prop · G40392 · 1980-12-31 00:00:00 — Vattendomstolarna har, på gmnd avhänvisningen i 11 kap. I § sista stycket vattenlagen, befogenhel alt i brottmålsom de handlägger enligt vattenlagen besluta om säkerhetsåtgärder enligt 26kap. Såvitt gäller miljöskyddsavgifien behövs därför endastregler som dels innehåller - i stället för vad som stadgas i 26 kap. 1 § rättegångsbalken- de speciella förutsättningama för kvarstad på förevarande område (jag utgårdä från alt bestämmelserna redan nu utformas med tanke pä den situation somföreligger efler ikrafllrädandel av ulsökningsbalken och följdlagstiftningentill den), dels anger de paragrafer i 26 kap. som inte skall tillämpas (2 §andra och tredje styckena samt 3 och 4 §§), dels innehåller att kvarstadbeslutas pä yrkande av . Att vad som i 26 kap. sägs om åtalskall ha tillämpning på talan i målel faller av sig självtulan särskilt påpekande. Beslämmelserna om kvarstad kan lämpligen bilda 57 §. Skallavgiftsmålen prövas vid vattendomstol enligt reglerna för andra stämningsmål änbrottmål eller vid fastighetsdomstol får behandlingen av kvarstadsfrågan ske päsamma sätt som i övrigt gäller för dessa domstolars befattning med sådana frägor.En hänvisning bör dä göras till vad som enligt 15 kap. RB gäller i.fräga omkvarstad för fordran. Det kan nämnas att enligl förslagel till ändring irättegångsbalken i anslutning lill ulsökningsreformen vattendomstolarna ochfastighetsdomstolarna får befogenhet att handlägga kvarsladsfrågor säväl föresom efler det rättegång inletts. skall pröva avgiftsfrågorna enligl nuvarandeförfaranderegler och alltså behäller sin karaktär av förvaltningsmyndighet 1980/81:92 464 anserjag del uteslutet att kvarsladsfrågor skall handläggas av nämnden. Enliglnuvarande system kan kvarstad inte beslutas av andra organ än överexekuior ochdomstol och efler ulsökningsreformens genomförande blir endast domstol behörig.Kvarstad i anslulning till avgiftsärenden bör därför vid detta alternativ på vanliglsätt prövas av tingsrätt enligt de regler som kommer att gälla frånikraftträdandet av utsökningsbalken. Reglerna om miljöskyddsavgift bör även däinnehålla en hänvisning till vad som enligl 15 kap. gäller ifråga om kvarstad för fordran. omvandlas till ell slags specialdomstol enligl del remitteradeförslaget anserjag det bäsl överensstämmande med den ordning som blir dengällande efter utsökningsbalkens ikraftträdande att kvarstadsfrågan handläggsav fingsrätt enligl reglerna för kvarstad för fordran i 15 kap. rättegångsbalken.Nägon molsvarighel till det föreslagna systemet torde inte finnas. Att hänvisatill avgiflsärendenas speciella nalur är knappasl heller något bärkraftigtargument mol att tillämpa del normala prövningssystemet. Tingsrätterna kommerefter ulsökningsreformen alt få pröva kvarsladsfrågor också i andra speciellasammanhang, som kan erbjuda väl så komplicerade bedömningar, t. ex. iomfattande och invecklade patenttvister eller entreprenadtvister som skallavgöras av skiljemän. anfört i del föregäende är det av avgörande betydelse för allkoncessionsnämnden skall tilläggas kompetens all fastställa förpliktelse allutge miljöskyddsavgift och all besluta om kvarstad till säkerhel för sädan altförfarandet hos nämnden tillgodoser rältssäkerhelsinlresset. I remissenföresläs att nämnden skall tillämpa reglerna för förvaltnings-processen i inteoväsentlig utsträckning. Förfarandet i nu avsedda ärenden får härigenom en