prop · G403126 · 1980-12-31 00:00:00 — För atl inteanpassningsbördan på de svagaste grupperna skall bli för stor kan det i ställetkomma att krävas ökade uppoffringar för den som har förutsättningar alt klaraomställningarna. Medutgångspunkl från den beskrivning jag här gjort av utvecklingen påarbetsmarknaden och fömtsättningarna för arbetsmarknadspolitiken kommer jag nuall lägga fram förslag lill utformning och inriktning av dearbelsmarknadspolitiska insatserna under 1980-talel. Förslagenomfatlar åtgärder som syftar till alt påverka arbetsgivarnasrekryleringspolilik liksom åtgärder som syftar till alt underiätta de arbetssökandesomställning och förmå dessa att snabbare acceptera de arbeten som står lillbuds på den reguljära arbetsmarknaden. Särskild uppmärksamhet ägnas åt attutforma konjunkturstabiliserande ålgärder sä aft de inte motverkar en önskvärdstrukturell omvandling av näringslivet. Vidare kommer jag atl föreslå en allmänöversyn av arbetsmarknadsverkets uppgifter och organisation. Jag kommer ocksåalt ta upp frågor rörande det fackliga inflytandet över statligtarbetsmarknadsstöd samt den arbetsmarknadspolifiska forskningens framtidainriktning. Slulligen kommer jag alt behandla det utredningsarbete som utförtsom arbetstidsfrågorna. 6 Ökad arbetsmarknadspolitisk beredskap inför konjunkturnedgången 6.1Det aktuella läget på arbetsmarknaden Innanjag behandlar de problemställningar av mer långsiktig karaktär som jagredogjort för i det föregäende, änmnar jag först ta upp frägan om det behov avökad beredskap som den akuta konjunktursituationen medför. Arbetsmarknadenpräglas f. n. av en konjunklurmässig försämring i industrin och av en ökadåterhållsamhet med nyanställningar i den offentliga tjänstesektorn. Samtidigtfinns avsevärda regionala obalanser i fråga om utbud och efterfrågan påarbetskraft. Inom delar av industrin råder fortfarande brist på yrkesarbetare. Antaletsysselsatta i är drygl 4,2 miljoner enligt arbelskraftsundersökningarna.Antalet har ökal stadigt under läng fid, men under de senaste kvartalen har ökningengått långsammare än tidigare och hell uteblivit. Som framgår av följandetabell (6:1) är del främst i den offentliga tjänstesektorn som ell Irendbrotlhar skelt under den senaste fiden. Inom denna sektor har under 1970-taletsandra hälft antalet sysselsatta ökal med omkring 50000 , men har antalet varit bara obetydligt högre än året före.Induslrin har sysselsatt 20000-30000 färre än ellär lidigare. Denna sysselsätlningsminskning i industrin följde på en svagkonjunkturen ökning med ca 10000 personer fram . Tabell 6.7 Anlalel sysselsalla i olika näringsgrenar, I000 bruk (1) (2, 3, 4) Samfärdsel, post o. tele (7) yaruhandel (61-62) tjänster 6-(61-l-62)-l- 8-f9-(91, 931-934) (91,931-934) ' Uppgifter för andra kvarlalel 1980 saknas. Prop.1980/81:126 64 Andelensysselsatta av hela befolkningen är hög i jämfört med de flesta andraländer. Delta gäller särskilt kvinnorna, bland vilka andelen sysselsatta harökal stadigt . Anlalel sysselsatta kvinnor i åldrarna över25 är ökar fortfarande om än i lägre takt än fidigare. Bland yngre kvinnorliksom bland män i alla åldersgmpper tenderar antalet sysselsalla nu altminska. Anlalellediga platser vid arbetsförmedlingen ökade fram lill mitten av , menvisade därefter en nedåtgående tendens (se tabell 6:2 och 6:3). Dettolala antalet kvarstående lediga platser nådde aldrig den höganivä som har kännetecknat tidigare konjunklurtoppar. Endast under en månad -- var antalet kvarstående lediga platser vid förmedlingskontorenslörre än antalet kvarstående arbetslösa. minskadeantalet nyanmälda lediga platser snabbi. Antalet kvarstående lediga platser harunder varil mindre än hälften så stort som antaletarbetslösa. Arbetslöshetenhar ökal jämfört med föregäende år. Under Qärdekvartalet 1980 var i genomsnitt av arbetskraften arbetslös; motsvarandeandel föregående år var 1,. Ökningen gäller som framgår av tabell 6:4 i nägothögre grad kvinnor än män. Vändpunkteni industrikonjunkturen