbetssfrävanden. De har ju påen del områden gett mycket påtagliga resultat. Eft sådant - och eft ur mångasynpunkter mycket viktigt resultat - var beslutet om den gemensamma nordiskaarbetsmarknaden. Den har ju bl. a. gett vårt land betydande tillskott av oftastvälutbildad arbetskraft, inte minst från vårt östra grannland. Tyvärrär det så att även positiva framsteg ofta har vissa negativa drag.Generaldirektör i statens invandrarverk tog i en artikel itidskriften i upp frågan, om det behövs någoninskränkning nordiska arbetsmarknadsavtal. Han ger själv svaret ochmenar atf det behövs trösklar främst för atf minska den finska utvandringen,och atf den vikfigaste tröskeln - främst fler arbetstillfällen -måste skapas iFinland. Jag skall inte fa upp trösklarna 2 och 3, som behandlades i artikelnmen däremot tröskel 4, som skulle innebära en viss inskränkning i 1954 årsavtal. Och det är i och för sig en betydande inskränkning som , nämligen att ungdomar och därunder skulle undantas från dengemensamma arbetsmarknaden. Reaktionerna i och även i har varitmånga och mycket blandade. tankar har, som han befarade, på endel håll tagits som ett angrepp på nordiskt samarbete. Trots detta vågar jag istor utsträckning ansluta mig till en sådan här begränsning, utan att för denskull ha tagit ställning fill om just 20-årsgränsen är den rätta. Jag gör definte av någon hänsyn fill problemen på svensk arbetsmarknad, utan därför att vii det nordiska samarbetet rimligtvis också bör känna och fa ansvar för ungdomarnai våra grannländer. Och som def är så är def förfärande många ungdomarsom går ned sig, som hemfaller fill olika former av missbruk. De gör det därföratt de söker sig till exempelvis utan atf ha ordnat vare 10 protokoll 1980/81:96-98 Utrikes- och handelspolitisk debatt sig arbete eller bostad. Qch def är faktiskt infe så lättatf få vare sig det ena eller def andra, och därmed följer oftabetydande sociala problem. Jag noterar atf problemet även var uppe i Nordiska rådefssession i med anledning av en fråga av den finske delegaten PetterSavola angående åtgärder för att underlätta nordisk ungdomsanpassning. Det vore värdefullt om detta problem, som naturligtvisinfe är så enkelt, kunde lösas i samförstånd och utan aft det skall ta alltförlång tid. På något sätt måste vi komma fill rätta med de anpassningssvårighetersom helt naturligt kan bli mycket stora för ungdomar som kommer till ettgrannland ufan möjligheter att försörja sig. Detta är, herr talman, infe någotangrepp på den gemensamma nordiska arbetsmarknaden utan en strävan att ökaförståelsen för den genom aft rätta till från början säkerligen ej förutseddakonsekvenser. 49MAJ-LIS LÖÖW (s): Jag vill påstå att befrielsekampen i södraAfrika har ett brett folkligt stöd i Sveige. Det avspeglar sig i atf mycket avenskilda organsiatio-ners hjälpinsatser eller solidaritetsarbete riktas justmof . Av detta följer att det finns många i vårt land som med stortintresse följer utvecklingen framför allt i södra . Hos alla dessa människor finns också förväntningar om atfSverige som nation, dess regering och riksdag delar detta intresse ochengagemang. Därför vill jag ta kammarens tid i anspråk för någrafunderingar kring södra . Vi har kunnat glädja oss åt att allt flerländer befriats från kolonalism och förtryck från en liten vit minoritet ochsjälva fått ta ansvar för sitt land. Gränsen för apartheid har sakta förskjutits allt längresöderut. Det har varit viktiga steg - inte mot eff problemfritt , men motett utan aparfheidpolitik. Återstår nu och som enskamfläck på världens karta. Nöd och förtryck och orättvisor finns gudbevars litetvarstans i världen -alltför varstans, skulle man kunna säga. Men justapartheidssystemet, den uttalade rasismen, upprör oss på eft speciellt sätt,därför r.ft den är så öppen i sitt förakt för människovärde och för allt vad viförknippar med rättvisa och demokrafi. , och har naturligtvis givitökat hopp åt människorna i och . Trots def totala förtryck somman tycker borde vara bedövande för alla former av motstånd, så växermotståndet inne i . Man klarar trots allt aft organisera sig. Manklarar atf samla sig kring strejker, bojkotter och sabotage. Det är en folkligkraft som man måste beundra och respektera. Den inger optimism, även om mantyvärr måste vara beredd på att även i fortsättningen få bevittna tragedier,när regimen tror sig kunna utplåna denna kraft med våld. Det är åandra sidan uppenbart att tillträde som president i ochdet starka stöd hans utrikespolitik fått av också inneburitnytf hopp för förtryckarna i . Riskenhar alltså ökat för att vi än en gång skall få uppleva att ett folks rättmätigakrav på frihet och demokrati bara skall gå i