prot · G40934 · 1980-12-31 00:00:00 — väckte vpkmotion 445, där det krävs omedelbara lagändringar beträffande förhandlingsrätt,förstärkt med veto- och stridsrätt, samt avskaffande av fredsplikts-reglerna.Man var ambitiös nog att också bifoga erforderliga lagtexter. Så gick det ennatt, och återkom vpk med motion 1001 om konkreta demokratiskarättigheter för de fackliga organisationerna och med begäran om att regeringen- alltså inte vpk - skulle lägga fram lagförslag i samma frågor, om förstärktförhandlingsrätt, vetorätt och obegränsad stridsrätt. Man frågar sig: Vad vill vpk? Skall anta vpk:slagförslag, eller skall man, vilket föreslås i motion 1001, först avvaktaförslag från regeringen. Det skulle vara intressant att veta vad som händenatten mellan den 21 och . 5 protokoll 1980/81:34-35 tyckte att det var ett väldigtkommenterande i utskottet. Visst var det det. Detta berodde på att många iutskottet hade synpunkter. Vi försökte gå motionärerna och de olika ledamöternatill mötes, inte minst de socialdemokratiska. Jag påstod tidigare attskillnaderna mellan utskottets skrivning och skrivningen i reservationen ärmycket svåra att spåra och skulle nu vilja fråga: Vilka är de viktigasteskillnaderna, , mellan utskottsmajoritetens skrivning ochreservafionen? Det kunde vara bra för kammarens ledamöter att få veta detta,eftersom vi snart skall rösta. Anf.56 (vpk) replik: Vad hände natten mellan den 21 och , frågade . Det är rätt enkelt. I den ena motionen behandlas i klartextmedbestämmandelagens förhandlings-, informations- och strejkbestämmelser. andra läggs grunden för hur man skall teckna avtal, alltså hur 32 § skallkunna fungera. Att det i det ena fallet är lagtext får man kanske skylla påambition, medan det i det andra fallet kanske fanns mindre ambition. Det ärkanske skilda problem som emellertid hänger ihop. Det ena gäller enförstärkning av förhandlingsrätten, det andra gäller möjligheten att tecknaavtal, vilket vi anser vara själva grunden. Den ena motionen innehåller alltsåfler punkter än den andra. Denallmänna inriktningen av överläggningarna skall alltså gälla samarbetsformernai framtiden. Jag redovisade i mitt första inlägg att samarbetsformerna i varjeläge kanske inte är så särdeles gynnsamma, om man tänker på den fackligaorganisationens verksamhet. Vi vet att harinitiativet när det gäller samarbetsformerna. Jag redovisade när de börjadesitt arbete och hur de har fortsatt. De ställer i varje överläggning kravpå att detta samarbete skall bli än djupare, på deras villkor, och det oroarmig verkligen att detta är inriktningen: att man vill ha fler samarbetsavtal avden typ som finns i stålkoncernen eller andra lokala avtal somfinns . De avtalen ställer fackföreningarnas medlemmar åt sidan. De harinte en chans att överväga en åtgärd, eftersom beslut har fattats på annat håll- på grund av uppläggningen av den s. k. beslutsordningen. Detta är vad vill: sy in en och annan facklig representant och låta honomta ansvaret för hela kollektivet. Detta är alltså demokrafi, enligt ,och det är intressant att han har uppfattningen att man skall förlänga dennaordning. Den gynnar Svenska arbetsgivareföreningens syften, och kanske dennaockså som överparti till har ett direkt uppdrag att föra fram dennauppfattning. Men jag är oroad över att det som beslutas i förlängningenkommer att innebära en lagstiftning som ytterligare underlättar för att driva igenom sina ståndpunkter. 