prot · G409160 · 1980-12-31 00:00:00 — Sådant har vi varit överens om att förbjuda i vad gällerfilmen. Vi har en filmcensur, som också har ställt upp på. Men härställer man alltså inte upp, beroende på att man i stället slår vakt om dekommersiella intressena. Sedanupprepar Per ånyo vad var inne på och påstår att vi skullevara motståndare till alla former av våldsskildringar. Som redan har sagts fråntalarstolen är så inte fallet. Om läser konstitufionsutskottetsoch kulturutskottets betänkanden och ser på vad rättscheferna sade i sinpromemoria, finner han att det framhålls mycket tydligt att det skall finnasutrymme för att visa det realisfiska våld som finns i samhället. Jag kan intelåta bli att tänka fillbaka när TV visade exempelvis skildringarfrån , av hur där uppträdde gentemot befolkningen, och vilkadet då var som ropade på censur. Det är alltså inte fråga om att undvika att visaden typen av våldsskildringar ens när det gäller video . Titta igenom vadsom är sagt och vad som är skrivet, Per ! AnL 52 PER ()replik: Min replik blir mycket kort. Om fortsätter att föra endebatt på temat att alla som försöker säga "stanna upp och tänk" är ikommersialismens och profitörernas sold, då tänker jag inte ödsla någon fid påhonom. Den debatten kan han föra tillsammans med eller någonannan kamrat som talar samma språk. Fråganom huruvida kulturutskottets socialdemokrater och socialdemokraterna ikonstitutionsutskottet har en identisk syn på hur regleringen av videovåldetskall gå till överlåter jag med varm hand till att besvara. Jagskulle vilja be bekräfta att socialdemokraterna ikonstitutionsutskottet till alla delar har instämt i vad socialdemokraterna ikulturutskottet har anfört i sitt yttrande fill oss. 6Riksdagens protokod 1980/81:160 Åtgärder mot videogram med våldsinslag, m. m. och yttrandefriheten åren fråga alldeles försig själv, herr talman. Innan vi går till votering i den här frågan skulle jagbara för upplysnings skull vilja tala om hur det förhåller sigmed filmcensuren. Icke bara är det så att kammarledamöter som debatterar dennafråga i den offentliga debatten inte har läst grundlagen, utan ,som debatterar den i denna kammare, vet uppenbarligen inte vad grundlagenstadgar och filmcensuren har för uppgifter. Det är inte så att det somutskottsmajoriteten föreslår är detsamma som redan gäller på filmens område.Också om utskottsmajoritetens förslag skulle gå igenom, är det nämligen fulltmöjligt att alltjämt saluföra smalfilm samma bilder som man förbjudernär det gäller video. Vad vi har är däremot en förhandsgranskning av filmer somskall visas offentligt på bio. Att vi skall ha en sådan granskning också ifråga om videogram är denna riksdag hundraprocentigt enig om. AnL 53 (vpk) replik: När jag tidigareuppmanade Per att läsa igenom vad som skrivits om detta i betänkandenafrån och kulturutskottet och i den ursprungligapromemorian från rättscheferna, glömde jag att uppmana honom att också lyssnapå vad som sägs i kammaren. Jag är nämligen mycket väl medveten om att det inteär ett förslag motsvarande det som gäller på filmområdet somutskottsmajoriteten är beredd att stödja och som vi instämmer i. Detframhöll jag också i mitt tidigare anförande. Det jag sade var att många villha samma granskning som gäller på filmområdet också på detta område men att jagär medveten om att detta kräver en grundlagsändring. Med det förslag vi nustöder har vi gått så långt man kan komma , och jag tycker att det just utifrånbarnens och ungdomens utgångspunkt är beklagligt att på det hårcyniska sättet försöker hindra att vi sätter stopp för en fortsatt spridning avdessa våldsprodukter. AnL 54OLLE (): Jagskall knyta an till den del av debattensom nu närmast har förts av Per , där han tog upp deyttrandefrihetspolitiska komplikationer som ju alltid kan inträffa i sambandmed en lagstiftning av det här slaget. Jag vill då erinra om att det harbedrivits ett omfattande arbete på att åstadkomma en särskild grundlag, somefter mönster från tryckfrihetsförordningen