prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Den sällning som har skett hos överexekutor kanemellertid åstadkommas genom lämpliga regler för kronofogdemyndighetens egethandlande. Redan nu vidtar kronofogdemyndigheten i viss utsträckning s.k. självrättelsesamt Jämkningar vid införsel och utmätning av lön. Möjligheten tillsjälvrättelse bör enligt beredningen vidgas. Av olika skäl, bl.a. för att manskall få en så enhetlig praxis som möjligt, är det lämpligt att kronofogdemyndighetengenom tjänsteman i högre ställning rutinmässigt följer de underordnadestillämpning. Den överordnade tjänstemannen bör i praktiskt lämplig omfattningkunna vidta rättelse vid sådan rutinmässig granskning eller med anledning avskedda påpekanden. Dessutom bör en särskild granskning ske, när formliga besväranförs över meddelat beslut eller vidtagen åtgärd. 1 anslutning till det sagdaframhåller beredningen att enhetlig praxis hos kronofogdemyndighetema kanfrämjas även genom anvisningar från regeringen eller RSV, t.ex. i fråga omsådana rutinärenden som införsel och beträffande beneficium o.d. Sådanaanvisningar är enligt förslaget inte bindande men har givetvis ändå sinpraktiska betydelse. Den granskning som förutsätts skolaske hos kronofogdemyndigheten kan, anför beredningen, sägas innebära ett slagshos myndigheten inbyggd överprövning. Man bör naturligtvis fråga sig, om dettasystem innebär någon jämfört med den nuvarande ordningen. En internövervakning hos kronofogdemyndigheten av de underordnade tjänstemännenstillämpning är emellertid under alla omständigheter önskvärd och förallmänheten är det en vinst, om rättelse kan i ökad omfattning ske utan attformliga besvär behöver anföras fill högre instans. 1980/81:8 Lagberedningens förslag 94 3.3 Handläggningenav mål angående indrivning av skatter, böter o.d. (allmänna mål) Beredningen anser att en ny UB, i motsats till ULmen i överensstämmelse med införsellagen, bör vara direkt tillämplig även påbrottmålsdomar som innefattar betalningsskyldighet eller annan förpliktelsesamt på indrivning av skatter och allmänna avgifter. Att låta den grundläggandelagstiftningen även i fortsättningen bli direkt tillämplig endast på en mindredel av de exekutiva ärendena synes mindre tillfredsställande. De avvikandebestämmelser som i en del detaljer behövs beträffande allmänna mål är enligtberedningen inte fler eller större än att de med stöd av bemyndigande kanmeddelas av regeringen. Givetvis får inte genom sådana bestämmelser görasintrång i enskild rätt. Vad som kan komma i fråga är regler som ger kronofogdemyndighetenstörre frihet att på det allmännas vägnar medge avbetalning och anstånd medförsäljning o.d. samt föreskrifter om bl.a. redovisning. Enligt beredningens förslag skall sålunda balken ifråga om verkställighet vara tillämplig beträffande all verkställighet somgäller betalningsskyldighet eller annan förpliktelse att prestera ellerunderlåta något (1 kap. 1 8). Vidare föreslås beträffande ärenden som rörböter, viten, förverkande av egendom eller annan särskild rättsverkan av brottoch ärenden som gäller skatter eller allmänna avgifter att regeringen fårmeddela bestämmelser som avviker från balken (1 kap. 8 S). Beredningen anser som har berörts attmöjligheten till självrättelse bör vidgas, bl.a. för att undvika en besvärandearbetsbelastning för hovrätterna. För allmänheten är det enligt beredningen envinst om rättelse kan ske i ökad omfattning utan att formliga besvär till högreinstans behöver anföras. Det är angeläget att möjligheten till självrättelseinte missbrukas. Befogenheten får sålunda inte leda till godtyckliga beslutfram och tillbaka utan syftar till att upprätthålla en god och såvitt möjligtenhetlig praxis. Något missnöje har inte heller framkommit beträffandetillämpningen av vad som gäller. Befogenheten bör förbehållas kvalificeradetjänstemän. Beträffande utmätning (frånsett utmätning av löno.d.) framhåller beredningen att rättelseinstitutet har fungerat väl ipraktiken. Det synes lämpligt att fortsätta