domstolsmässigprägel och kommer därför att bli ett främmande inslag i koncessionsnämndensverksamhet som förvaltningsmyndighet. Formaliseringen främjar emellertidotvivelaktigt rältssäkerhelsinlresset. Lagrådet finner det konsekvent ochändamålsenligt all redan handläggningen i första instans av frägor om miljöskyddsavgififår den domstolsmässiga prägeln. Utformningenav paragrafen enligl del remitterade förslaget föranleder emellertidanmärkningen att hänvisningen lill 28 § förvallningsprocesslagen bör utgå,eftersom denna paragraf inle rör handläggningen i första instans. Vidare anmärkesalt förvallningsprocesslagens regler i 35-37§§ blir tillämpliga utan särskild föreskrifldärom i och med alt kammarrällen sälls in som besvärsinstans. Ocksåhänvisningen till dessa paragrafer bör därför ulgå. föreslagna paragrafens tredje stycke stadgas fullföljdsrätt för naturvårdsverket.Av verkets egenskap av part med taleräll i frågor om miljöskyddsavgift följerautomatiskt rätt att fullfölja talan när ett avgöran- 1980/81:92 465 degått verket emot. Stycket bör alltsä utgä. Däremot bör paragrafen tillföras enbestämmelse om att talan fär föras särskilt mol beslut i fråga om kvarstad. Höjningenav maximibeloppen för viten enligt förvaltningsprocesslagen bör i mål ommiljöskyddsavgift gälla oavsett i vilken instans vilesföreläggandet bliraktuellt. Ienlighet med det anförda föreslår lagrådet all 62 § - som om lagrådets förslagi fråga om kvarstad till säkerhet för miljöskyddsavgifi följs skall betecknas58 § - ges följande lydelse; "Omförfarandet vid koncessionsnämndens prövning av frägor om miljöskyddsavgiftgäller utöver föreskrifierna i 56 och 57 §§ denna lag vad som föreskrivs i3-26, 29-34 och 38-53 §§ förvallningsprocesslagen (1971; 291). Därvid skall vadsom sägs om rälten och länsrätt gälla koncessionsnämnden. 1 stället för de i40 § nämnda lag angivna högsla vilesbelop-pen om femtusen och tiotusen kronorskall i mäl om miljöskyddsavgift gälla högst femtiotusen respektive högst etlhundralusenkronor. Motbeslut i fråga om kvarstad får talan föras särskilt. Beslutav i frägor som gäller miljöskyddsavgifi får inteöverklagas." Ianslutning fill 57-61 §§ har lagrådet redovisat behovet av särskildsammansättning av kammarrätten vid prövning av mäl angående miljöskyddsavgift.Sammansättningen, som får aktualitet endast vid avgöranden i sak och i kvarsladsfrågor,bör regleras i en särskild paragraf efter förfarandereglerna.Paragrafen, som om lagrådets förslag följs får beteckningen 59 §, synes kunnautformas efter mönster i viss utsträckning av den paragraf, 165 §, itaxeringslagen som reglerar kammarrättens sammansättning vid handläggning avmål om allmän fastighetstaxering, och 13a§ lagen om allmännaförvaltningsdomstolar (i lydelse enligl SFS 1980:274), där sammansättningen vidhandläggning av kommunalbesvärsmål är föreskriven. Lagrådet föreslår föjandelydelse: "Vidhandläggning i kammarrätten av mål angående miljöskyddsavgifi skall deltaga treav rättens ledamöter, varav minsl två ordinarie, samt tvä av regeringen förhögst i sänder förordnade ledamöter, varav den- ene skall ha sakkunskapoch erfarenhet i tekniska frägor och den andre erfarenhet av industriellverksamhet. Kammartättenär dock domför utan de särskilda ledamöterna 1. vidprövning av besvär över beslut som ej innebär att målet eller fråga om kvarstad avgöres, 2. vid förordnande rörande saken iavvaktan på målets avgörande samt vid annan åtgärd som avser endast måls beredande, 3. vid beslut varigenom domstolenskiljer sig frän målel ulan alt detta prövats i sak." Enbestämmelse enligt vad nu förordats föranleder jämkning också av 11 § tredjestycket och 12 § fjärde stycket lagen (1971:289) om allmänna 30 1980/81. 