ger skydd åt yttrandefriheten ocksåi andra medier än tryckta skrifter. Vi som arbetar i yttrandefrihetsutredningen- det gör både Per och jag - har sagt att vi är glada över attregeringen och är eniga om att det skulle ha varitmindre ändamålsenligt, om vår kommitté fått i uppdrag att bryta ut frågan omett eventuellt förbud mot våldsskildringar i videogram och film för en isoleradbehandling. Denna fråga har nämligen ett i direktiven klart uttalat samband medspörsmålet om vuxencensurens vara eller inte vara då det gäller film. Kommitténeftersträvar vidare en samlad bedömning av frågor som är gemensamma för flerauttrycksformer, främst de som gäller ensamansvar, tillsyn, åtal ochrättegångsformen. Vad som föreslås är en provisorisk lagstiftning, ochjag anser att de förslag som lagts fram inte föregriper mer principiellaöverväganden från yttrandefrihetsutredningen. Tvärtemot vad som av obegripliganledning har sagts i meddelanden i pressen och i flera tidningskommentarer harbåde regeringen och utskottet avvisat tanken på att i en provisorisk lag kommaåt avarter av våldsskildringar genom förhandsgranskning. De rättsliga medel somstår till förfogande sedan censur avvisats är efterhandsingripande genom straffmot våldsframställningar. En av alla accepterad utgångspunkt har varit att skyddabarn och ungdom mot skadliga intryck och negativ påverkan. Jag vill understryka att både regeringens ursprungliga ochden nu av KU-majoriteten förordade lagrådsremissens utökade förslag tillförbudslag innebär inskränkningar i yttrandefriheten. Jag är den förste att ta allvarligt på sådanainskränkningar. Jag hade faktiskt tänkt citera precis samma passus som PerUnckel anförde ur yttrandefrihetsutredningens betänkande, men jag kan nu nöjamig med att, bara för att den skall komma in i sitt rätta sammanhang,summariskt återge dess innehåll. Där framhålls bl. a. följande: Det som kräver motiveringar bhr inte yttrandefriheten utaningrepp i den. Det är en stående frestelse att söka förbjuda uppfattningar manstarkt ogillar i stället för att möta dem med den egna övertygelsen. Men manriskerar då just det man vill försvara. Yttrandefriheten är allas eller ingens. Jag vill tillägga att innebörden i passusen i korthet ärden att yttrandefrihetslagstiftningen inte bör utformas så, att man förbjuderyttranden enbart på grund av att de ger uttryck för åsikter, värderingar ellerattityder. För att en begränsning i yttrandefriheten skall vara godtagbar måsteden kunna motiveras med ett från allmän synpunkt viktigt intresse. Detta kanmotverkas genom en påtaglig risk för vissa allvarliga skadeverkningar: Detgäller alltså att undersöka om våldsframställningar utgör en sådan risk och omyttrandefrihetsbegränsningar är ett användbart och lämpligt medel att förebyggaeller väsentligt minska den risken. Jag vill emellertid också framhålla att det även ärobestridligt att samhällets tolerans mot våldsskildringar inte kan varaobegränsad. I första hand gäller detta våldsskildringar i bildprogram, eftersomdessa är särskilt ägnade att göra intryck på mottagaren. I remissyttrandenaöver den promemoria som trepartiregeringen pressade fram därför att den ansågatt något måste göras snabbt - lägg märke till att det alltså var regeringensom gjorde den bedömningen - och som också ligger till grund för de förslag somvi nu diskuterar tar man lika genomgående avstånd från de skildringar av grovtvåld i underhållningssyfte som har framställts i bl. Majoriteten i anför: "Om videovåldet tillsammans med andra faktorer ledertill att människor blir mer benägna att tillgripa våld kan detta fålångtgående konsekvenser för vårt samhällsliv. Vi vet från andra länder hur enavtrubbad Åtgärder mot videogram med våldsinslag, m. m. Åtgärder mot videogram med väldsinslag, m. m. allmänhetger upp inför såväl det privata våldet som inför organiserad brottslighet,terrorism och pohsvåld. I sådana samhällen leder myndigheternas försök attbegränsa våldet ofta till inskränkningar i rätten att t. ex. hålla möten