inträffade utan alt nägon verklighögkonjunktur hade uppnåtts. Flertalet ekonomiska indikatorer såsom orderläge,lagerhållning och leveranstider visade då atl de överhetlningstendenser sombrukar förknippas med högkonjunkturer i huvudsak uteblev . Underhösten 1980 försämrades industrins orderläge avsevärt. Många förelag fick enförsvagad ekonomisk ställning och har begränsade möjligheter alt klaraytterligare påfrestningar utan att 52 200 65 200 77400 70000 80000 77 800 48000 55 800 51800 51600 59700 48 700 31900 45 100 64 500 50300 68 300 75 700 27 800 42400 33 500 Prop.1980/81:126 65 Arbetslöshet i proceni av arbetskraften Antalet varsel om uppsägningar och permitleringar ökadepåtagligt och var störte änmotsvarande lid . Industrinsproduktionsvolym nådde ungefär samma nivå som under denföregående konjunkturtoppen är 1974. kunde ske med en arbetsstyrka somunder mellantiden hade minskat med en tiondel eller ca 100000 personer. Underförsta ökade dock antalet sysselsatta i induslrin med omkring10000 jämfört med är 1979. Denna svaga ökning upphörde under sommaren 1980.Sedan dess har anlalel sysselsatta i induslrin åter minskat med ca 20000. Deltotala antalet kvarstående lediga platser nådde inte en sådannivå atl man kan tala om någon allmän överhettning på arbetsmarknaden. Ändåuppgav ca hälften av industriföretagen i konjunkturinstituletsbaromelemndersökningar alt de hade brist påyrkesarbetare. av företagen bedömde dessulom arbetskraflstill-gången somträngsta sektion i sin verksamhet. Det kan som jag anförde i åretsbudgetproposition inte uteslutas alt brist på arbetskraft var en av de faktorersom bidrog till atl bromsa produktionsökningen i ett antal enskilda företagunder . Konjunklurförsämringenunder drabbade lill en början främsl exportinriktadeförelag inom bl.a. de råvambaserade industrierna och Iransportmedelsinduslrin.Under Qärde kvartalet skedde en påtaglig avmattning också inom merahemmamarknadsinriklade industrigrenar. Inom stora delar av verkstadsindustrinoch den kemiska industrin är orderlägel och produktionsnivån fortfaranderelafivt högt och särskilt verkstadsindustrin efterfrågar ännu yrkesarbetare ibetydande utsträckning. angav av alla industriföretag och53% av 5 1980/81. 1980/81:126 66 varven att de hade brist på arbetskraft. Inom verkstadsindustrin exkl.elektroinduslrin och varven bedömde vid denna lidpunkt mellan och avförelagen all tillgängen pä arbetskraft fortfarande var den trängsta sekfionen. Antaletsysselsalla inom tjänstesektorn ökade kraftigt under hela 1970-lalet. Ökningengällde särskilt de offenfiiga tjänsterna. Ökningen fortsatte mentaklen var betydligt lägre än lidigare, särskill mol slutet av året. Detansträngda budgetläget gör det nödvändigt för bäde statliga och kommunalaarbetsgivare alt visa långt större återhållsamhet än lidigare mednyanställningar. Det råder dock fortfarande pä många häll en stark efterfråganpå personal i vissa yrkeskategorier, exempelvis lärare och sjuksköterskor. Ibyggnadsverksamheten, vars sysselsättning har minskal under hela 1970-lalet,rådde stor efterfrågan pä arbetskraft i nästan hela landel.Relativt många planerade byggen senarelades vid länsarbetsnämndernas prövningav ansökningar om byggnadstillstånd. Arbetslösheten var lägre . Påmånga håll, särskill i , och län, hämmades byggandetav brist på arbetskraft. skedde en relativt snabbförändring av framtidsbedömningarna inom byggbranschen. Åtskilliga tidigareplanerade byggen befaras nu av olika skäl inte komma fill stånd under år 1981.Byggsysselsäftningen kännetecknas liksom tidigare - oavsett konjunkturiäget -av säsongmässiga svängningar, stora regionala obalanser och större krav pårörlighet än inom de flesta andra sektorer, \r\om Jord- och skogsbruk liksom inom handel ochsamfärdsel har antalet sysselsatta ungergått relativt små förändringar underdel . 