1980/81:92 466 Lagrådet föreslär för 11 § tredje styckei följandelydelse: "Om särskild sammansättning av kammarrält vid behandling av målom fastighetstaxering och om miljöskyddsavgifi finns beslämmelser i taxeringslagen(1956:623) respektive miljöskyddslagen (1969:387). Bestämmelser om särskildsammansättning vid behandling av kommunalbesvärsmål finns i 13a§." Medavseende pä 12 § fjärde stycket föreslås lydelsen: "Om domförhet vidbehandling av mål om fastighetstaxering och mål om miljöskyddsavgifi finns beslämmelseri taxeringslagen (1956:623) respektive miljöskyddslagen (1969:387).Bestämmelser om domförhet vid behandling av kommunalbesvärsmål finns i 13 a §. "hänvisar lill vad han anfört vid 56S och 57-61 §S. 63 § Lagrcidel: 1 paragrafen skall enligl del remitterade förslagelverkställigheten av beslut om miljöskyddsavgift regleras, varjämte upptas enpreskriptionsregel med avseende pä fastställda förpliktelser alt betala sädanavgift. Enligl vad lagrådet lidigare antytt kan äläggande all utgemiljöskyddsavgifi i vissa hänseenden jämställas med en förverkandepäföljd,varigenom vinningen av ett lagslridigt förfarande fräntages den som begällöverträdelsen. I vart fall ligger del avsevärt närmare lill hands all jämslällamiljöskyddsavgifien med förverkande än all betrakta den som likställd med enskatt eller annan sådan betalningsskyldighet lill det allmänna. Den i remissenföreslagna ordningen för verkslällighel av beslul om miljöskyddsavgifi inordnaremellertid verkställigheten under de för skatter gällande reglerna. Lagrädetvill förorda att verkställigheten i stället ansluts till vad som gäller förverkställighet av domstols dom, varigenom belalningsskyidighet ålagts. En sädanordning möjliggör direki lillämpning av utsökningsbalkens verkslälligheissyslemoch synes slå i bättre överensstämmelse med intentionerna bakom ulsökningsreformen.Direkt verkställbarhel i fråga om säväl själva beslulel om miljöskyddsavgiftsom beslut om kvarstad till säkerställande av anspråk pä avgift nås genom alli miljöskyddslagen föreskrivs alt verkslällighel fär ske i den ordning somgäller för domstols dom eller beslut. Någon särskild anpassning av verkslällighetsreglernatill den gällande ulsökningsordningen frän ändringen imiljöskyddslagen till utsökningsbalkens ikraftträdande torde inte varapåkallad. Verkställighet av beslut om miljöskyddsavgift börhandläggas som allmänt mäl. I verkslällighelsföreskrifter till utsökningsbalken,utfärdade med stöd av dess 1 kap. 6§, kan den närmare regleringen härav ske. Lagrådetföreslär all paragrafen (60 § enligt lagrädels förslag) fär följande lydelse. 1980/81:92 467 "Beslulom miljöskyddsavgift eller om kvarstad till säkerställande av anspråk pä sådanavgift verkställs som domstols dom eller beslut. En påfördmiljöskyddsavgift bortfaller i den mån verkställighet inte har sketl inom lioår från det att beslutel vann laga kraft." Perssonhänvisar vad gäller kvarstaden till vad han anfört vid 57-61 §§. Genom12 a § införs som en nyhet en skyldighet för den förprövnings-skyldige attanordna ett förberedelseförfarande innan ansökan ges in. Denna bestämmelse blirtillämplig i och med lagens ikraftträdande. En