ochgenomföra demonstrationer." Enligt min uppfattning klarar konstitutionsutskottetsmajoritet på ett godtagbart sätt kryssningen mellan Skylla och Charybdis -mellan två grundläggande värderingar i ett demokratiskt samhälle - som består iatt bekämpa våldsmentalitet och verka för yttrandefrihet. Förbudet riktar sig mot den kommersiella spridningen avvideogram med våldsinslag. Däremot avvisas ett av lagrådet omnämnt alternativatt förbjuda också varje annan form av spridning. Det skulle innebära en mycketvittgående begränsning av yttrandefriheten. Ett sådant förbud skulle föranleda åtgärder från t. ex.polisens sida med inriktning på hemmen och relationerna föräldrar-barn. Det gårvi inte på. Däremot anser jag att om man vill skydda barn och ungdom,så går propositionen inte tillräckligt långt. Den ger inget skydd för ungdomaröver , och den kan inte hindra langning. Endast ett spridningsförbud somriktar sig till alla, oavsett mottagarens eller åskådarens ålder, gör detmöjligt att helt undandra den kommersiella marknaden de grövsta alstren avspekulationsvåld. I lagtexten har som företrädare föryttrandefrihetens intressen skapat garantier för att förbudet under ingaförhållanden urskillningslöst drabbar alla skildringar av grovt våld. Våldet -det har Per rätt i - är en del av verkligheten och måste därför fåspeglas i dokumentära skildringar och i andra allvarligt syftandeframställningar. Det kan gälla nyhetsförmedling och dokumentation elleråterskapande av historiska händelser - för att nämna några exempel. Det ärdärför viktigt hur vi har utformat den här paragrafen, nämligen att förstraffbarhet enligt det lagförslag som föreläggs - och citerar jagur vårt förslag; "skall krävas inte bara att skildringen avser extremvåldutan också att spridandet av filmen eller videogrammet med hänsyn tillframställningens syfte och sammanhang samt omständigheterna i övrigt äruppenbart oförsvarligt". Här har vi alltså byggt in ett kriterium somskyddar yttrandefriheten. Jag vill sammanfattningsvis säga att med hänsyn till denförsiktiga utformning lagförslaget frän konstitufionsutskottet fått är detobegripligt för mig att vill tvinga fram ett uppskov medlagstiftning som en bred riksdagsmajoritet stöder. Jag tror jag vågar säga attbakom den står också en stor folkopinion. Kan det verkligen vara mödan värt attunder åberopande av att skydda yttrandefriheten lämna detta handtag tillaffärsintressen som ändå spekulerar i spridning av grova våldsskildringar? Under detta anförande hade ledningen av kammarensförhandlingar övertagits av tredje vice talmannen. AnL 55 PER ()replik: Låt mig inledningsvis konstatera att på ettutomordentligt fördelaktigt sätt skiljer sig från . diskuterade den fråga som år aktuell i debatten, medan sin fid till att kasta glåpord. Jaghade hoppats, när diskussionen om videovåldet började, att skullefullfölja den tradition som jag vet att han är mäktig, nämligen att stå uppockså när det blåser i ansiktet för att upplysa alla, både inom och utanför denhär kammaren, om vad frihets- och rättighetsdebatten egentligen gäller. Jaghade hoppats att skulle stå på samma barrikad. Kanske hade OlleSvensson kunnat vara mera framgångsrik än jag i att upplysa vissa av sinapartivänner om vad t. ex. censurförbudet har för principiell räckvidd i helavår tryck- och yttrandefrihetslagstiftning. För inom parfi finnsdet människor som dess värre inte har någon respekt för de fing som står i denhär debattens centrum. säger att samhällets tolerans gentemot våldsskildringar inte kan varaobegränsad. Jag delar den uppfattningen. Moderatasamlingspartiet har, som tidigare påpekat, varit det parti iSveriges riksdag som hårdast har slagits för att bekämpa våld, var än våld idetta samhälle förekommit. Vi behöver inga uppmaningar att kämpa vidare för ensak som vi anser att det är rättsamhällets allra främsta skyldighet att kämpaför. Detär också medvetandet om denna skyldighet som gjort att somjustifieminister väckte förslag om att man skall inskrida snabbt gentemotspridning