prot · G409156 · 1980-12-31 00:00:00 — flygplatserna,och minst sex sådana övningar har genomförts vid de norska operationsbasernasedan 1979. Också det här visar entydigt NATO:s ökade engagemang i . Den i olika, kanske i alla, kretsar ansedda engelskatidskriften publicerade för en månad sedan hemliga uppgifter,baserade på uppgifter av brittiska flygvapnet om färdiga stridsplaner, där detframgår att amerikanska och brittiska stridsflygplan med atombomber i lasten ihändelse av en krigssituation kommer att flyga över mot mål iSovjetunionen. Det skulle röra sig om flera hundra stridsflygplan som ingår ide här planerna. Avsikten är också att flygplanen efter att ha släppt sinakärnbomber skall återvända västerut och landa på flygplatser i , Danmarkoch i några fall i , enligt dessa uppgifter. Dessutom skulle enligt samma uppgifter- utrikesministernfår svara på det och eventuellt bestrida det - de svenska myndigheterna varainförstådda med planerna och beredda att blunda med båda ögonen, som manuttrycker det i tidskriften. Detta är bara några av presenterade uppgifter omNATQ:s verksamhet. De har tidigare förnekats på samma sätt som uppgifter ocksåi dag förnekas. Men de visar entydigt på ett kraftigt ökat NATO-engagemang iNorden. Det är troligt att det också finns mer omfattande NATO-planer förNorden. Att mot den här bakgrunden, som utrikesministern gör. talaom det angelägna i att se till att det säkerhetspolitiska mönstret i Nordeninte rubbas menar jag är att vara väldigt sent ute - alldeles för sent av detenkla skälet att det säkerhetspolitiska mönstret redan är rubbat, för att intesäga att det egentligen har rasat samman jämfört med situationen för fem sex årsedan. Men uppenbarligen är det så, att utrikesministern inte vill framställadetta som regeringens officiella ståndpunkt, att döma av hans olika uttalanden.Om förhållandet skulle vara det motsatta är det ju ännu allvarligare. Jag sägerinte att det är så utan om det är så. I så fall hemlighåller och undanhållerman viktiga fakta för allmänheten om de ökade riskerna och de nya hoten motsäkerheten i . Jag vill ställa en direkt fråga till utrikesministern omavslöjandena i New Statesman om att amerikanska och brittiska stridsflygplanmed atombomber skall flyga över : Hur har regeringen reagerat på dessauppgifter? Vilka åtgärder har man vidtagit eller vilka åtgärder avser man attvidta? Och vilka slutsatser drar regeringen av dessa uppgifter? Dessa exempel visar med all önskvärd tydlighet att NATOökat sitt engagemang i och att det säkerhetspolitiska mönstret harförändrats. NATO:s nya kärnvapenstrategi - NATO-beslutet om stationering av bl.a. kryssningsrobotar - visar också på en fortsatt negativ utveckling. Jag menaratt detta inte har föranlett regeringen och utrikesministern till annat änmycket försiktiga och vaga uttalanden. Ändå har överbefälhavaren sagt att detfinns starka skäl att uppmärksamma de följder för som införandet av des. k. kryssningsrobotarna innebär. Angrepp med sådana vapen över nordiskaterritorier skapar delvis nya problem, säger han ju. har tagit upp det här som ett nytt hot mot säkerheten iNorden. Kryssningsrobotarna kan sättas in från ubåtar eller flygplan i och passera österut på låg höjd över svenskt område, säger man där.Kommittén håller det också för troligt att de robotarna är det största hotetmot vår säkerhet. Jag menar att kommitténs antagande förefaller riktigt ochstyrks också av de uppgifter som jag har redovisat. Mot bakgrund av utrikesministerns och regeringensuttalanden om det förändrade militär- och säkerhetspolitiska läget i Nordenframstår deras bedömningar för framtiden som något märkliga. Ä andra sidanpassar de ganska exakt in i karakteristik av det rådandesynsättet. Regeringen har en förlegad, en felaktig syn på dessa frågor. Det ärkanske därför begripligt att man är så passiv som man är och att man drarfelaktiga slutsatser. Jag tror att det vore bra om utrikesministern här i dagville klargöra regeringens verkliga syn på de här för landet