på den inslagna vägen och vidgamöjligheten för kronofogdemyndigheten att i gäldenärens intresse besluta omrättelse i skedd utmätning. En sådan befogenhet motverkar att alltför mångaärenden förs upp till hovrätt. I förslaget skiljs mellan det fallet att utmättegendom tillhörde tredje man och andra fall (5 kap. 33 S första stycket resp. 5kap. 34 8 i förslaget). För rättelse i det förra fallet föreslås inte någonsärskild tidsbegränsning. Om det genom rättegång eller på annat sätt blirutrett att utmätt 1980/81:8 Lagberedningens förslag 95 egendom tillhörde tredje man, skall enligt förslagetutmätningen hävas, såvida inte tredje mannen efter meddelat föreläggande harföriorat sin rätt mot sökanden. Förslaget innebär att utmätningen skall kunnahävas så länge det är praktiskt möjligt. Utmätningen bör sålunda kunna hävasäven efter försäljning av egendomen, så länge beslut om fördelning eller utbetalninginte har meddelats. 1 sådant fall skall enligt uttrycklig bestämmelse iförslaget hävandet av utmätningen gälla endast rätten till influtna medel. Ensådan liberalitet synes beredningen vara en naturiig följd av att det inte kanförutsättas att tredje man som berörs av utmätningen får kännedom därom genast.Enligt förslaget kan tredje man anföra besvär över utmätning utan begränsningtill . Beredningen föreslår vidare att omkronofogdemyndigheten av annat skäl än som avses i 5 kap. 33 S finner attutmätt egendom inte borde ha utmätts, rättelse skall ske (5 kap. 34 8).Bestämmelsen avser bl.a. fall då hinder rätteligen har förelegat motverkställighet eller utmätt egendom borde ha ingått i gäldenärens beneficiumeller utmätning har skett i strid mot annan föreskrift som hindrar utmätningeller då utmälningsordningen har åsidosatts. För rättelse bör enligt beredningenkrävas att den är klart befogad. Beredningen diskuterar om den nuvarandetidsfristen for rättelse bör förlängas i fall som avses.Rättelse enligt 5 kap. 34 8 avser förhållanden som det ofta kan vara svårt attbedöma i fall då har förflutit från utmätningen, t.ex. omsaken rör gäldenärens beneficium. Det kan också invändas att förfarandet bliralltför lösligt om verkställda åtgärder får ändras när som helst. Frågan omtidsfristen för rättelse har dessutom samband med tiden för anförande avbesvär över utmätning. Enligt beredningens förslag skall sökande och gäldenärkunna anföra besvär över annan utmätning än löneutmätning fråndelgivning av beslutet, medan tredje man får besvära sig utan begränsning tillviss tid. Det måste enligt beredningen anses mindre lämpligt om gäldenären kanpåkalla rättelse sedan besvärstiden för honom har gått till ända utan attbesvär har anförts. Beredningen anser därför att detinte bör komma i fråga att rättelse enligt paragrafen får ske utantidsbegränsning. Däremot kunde övervägas att något förlänga den nuvarandetidsfristen, t.ex. från utmätningen. Vid en tidsfrist av tvåveckor för rättelse har gäldenären ytterligare minst till förfogandeför att anföra besvär över utmätningen, om han inte har lyckats utverkarättelse. Beredningen anser att denna tidsfrist bör behållas för rättelseenligt paragrafen. Om besvär har anförts över utmätningen, bör dock rättelse, isamband med den granskning som förutsätts äga rum innan handlingarna sändstill hovrätten, kunna ske även efter utgången av tvåveckorsfristen. Detta ärsärskilt motiverat av önskemålet att minska tillströmningen av mål tillhovrätterna. Beredningen föreslår därför att sådan rättelse som avses i 5 kap.34 S inte får vidtas senare än från utmätningen annat än om talanhar fullföljts mot utmätningen. 1980/81:8 Lagberedningens förslag 96 De föreslagna bestämmelserna omrättelse av utmätning är tillämpliga iiven i fråga om fast egendom. 1 fall då bestämmelserna om hävandeoch annan rättelse av utmätning inte är tillämpliga kan kronofogdemyndigheten,framhåller beredningen, innan utmätt egendom har sålts, med sökandensmedgivande låta utmätning gå åter eller eljest ändra verkställd åtgärd tillgäldenärens fördel. 