prop · G403150 · 1980-12-31 00:00:00 — Det står emellertid också klart att vi i andra viktiga hänseendelyckats sämre och att den fulla sysselsättningen kunnat upprätthållas endasttill priset av mycket stora balansbrister framför allt ifråga om statsbudgetoch utrikeshandel. Vimåste nu dra nytta av de lärdomar som 1970-talets utveckling har att ge. Deerfarenheter vi gjort har varit entydiga. När vi fört en jämfört med utlandetrestriktiv ekonomisk politik, såsom eller efter 1977 årsdevalvering, har vår konkurrenskraft förbättrats och förutsättningar skapatsför en mer balanserad ekonomisk utveckling. 1980/81:150 Bilaga1 Reviderad flnansplan 10 tidernär den ekonomiska politiken givits en mer expansiv inriktning harkonkurrenskraften försämrats och marknadsandelar gått förlorade. Detreaktionsmönster som den svenska ekonomin således uppvisar utgör enrestriktion för våra möjligheter att generellt stimulera den inhemskaefterfrågan. Enytterligare restriktion för den ekonomisk-polifiska handlingsfriheten utgörs avde stora underskotten i bytesbalans och statsbudget som vi har i utgångsläget.Ytterligare ökning av dessa riskerar att få negativa verkningar för ränteläge,inflationstryck och valutaflöde. Underskotten hindrar oss att genom generellstimulans av den inhemska efterfrågan parera en nedgång i den internationellakonjunkturen. Skallvi kunna nå målen för den ekonomiska politiken måste vi, somframhållits i det föregående, åstadkomma påtagliga trendbrott i den svenskaekonomiska utvecklingen. Enligt min mening kan detta ske endast genom enoffensiv ekonomisk politik som har det dubbla syftet att å ena sidansäkerställa ökad produktion och å andra sidan tillse att produktionsökningenanvänds för att förbättra vår bytesbalans. Dettainnebär att den inhemska konsumtionen, offentlig såväl som privat, måstehållas tillbaka. Den tillväxt som vi kan åstadkomma måste i allt väsentligtreserveras för ökad export och för ökade investeringar. Vi måste således bådearbeta och spara oss ur krisen. Underskotten i bytesbalans och statsbudgetmedför däremot att vi inte kan spendera oss ur krisen. Detförhållandet att manöverutrymmet för efterfrågestimulerande åtgärder nu ärstarkt begränsat innebär inte att vi skall avstå från en aktiv ekonomiskpolitik. Denna måste dock ges en i jämförelse med annorlundainriktning. Fördet första måste den svenska ekonomins produktivitet och produktionsförmågaförbättras. Därvidlag ligger tyngdpunkten på skattepolitiken, på åtgärder föratt trygga företagens kapitalförsörjning samt på åtgärder för att få en bättrefungerande arbetsmarknad. Dessa åtgärder behöver kompletteras med vissaefterfrågestimulerande insatser som förstärker vår produktionskapacitet.Insatserna avser i första hand stimulans av näringslivets investeringar genomförmånliga avdragsregler, frisläpp av investeringsfonder m. m., men ocksåstimulans av byggnadsverksamheten, industribeställningar etc. I dettasammanhang har också en kraftfull energipolitik som minskar vårt oljeberoendeoch utgör en drivkraft för svensk industri en viktig roll att spela. Jagåterkommer till de olika åtgärderna mer i detalj i det följande. Politikenmåste inriktas på att skapa förutsättningar för tillväxt i denutlandskonkurrerande sektorn. Det är endast därigenom som vi på en gång kanförbättra bytesbalansen och vidmakthålla den fulla sysselsättningen. Det skallinte fördöljas att detta är en svår uppgift i ett internationellt klimat somallmänt sett präglas av en relativt svag utveckling. Så länge OPEC-länderna harett stort exportöverskott kan självfallet övriga länder Prop.1980/81:150 Bilagal Reviderad flnansplan 11 totaltsett inte ha balans i sina utrikes affärer. Vid givna oljepriser och enbegränsad importkapacitet hos OPEC-länderna kan enskilda oljeimporterandeländer förbättra sin position endast på andra länders bekostnad. Problemetför svensk del är emellertid att vi tagit på oss en oproportionerligt stor delav det bytesbalansunderskott i industrivärlden som följt i oljeprishöjningarnasspår. Medan totalt hade ett underskott i bytesbalansen om ca I %av BNP uppgick det svenska