så vikfigafrågorna. Det finns mer än 10 000 kärnvapen i . Deräcker för att förgöra människorna i om. Ändå planeras förännu fler kärnvapen. I alla länder, men framför allt i NATO-länderna,växer proteströrelsen mot NATO:s nya kärnvapenstrategi, motkärnvapenupp-rustningen och mot kärnvapen över huvud taget. Också i Nordenväxer denna rörelse, och här står det kravet i centrum att skall säkrassom en kärnvapenfri zon. Detta är i och för sig ett förslag. Detväcktes av och har sedan utvecklats och förts vidare av den finske presidenten . Vid FN:s extra session om nedrustning 1978 diskuterades också tanken på kärnvapenfria zoner, och i slutdokumentets handlingsprogram står i artiklarna 60 och 61: "Upprättandet av kärnvapenfria zoner utgör en viktig nedrustningsåtgärd . Upprättandet av sådana zoner bör uppmunt ras som ett led i strävan mot slutmålet, att uppnå en värld som är helt frifrån kärnvapen." deltog i FN-sessionen och i beslutet om slutdokumentet.Min fråga är: På vad sätt har regeringen agerat för inrättandet av en nordiskkärnvapenfri zon? Då tänker jag inte i första hand på uttalanden ochresolutioner, för sådana finns det många av, men jag efterlyser konkretaåtgärder och initiativ från regeringens sida. diskuterar inte människorna i om det är braeller dåligt med en sådan zon - det ägnar sig statschefer, utrikesministrar ochmilitärer åt. Människorna diskuterar hur och när en sådan zon skall bliverklighet. Vi behöver därför inte diskutera nyttan av en kärnvapenfri zon . gäller det konstruktiva insatser för att äntligen komma i gång medarbetet för en sådan zon. Det har väckts motioner i detta syfte från fyra av de femi representerade partierna. Det är bara ifrån utrikesministerns egetparti som det inte föreligger en sådan motion, och jag utgår ifrån att det ären förarglig miss. fackliga organisationer, de socialdemokratiska partierna i Nedrustning m. m. Nr 156 , de kommunistiska partiernai , centerpartierna i Onsdieenden stöder aktivt det här kravet. Dennordiska fredsrörelsen och de nordiska 3 iuni1981 kvinnoorganisationerna driver enkamp för kravet. Det finns således ett mycket starkt folkligt stöd för kravet. Frågan är därför: På vad sätt avser den Nedrustnins m m ''' regeringen attarbeta för en nordisk kärnvapenfri zon? Vilka konkreta åtgärder förbereds ochvilka konkreta initiativ tänker regeringen ta? Vi som har drivit kravet på en nordiskkärnvapenfri zon är naturligtvis tillfredsställda över att opinionen för dettakrav är mycket större och starkare än . Men vimenar att det nu är hög tid att gå från ord till handling. Därför har vi ocksåföreslagit en nordisk konferens. När vi förde fram det kravetvid senaste session i mottogs det positivt. Hur ser regeringenpå en sådan konferens? Är regeringen beredd att ta initiativ till en sådan? Jag har också frågat utrikesministern mer allmänt omregeringens syn på kravet om som en kärnvapenfri zon. och ju realistiskt nog att zonen enbart skulle omfatta de nordiska länderna.Vissa kretsar i NATO-länderna och kräver att områden iSovjetunionen redan i en första överenskommelse måste inkluderas i ett sådantområde. Det är något som man alltid kan diskutera och som man måste diskutera,men låt mig erinra om att när de latinamerikanska staterna proklamerade enkärnvapenfri zon ställde de realistiskt nog inga krav på att skulle dratillbaka sina kärnvapenutrustade ubåtar från latinamerikanskt område. Jag troratt man måste vara på det klara med att kärnvapnen på är, oavsettvad vi tycker om detta, en del av den globala balansen mellan ochSovjetunionen. Att kräva att dessa kärnvapen skrotas utan att det ingår i en ioch för sig önskvärd amerikansk-sovjetisk uppgörelse menar jag är orealistisktoch bara medför att konstruktiva åtgärder förhindras i nuvarande läge. Man får ibland det intrycket att en del som diskuterar dehär frågorna och som inte önskar en kärnvapenfri zon men inte vågar säga detklart ut på grund av den nuvarande starka opinionen använder det här argumentetför att stoppa inrättandet