6.2Utsikter inför /82 Detär uppenbart alt kommer alt präglas av en sämre konjunktur än år1980. Det är inte möjligt alt med nägon säkerhet bedöma hur djup och långvariglågkonjunkturen kommer all bli. Som chefen för ekonomidepartemenlel anförde iårels finansplan (prop. 1980/81: 100 bil. 1) kan dock en internalionellkonjunkturförbättring väntas ge positiva effekter för del tidigastunder . De effekter som därvid i första hand kan väntas uppstå är ökadorderingång, minskad lagerhållning och ökat kapacitetsutnyttjande. Någonpåtaglig ökning av efterfrågan på arbetskraft som följd av en internationellkonjunkturförbättring bedömer jag däremot inle som trolig förtän tidigast underandra eller . Jag vill dock erinra om atl utsikterna f. n.skiljer sig relativt mycket från bransch fill bransch. Inom delar avverkstadsindustrin och den kemiska industrin är utsikterna för del närmasteåret mer gynnsamma än för induslrin som helhel. Prop.1980/81:126 67 Debetydande strukturella problem som f.n. utmärker vikliga delar av svenskindustri innebär ett latent hot om lokala sysselsättningskriser på ett antalorter. Det gäller ofta orter som domineras av enstaka företag. De råvambaseradeindustrigrenarna, vilkas internafionella konkurrensvillkor har förändratssnabbt , utmärks bl.a. av atl företagen ofta utgör bas förnäringslivet pä en ort eller en hel bygd. Den konjunkturnedgång som pågårhar drabbat dessa industrigrenar i högre grad än t.ex.verkstadsindustrin, varför det är nödvändigl atl ägna särskild uppmärksamhetål olika lokala och regionala arbetsmarknadsproblem under del närmaste året. Ävenunder en lågkonjunktur råder ofta en betydande efterfrågan på arbetskraft tilldelar av induslrin. Främst efterfrågas f.n. yrkesutbildade arbetare tillverkstadsindustrin. Även om det absoluta antalet obesatta platser iverkstadsyrkena inte är så stort jämfört med exempelvis det totala antaletarbetslösa i landel, sä kan brislen på utbildad arbetskraft komma alt utgöraelt allvariigt hinder för produktionen i vissa företag under del närmaste året.Det är en angelägen uppgift för arbetsmarknadspolitiken atl se lill atl dessaplatser kan tillsättas. Förtjänstesektorn förutses nu endast en svag sysselsättningsökning. Det ekonomiskaläget gör del inle möjligt all öka vare sig den statliga eller den kommunalasysselsällningen i samma takt som på 1970-lalet. Inte heller inom de privalatjänsterna väntas sysselsättningen öka nämnvärt. Inom handeln ochtransportsektorn kan en minskad sysselsättning befaras lill följd av båderationaliseringar och minskad efterfrågan. Inom byggsektorn förutses en mycketsvag efterfrågan under nästa budgetär. Den uppbromsning som harsketl av främsl den offentliga tjänstesektorns expansion mäste betraktas somett irendbrotl på arbetsmarknaden som gör del nödvändigl för stora grupper avnytilllrädande arbetssökande all söka sig till andra yrkesområden än dem somvar mest expansiva under 1960- och 1970-lalen. Framför allt är del som jagtidigare nämnt nödvändigt atl nytilllrädande kvinnor i långl störreutsträckning än söker arbete i traditionellt manliga yrken, t. ex. iinduslrin. Anlalel arbelen i traditionella kvinnoyrken kan inte fömtses öka itillnärmelsevis samma takt som lidigare. Även med hänsyn till jämställdhetenmellan män och kvinnor på arbetsplatserna är det angeläget att kvinnorna nusöker sig till andra yrken än de Iradifionellt kvinnliga. Detta kan inte skeutan avsevärda personliga ansträngningar och vilja lill nytänkande hos bådekvinnorna själva, arbetsgivarna och arbetsmarknadens parter. Delkonjunkturperspekliv som föreligger kräver enligt min mening en förhöjdberedskap inom arbetsmarknadspolitiken. Den bakgmnd jag har tecknat visar alldet finns tendenser som kan leda fill en snabb försvagning av utvecklingen påarbetsmarknaden och därmed ökade krav på insatser. Arbetsmarknadspolitikenstyngdpunkt bör som jag har framhållit ligga på den egentligaplatsförmedlingen. En sådan prioritering är nödvän- 1980/81:126 68 digäven under konjunktursvackan om del skall vara möjligt alt uppnå en balanseradsamhällsutveckling på . De lediga platser som finns på den öppnamarknaden måsle tillsältas i första