uppfyllelse till priset av effblodbad. Sverigesinsatser måste därför intensifieras. Vi måste få fler länder med oss i arbetetför att få en fredlig lösning i stället. Vi har påbörjat en sanktionspolifikgentemot som måste fortsätta och förstärkas. När ANC:s presidentOliver Tambo besökte underströk han verkligen vad Sverigesställningstagande betyder för deras kamp. Jag fick det intrycket atf def ärviktigt lika mycket för befrielsekampen som mot rasistregimen. Vi bör prövafler vägar när det gäller att utvidga den här sanktionspolifiken. Vi måstedessutom vara mycket observanta på andra typer av samarbete som kan främjasydafrikanska intressen. Eft exempel på det har vi ju fått då ettsamarbete kring oljeutvinningen i avslöjats. Motregimen får en sådan politik verklig betydelse bara när många nafioner följermed. Här är jag inte övertygad om att regeringen varit så aktiv som den bordeha varit. Det är ju inte bara ANC som skall åka runt i olika länder och tala omvad har gjort och vad det har betytt. Qm vi tror på den härsanktionspolifiken - och det måste vi ju göra eftersom vi tagit till den som enalldeles extraordinär metod just emot - måste vi också missionera förden! Sydafrikahar också lyckats förhala en lösning av Namibiafrågan. Utgången avGenévekonferensen blev en stor besvikelse för alla som hadehoppats på att FN-planen äntligen skulle kunna genomföras. Sydafrikaregimensinställning till befrielserörelserna i framgår bäst av alla de radersom man ständigt gör in i och som sägs gå ut på att hittaSWAPQ-anhängare, men som i själva verket innebär ett skoningslöst mord påbefolkningen i de angolanska gränsbyarna. Det glömda kriget kallas def. Tyvärrär det bara eff av flera glömda krig. Detär nu osäkert hur Namibiafrågan kommer att utvecklas. Klart är emellerfid attSWAPO behöver ett starkt stöd infe bara materiellt utan också när det gällerden internationella opinionen. Jag tycker inte att vi skall nöja oss med aftuttrycka en "förhoppning", som det står i utrikesdeklarationen, atfde fem västmakterna skall ta sitt ansvar beträffande efterlevnaden av FN-planenför . Jag tycker nog att ordet kräva hade varit på sin plats. k. fronfsfaterna, dvs. de länder som bildar gräns eller front mof rasismen isödra , gör nu stora ansträngningar för att minska sitt ekonomiskaberoende av . Därigenom stärks de i sina möjligheter att motarbetaPretoriaregimen. är det tyvärr så, att om man skulle kunna få till stånden ökad internafionell sanktionspolifik gentemot , kan def indirektockså drabba vissa frontstater på grund av deras beroende av . Det är orimligt att justdessa frontsfafer med stora egna bekymmer också Utrikes- och handelspolitisk debatt skallorka fa på sig merparten av kampen mof aparfheidpolitiken. Därfill kommer destora lidanden som dessa länder får utstå när anfaller för att jagamotståndsmän. Det är inte bara def gäller. Attacken mot Mogambique islutet av januari är ett annat välkänt exempel. Alltså:Att utrota apartheid måste vara hela världens angelägenhet, och därförförtjänar också frontsfaterna hela världens stöd i det vikfiga arbete de utför.Vi får säkert anledning att återkomma till det i den biståndspolitiskadebatten. Tillsist, herr talman, finns det all anledning att hysa oro för attReaganadministrafionen kommer att dra in hela södra iöst-västkonflikfen. kunde vi läsa i svenska tidningar att man harför avsikt att bistå UNITA-styrkorna i , som försöker störta den sittandeMPLA-regimen. Är det här bara början på en stormaktspolitik som kommer atttrappa upp motsättningarna i södra i en våldsam kedjereaktion? Jag villlivligt instämma i utrikesdeklarationen där utrikesministern säger att det ärfel att betrakta alla konflikter i den s. k. tredje världen i ett enkeltöst-västperspektiv. Hur kan det bli annat än konflikter i världen, om detmäktiga framhärdar i föresfällningen aft världen bara består av enderarättrådiga amerikaner eller illvilliga kommunister? I är den konfliktenredan ett faktum. Låt oss nu bara innerligt hoppas att inte också södra dras djupt in i sådana motsättningar! Jag möter ofta människor - inte de som allfid är intresserade av attdelta i den internationella debatten, utan medborgare som följernyhetsrapporteringen som folk gör mest - som är djupt oroade. De hyser oro intebara för ekonomi eller för kärnvapenkapprustningen utan också för justdetta, att de upplever atf det dagliga våldet ute i världen bara ökar. De harmed all rätt svårt att förstå den oförsonlighet, den totala brist på respektför vad de betraktar som självklara mänskliga rätfigheter som tycks bli alltstörre på allt fler platser i världen. Detär litet av deras röst som jag har velat föra fram i dagens utrikespolitiskadebatt