av våld i videogram till barn. Så långt kunde man nämligen gå utanatt träda yttrandefrihetens intresse för när. Men sedan, , komhänsynen fill yttrandefrihetens priciper att få väga tyngre. Vi måste värna omdet som är grundlagens anda och stadga, hur behjärtansvärt syftet med våraåtgärder än kan förefalla. citerar uttalande om vad väldet kan få förkonsekvenser. Jag har ingen anledning att polemisera mot vad Författarförbundethar anfört. Men glöm inte, , att svarade en lång radremissinstanser att vi inte är mogna för den typ av ingrepp som rättscheferna ide mest långtgående delarna av sin promemoria menade att regeringen kundeföreslå . Det var dem - de försiktiga, de som i första hand villevakta på grundlagens fri- och rättighetsregler - som regeringen valde attfölja. Jag menar att detta är en klok prioritering. När frågor avgrundlagskaraktär aktualiseras är det varje regerings skyldighet att varaförsiktig. Åtgärdermot videogram med våldsinslag, m. m. AnL 56 ()replik; Jag skall inte så mycket förlänga debatten. Jag måste ändå göra ett parpåpekanden. Moderaternahar i olika sammanhang åberopat lagrådet, och då har man gjort gällande att viskulle ha gått på gränsen av vad som är tillåtet enligt regeringsformen. Menläser man lagrådets yttrande, vad finner man då? Åtgärder mot videogram med väldsinslag, rn. lagrådethar anfört att man, i stället för att införa detta förbud mot extremvåldet förvuxna i syfte att skydda barnen, skulle helt'förbjuda utlämnande till ellervisning för barn av filmer eller videogram med våldsskildringar. Det skullealltså inte endast gälla filmer som visas i förvärvssyfte. Ett sådant förbudskulle fullföljas genom olika insatser för att ge effekt. Är detta det moderataalternativet för att skydda yttrandefriheten? Vidare har lagrådet ansett att vi har gått för långt närvi i vårt förslag till lydelse av denna paragraf har skrivit attförutsättningen för straffbarhet inte bara är att skildringar avser extremvåldutan också att spridande av filmer eller videogram är uppenbarligen oförsvarligt.Lagrådet polemiserar alltså mot att vi har varit för nitiska när det gällt attbygga upp kriterier för att hindra att yttrandefriheten i denna del beskärs. Jag menar att den kritik som lagrådet har framfört pådessa punkter visar att vi, när vi har utformat den här förbudsparagrafen, harvarit försiktiga från yttrandefrihetssynpunkt. Då är det väl orimligt avmoderaterna att åberopa just lagrådet i sin kritik mot . AnL 57 PER () replik; Som påpekar har lagrådet yttratsig i flera olika hänseenden. Lagrådet lämnar öppet huruvida det speciellaförslag som utskottsmajoriteten förelägger står i överensstämmelsemed grundlagens regler. Detta är otvetydigt. Vem som vill kan läsa detta ilagrådets yttrande. Det innebär de facto att förslaget vid första prövning kankomma att förklaras grundlagsstridigt av domstol. Ändå går utskottsmajoritetenfram med detta förslag. Jag vill inte heller ha det andra alternativ som lagrådetlägger fram, och det vill tydligen inte heller. Det jag vill äratt yttrandefrihetsutredningen skall fundera på konsekvenserna av alla deförslag som lagts fram i den här debatten, för att se vilket förslag som bästpassar de syften yttrandefriheten bygger på och det intresse vi har av attskydda barnen från våld. I den andra frågan, ominskränkningar i yttrandefriheten över huvud taget är möjliga att genomföra,har jag aldrig hävdat att sådana i och för sig alltid är grundlagsstridiga, inte skulle kunna lägga ytterligare förbud till det fätal vi redan har. Detkan man som princip i och för sig göra, men bara under förutsättning att manhar riktiga skäl. Vad jag också har hävdat är att skall man göra detta, skallman tänka sig för. Man skall framför allt vara medveten om de konsekvenser detfår för tilltron till yttrandefriheten som en idé med innebörden att alla fårtycka, tänka, tala och skriva fritt. AnL 58OLLE () replik: Jag vill påpeka att det lagrådet säger ärföljande; I enlighet med det anförda vill lagrådet lämna