av en kärnvapenfri zon. Jag menar att kärnvapenutanför det nordiska området och i dess direkta närhet måste diskuteras. Måletmåste vara att avlägsnandet av även dessa kärnvapen skall ingå i en överenskommelse,men förekomsten av dessa kärnvapen får inte användas som ett argument för attstoppa planerna på en rent nordisk kärnvapenfri zon. Vi har från vårt partissida sagt att t. ex. någon form av uttunningszon borde diskuteras, sominnebär att kärnvapen med till det nordiska området begränsad räckvidd drogsbort. återkommer utrikesministern på nytt till de sovjetiskaubåtarna i . Men han har ingenting att säga om den amerikanska uppladdningeni , som han ju vet också snart kan innefatta kryssningsrobotar,eller om NATO:s förhandslagring av vapen i . ordförandehar f. ö. tidigare talat om varför man inte kan 52 Utrikesministern har ingenting att säga om upprustningen av Nr 156 den västtyska marinen. Jag menaratt en uttunningszon vore ett bra komplement till en rent -, iqoi Ett sådant beslut måste sedan följas av ytterligare _ överenskommelsermed sikte på ett fritt från kärnvapen och ett Nptlnjstniitotalförbud för kärnvapen. Det viktiga är nu att konstruktiva insatser kommer tillstånd. Utvecklingen i det nordiska området oroar människorna, och det endarealistiska skyddet för de nordiska länderna är inrättandet av en kärnvapenfrizon och säkerhetsgarantier från stormakterna och militärallianserna. Avslutningsvis menar jag att utrikesutskottets betänkande,som ligger till grund för dagens debatt, är ett steg i rätt riktning.Utrikesutskottet har insett det förändrade säkerhetspolitiska läget i Norden.Man tar steget från tidigare års passiva hållning, som bestått av enbartvälvilliga uttalanden och till intet förpliktande utskottsformuleringar, tilldet uttalande som man gör . kan vi konstatera att utskottet för första gångendiskuterar det konkreta arbetet för inrättandet av en kärnvapenfri zon och attutskottet uttalar att arbetet måste gå vidare, att en svensk förhandlingsberedskappå området måste upprätthållas och att utredningsarbetet i fråga måsteutvecklas. Men jag menar att utskottets förändrade hållning också måsteresultera i en förändrad inställning i regeringen och följas av konstruktivainsatser. Min förhoppning är att vi , utifrån den nya utgångspunktsom redovisas i utskottsbetänkandet, skall få en bättre plattform för dettaviktiga arbete. Människorna i önskar en kärnvapenfri zon, och detmåste vara de nordiska politikernas och regeringarnas uppgift att ta deytterligare steg som behövs för att zonen skall bli verklighet. En framgång fördet arbetet kan få stor internationell betydelse, kan leda fram till ettviktigt genombrott i en annars mycket låst situation förnedrustningsförhandlingarna. Därför, menar jag, måste den förändrade inställning somutrikesutskottets betänkande ger uttryck för också resultera i konkretaåtgärder ifrån regeringens sida. Jag tyckte inte det fanns något riktigt sambandmellan aggressiviteten i anförande och den sorts konkreta budskapsom skulle kunna bära upp frenesin i attacken. Vi diskuterar ett enigt utskottsbetänkande frånutrikesutskottet. Jag har instämt till alla delar i det som står i betänkandet.Det är möjligt att parti tycker helt annorlunda, och då kan detnaturligtvis förklara den upprördhet som vpk-ledaren visar. Men det har i såfall ingenting med enigheten om svensk säkerhets- och nedrustningspolitik attgöra. Om jag bortser ifrån den grundläggande skillnad när detgäller säkerhets politiska frågor som alltid finns mellan vpk å ena sidan och de andra partierna ä andra sidan och försöker besvara mer konkreta frågeställ ningar - så långt de gick att skönja i ordsvallet - vill jag först, beträffandede 53 Nedrustning m. m. uppgifteri New Statesman som åberopar, säga att det faktiskt inte är så attden svenska säkerhets- och nedrustningspolitiken fastställs av aldrig såväldokumenterade artiklar i New Statesman. Den svenska säkerhetspolitiken ligger fast. Den innebäratt vi är beredda att försvara