57 ()replik: är ju ordförande i utskottet, och därför borde han vetagången i det utskottsarbete som vi har bedrivit. Vi krävde att få med följandeskrivning - men det gick inte - som kanske visar skillnaden mellan majoritetoch minoritet i utskottet: Utskottet vill som sin bestämda mening lägga fastatt det i intet fall kan bli fråga om att ändra det materiella innehållet igällande lagsfiftning, så att de arbetandes rättigheter och villkor försämras.Tvärtom bör det som allmän utgångspunkt gälla att arbetet för att fördjupaarbetsdemokratin återupptas. Denna anda bör prägla de av utskottet förordadeöverläggningarna liksom de överväganden vilka kan bli följden av nu pågåendeöversyner och utredningar. bör påminna sig, eftersom han själv drar uppden här diskussionen, den debatt vi hade i utskottet. Det är också härskillnaden ligger. Men, O.K., ! Yrka bifall till vår reservation,om det nu är samma sak. Jag skulle vilja höra vad de andra i utskottet ingåendepartierna kommer att säga om det. Medbestämmandefrågor m. m. 58ELVER () replik: svar kan väl möjligenförklara varför det hände som faktiskt hände. Det är ju samma sak det är frågaom. I motion 445 kräver ni nämligen lagändringar när det gällerförhandlingsrätt, förstärkt veto- och stridsrätt och att fredspliktsreglernaavskaffas. Och det ni samfidigt begär är att regeringen skall lägga framförslag om just förstärkt förhandlingsrätt, vetorätt och obegränsadstridsrätt. Det är klart att ett och annat ord möjligen kan varautbytt, men visst blir man konfunderad. Det är fortfarande oklart för mig omdet skedde någon form av sinnesförändring mellan den 21 och , omförtroendet för regeringen ökade den natten, eller om det hela bara gick itrötthetens tecken. Det som sade i sitt inlägg ändrar inte någoti mitt påstående att skrivningarna är utomordenfligt lika, och min överraskningoch ledsnad över att vi inte kunde hålla ihop på den punkten kvarstår. Det ärklart att man kan hitta ett och annat ord i reservationen som inte finns iutskottsskrivningen. Det sägs t. ex. i reservationen något om en merprogressiv inriktning. När och övriga reservanter menar sig varaprogressiva och säger att regeringen är passiv i frågor som rör arbetslivetsdemokratisering, då vill jag ändå påstå att ni tar munnen litet väl full. Vifår inte glömma bort att de bärande arbetsrättsliga lagarna - som vi harantagit och under både socialdemokratiska ochicke-socialistiska regeringar - har fillkommit i betydande politisk enighet.Enigheten har ju varit så stor, att vpk tycker att den t. o. m. varitbesvärande. Vi skall vara på det klara med att i den mån man kan talaom motstånd mot reformer har sådant kommit inte bara från konservativt hållutan också från socialdemokrafiskt håll. Socialdemokraterna var ju längemotståndare till tanken att de anställda skulle få plats i företagensstyrelser. Och när det gäller den senaste och kanske viktigaste reformen isvenskt arbetsliv, nämligen jämställdhetslagen, bjöd ju ochsocialdemokraterna mycket Medbestämmandefrågor m. m. aktivtmotstånd inte bara en gång utan två gånger, innan kunde fatta detbeslutet. Jag vidhåller mitt yrkande om bifall tillarbetsmarknadsutskottets hemställan i dess betänkande nr 6. Förste vice talmannen anmälde attLars Ulander anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare replik. 59SUNE (): När man diskuterar medbestämmandefrågor iarbetslivet brukar, då experterna på området talar, debatten ofta få en prägelav detaljdiskussioner om lagtexter. Det är naturligtvis nödvändigt, eftersomdet är lagtexten som utgör underlag för formerna för medbestämmandet. Menkonkret omfattar medbestämmandet, såsom vi från socialdemokratiskt håll villutforma det, en rad praktiska och verkliga betingelser inom hela samhället. Jagskall beröra några sådana betingelser. Vi upplever en krissituation inom stora delar av vårindustri. noterar vi hur basindustrier med total dominans i fråga omarbete och utkomst för tiotusentals människor utsätts för omstruktureringar,neddragningar och nedläggningar som företagsledningar och aktieägare anser somnödvändiga och som, när planerna presenteras som underlag för medbestämmandeförhandlingar,ofta är så långt framskridna att de anställda och deras organisationer redan äröverspelade. Här i ställs en rad frågor tillansvariga statsråd om vilka åtgärder de är beredda att vidta för att trygganedläggningshotade företags fortbestånd. Ofta får frågeställarna, av vilka endel är borgerliga ledamöter, svaret att det pågår MBL-förhandlingar och attregeringen inte är beredd att lägga sig i företagens interna