i - med utgångspunkt i södra . Det är också vikfigt attderas röst blir röst i världen. Anf.50 (); En större del av dagens debatt har behandlat strävandena att åstadkommaavspänning och nedrustning i världen. Detta är väl en återspegling av vad vi iSverige känner av oro för att de konflikthärdar av mera begränsad karaktär somfinns runtom i världen skall sprida sig fill ett allt förgörande storkrig. Jagvill också göra ett understrykande av detta, och jag anser att den delen avdebatten har varit en mycket värdefull manifestation av den oro som vi känner.Oron har fått ytterligare näring genom det allt hårdarepolifiska språk som förs mellan de båda supermakterna, och . Enhumanist har sagt att förnuftet skiljer människan från andra varelser på vårjord. Det är väl många fenomen i vår värld som gör det mofiverat attifrågasätta om människan verkligen besitter detta förnuft. världen ställer verkligen frågan på sin spets. Vi lever i en värld där människans överlevnadsproblem äröverhängande. En rad av de råvaror vår produktion är beroende av hotar att såsmåningom sina. Växande föroreningar förgiftar undan för undan vår natur, vårluft och våra vatten. Resurserna atf mätta jordens växande befolkning bliralltmer otillräckliga. Miljarder människor lever i akut nöd. Med denna allmänmänskliga bakgrund offrar världens ledareresurser i en storleksordning som är 15 gånger hela nationalinkomst påatt förstärka förmågan att utsläcka människoliv. Mer än hälften av världensskickligaste forskare ägnar sig inte åt frågan hur världen skall bli drägligareatt leva i ufan åf aft finna nya metoder att på ett så raffinerat sätt sommöjligt döda och förstöra. Detta är ett förfärande missbruk av resurser ochmänsklig förmåga. Atf alla dessa vapen på en gång i full skala skulle kommatill användning är en tanke som jag tror att vi har svårt att tänka färdig. Men- vi måste tänka den . Då står det klart för alla hur vikfigtarbetet för fred och avspänning är och aft det aldrig får stanna av ellerdämpas, även om motgångarna och besvikelserna avlöser varandra i en jämn ström. Rustningarna innebär infe bara eff hot mot freden. Depåskyndar också atf klyftan mellan de fattiga och de rika länderna vidgas. Debidrar dessutom till aft världsekonomin är på väg in i ständigt nya kriser. Den kris som vi nu upplever har i någon mån de ständigtåterkommande oljeprishöjningarna såsom en orsak. Vi känner mycket väl igensituationen . Arbetslösheten stiger, inflafionen ökar ochtillväxten avtar i industriländerna. dignar utvecklingsländerna undersina skuldbördor. Som påpekats i bl. a. befinnervi oss i en paradoxal belägenhet, där lever i nöd och fatfigdom,därför aft de infe har råd att köpa de varor de behöver. Samfidigt ökararbetslösheten i industriländerna bl. a. just därför att utvecklingsländernainfe har råd att köpa deras varor i fillräcklig omfattning. Den här onda cirkeln kan bara brytas genom ökaf samarbetemellan i- och . Vi måste få människorna i den rika världen att förståatt infe bara solidaritetens bud ufan också vårt ekonomiska egenintresse-kräveratf vi bidrar fill att förbättra de sociala villkoren för faffigvärldensmänniskor. Defta är viktigt atf påminna om just nu när det kärvar i vår egenekonomi här i . höjs politiska röster för att vi skall pruta av påvår u-hjälp. Vi tillhör dock fortfarande världens rikaste länder, ochvi skall inte använda vårt solidaritetsansvar och vår hjälp till de fattigafolken som en regulator i vår egen konjunkturcykel. Vårt ansvar att hjälpa defattiga folken kvarstår orubbat, och för oss i folkparfiet är def angeläget atti dagsläget än en gång betona detta. Jag har med deffa konstaterat att står fastvid sina åtaganden mof de fatfiga folken. Vi står också ständigt beredda atfdiskutera formerna för u-hjälpen då det gäller att kvalitetsmässigt förstärkaden och göra den effektivare. Till de uppslag i den riktningen som är värda atfta vara på hör bistånd genom tjänsteexport och know-how bl. a. inomsamhällssektorn. 11 protokoll 1980/81:96-98 Utrikes- och handelspolitisk debatt Utrikes- och handelspolitisk debatt Många har önskemål omegentillverkning i annan skala och i andra former än vad som behövs i denindustrialiserade världen. Sådana smäskaliga produktionssystem måste vidare fahänsyn fill rådande infrastruktur, utbildningsnivå, råvaruförsörjning, klimat-och miljöförhållanden. En statlig utredning anför att verksamheten börförläggas utanför -den bör förankras där i en miljö med tillgång tillolika typer av verkstäder. Def bör även finnas möjlighet att utnyttjaundervisningslokaler och att fillfälligt bygga upp produktionsutrustningar försenare transport fill och installation i exempelvis ett u-land.