den svenska neutraliteten. Och det innebär attvi vill ha ett försvar som gör det möjligt för oss att upprätthålla denmålsättningen. Detta innebär konkret, vad gäller den fråga som , att vi självfallet avvisar varje kränkning av svenskt luftrum, oavsettvem det är som försöker sig på en sådan kränkning. Hela det resonemang från överbefälhavaren som innebär naturligtvis att vi måste se till att det svenska försvarethar sådan styrka att vi faktiskt kan avvisa de hot som möjligen skulle varaaktuella. I den mån även vpk delar den synpunkten på hur det svenska försvaretskall se ut är det naturligtvis bra, men det vore i så fall en nyhet för dagen. Sedan till frågan om vad regeringen gör för att upprättaen kärnvapenfri zon: Jag kan i detta avseende intesvara på annat sätt än jagredan gjort-med instämmande i vad utrikesutskottet har sagt. Det finns defacto inte några kärnvapen i de nordiska länderna. Det finns också ett intressefrån de nordiska regeringarnas sida att upprätta en kärnvapenfri zon. Det pågåren aktiv diskussion om dessa frågor, både i resp. länder - på samma sätt somhär i - och mellan resp. länders regeringar. Men i de diskussionerna ärman, till skillnad från , på det klara med att etablerandet avNorden som en kärnvapenfri zon inte står och faller med en god vilja hos deredan kärnvapenfria nordiska ländernas regeringar. Förutsättningen för att enkärnvapenfri zon skall komma till stånd är att stormakterna är beredda attlämna de garantier som det förutsätter. Om jag förstod rätt menade han i sitt inläggatt sådana garantier egentligen inte behövs, i varje fall inte från densovjetiska sidan. Det är visserhgen önskvärt, sade han, att man diskuterarockså vad jag kallade för en uttunningszon, dvs. de kärnvapen som finns utanförnordiskt område och är riktade mot det nordiska territoriet, men det äruppenbarligen inte någon särskilt viktig fråga. Jag tror att är ganska ensam om tanken attNorden skulle etableras som en kärnvapenfri zon men att vi skulle vara totaltointresserade av att det fanns kärnvapen placerade i närhet och avseddaför det nordiska området! Det är naturligtvis först när vi från stormakternafår garantier för att man är beredd att respektera det nordiska området somkärnvapenfritt som en sådan zon faktiskt existerar. Är stormakterna beredda attlämna sådana garantier, behövs naturligtvis inte några kärnvapen i vårtnärområde, riktade mot det nordiska territoriet. Det besked vi tills vidare känner är att den sovjetiskaregeringen över huvud taget inte är intresserad av att diskutera några sådanautfästelser. Därmed saknas naturligtvis den viktigaste förutsättningen för atten nordisk kärnvapenfri zon skall kunna upprättas. 42LARS (vpk) replik: Utrikesministern sade att partihar helt andra uppfattningar i dessa frågor än de övriga partierna. Då vill jagfråga utrikesministern: grundläggande skillnader finns mellan vpk och deandra partierna i dessa frågor? Jag tror att det vore bra om utrikesministernsvarade på den frågan som utrikesminister och inte som folkpartiledare! På min direkta fråga om uppgifterna i New Statesmansvarade utrikesministern visserligen mycket vagt, men jag tolkade det ändå såatt utrikesministern tog avstånd från de uppgifterna. påstod sedan, helt häpnadsväckande, att LarsWerner sagt att det inte behövs några garantier från stormakterna, specielltinte från . Det är möjligt att jag uttrycker mig otydligt, men jagtror inte det. Jag har sagt precis motsatsen. I den här frågan är detuppenbarligen så att utrikesministern f. n. är mera folkpartiledare än utrikesminister- av skäl som för mig är rätt outgrundliga. Det är bra att frågan om en nordisk kärnvapenfri zonblivit föremål för intensivare diskussioner, också bland regeringar.Det är bra att de nordiska utrikesministrarna diskuterar frågan, och det är braatt de nordiska statsministrarna diskuterade frågan vid sitt möte på Harpsundför sedan. Men det räcker inte, ! Diskussionerna bordeföras mycket bredare än så, om frågan skall föras framåt. Därför