angelägenheter.Sådana svar godtar sällan vi socialdemokrater, utan vi fortsätter att hävda deanställdas rätfigheter att via ökat medbestämmande i företagen påverkaföretagens och de anställdas framtid. I mitt hemlän, i orter som och Blombacka, liksomi i föreligger nu en sådan situation där arbetstagarna,som vi har påpekat, kommer in för sent i beslutsprocessen. I medbestämmandelagen, som antogs av 1976,förutsattes att ett skulle åstadkommas för den mest utsatta delen imedbestämmandefrågor, nämligen den privata arbetsmarknaden. harberört detta, och jag skall inte närmare gå in på avtalsfrågan. Utskottsmajoriteten har i det aktuella betänkandet uttalatsig för att överläggningar som bryter dödläget på avtalsområdet skall kommatill stånd. Man har under den tidigare diskussionen här i kammaren frågatvilka förväntningar socialdemokraterna har på dessa överläggningar. svarat, men jag skulle vilja tillfoga att regeringen och den tredjearbetsmarknadsministern i rad som vi lärt känna sedan den borgerligaregeringsperiodens början nu får chansen att något sätta sig in i dessa frågoroch kanske lära sig litet grand om vad det egentligen är fråga om, vad det är för problematik som det rör sig om på arbetsmarknaden. Närvi efter regeringsskiftet har diskuterat de här frågorna tycker vi oss hamärkt att det på borgerligt håll har rått en viss okunnighet om de prakfiskabetingelserna. För de nu drabbade, utsatta orterna och företagen är alltså intemycken hjälp att vänta. Ingen kan i dagens ogästvänliga klimat för ökatmedbestämmande för de anställda och med stöd av nu gällande arbetsrättförhindra bolag som att slakta rätten till arbete för deberörda anställda. Vi har tagit upp denna fråga i motion 995, där vi haraktualiserat behovet av ökat inflytande för de anställda i koncerner ochmedbestämmandelagens förhållande till aktiebolagslagen liksom frågan omarbetstagarnas inflytande då företag överlåts genom aktietransaktioner. Det har ju skett en sådan fusion mellan ochBeijerinvest. Hur den nya koncernens inriktriing rhot nya områden och eneventuell neddragning av bilproduktionen kommer att inverka på sysselsättningenpå de orter där har sina underleverantörer finns det ingen som vetnågonfing om . Det finns heller ingen som kan påverka inriktningen av dentänkta strukturen inom det nytillkommande företaget med hjälp av den nuvarandemedbestämmandelagen. Vi aktualiserar detta i vår reservation och konstateraratt det utredningsinstrument som har kallats konkurrensutredningen och som vitidigare hänvisat till, då vi har framfört krav i frågan,ännu inte har resulterat i något regeringsförslag. Oavsett utskottsmajoritetens skrivning om kan förvänta ett regeringsförslag på det arbetsrättsliga området, kan manhysa viss oro för hur detta förslag kommer att se ut i vad gäller medbestämmandelagen.Är strukturen på ett kommande förslag av den typ som redovisat,både i de motioner som behandlas i det aktuella betänkandet och i andrasammanhang, har man anledning att vara orolig för att förändringarna avarbetsrätten inte kommer att gå i positiv riktning för de anställda. Iutskottsbetänkandet redovisas att i motioner reagerar moträttspraxis i arbetsdomstolens domar, som man säger inte skapar effektivitetoch goda relationer mellan parterna. Ja, det där låter ju till en del vackert,men när vi socialdemokrater vid utskottsbehandlingen pekade på en AD-dom, därarbetsdomstolen har gett arbetsgivaren rätt att innehålla intjänad lön viasådan rättspraxis, ville man på moderat sida inte vara med -och det ville inteden borgerliga utskottsmajoriteten i övrigt heller - om att göra någon speciellprofilering för att vi snabbt skulle kunna komma fill rätta med dettaförhållande. Nej, kan lita till att man i allaväder har på sin sida. Detta har varken eller folkpartietförmåga att göra någonting åt, och därför blir även och folkpartietSvenska arbetsgivareföreningens företrädare på det här området. Utåt i den allmänna polifiska debatten vid exempelvisföretagsnedläggningar görs det från