1 ärenden angående uttagande av böter, skatter m.m. kankronofogdemyndigheten, i den mån direktiven för myndigheten medger det, i egenskapav representant för staten/borgenären helt eller delvis avstå från verkställdutmätning. I fråga om införsel föreslårberedningen att kronofogdemyndigheten erhåller samma befogenhet att själv ändrabeslut om införsel, när anledning föreligger därtill, som finns redan fn. 12 8 första stycket). Motsvarande gäller utmätning av lön o.d. (8 kap. 5 8jämförd med 4 kap. 12 S). Beträffande handräckning föreslårberedningen en uttrycklig bestämmelse om att säkerhetsåtgärd skall genasthävas bl.a. om det på grund av upplysta omständigheter befinns att åtgärdeninte hade bort äga rum (17 kap. 14 S). Beredningen påpekar att debestämmelser som sålunda föreslås om självrättelse inte är uttömmande.Kronofogdemyndighetens verksamhet är till större delen av rent praktisk art ochdet torde följa av verksamhetens beskaffenhet att myndigheten i viss omfattningmåste kunna ändra vidtagna åtgärder. beslut och åtgärderbör sålunda inte göras mera bindande än som är nödvändigt med hänsyn tillsyftet med dem. Om kronofogdemyndighet genom något beslut har slitit en tvistmellan parter, kan emellertid enligt beredningen beslutet inte bli föremål försjälvrättelse utan stöd av lagbestämmelse. Vidare får enligt förslagetsjälvrättelse av beslut om utmätning ske endast under de fömtsättningar somanges i 5 kap. 33 och 34 88. Har åter kronofogdemyndigheten underlåtit att taviss egendom i mät därför att förrättningsmannen har ansett att den ingick igäldenärens beneficium eller på grund av sin beskaffenhet inte varutmätningsbar, är myndigheten oförhindrad att ändra mening. Bl.a. kan överordnadbefattningshavare ha en annan uppfattning i saken och ge order om att egendomenskall utmätas. Beträffande försäljning och köpeskillingsfördelning följerenligt beredningen av åtgärdens beskaffenhet att den inte kan hävas avkronofogdemyndigheten själv. I fråga om verkställighet av annan förpliktelseän betalningsskyldighet torde också möjligheten till självrättelse varabegränsad. misstag vid genomförandet, t.ex. vid öppnande av väg ellerhämtning av avbetalningsgods, torde dock kunna rättas. 1 fråga om det praktiskagenomförandet av olika förrättningar torde kronofogdemyndigheten, anförberedningen vidare, över lag ha befogenhet att successivt anpassa förfarandetefter vad situationen kräver. Prop.1980/81:8 Lagberedningens förslag 97 t.ex.i fråga om åtgärder för säkerställande av utmätning. En del uttryckliga beslutgäller på grund av sakens beskaffenhet endast tills vidare. I vissa fall, t.ex.när det är fråga om undantag från förbud eller anstånd med försäljning,fömtsätts att avslag på ansökan inte hindrar vederbörande att återkomma. Beredningens förslag utgår i enlighet med det sagdafrån att det - utöver de fall som särskilt nämns i lagtexten - på gmnd avverksamhetens beskaffenhet finns viss befogenhet för kronofogdemyndigheten attändra meddelade beslut och åtgärder. Det har inte synts rådligt att söka fixeradenna befogenhet i lagtext. Däremot kan det enligt beredningen vara lämpligtatt frågan uppmärksammas i administrativa föreskrifter som närmare anger hurkronofogdemyndigheten bör förfara. Anledning till rättelse kan, anför beredningen,yppas vid den rutinmässiga granskning av underordnades arbete som högretjänsteman förutsätts utföra. Påpekande av part eller tredje man kan också geanledning till rättelse. bör självmant ta upp fråga omsjälvrättelse när anledning föreligger därtill. Beredningen föreslår sålundaatt kronofogdemyndigheten självmant skall pröva fråga om ändring eller rättelsenär sådan åtgärd är tillåten och anledning föreligger (19 kap. 18 S förstastycket första meningen beredningens förslag). Beredningen förordar vidare att en särskildgranskning skall ske vid kronofogdemyndigheten, när besvär har anförts övermeddelat beslut eller vidtagen åtgärd. Detta kan ske om besvärshandlingen, somberedningen föreslår, skall inges som vid behov germotparten del därav. Enligt