har viföreslagit en nordisk konferens där regeringar, parlamentsledamöter,partirepresentanter, militärer, försvarsexperter, fredsforskare,fredsaktivister och fackliga representanter skulle kunna träffas och diskuteraden här frågan. Där skulle vi också kunna diskutera de olika värderingar somfinns. Vi skulle kanske framför allt kunna diskutera de gemensammauppfattningar som finns, vilka gemensamma initiativ som vi kan ta och hurarbetet kan läggas upp. Det är uppenbart att och de liberalapartierna i håller på att komma på efterkälken i denna fråga.Tillsammans med många andra som har en annan politisk uppfattning än jag är jagövertygad om att en sådan här konferens skulle kunna vara till nytta. Detförslag som vi presenterade vid session i mottogsockså positivt. De som är emot en konferens är det därför attde över huvud taget är emot en nordisk kärnvapenfri zon. Jag räknar ännu inteutrikesministern och hans parfi till dem. Men jag kan inte förstå varför manskulle vara emot en sådan här konferens. Är det för att man inte tror på deegna argumenten? Är man rädd för att pröva dem mot andras argument ochsynpunkter? Här måste ge ett mycket mer klargörande besked än vadhan har gjort. När det sedan gäller omfattningen av en tänkt nordisk zonär det på det sättet att både och har avsett enbarten nordisk zon. Det betyder inte att de ansåg att enbart de nordiska ländernaskulle bli fria från kärnvapen. Tvärtom - både och har uttalatnödvändigheten av en total kärnvapennedrustning i hela och i världen iövrigt - en värld fri från kärnvapen. Anledningen till att de föreslog en zonbestående enbart av de nordiska länderna var att de såg detta som det i Nedrustning m. m. Nedrustning m. m. förstaomgången mest möjliga att genomföra. Dessutom ansåg de att en sådanöverenskommelse skulle kunna bana väg för uppgörelser om större områden. Jag framhåller att detsamma gällde för delatinamerikanska länderna som inrättade de kärnvapenfria zonerna iLatinamerika. De begränsade inte zonens omfattning därför att de varointresserade av kärnvapen utanför sitt eget område utan därför att de ansågdet som mest realistiskt. Deras exempel är värt att begrunda och tas somförebild. Vi skall inte stapla större hinder i vägen än de som redan finns - deär tillräckligt stora. Kraven på en större zon än enbart avseende de nordiskaländerna medför attarbeteti dagstårstilla. Detfinnsgottom uttalanden, men dekonstruktiva stegen uteblir. Det är beklagligt därför att det innebär att manförsenar en uppgörelse om direkta kärnvapennedrustningar i i övrigt. Inrättandetav en nordisk kärnvapenfri zon kan medföra ett betydelsefullt genombrott förnedrustningsförhandlingarna och för en direkt kärnvapennedrustning. Därför ärdet angeläget att man kommer i gång med arbetet för en sådan zon i . Viborde först inrätta en kärnvapenfri zon och avtvinga stormakterna - jagupprepar det, om jag inte sade det tillräckligt tydligt förut - garantier föratt de respekterar denna och därefter börja diskussionerna om uttunningszoneroch stegvis utvidgning av zonen. Det är vårt besked i denna fråga. Vad är förslag för att komma vidare i frågan? Om det var på det sättet, vilketuppenbarligen föresvävar , att jag tillsammans med de övriganordiska utrikesministrarna eller alldeles ensam skulle kunna avtvingastormakterna besked och att de sedan gav det beskedet, då vore den här sakenganska enkel att ordna. Men är det inte så. Stormakterna gör sina egnastrategiska överväganden, som vi inte rår på. Vi kan diskutera önskvärdheten aven kärnvapenfri zon. Det har vi gjort. Vi är överens om önskvärdheten av ensådan. Men vi vet att den står och faller med stormakternas vilja att lämna degarantier som kan skapa förutsättningar för att det blir en i egentlig meningkärnvapenfri zon. Detta om den litet allmänna delen av debatten som kansketrots allt inte är så särskilt väsentlig. Det väsentliga i senaste inlägg är ju att hannu - i varje fall vad gäller denna debatt - har konkretiserat det han ärmissnöjd med mera