borgerligt håll ofta en stor affär av vill göra allt för att rädda sysselsättningen. Men när man kommer tillskott är det väldigt Medbestämmandefrågor m. m. Medbestämmandefrågor m. m. litet avanslagsytan som man träffar och som man kan säga är till nytta för deanställda. Det har tidigare i debatten under det härärendets behandling framförts en del åsikter om den syn som vi socialdemokraterhar på de här frågorna, i första hand av men även av Lars-OveHagberg. har delvis fått svar av när han har frågatefter skillnader mellan utskottsmajoritetens förslag till skrivning ochskrivningen i vår reservation. Ja, vi är naturligtvis litet oroliga för vad nipå borgerligt håll döljer under täcket i den gemensamma långbänken. Är det såatt ni är på väg att tillgodose de restriktioner när det gäller medbestämmande-eller arbetsrätten i dess helhet som harsignalerat krav på och som hävdar vid olika tillfällen, då är detklart att ni får räkna med en frontalkrock med socialdemokrafin i den härfrågan vid ett senare fillfälle, oavsett resultatet av de överläggningar som nuskall komma fill stånd. Det är huvudfrågan i det här sammanhanget. Vi har, som jagsade tidigare, velat ge regeringen chansen att inför den föreståendeavtalsrörelsen sätta sig in i vad den gäller. har också på sedvanligt sättkommenterat socialdemokratins inställning till utskottsbetänkandet. Jag harvisserligen fidigare diskuterat sådana frågor med honom, men jag skullevilja beröra åtminstone en punkt i det som han har tagit upp, nämligen vpk:skrav på lokal strejkrätt. Det är litet underhgt, , att vpkoftast driver en linje och lägger fram motioner som i och för sig skall övertahela den funktion som både organisationerna på arbetsmarknaden och lagsfiftarnaegentligen har att effektuera. När det gäller kravet på lokal strejkrätt bör ni frånvpk:s sida vara medvetna om att ni i första hand måste se till att förbundensstadgar och ändras. På de fackliga kongresserna måste detfinnas en majoritet för ett avskaffande av förbundsledningarnas vetorätt isamband med att man beslutar om ett avtal skall antagas eller ej. Det har niinte klarat ut. Vi har från vår sida gjort bedömningen att vi inte villköra över de fackliga organisationerna när det gäller deras strävan ochinställning till dessa frågor. Först får de själva besluta om innehållet i sinastadgar. Därefter kan man eventuellt tänka sig förändringar som Hgger i linjemed t. ex. kravet på lokal strejkrätt. Jag skall inte gå in på fler detaljer idet sammanhanget och inte heller i något annat. Jag yrkar bifall till den socialdemokratiska reservationen. 60LARS-OVE (vpk) replik: talar om ett ogästvänligtklimat. Det är bra att det här kommer i klartext vad det handlar om. Det klimatsom han talar om är väl det som frambringas framför allt av och arbetsgivarna. och jag har ungefärsamma arbetsförhållanden i våra resp. hemlän. Vi ser hur de stora bolagen härjarfritt, och vi ser vilka problem som sedan uppstår inomfackföreningsrörelsen. Därför har vi ungefär samma uppfattning om vad somskulle behövas för att kunna stoppa bolagens agerande. Då är det inte avtal somvi i första omgången tror på -dem har vi ju inte klarat av. Vi har i ställetpekat på vad som skulle kunna ske lagstiftningsvägen, hur man i lagen skullekunna få ett stöd. En utväg vore väl någon form av vetorätt, som också LO ochPTK föreslår. Vi skulle behöva någon form av vetorätt, t. ex. för att motverkade planer på nedläggningar som talade om och som nuförsöker verkställa. Strejkrätten är en grundläggande rättighet, och vi förfram denna. Den kan man inte avtala bort eller på annat sätt komma ifrån. I såfall får vi ha kvar de problem som vi har på arbetsmarknaden. Om jag hörde rätt sade att man inte villköra över den fackliga rörelsen. Det betyder att i alla fall ochjag är överens om att den lokala strejkrätten behövs. Men han väntar på attockså den fackliga rörelsen skall komma till den insikten. Jag har sammauppfattning som , dvs. att vi behöver den rätten. Jag hoppas inom den fackliga