hand. Först när möjlighelerna tillreguljärt arbele på den öppna marknaden är uttömda kan åtgärder såsomarbetsmarknadsutbildning och beredskapsarbete komma ifråga. Av de senare ärarbetsmarknadsutbildning i allmänhet lämpligare om den arbetslöse inte redanhar en gångbar yrkesutbildning. Såväl arbetsmarknadsutbildningar somberedskapsarbeten skall i allmänhet vara kortvariga.Arbetsmarknadsutbildningens kapacitet behövs i första hand för relativt kortaoch direkt yrkesinriktade utbildningar, t. ex. kurser av kompletlerande art,som är ägnade alt främja etl snabbt ålerinlräde i arbetslivet efter en periodav arbetslöshet. När det gäller beredskapsarbetena visar erfarenheterna från1970-talet enligl min mening alt deras karaktär av tillfälliga arbelen måsteunderstrykas. Länsarbetsnämnderna skall välja ut sådana arbetsobjekt som lättkan avbrytas och den enskilde måsle fömtsättas slå lill den reguljäraarbetsmarknadens förfogande medan beredskapsarbetet pågår. Samhällsekonominsom helhet brottas med väsentligt störte problem nu än vid den förrakonjunkturnedgången. Såväl slalen som industriföretagen själva har sämremöjligheter än att avdela stora resurser för all sysselsätta övertaligpersonal. Jag bedömer det därför inte som möjligt alt under de närmaste årenmotverka arbetslösheten med tillfälliga företagsinriklade stödåtgärder i sammautsträckning som under 1970-lalels andra hälft. Åtgärder av delta slag behövsdock och bör utnyttjas i den mån de visar sig vara ändamålsenliga. Sålundautnyttjas bidraget lill ulbildning vid hot om permittering eller uppsägning iviss mån , och det kan vid behov snabbi ges vidgad användning.Regeringen kommer liksom att noga följa industrins utveckling och vidbehov utnyttja dessa och liknande medel i ökad omfattning. Jag kommer att lämna förslag rörande utformning och utnyttjande av sådana stödformerför industrin. Beredskapsarbetenainriktades allt mer mot tjänste- och vårdområdena. Det varfrämst ungdomar och andra nytilllrädande i arbetslivet som sysselsattes isådana arbelen, vilket framstod som mofiverat med hänsyn till all dessa grupperutgjorde en slor del av de arbetslösa. Jag anser emellertid atl det nu ärnödvändigt all prioritera egentlig platsförmedling och ulbildning framförberedskapsarbeten för sådana arbetssökande som är nya i arbetslivet. Det finns- som framgått av det föregående -flera skäl atl befara all deföretagsinriklade stödåtgärderna inle kan nå samma omfattning under detnärmaste året som under 1970-talel. Jag vill av bl.a. della skäl inle uteslutaall det kan bli nödvändigl all i slörre utsträckning än under den närmastföregående konjunkturdämpningen sysselsätta andra än ungdomar iberedskapsarbetena. Den osäkerhet som f. n. 1980/81:126 69 präglarbyggsektorn innebär vidare en stor risk för att behovet av all ulföra byggnads-och anläggningsarbeten som beredskapsarbeten åter kan komma atl öka. I syfte att höja denarbelsmarknadspolitiska beredskapen bereds frågan om tidigareläggning av etlanlal statliga byggnads- och anläggningsarbeten /82 f.n. i . Jag vill vidare anmäla atl AMS i skrivelse den 30januari 1981 har anfört alt arbetsmarknadsutbildningen under budgetåret1981/82 behöver bedrivas i större omfallning än vad som fömtsattes i årelsbudgetproposition. Styrelsen har därför hemställt att ylterligare medel anvisasför ändamålet. Jag avser all återkomma lill regeringenmed en samlad bedömning av behovel av ylterligare åtgärder. Arbetsmarknadenutgörs av ett dynamiskt syslem med stora och ständiga flöden av arbetssökandeoch lediga platser. kommer ca 500000 personer in på arbetsmarknadenoch ungefär lika många lämnar den. Under ell år byter 500000 personerarbetsgivare en eller . Under elt år sker närmare 1000000anställningar. De neltoförändringar i sysselsättning och arbetslöshet som viavläser i arbetsmarknadsstatistiken är alltså resultatet av förändringar somberör ell slörre antal enskilda individer. Del är genom altinverka på och underiätta dessa slora bmltoslrömmar på arbetsmarknaden