precist. Det gäller alltså anordnandet av en viss konferens.Låt mig i det sammanhanget läsa upp vad utskottet skriver och också understrykadet som varande regeringens mening: "Enligt utskottets mening bör densvenska regeringen hålla fortsatt nära kontakt med övriga nordiska regeringar ifrågan, för att undersöka om en gemensam grund finns mellan de nordiskaländerna i syfte att skapa en kärnvapenfri zon i som ett led i arbetetför ett kärnvapenfritt . Om förutsättningar finns härför bör arbetet gåvidare. Utskottet förutsätter att en svensk förhandlingsberedskap påområdet upprätthålls, bl. a. genom fortsatt utredningsarbete." Detärungefär på det sättet vi måste arbeta iden här frågan liksom i andra. Upprättandetav en kärnvapenfri zon, som är ett mycket stort steg om det -i : igoi skullekunna tas, står och faller naturligtvis inte med en viss sorts konferens._ Avgörandeär ihärdigheten i det mödosamma opinionsbildande arbetet som Nedrustnins m m bl. a. måste inkludera nära kontakter mellan de nordiska länderna ochnaturligtvis också mellan dessa länder och andra regeringar. Det har f. ö. betonats av utskottet, av mig och av andradebattörer att vi måste se frågan om en kärnvapenfri zon i i etteuropeiskt sammanhang. Viljan att åstadkomma en faktisk nedrustning påkärnvapenområdet eller faktisk nedrustning över huvud avgör om det kanåstadkommas någonting specifikt för . Det är också i den ändan som den harbörjat. Vi har lagt ner betydande energi på en redan pågående konferens, den iMadrid om europeisk säkerhet. lade vi fram ett förslag omanordnande av en europeisk nedrustningskonferens som enligt vår mening börinkludera diskussionerom kärnvapenarsenalerna. har vi lagt fram ettdokument som skall kunna utgöra, hoppas vi, en kompromisskiss som stormakternaskall kunna enas omkring i . Jag tror inte att någon som har haft tillfälle att närmarestudera den svenska aktiviteten i kan hävda att den svenska regeringenhar legat på latsidan när det gäller att arbeta för nedrustning. Det gällerbåde opinionsbildande arbete av den typ som vi bedriver här just , som vi harbedrivit i olika andra sammanhang, i utrikesdebatter och i debatter utanför dethär huset, och i mera konkret handfast förhandlingsarbete som också måste tilloch som f. n. pågår med stor envishet och mer eller mindre under svensk ledningi . 44 (vpk) replik: Det är ju ändå någonting ganska nytt att denordiska länderna är överens om att arbeta för som en kärnvapenfri zon.Det har inte varit så . råder det också stor enighet i den svenska riksdagenom behovet av en kärnvapenfri zon i , och det finns en betydande folkligopinion för den tanken. Därför menar jag att det är hög tid att gå från ordtill handling och från till intet förpliktande uttalanden till konstruktivainsatser. Jag har konstaterat att utrikesutskottets betänkande i dagär ett steg i rätt riktning och ett fall framåt, även om ytterligare steg kantas och borde tas. Utrikesministern uttalar sig också positivt ominrättandet av som en kärnvapenfri zon. Det är bra, men om utrikesministern delar utrikesutskottets förändrade inställning, såsom den kommer till uttryck . i uttalandet om att arbetet måste gå vidare, att utredningsarbetet måste utvecklas och att en svensk förhandlingsberedskap skall upprätthållas, då borde ju ändå utrikesministern kunna ge mera konkreta svar på de frågor som jag har ställt. Nedrustning m. m. Jag kan inte komma ifrån misstanken att de som kräver -jag säger inte att tillhör dem, men han är oroväckande nära-enstörre zon än bara de nordiska länderna har mycket märkliga argument. Vårtparti har ingenting emot inrättandet av en större zon. Jag upprepar: Vi villatt hela skall göras fritt från kärnvapen. Men det är inte särskiltrealistiskt i första omgången. Däremot är det i hög grad realistiskt med enkärnvapenfri zon i som enbart omfattar de nordiska länderna. tar en artikel av förutvarandestatssekreteraren i som stöd för enstörre zon än enbart de nordiska länderna. Men vad stod det egentligen i denartikeln?