beredningens förslag skall vad som sägs i 19 kap.18 8 om kronofogdemyndighetens prövning av fråga om bl.a. ändring ellerrättelse gälla även när anförda besvär ger anledning därtill (19 kap. 36 8första stycket). Beredningen framhåller att klaganden eventuellt kanbli tillfredsställd genom beslut som kronofogdemyndigheten meddelar medanledning av anförda besvär. I andra fall kan han avstå från fullföljd oaktatbeslutet i någon del har gått honom emot. Slutligen kan han av svarandens förklaringbli övertygad om att han bör återkalla sina besvär. Beredningen föreslår att ominte klaganden blir tillgodosedd genom tillämpning av 19 kap. 36 8 förstastycket eller återkallar sin talan, kronofogdemyndigheten skall så snart sommöjligt sända besvärsinlagan och övriga handlingar i ärendet till hovrätten (19kap. 37 8 första stycket). Om klaganden har blivit tiUgodosedd genomsjälvrättelse eller om han har återkallat sin talan, skall sålunda enligtberedningens förslag handlingarna över huvud inte tillställas hovrätten. Det kan inträffa att sedan part har anfört besvärmotparten medger ändring av kronofogdemyndighetens beslut. Beredningenfömtsätter att kronofogdemyndigheten då alltid kan rätta meddelat beslut ellervidtagen åtgärd i enlighet med medgivandet och även företa de följdåtgärder som 1980/81:8 Remissyitrandena 98 Beredningen har övervägt huruvidakronofogdemyndigheten borde bemyndigas att även i andra fall med anledning avanförda besvär vidta självrättelse, oaktat befogenhet därtill eljest inte stärtill buds. Därigenom skulle kunna förebyggas att ärendet måste överlämnas tillhovrätten. Eftersom det måste röra sig om ett mycket ringa antal fall dåtillämpning av befogenheten skulle kunna komma i fråga har beredningenemellertid ansett lämpligast att inte föreslå någon sådan vidgad befogenhettill självrättelse. Det kan nämnas att beredningen i 5kap. 33 5 också föreslår bestämmelse om att utmätning skall hijvas, omförsäljning av egendomen eller indrivning av utmätt fordran inte kan antas geett överskott som gör åtgärden försvarlig. Förslaget innehåller vidare enuttrycklig bestjimmelse om att beslut som till följd av skrivfel, räknefeleller annat sådant förbiseende innehåller uppenbar oriktighet får rättas avkronofogdemyndigheten även sedan ärendet har avslutats (19 kap. 18 S andrastycket). 4.1 Allmänna synpunkter på förslaget Beredningens förslag till UB harfått ett gynnsamt mottagande av remissinstansema. Alla instanser utom entillstyrker eller förklarar sig inte ha någon erinran mot att förslaget liiggstill grund för lagstiftning. Av allmänt positiva uttalanden omförslaget kan nämnas följande. Hovrätten för anser att förslagethar stora förtjänster och är skickligt och omsorgsfullt utarbetat. Det ärenligt hovrätten väl ägnat att läggas till grund för lagstiftning. Enligthovrätten för är förslaget väl genomtänkt och konsekventutformat. De föreslagna bestämmelserna undanröjer i många betydelsefullaavseenden den ofullständighet och oklarhet som vidlåder den nuvarande utsökningslagstiftningenoch torde medge en smidigare och effektivare tillämpning än nu gällande regler.Svea hovrätt framhåller att förslaget spänner över ett vidsträckt och delvismycket komplicerat rättsområde. Många av de behandlade frågorna har betydandeprincipiellt intresse och de föreslagna reglerna kommer genomgående att få storpraktisk betydelse. Hovrätten anser att förslaget är ägnat att läggas tillgrund för lagstiftning efter överarbetning och ytterligare utredning i vissadelar. RSV anser att beredningen har lagtner ett förtjänstfullt arbete på betänkandet. Förslaget tillgodoser i stortsåväl de krav på effektivitet som bör ställas på den statligaverksamheten som de krav på rättssäkerhet som den enskilde medborgaren i dagkan ställa. Från Juridisk-tek-nisk synpunkt har förslaget enligt RSVsynnerligen hög kvalitet. Enligt kammarrätten i synes förslagetutgöra ett synnerligen gediget och väl genomfört utredningsarbete inom ettsvårbemästrat och kompli- Prop.1980/81:8 Remissyttrandena 