somarbetsmarknadspolitiken främst verkar. Jaghar fidigare redovisat all ett anställningsbeslul av en arbetsgivare, p.g.a.den fastare bindningen mellan arbetsgivare och anställd, mer och mer fårkaraktären av etl långsikfigl investeringsbeslut. Delta leder till en meringående prövning av de arbetssökande i rekryteringsprocessen och medför enhårdare sortering av arbetskraften. Del medför all arbetssökande medrelafivt låg konkurtenskraft riskerar all ständigt ställas utanför anställningsflödet,med definifiv utslagning från arbetsmarknaden som yttersta konsekvens. Dennamekanism blir naturligtvis tydligast med otillräcklig totalefterfrågan på arbetskraft. EFA visar t. ex. i sin rapport all när dengenomsnittliga arbetslösheten stiger med en procentenhet, ökar samfidiglarbetslösheten för en mindre attraktiv sökandegrupp som ungdomar med hela treprocentenheter. Denna utveckling mol en allt mer noggrann prov- Prop.1980/81:126 70 ningav arbetssökande uppträder emellertid också med ell merbalanserat arbetsmarknadsläge. Arbetsgivarna avslår säledes nu i ökadutsträckning från atl besätta sina lediga platser med befintliga sökande, ävenom det inte föreligger några yrkesmässigt betingade hinder för anställning.Sämre lönsamhet och därav betingade krav på all hålla tillbaka kostnaderna kanockså ha medverkat lill alt många företag ställer ökade krav på dearbetssökande. som vi haft en fortlöpande ökning av antaletsysselsalla, lolalt sett, har således också skett en utveckling mol ökadesvårigheier för utsatta gmpper. Arbetsförmedlingens sökandestatis-lik visar atlsökande med arbelshandikapp i allt mindre utsträckning kan arbetsplaceras päden reguljära arbetsmarknaden. Delta kan ses som elt tecken på ökad utslagningoch uleslängning från arbetsmarknaden. Även den kraftiga ökning av antaletförtidspensionerade som jag lidigare har redovisat är ett tecken pä en sädanutveckling. Ökadkonkurrenskraft genom bl.a. långsammare kostnadsutveckling är en gmndläggandefömtsättning för atl få lill stånd en tillräckligt stor efterfrågan påarbetskraft inom näringslivet. Det är emellertid också angeläget alt denarbetslöshet och utslagning som orsakas av strukturella förändringar eller avatl den enskilde blivit mindre attraktiv på arbetsmarknaden motverkas genomätgärder som begränsar effekten av utsorteringsme-kanismen i självaanslällningsprocessen. Jag återkommer i det följande lill överväganden om deåtgärder som bör komma till ständ på olika områden. Del är av flera skälangeläget all samhället ges ökade möjligheter alt påverka arbetsgivarnasrekryteringspolitik. Delförsta gäller konsekvenserna för den enskilde. Samhället måste självfalletbekämpa en utveckling, som hotar alt ställa ett ökande antal människor utanförden sociala gemenskap som ell arbele innebär eller ger människor arbete genomsamhällets särskilda insatser försl efter nedbrytande och passiviserandeerfarenheter av långvarig arbetslöshet. Ett andra skäl gäller destatsfinansiella effekterna av en alltmer ökande permanent ätgärdsinsals somjag redan har behandlat. och lika avgörande men kanske mindreuppmärksammat argument är de samhällsekonomiska effekter utsorteringen på siktkan medföra genom det ökande motstånd mol förändringar som blir följden. Vårtberoende av omvärlden ställer stora krav pä beredskap lill förändringar avnäringslivet. Strukturomvandlingen kräver omställningar, men fär inle medföraen sådan fördelning av anpassningsbördan att vissa grupper får betala medlångvarig arbetslöshet och utslagning från arbetsmarknaden. Om della blirfallet blir det också myckel svårt alt hos den enskilde få förståelse förbehovel av anpassning. Därför får heller inle förlusten av en anställningp.g.a. den slmkturella omvandlingen av näringslivet leda till allt slörresvårigheier atl få ett nytt arbete. Jag måste dock tyvärr konstatera attförlusten av anställning p. g. a. strukturomvandlingen i alltför hög gradleder till långvarig arbetslöshet och utslagning från arbetslivet. Prop.1980/81:126 71 Somjag