rörelsen kommer till den insikten. Medbestämmandefrågor m. m. Anf, 61BENGT WITTBOM (m): Dagens debatt om arbetsmarknadsutskottetsbetänkande nr 6 är egentligen, enligt min uppfattning, onödig - onödig i denbemärkelsen att utskottets majoritetsskrivning, som denna är utformad,fillfredsställer alla tänkbara krav på balans, verklighetsförankring ochrealism. När vi i utskottet startade arbetet och vi inomden borgerliga majoriteten tog initiafiv till en gemensam utskottsskrivning varjag övertygad om att det här skulle gå att genomföra. Insikten om de problem som är förknippade medlagstiftningen i dess nuvarande form sprider sig till allt fler människor, ochdetta borde vara en god förutsättning för ett gemensamt agerande frånriksdagens sida - ett agerande för att underlätta och uppmuntra fillöverläggningar mellan parterna. Frånvaron av en lagstiftning som gerförutsättningar för ett avtal inom den privata sektorn upplevs av många som ettväxande problem. Svensk industri behöver arbetsro och effektivasamarbetsformer. Vi lyckades inte i våra strävanden, och det framgår medstörsta tydlighet av den socialdemokratiska reservationen. Vi i majoriteten hargenom årets utskottsinitiativ önskat uppnå en öppning inomarbetsrättslagstiftningsom-rådet som skulle kunna möjliggöra för regeringen attpå lika villkor inbjuda parterna fill överläggningar. Det måste bli samtal därparterna på grundval av sina egna erfarenheter av lagsfiftningens verkan kanföreslå förändringar och diskutera den vidare utvecklingen. En ram måste kunnadras upp för överläggningarna som fillåter att alla problem och uppfattningarutan restriktioner kan föras fram. Vidare vill jag understryka, fru talman, att vårtinitiativ vilar på den tradition som byggts upp på svenskarbetsmarknad. De berörda parterna skall utan att vara uppbundna av riksdagensbeslut eller Medbestämmandefrågor m. m. regeringensagerande i den här frågan kunna gå till dessa överläggningar. Vi står fast vidatt överlåta avgörandet av vilka frågor som skall diskuteras till parterna. Dettavill inte socialdemokraterna! Det kan också noteras - det tycker jag är viktigt - attarbetsmarknadsministern redan dagen efter det att utskottet justerade sittbetänkande gick ut och inbjöd parterna till överläggningar. Det visar ju medstörsta tydlighet att utskottets initiativ var välkommet. Vi har fått allt fler meningsyttringarfrån många berörda som pekar på brister och krångligheter i MBL och andra delarav arbetsrättslagstiftningen. I mofion 1979/80:1492 från mig och vi ett uttalande av fidigare chefredaktör, , som säger: "- Helt avgörande för mitt beslut att avgå är minvilja att skriva hellre än att prata på alla sammanträden man måste deltaga isom chefredaktör. - Journalister sitter för mycket i sammanträden . Detleder till en konservativ utveckling av tidningarna. Sammanträdena håller påatt förkväva den kreativa journalisten. Det var faktiskt inte meningen med MBLoch trygghetslagarna." Kommunalrådet , socialdemokrat från ,har vid ett annat tillfälle sagt: "Reglerna i MBL är tunga och jobbiga.MBL tar för mycket tid i anspråk och kostar därför en hel del. Gränsen mot vadsom tillhör den polifiska demokratin har blivit suddig genom MBL. Resultatet avlagstiftningen måste granskas och om vinster uteblivit för någon part börlagändringar kunna diskuteras." Att jag här citerar socialdemokrater beror helt enkelt påatt jag velat påvisa att det även bland socialdemokraterna finns en snabbtväxande insikt om de problem som MBL och trygghetslagarna i sin nuvarande formhar skapat. Övriga kritikers ståndpunkter är väl kända och behöver därför interedovisas här? Varför har ni då från socialdemokraternas sida, ochSune , inte vågat, eller kanske inte fått tillstånd, att ställa upp påen utskottsskrivning som ger möjlighet att återigen få i gång arbetet med attförändra och förnya villkoren i arbetslivet och i företagen? Varför vill niinte stödja detta initiativ som, om det ger resultat, kan skapa grunden för enanpassning av formerna