följd härav är att den somplanerar att ge in en ansökan efter ikraftlrädandet blir nödsakad attskjuta upp ingivandet till dess han hunnit med det föreskrivna samrådsförfarandet.Han riskerar annars att få ett föreläggande enligt det nya fjärde stycket i 13 §.Det framgår inte av remissprotokollet om det som berörts kan medföra någraolägenheter för parter och prövningsmyndigheter. Det är naturligtvis inget somhindrar att sökanden, fastän någon skyldighet inte föreligger, anordnarerforderligt samråd redan före ikraftträdandet. Skulle det anses att den nyaordningen kommer att medföra olägenheter under ett övergångsskede kan övervägasatt låta 12 a § och de härtill accessoriska reglerna i 13 § första stycket 4och fjärde stycket inte blir-tiUämpliga på ansökningar som görs före en visssenare dag än ikraftträdandedagen. På detta sått löstes övergångsproblemen närdet förberedelseförfarande, som utgör förebilden för det nu föreslagna,infördes i vattenlagen 1953 (se lagen 1952:235 om ändring i vattenlagen ochkung. 1953; 177 ang. förberedelse av vissa företag enligt vattenlagen). Biträdesvad lagrådet föreslagit i det föregående bör i punkterna 3 och 5"bestämmelserna i 5263 §§" ändras lill "bestämmelserna i 52-60§§". Prop.1980/81:92 468 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , Åsling,Söder, Burenslam , , , , , , ,. Proposition om ändring i miljöskyddslagen (1969:387) Föredraganden anmäler lagrådels yttrande' över förslagettill lag om ändring i miljöskyddslagen (1969:387). Föredraganden redogör för lagrådels yttrande och anför. I anslulning till 40 och 44 a §§ i lagförslaget uttalarsig lagrädet om innebörden av den delegation av lillsynsansvaret som skallkunna ske enligt 44 a §. Jag har i sak ingel att erinra mot vad lagrädet anföri den delen. Om tillsynen har överiåtits pä hälsovårdsnämnden och det i någotundanlagsfall skulle inträffa att nämnden visar passivitet, är således remedietatt återtar delegationen innan den ingriper. Jag vill tilläggaatt ett sädant återtagande i brådskande fall givelvis måsle kunna ske medomedelbar verkan. I specialmotiveringen lill 44 a § uttalar jag att kommunensjälv svarar för att del finns resurser och kompetens för den tillsyn man villåta sig och all inte skall pröva den frågan. Med detla uttalandehar jag inte - säsom lagrådet synes ha uppfattat del - avsett alt länsstyrelsenskall bortse från lämplighetsaspekler vid prövningen av frägor om överlåtelseav lillsynsuppgifter. Av vad jag i denna del har anförl i den allmänna motiveringenframgår att fördelningen av tillsynsuppgifter mellan ochhälsovårdsnämnden måste ske med utgångspunkt i vad som är lämpligt med hänsynbåde lill lillsynsverksamhelen i stort och till de skiftande lokalaförhållandena. Vad jag främst velat markera med mitt uttalande är altlänsstyrelsen har att ulgä från att en kommun är beredd alt salsa de resursersom behövs för de lillsynsuppgifter som kommunen har beslutat att åla sig.Länsstyrelsen fär alltså inte som villkor för en överlåtelse av sädanauppgifter slälla krav pä alt kommunen t.ex. skall ha ett vissl antal ' Beslut om lagrådsremiss fatlat vid regeringssammanträdeden . 