öppet om det i förstaparagrafen till förslaget upptagna spridningsförbudet står i överensstämmelsemed grundlagsföreskriften osv. Vad är då det anförda? Jo, att man i ställetskulle ha kunnat föra in ett annat alternativ, nämligen att förbjuda alltutlämnande till ellervisning för barn av filmer eller videogram med våldsskildringar. Då skulle mankunna täcka ändamålet, nämligen att skydda barn och vuxna. Då vill jag frågaPer ; Ar det det alternativet som , i den litet merlångsiktiga bedömningen av den här frågan, tänker sig? Tänker man sig attpolisen skall gå in i hemmen och kontrollera vad människorna tittar på? Jag funderar verkligen mycket över att man i det härsammanhanget skall åberopa lagrådet. Lagrådet säger f. ö. också, att om manåberopar att även de vuxna skall skyddas från extremvåld, kan det vara ettstarkt samhällsintresse och således vara tillåtet för att undvika attvåldsmentaliteten breder ut sig. Vidare säger lagrådet att vi går för långt närdet gäller att vara restriktiva i fråga om försvarlighetskriteriet. Jag menaratt lagrådets yttrande ger klart besked om att vi i den lagrådsremiss som vihar stått bakom har tagit tillräcklig hänsyn till yttrandefrihetens intresse.Vi har där gjort den avvägning man bör göra mellan skyddet mot våld och skyddetför det viktiga yttrandefrihetsintresset. har uppträtt somett grundlagsvårdande utskott som skyddat yttrandefriheten men velatsätta stopp för extremvåldet i film och videogram, ett extremvåld som kan fåtill följd att våldsmentaliteten breder ut sig i det svenska samhället. Åtgärder mot videogram med våldsinslag, m. m. Talmannen anmälde att Per anhållit att tillprotokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. AnL 59 SVEN-ERIKNORDIN (c): Vi lever i ett rättssamhälle, etträttssamhälle präglat av att lagstiftningen skyddar den svage. Den starkeformar ju alltid sin rätt. Det gäller inte minst de kommersiella krafterna. Vem är då den svage i det sammanhang som vi här diskuterar- det extrema videovåldet? Den svage är framför allt barnen - barn som ärutsatta för påverkan både från rena krafter och från orena krafter, barn somfår både goda intryck från föräldrar och kamrater och dåliga intryck frånföräldrar och kamrater, som kanske ibland inte riktigt vet vad de gör. Kampenmellan det rena och det orena är inte någonting nytt i vår tillvaro. ApostelnPaulus skrev till : "Allt är rent för dem som äro rena; men för de orenaoch otrogna är intet rent, utan hos dem äro både förstånd och samveteorenade." Det bordekanske tjäna till litet eftertanke hos den kristna delen av ,för den här frågan är fortfarande aktuell. kunde visserligen inteförutse de kommersiella krafterna , även om han nu hadeerfarenhet av att månglarna drev sin handel t. o. m. i templet. Det finnsmänniskor, även unga människor, som kan ta del av ett mycket extremtvåld utan att därför ta skada till sin själ, och det finns äldre människorsom, även om de är fyllda , tar skada. Därför menar jag att man inteskall fästa särskilt stor vikt vid att gränsen mellan vad som går för sig och vadsom inte går för sig sätts just vid , framför allt därför att den som Åtgärder mot videogram med våldsinslag, m. m. är kan - mer eller mindre medvetet eller omedvetet -sprida det här våldet. Utskottet har känt sitt ansvar i den här frågan och skärptpropositionen. Det kan inte ha kommit som någon överraskning för ,därför att redan under propositionsskrivandet klargjordes frånstatsrådsberedningens sida att den lösning som man var inne på skulle leda tillatt enskilda centerpartister skulle väcka motioner i om en mer skärptlagstiftning. Det är det som har hänt. Vi har i utskottet känt ansvar på detsättet att vi vill förhindra att de som är sprider våldet till barnunder . Vi har tagit avstånd från varje tanke på censur ochförhandsgranskning. Vi har lyssnat till en opinion som i vissa fall kanske hargått för långt, men som det likväl finns anledning att lyssna till. Dagens debatt gäller inte enbart hur den här lagparagrafenskall