för medinflytande och anställningstrygghet till demycket skiftande villkor som råder inom svenskt näringsliv och på vårarbetsmarknad? Möjligen är det så att socialdemokraterna egentligen, somvi skriver i majoritetens yttrande, vill "nalkas problemen på ett öppetsätt och i en vilja till samförstånd", men att det finns rentpartitaktiska skäl och en ordentlig dos av misstänksamhet och rädsla för attdet någonstans i skrivningen döljer sig en liten ordvändning eller bokstav sominte går helt i linje med vad man sagt på högsta ort som ligger och hindrar.Jag tycker att i sitt inlägg delvis bekräftade att detta ärskälen fill reservationen. Det här föranlåter tydligen socialdemokraterna attskriva sig fria i en mycket hårt hållen reseivationstext. Jag måste fråga: Vadhar ni haft för er under dessa - med åtskilliga bordläggningar - somförflutit sedan ni först fick tillgång till förslagstexten? Den långa tid som nisocialdemokrater fordrat för att slutligen ta ställning har då inte resulterati vare sig öppenhet eller vilja fill samförstånd. Resultatet är en lång ordrikreservation, som inte på något sätt underlättar de överläggningar som utskottetuppmanar till. Det är många som beklagar detta ställningstagande. Man har svårtatt förstå vilka realisfiska motiv som ligger bakom oviljan att stödja ettriksdagsinitiativ i denna fråga, som enligt vår mening vilar på fast grund ochpå gammal god svensk arbetsmarknadstradition. Det intressanta är attinitiativet också i hög grad tillgodoser de krav på överläggningar som framförsi den socialdemokratiska mofionen 1979/80:995. Vi moderater har, som är väl känt, vissa kritiskasynpunkter på MBL, trygghetslagarna och delar av den övrigaarbetsrättslagstiftningen i dess nuvarande utformning. Men vi ställersolidariskt upp på utskottets initiativ i övertygelsen att det just inom dettaområde är ovärderligt med brett samförstånd för att därigenom skapa öppningarför nya lösningar. Alla möjligheter att slipa bort de mest uppenbarakantigheterna, som lagstiftningen innehåller, måste enligt vår uppfattningtillvaratas - men också möjligheterna att föra arbetet vidare när det gäller attfördjupa och bredda inflytandet för de anställda i vårt land. Vi är ävenövertygade om att det skulle vara mycket posifivt för de anställda ochföretagsamheten om vi genom ett riksdagsinitiativ kunde förbättraförutsättningarna för ett avtal på det privata området. En anpassning avlagstiftningen som tar hänsyn till de många skiftande villkor som råder inomolika delar av vårt arbetsliv utgör en naturlig följd av de erfarenheter avdenna lagstiftning som finns att fillgå. De krav på expansion, effekfivitet och snabb utveckling,som vi ställer på vår industri, medför också att det krävs att vitillsammans i förtroende kan klara ut dagens problem och motsättningar. Vimåste gemensamt slå vakt om de värden som medbestämmande och anställningstrygghetinnebär för industriell utveckling och en effektivt fungerande offentligförvaltning. Det behöver vi verkligen i det här landet. Värdegemenskap och gemensam vilja att lösa problem harvarit en stor tillgång för vårt land, för vår industri och vår utveckling. Destora problem som vi står inför talar sitt tydliga språk ochborde innebära en uppmaning till enighet och gemensamma ansträngningar. Pådetta ställer inte socialdemokraterna upp - i varje fall inte att döma avreservationen. Vi beklagar att ert agerandekan riskera att allvarligt försämra diskussionsklimatet redan innan riksdagenens fattat sitt beslut. En portion gammal god svensk Saltsjöbadsanda med viljatill samförstånd och rejäla lösningar, något som var betecknande försocialdemokratin, hade säkert mer än dagens agerande kunnat bidra till enfortsatt utveckling i en av de stora knäckfrågorna på svensk arbetsmarknad. Till slut, fru talman, vill jag med intresse konstateraatt riksdagsmannen och LO-ordföranden deltar i dagens debatt.När vi läst den socialdemokratiska reservafionen har vi försökt finna enbärande grund för Medbestämmandefrågor m. m.