1980/81:92 469 tjänstemän anställda för den aktuella tillsynen eller attdessa tjänstemän skall ha viss utbildning eller kompetens. Med de förtydligandensom jag nu har gjort bör prövningen av frågor om överlåtelse avtillsynsuppgifter inte föranleda några problem. Innan jaglämnar tillsynsfrågorna vill jag fäsla uppmärksamheten på att dentillsynsordning som har föreslagits fill en del får ses som ett provisorium.Som jag har antytt i remissprotokollet bör frågan om ett större kommunaltansvar för miljöskyddstillsynen tas upp i samband med att ställning tas tillkommande förslag om tillsynsavgifter. Jag har ingen erinran mot vad lagrådet anfört ochföreslagit vid granskningen av 52, 54 och 55 §§. 1anslutning tUl 56 § har lagrådet diskuterat frågan huruvida naturvärdsverket -innan talan om påförande av miljöskyddsavgifi väcks - skall beakta även sådanasärskilda omständigheier som enligt 55 § kan medföra att avgift efterges.Enligt min mening saknas skäl att ålägga skyldighet att väckatalan i de fall då miljöskyddsavgifi enligl verkets mening bör efterges. anmärkt lägger bestämmelserna i lagförslaget inte heller något hinderi vägen för verket att beakta sådana särskilda omständigheter som avses i 55 §. I fråga ompreskriptionsbestämmelsen i 56 § andra stycket har lagrådet föreslagit en vissjämkning. Jag kan ansluta mig till den föreslagna utformningen av lagtexten. Jag anseratt lagrådets förslag till ändring av kvarsladsbestämmelserna i 5761 §§innebär vissa förbättringar. Jag förordar därför all lagrådets förslaggenomförs. Viss justering i texten behöver dock göras med hänsyn till vad jag idet följande föreslär i fräga om prövningen i högre instanser av mål om miljöskyddsavgift.Jag förordar sålunda att kvarsladsbestämmelserna las upp i en paragraf som börbetecknas 57 § och ges följande lydelse. Till säkerställande av anspråk på miljöskyddsavgifi färkoncessionsnämnden på yrkande av förordna om kvarstad.Därvid gäller i tillämpliga delar vad i 15 kap. är föreskrivetom kvarstad för fordran. Enligt lagrådet är det en allvarlig brist attkammarrätten, som enligt del remitterade lagförslaget är överinstans i mål ommiljöskyddsavgift, inle har den sakkunskap i tekniska och industriella frågorsom finns företrädd i koncessionsnämnden. Lagrådet föreslår därför i anslutningtill 62 § att kammarrätten vid prövningen av sådana mål fär en särskildsammansättning genom att den förstärks med två sakkunniga ledamöter. Med anledningav de synpunkter som kommit fram vid lagrådsgranskningen i denna fråga föreslårjag efter samråd med chefen för och statsrådet attmål om miljöskyddsavgifi i andra instans bör prövas av 1980/81:92 470 valtenöverdomstoleni stället för kammarrätten. Säsom har påpekats av en av lagrådets ledamöterfinns i i dess sammansätlning som vattenöverdomstol den erfarenhetoch sakkunskap som krävs för prövning av frågor av det här aktuella slaget.Förebild till den nu föreslagna ordningen, som även innebär att avgiftsmälen isista instans kommer att prövas av högsta domstolen, finns i lagen (1976:839)om statens va-nämnd. Rättsmedletmot koncessionsnämndens beslut varigenom saken avgörs bör vara vad. Mot vissaandra beslut som är av den karaktären all de bör få överklagas särskill börrättsmedlet vara besvär. Fullföljdstiden bör bestämmas på det sätt som ärgängse i förvallningssammanhang, nämligen efter den dag då klagandenfått del av beslutet. Särskild vadeanmälan bör inte krävas. 