99 Om tiden likväl ännu inte är inne att i allogenomföra vad beredningen förordar, beror detta inte på brister i förslaget. I länanser att förslaget utgör resultatet av ett synneriigen omfattande och skickligt lagstiftningsarbete och bör beträf fande de materiella rättsreglerna i stora delar kunna läggas fill gmnd för lagstiftning. Enligt i år förslaget ägnat att avhjälpa bristema i UL. 1 förslaget har tagits hänsyn till en rad frågor som i rättstillämpningen har vållat problem och osäkerhet. Reformema före faller ändamålsenliga och anpassade efter fidens krav. Många nyheter i förslaget är av stor praktisk betydelse. framhåller att trots de delreformer som har genomförts i fråga om UL stora delar av lagen alltjämt är föråldrade och tillämpningen vållar stora svårigheter för de exekutiva myndigheterna. Föreningen hälsar därför förslaget med tillfredsställelse. Den klarhet och stringens som utmärker lagtexten samt de utförliga och klarläggande motiv som redovisas i betänkandet blir av utomordentligt värde för rättstillämpningen. Många rättsfrågor av svårlöst natur, som kronofogdemyndigheterna har brottats med , har kommit närmare sin lösning genom beredningens motivuttalanden. uttalar sin tillfredsställelse med att beredningen har verkställt en ingående översyn av utsökningsrätten och på så klariäggande sätt redovisat sina motiv för de framlagda förslagen. Sammanförandet fill en utsökningsbalk av de regler som f.n. återfinns i en mångfald exekutions rättsliga lagar är ägnat att på ett effektivt sätt bidra till ökadöverskådlighet t och klarhet på exekutionsrättens område. Endast en remissinstans,I . ställer sig negativ till att förslagetupphöjs till lag. Som skäl åberopas -utöver önskemål om att de föreslagnareglerna i systemafiskl hänseende ordnas på annat sätt än beredningen har gjort- i huvudsak att beredningens förslag i fråga om organisationen avexekutionsväsendet inte bör genomföras (se även avsnitt 4.2). Frågan vad som bör ingå i enutsökningsbalk berörs i en del remiss yttranden. Beredningens åsikt att konkursrätten, förmänsrättsordningen, summarisk betalningsprocess och återtagande av avbetalningsgods även i , fortsättningen bör regleras utanför UB och att balken börbegränsas till den egentliga utsökningsrätten delas av nästan allaremissinstanser. påpekar att det överensstämmer med vadsom i allmänhet gäller utomlands, bl.a. i de övriga nordiska ländema, attkonkursrätten - som även omfattar ackordslagstiftningen - i systemafiskthänseende hålls isär från utsökningsrätten i egentlig mening. Utredningen omsäkerhetsåtgärder m.m. i skatteprocessen är så till vida krifisk somutredningen anser det önskvärt, i vart fall från det allmännas synpunkt, attfrågor om special- och generalexekution beaktas i ett sammanhang så att ensamordning kan ske av bestämmelsema på dessa områden. Enligt utredningen bördärvid uppmärksammas näringspolitiska och sociala Prop.1980/81: 8 Remissyttrandena 1(X) frågor, vilka har fått en ftlU störrebetydelse vid exekution. saknar en närmarediskussion av frågan om UB bör reglera inte bara verkstäUighet utan ävenförfaranden som närmast har karaktären av summarisk process. Det kan enligthovrätten för ifrågasättas om det är nödvändigt eUer ensläiripligt att i ett lagverk, som handlar om hur de exekutiva myndighetemaskall förfara, foga in civilrättsliga bestämmelser om verkan av exekutivförsäljning. Visserligen har regler motsvarande de som förslaget innehållerförts in i UL såvitt avser fast egendom och registrerat skepp, men hovrättenifrågasätter om inte i en blivande definitiv lagstiftning alla regler om skyddför den som förvärvar fast egendom bör tas in i JB och motsvarande regler omlös egendom tas in i en lagstiftning om godtrosförvärv av sådan egendom. Ävenlånsstyrelsen i anser det diskutabelt om frågan omverkan av exekutiv försäljning bör regleras i UB. Beredningens uppfattning att deregler som har tillkommit på gmndval av beredningens tidigare förslagnu inte skall genomgående övervägas på nytt utan i