underskottet till . För1981 förutses en påtaglig förbättring i handelsbalansen. Underskottet beräknassjunka från ca . i år.En viktig förklaring till förbättringen är att de ansträngningar som görs föratt minska vårt oljeberoende börjar bära frukt. Oljekonsumtionen sjönk med 8 å9% och beräknas minska med ytterligare 7 ä 1981 vilket är avsevärtmer än vad som förklaras av klimatologiska fakto rer eller den relativt låga aktivitetsnivån. Enannan viktig förklaring ligger i att de åtgärder som vidtagits för att hållatillbaka den inhemska efterfrågan leder till en långsam importutveckling. Påsikt måste vi emellertid givetvis sträva efter att förbättra bytesbalansengenom att i första hand öka vår export. LO/lägger en grund härförgenom att det torde medföra en viss förbättring av konkurrenskraften underavtalsperioden. Fördet andra är det nödvändigt att den inhemska konsumtionen hålls tillbaka. Sedanmitten av föregående decennium har den privata konsumfionen sfigit endastobetydligt medan däremot den offentliga ökat mycket snabbt. Den förra hardessutom till stor del hållits uppe genom ökade transfereringar somfinansierats över de offentliga budgetarna. Detavtal som slutits på större delen av arbetsmarknaden och 1982 innebäratt reallönen sänks påtagligt under dessa år. Mot denna bakgrund är det naturiigt att ansträngningarna att bromsa den inhemska konsumtionen i första hand måste avse de offentliga utgifterna. Nyckeln till en mer balanserad ekonomisk utveckling ligger i viktiga avseenden i att vi kan hålla tillbaka utgiftstillväxten hos såväl kommunerna som hos staten och socialförsäkringssystemet. En sådan återhållsamhet är en nödvändig beståndsdel i en offensiv ekonomisk politik. Det är endast genom en långsammare offentlig utgiftsökning som vi kan skapa förutsättningar för en rimlig reallöneutveckling efter skatt och därmed underiätta avtalsrörel serna. En långsammare utgiftsökning är också en nödvändig förutsättning för att vi skall kunna begränsa budgetunderskottet och därmed för ett lägre ränteläge. Attvi i nuvarande ekonomiska situation måste hålla tillbaka den offentligautgiftsökningen innebär givetvis inte ett underkännande eller en nedvärderingav den offentliga sektorns betydelse. Den offentliga sektorn ochsocialförsäkringssystemet utgör omistliga delar av en modern välfärdsstat. Detär emellertid nödvändigt att de offentliga utgifterna inte tillåts växa Prop.1980/81:150 Bilagal Reviderad flnansplan 12 snabbare än vad som är förenligt med samhällsekonomiskbalans. Skulle så ske kommer de negativa följderna i form av stagnation,inflation och arbetslöshet att hårdast drabba just dem som det socialatrygghetssystemet är uppbyggt för att skydda. Som jag närmare utvecklar i det följande bör den totalaökningen i den konsoliderade offentliga sektorns utgifter begränsas till ca 1 %per år i reala termer. Iregeringens handlingsprogram fastlades målet att bringa nedden kommunala konsumtionens ökningstakt till . Arbetetmed den statliga budgeten har i hög grad präglats av behovetatt spara. Jag vill i detta sammanhang peka dels på det besparingspaket om 6,3miljarder kr. (helårseffekt) som ingick i den besparingsproposition (prop.1980/81:20) som förelades , dels på den ytterstrestriktiva utgiftsprövningen i budgetarbetet, dels på de ytterligarebesparingsförslag om . (helårseffekt) som regeringen beslutadeom (prop. 1980/81: 118). Genomdessa åtgärder har en uppbromsning åstadkommits vad gäller statsutgifternastillväxt. Statsutgifterna exklusive räntor som växte med ireala termer uppvisar en fillväxt av 2,. Detta är en högre tillväxt än jag räknade med ifinansplanen vilket bl.a. beror på diskontohöjningen . Denna drar medsig högre räntekostnader för statsskulden och driver upp priserna. Till dettakommer att avtalen på arbetsmarknaden innebär en större lönekostnadsökning änjag räknade med i finansplanen. Totalt innebär detta en ökad belastning avvissa pris- och lönekänsliga anslag. Slutligen förutses utgifterna för arbetsmarknads-och induslripolitiska åtgärder bli större än tidigare beräknat. Även omsålunda takten i utgiftsökningarna