1 fråga omrättegången i hovrätten och högsta domstolen bör i tillämpliga delar gälla vadsom föreskrivs i om tvistemål vari förlikning inte är tillålenoch om besvär med vissa undantag. Medhänsyn till vad jag nu har anfört förordar jag i fråga om det remitteradelagförslaget dels att 62 § ändras och betecknas 58 S, dels att fyra nyaparagrafer tas in och betecknas 59-62 §§. Paragraferna bör erhålla följandelydelse. Omförfarandet vid koncessionsnämndens prövning av frågor om miljöskyddsavgiftgäller utöver föreskrifterna i 56 och 57 §§ denna lag vad som föreskrivs i 3-6 §§,8-26 §§, 29 §, 30 §, 31 § första styckei, 32 § och 38-53 §§ förvallningsprocesslagen(1971:291). Därvid skall vad som sägs om rällen och länsrätt gällakoncessionsnämnden. I stället för de i 40 § nämnda lag angivna högstavitesbeloppen får koncessionsnämnden bestämma beloppen till högsl femliolusenrespektive etlhundralusen kronor. Koncessionsnämndensbeslut om miljöskyddsavgifi eller om kvarstad lill säkerställande av anspråk päsädan avgift verkställs som domstols dom eller beslut. Koncessionsnämndensbeslut i mål om miljöskyddsavgift överklagas hos . Målet prövas av hovrälleni dess sammansältning som vaUenöverdomstol. I fråga om sådan talan gällerföljande. Koncessionsnämndensbeslut som innebär ett avgörande av saken överklagas genom vad. Detsamma gällerbeslut vari nämnden i samband med avgörande av saken har avgjort frågor omkvarstad eller ersällning fill en part eller skyldighet för en part att utge ersällning.En särskild vadeanmälan behövs inle. Koncessionsnämndensbeslut överklagas genom besvär då nämnden har 1. ogillat invändning om jäv moten ledamot i nämnden eller invändning om att hinder föreligger för talansprövning, 2. avvisat ett ombud eller ettbiträde, 3. avvisat en ansökan om åläggandeav miljöskyddsavgift, 4. avskrivit ett ärende omåläggande av miljöskyddsavgift, 5. förelagt någon all medverka påannat sätt än genom inställelse inför nämnden och underlåtenhet att iakttaföreläggandet kan medföra en särskild påföljd för honom. Prop.1980/81:92 471 6. utdömt vite eller annan påföljdför underiåtenhet att iaktta föreläggande eller ådömt slraffför en förseelse iförfarandet eller ålagt ell viltne eller en sakkunnig att ersätla kosinad somhar vållats genom försummelse eller tredska, 7. förordnat angående undersökningav egendom eller annan liknande åtgärd, 8. förordnal angående ersättningför någons medverkan i mälet eller 9. ulan samband med avgörande avsaken utlåtit sig om kvarstad eller ersättning lill en part eller skyldighelför en part att utge ersättning. Andrabeslul får överklagas endast i samband med överklagande av ell beslul sominnebär avgörande av saken. Vadeinlaganeller besvärsinlagan skall ha kommil in lill hovrälten från dendag dä klaganden fick del av beslulet. Om en vadeinlaga eller en besvärsinlagaföre fullföljdstidens utgång har givits in lill koncessionsnämnden, hindrar detlainte all talan las upp lill prövning. Del ankommer på hovrätten att avgöra omdet finns hinder mot att pröva lalan. Beträffanderättegången i hovrällen och högsta domstolen i mål om miljöskyddsavgift gäller,med nedan angivna avvikelser, i tillämpliga delar vad som är föreskrivet i rällegängsbalkenom tvistemål vari förlikning inte är lillälen och om besvär. Ifräga om rättegängskoslnaderna gäller bestämmelser omallmänt ätal i tillämpliga delar. Belräffande gäller i ställetför beslämmelserna i rällegängsbalken om föreläggande för part och parts utevaroi tvistemäl, vad som är föreskrivet för åklagare. Istället för de i 9 kap. 8 § angivna högsta vitesbeloppen fårrätlen bestämma vilesbeloppen till högst femliolusen respektive etlhundralusenkronor. Beslulav i frågor som gäller miljöskyddsavgifien får