allmänhet bör utan ändringföras in i UB kritiseras av RSV och kronofogdeföreningen. RSV framhåller attståndpunkten kan vara förståelig i betraktande av beredningens ansträngningaratt få den stora lagsfiftningsuppgiften fullbordad, ipen att den som berörs avlagstiftningen har svårt att godta ståndpunkten.. Den innebär att man avstårfrån den särskilda fördel som partiella reformer medför genom att man efterförsöksverksamhet kan göra ändringar i slutskedet av lagstiftningsarbetet.Vissa av de parfiella reformerna har också särskilt starkt haft karaktär avförsöksverksamhet. Hit hör enligt RSV bestämmelserna om utmätning av lön o.d.och om underhandsförsäljning av lös egendom. Det har vidare visat sig att vissaandra nya bestämmelser, t.ex. reglema om utmätning av pantbrev, har blivitmindre lämpligt utformade. RSV anser att det mot bakgrund av gjordaerfarenheter finns anledning att se över sådana bestämmelser som har nämnts.Kronofogdeföreningen anför liknande synpunkter. RSV tar i sitt yttrande även uppvissa principiellt och praktiskt viktiga frågor som inte har berörts ibetänkandet, nämligen möjlighet för gäldenären att ställa säkerhet i allmäntmål, kronofogdemyndighetens skyldighet att efterforska utmätningsbar egendgmoch krediteringsordningen när borgenär i enskilt mål åberopar :flerafordringar. RSV framhåller att ett lagsfiftningsprojekt av UB:s storlek kräverviss återhållsamhet om del skall kunna genomföras, men alt de nämnda frågorna åandra sidan är av stor praktisk betydelse. Arbetet på en UB har pågått i mångaår och det kommer att ta att slutföra del. mol dettatidsperspektiv bör frågoma enligt RSV las upp, även om de skulle i någon månfördröja balkens ikraftträdande. Även kronofogdeföreningen tar upp de nämndafrågorna. Prop.1980/81:8 Remissyttrandena 101 Beredningens förslag attöverexekutor skall avskaffas och de uppgifter som handläggs av överexekutor somförsta instans föras över lill kronofogdemyndigheterna tillstyrks eller lämnasutan erinran av de flesta remissinstanserna. Till dessa remissinstanser hörhovrätten för , hovrätten för . , ,, , länsstyrelserna i . Ålvsborgs, Och Norrbottenslän, handelskammarförbundet, bankföreningen, jordbrukskasseförbundet.Finansieringsföreiagens förening, Föreningen mellan ombudsmännen hos Sverigeslandshypotekslnstitution. Postbanken,, , . TCO, advokatsamfundet.domareförbundet, kronofogdeföreningen, , SHIO och LRF.Länsstyrelsen i anser dock att frågan vilken myndighet somskall besluta om handräckning bör övervägas ytterligare. Hovrätten för anseratt beredningen har anfört goda skäl för den föreslagna organisationsändringenoch att kronofogdemyndigheterna synes vara väl ägnade att överta de exekutivaärenden som handläggs av överexekutor. Även hovrätten för de av beredningen anförda skälen. i menaratt den nuvarande ordningen är klart otillfredsställande. Särskilt angeläget äralt antalet instanser nedbringas och att en organisatoriskt efiklare ordningäven i övrigt genomförs. innebär den föreslagnaorganisationsändringen åtskilliga fördelar huvudsakligen av praktisk natur,såsom möjlighet till en genomgripande rationalisering resulterande i högreeffektivitet, mera skyndsam behandling av ärendena och färre instanser. Förslaget går enligtdomareförbundet väl ihop med de ändringar som på senare lid har genomförtseller planerats i fråga om såvöl den lokala organisationen inomexekutionsväsendet som länsstyrelsernas allmänna verksamhet. Förbundet syftarhärvid på tillskapandet av kronofogdemyndigheterna vid exekutionsväsendetsförstatligande och den uppbyggnad som därefter har skett av dessamyndigheter samt på länsstyrelsereformen . som bl.a. innebar attlänsstyrelserna gjordes till regionala planeringsmyndigheter somöverexekutorsuppgifterna bedömdes som mindre betydelsefulla. Mot denna bakgrundmåsle det enligt förbundet anses följdriktigt att sammangjuta de båda exekutivamyndigheterna till en enda och att fortsätta uppbyggnaden av kronofogdemyndigheterna.Förslaget härom har enligt förbundet många fördelar.