utformas, den gäller också hur snabbt lagen skall sättas i sjön så attsäga. har utnyttjat 2 kap. 12 § regeringsformen för att få tillstånd ett uppskov. Vi har försökt övertala här i kammaren nu ochäven tidigare att tänka sig för en smula. Vi har tydligen talat för döva öron.Men om inte vill lyssna på oss andra, borde de kunna lyssna på sinaegna. Det finns nämligen moderater ute i landet som tycker illa om partietsagerande i den här frågan. skickade en enig kretsstyrelse,kommunkrets i , ett meddelande till partikamraterna iStockholm. Örnsköldsviksmoderaterna skriver; Ta ert förnuft till fånga. Låtinte en olycklig lagformulering förhindra ett snabbt beslut om stopp för detgrövsta videovåldet. - Den moderate landstingsmannen i Örnsköldsviksäger i en tidningsintervju: Vi är mycket upprörda över att iriksdagen inte kan låta bli att rida på paragrafer i en sådan här viktig fråga.Personligen anser jag att detta är att missbruka sitt mandat. Så säger ute på fältet. Det är uppenbart där äger en större klarsyn än den som präglat de moderata talarna i den härdebatten. Det är kanske så beträffande det som sagts från moderat håll att detär inte sant det som sanning är likt. Jag citerar här en gammal domarregel. Jag skall sluta här och be att kort och gottfå yrka bifall till hemställan på samtliga punkter. AnL 60HÅKAN (): instämmer medtrepartiregeringens proposifion nr 176, som ju är grunden till detutskottsbetänkande som vi nu debatterar och som säger att videotekniken är ettvärdefullt tillskott inom informations- och kommunikationsteknikens område menatt den yttrandefrihet som gäller på videogramteknikens område har utnyttjatstill att sprida bl. a. våldsskildringar fill barn och ungdomar på ett sätt sominger starka betänkligheter. De överväganden som jag - i samråd särskilt medutbildningsministern -gjorde under beredningen av propositionen var att detprimära behovet och det som kunde brådska var det mycket starka intresset attskydda barn mot riskernaatt utsättas för skadeverkningar av våldsskildringar i videogram. Det intresset och det behovet - att skydda barnen motingående skildringar av våld eller hot om våld mot människor eller djur -bedömde jag vara så viktigt att en snabb lagstiftning kunde övervägas trots attärendet inte skulle hinna beredas på ett mer normalt sätt. Det var en bedömningsom också trepartiregeringens övriga ledamöter ställde sig bakom. Men det stod också klart att de erforderligalagstiftningsåtgärderna innebär en begränsning av yttrandefriheten, denyttrandefrihet som vår regeringsform så grundligt slår vakt om. Varje ingrepp iyttrandefriheten aktualiserar besvärliga problem. Till dem hör omfattningen avingreppet och sättet att avgränsa. Man kan nog säga att regeringsformens bådeanda och bokstav påbjuder stor försiktighet. Vårt samhälle bygger på friheten för var och en attframföra åsikter och uppfattningar och att sprida skildringar av olika slag.Den friheten kan och måste kunna inskränkas. Samhällets tolerans avvåldsskildringar kan inte vara obegränsad. Jag kan inte se något rimligt skälför och har inget som helst till övers för t. ex. de grova våldsskildringar påvideogram som kanske många här i kammaren har tagit del av. Jag har helleringet till övers för dem som framställer, säljer eller på annat sätttillhandahåller sådana här alster, som jag finner fullständigt onödiga. Men det är, herr talman, en sak. Just när det gäller någotsom man riktigt ogillar är faran stor att man rusar i väg och tar ställning alltförhastigt. Ett samhälle som hyllar yttrandefrihetens principer måstetolerera också sådana yttranden som kan förefalla förflackande, smaklösa ellerkränkande för vedertagna värderingar. Yttranden som man ogillar skall, sägerregeringen i propositionen, i första hand motarbetas med upplysning, argument,attitydpåverkan och kulturstöd i olika former, inte med censur eller förbud. I daggäller det videogrammen, kan det vara något annat. Vi har f. n. inte någon rättslig reglering, som direkt tarsikte på videogrammen.