inteöverklagas. Till58 § andra slyckel har med viss redaktionell ändring flyttats den verkslällighelsregelsom lagrådel förordal i anslutning lill 63 S i del remitterade förslaget. Verkslällighelav avgifts- och kvarstadsbeslut bör handläggas som allmänt mål. Som lagrådeluttalar torde för den gällande ul-sökningsordningens del inte behövas nägonsärskild föreskrift om detta och för den kommande utsökningsbalkens del kan denakluella frägan regleras i verkställighetsföreskrifler som regeringen meddelar.Som lagrådet päpekar behövs ingen uttrycklig bestämmelse om naturvårdsverkelsrätt alt överklaga koncessionsnämndens beslut i avgifismål när beslulel hargått verkel emot. Med anledning avbestämmelserna i 59-61 S§ villjag framhålla all del är ivislemålsreglerna som gälleri fråga om rällsmedlel vad med undantag av all vadeanmälan inle behöver görasoch att utgångspunkten för fullföljdstiden beräknas på särskilt sätt enligt 60§. Om ena parten har vädjat, har 1980/81:92 472 alltsämotparten möjlighet all anslulningsvädja enligt 50 kap. 2 § rättegångsbalkeninom efler fullföljdstidens utgång. Med hänsyn lill innehållei i 61 §saknas utrymme för fillämpning av 20 § lagen (1946:804) om införande av nyarättegångsbalken. kommer alltså alt företräda det allmänna ocksäi högsta domstolen. Rättegångskostnads-regeln i 61 § medför bl.a. att omnaturvårdsverkets lalan ogillas, kan den mol vilken talan om påförande avmiljöskyddsavgift har väckts få ersättning för sina kostnader i högreinstanser lill skillnad mot vad som gäller i koncessionsnämnden. Tillföljd av vad jag har förordat i fräga om 58 § andra stycket bör som 63 §las upp den regel om preskription av betalningsskyldigheten för miljöskyddsavgifisom i det remillerade förslagel lagils upp i 63 § andra styckei. Ianslutning till granskningen av övergångsbestämmelsema har lagrådet pekat påmöjligheten av att den i 12 a § föreskrivna samrådsskyldighelen under enövergångslid skulle kunna föranleda olägenheler för parter ochprövningsmyndigheter. Jag anser inte att några större problem skall behövauppslå, om myndigheterna säsom jag utgär från tillämpar de nya beslämmelsernapå ett praktiskt och förnuftigt säll. Några särskilda över-gängsregler i frägaom samrådsskyldighelen lorde därför inte krävas. Utövervad som har nämnts i det föregäende bör vissa redaktionella ändringar göras idel remitterade lagförslaget. Jag vill nämna att förslag lill ändringav 47 § ML lagts fram för i prop. 1980/ 81: 88 med förslagtill handräckningslag, m. m. Jagvill erinra om att regeringen numera i budgetproposilionen (prop. 1980/81: 100)har lagt fram förslag i de anslagsfrågor som har föranlelts av deresursförstärkningar som jag förordade i remissprotokollel. Pä jordbruksdepartementetshuvudtitel (bil. 13) har föreslagils att pä anslagel H 1. I milj. kr. anvisas till en utvidgad tillsynsverksamhet och utbyggnad av Ml-01-syslemel. Pä kommundeparlemenlels huvudtitel (bil. 18)har föreslagits alt naturvärdsenhelerna förstärks med 15 handläggartjänsler föratt möta de nya arbetsuppgifterna. En ytterligare förstärkning av naturvärdsenhetemasker också genom det i samma sammanhang framlagda förslaget att de 26 länshälsovårdskonsulenternafr. o. m. kommande budgetår skall vara inordnade i naturvårdsenheterna. Jaghemställer all regeringen föreslär allantaga del av lagrådet granskade förslaget lill lag om ändring miljöskyddslagen(1969:387) med vidtagna ändringar. 1980/81:92 473