lidigare nämnt är det en allmän erfarenhet i samband med storaföretagsnedläggningar alt en så slor andel av de berörda som riskeraratt inle kunna erbjudas ett nytt arbete på den öppna arbetsmarknaden. Så länge som en relativtstor andel av dem som mister sina arbeten p. g. a. stmkluromvandlingen inte kanräkna med all få ny anställning på den öppna arbetsmarknaden, även om del finnsefterfrågan pä arbetskraft, måsle vi också räkna med krav på att bevarasysselsättning som inle är kommersiellt bärkraftig. Dessa hinder för enlillväxlbefrämjande strukturomvandling skulle motverkas om man kunde skaffanytt arbete åt de berörda. Det måste ocksäuppmärksammas alt vi parallellt med en kvarstående arbetslöshet har haft storaproblem med all tillgodose arbetskraftsefterfrä-gan inom delar av näringslivet.Delta bidrar lill flaskhalsproblem och inflationstendenser via löneuppdrivandekonkurrens om den arbetskraft som efterfrågas. Del är troligt att en del av denproduktivilelsvinsl företagen gör genom en hård selektion vid rekrytering ätsupp av den kostnadsökning som därvid uppstår. Både samhälle och företag bördärför ha inlresse av alt de samtidiga problemen med brist på arbetskraft ochutslagning av arbetskraft får en gemensam lösning. Såväl allmänmänskliga somslatsfinansiella och samhällsekonomiska skäl lalar således för att dennuvarande utvecklingen mot ökande utslötning från den reguljära arbetsmarknadenmåsle brytas. Det är därför angelägel atl söka finna åtgärder som innebär attäven de minst konkurrensstarka grupperna på arbetsmarknaden kommer med ianställningsflödet. Jag vill här framhålla atlen önskvärd anpassning av rekryteringspolitiken lolalt sell inle behövermedföra några betydande uppoffringar för företagen. Om exempelvis en Qärdedeltill en tredjedel av ökningen av anlalel arbetslösa, personer iarbetsmarknadspoliliska ålgärder saml förtidspensionerade pä mellan 150000 och200000 hade kunnal undvikas med en mer socialtinriktad rekryleringspolilik, motsvarar delta endasi ca 1 ä avarbetskraften. Merkostnaden för en sådanrekryleringspolilik utgör för företagen skillnaden i produktivitet mellan demsom nu ställs utanför arbetslivet och dem som verkligen rekryterats. Detinnebär all merkostnaden för förelagen som kollektiv hade uppgått lill 0,5-1 %av de samlade lönekostnaderna vid slutet av perioden, även om vi antar attproduktiviteten för dem som då skulle ha rekryterats endasi uppgår lill hälftenav den normala. Detla kan ställas i relation fill de myckel kraftigalönekostnadsökningar som faktiskt skett . Även om de siffror jag härhar redovisat endasi utgör ett räkneexempel synes inle de tolala merkostnadernautgöra någol oöverstigligt hinder för en socialt ansvarsmedvetenanslällningspolitik. Det är knappast denna skillnad i totalkostnad som styrföretagens rekryleringspolilik. 1980/81:126 72 äratt denna merkostnad inte av sig självt fördelas jämnt på olika företag. Dearbetsgivare som bedriver den hårdaste gallringen av arbetssökande har enkonkurrensmässig fördel av della, medan de arbetsgivare som tillämpar ensocialt önskvärd rekrytering missgynnas i motsvarande mån. För alt få tillstånd ett förändrat rekryleringsbeteende måsle därför merkostnaden för densocialt inriktade rekryteringen fördelas på etl sätt som inte motverkar enönskvärd rekryleringspolilik. Arbetsförmedlingen arbetarmed flera olika instrument för all förmå förelagen atl anställa sökande somarbetsgivarna inte finner tillräckligt attraktiva. Det grundläggandeinstrumentet är naturligtvis den påverkan som arbetsförmedlingen utövar i sinnormala plalsförmedlingsverksamhel. Arbetsförmedlingens övertalningsförmågaförstärks av bestämmelserna i lagen (1974:13) om vissa anställningsfrämjandeålgärder. Den s.k. främjandelagen innehåller bl.a. vissa regler som syftartill att bereda äldre arbetstagare och arbetstagare med nedsatt arbetsförmågabättre möjligheter atl behålla eller erhålla anställning på den öppna arbetsmarknaden.Lagen bygger i första hand på frivillig samverkan.