dämpats är det uppenbart att den alltjämt ärför snabb. Det framgår bl. a. av att inkl. statsskuldräntor ökarstatsutgifterna innevarande år med 5,. Det är avsevärt mer än åretsBNP-tillväxt och ligger även väsentligt högre än den trendmässigaproduktionstillväxt pä ca 2,som långtidsutredningen räknat med bör varamöjlig under gynnsamma omständigheter. Långtidsbudgeten visar också att budgetunderskottet skulleöka dramatiskt om inte ytterligare ätgärder vidtas. Chefen förbudgetdepartementet kommer mot denna bakgrund att föreslå att ettnytt sparmål uppställs. Målet innebär att ytterligare besparingar om minst 12miljarder kr., jämfört med de utgifter som skulle följt av en oförändradambitionsnivå, kommer att föreslås i budgeten /83. Den exaktastorleken för besparingarna måste bli beroende av en rad faktorer som är svåraatt förutse såsom konjunkturutvecklingen utomlands och i , utvecklingenpå kreditmarknaden m. m. En avstämning måste också göras gentemot åtgärder somkan bli aktuella på budgetens inkomstsida. Prop.1980/81:150 Bilagal Reviderad flnansplan 13 Innan jag går in mer i detalj på de ekonomisk-politiskaåtgärder som behövs vill jag understryka det självklara förhållandet att i enmarknadsekonomi av svensk typ kan statsmakterna inte ensamma säkerställa enpositiv ekonomisk utveckling. Arbetsmarknadens parter har sålunda ett avgörandeinflytande på lönebildningen inkl. löneglidningen och därmed, eftersom lönernautgör av förädlingsvärdet inom industrin, på vår internationellakonkurrenskraft. Företagens prispolitik spelar också en viktig roll när detgäller att öka marknadsandelarna. Ett annatviktigt område där statsmakterna endast indirekt kan påverka utvecklingenutgörs av den kommunala verksamheten. Om viskall kunna uppnå ekonomisk balans krävs således insatser från alla parter idet svenska samhället. Regeringen kommer att göra vad som på den ankommer föratt underiätta breda samförståndslösningar. 2.2.1 Åtgärder för att förbättra den svenska ekonominsproduktionsförmåga Skattepolitiken En nödvändig förutsättning för att vi skall återvinnabalansen i den svenska ekonomin är att skattesystemet utformas så att detuppmuntrar till arbetsinsatser, sparande och produktiva investeringar. Härvidspelar marginalskatternas höjd en avgörande roll. har högre marginalskatterän något annat land. Som en illustration kan nämnas att i har hälftenav skattebetalarna marginalskatter på eller mer. Bland de helfidsarbetandeär andelen väsenfiigt högre eller . I , och harendast resp. 1/10, 1/4 och en knapp 1/3 av inkomsttagarna marginalskatter över50%. Det kan också nämnas att den högsta marginalskattesatsen i uppgårtill medan den inte i något av våra nordiska grannländer överstiger 71%.Det bör dessutom beaktas att sedda i ett internationellt perspektiv ligger ävende andra nordiska länderna mycket högt. Iregeringens ekonomiska handlingsprogram av konstateradesatt en varaktig förbättring av den svenska ekonomins produktionsförmåga intekan åstadkommas med mindre än att marginalskatterna sänks. "Inriktningenbör vara att sänka marginalskatten till för den helt dominerandeandelen heltidsarbetande inkomsttagare. Detta förutsätter motsvarandejustering av gällande marginalskattetak. En reform med den inriktningen börgenomföras i tre steg med början 1982 och fullföljas 1983 och 1984. Enmarginalskattereform av sådan omfattning kommer att ställa krav på enanpassning av bruttolönerna . Reformen kan beräknas kosta5-7 miljarder kr. 1 nuvarande statsfinansiella läge är en totalfinansieringnödvändig. Mot den bakgrunden kommer regeringen att inbjudaarbetsmarknadens Prop.1980/81:150 Bilagal Reviderad flnansplan 14 parteroch den socialdemokratiska oppositionen till överläggningar i frågan.Regeringen avser därefter att senare i vår återkomma med förslag tillriksdagen." Överläggningarnamellan regeringspartierna och socialdemokraterna är ännu inte avslutade. Enmarginalskattereform är av största vikt inte endast för atl minskakostnadsinflationen, stimulera till ökade arbetsinsatser, ökat sparande, ochför att minska incitamenten till skatteflykt och skattefusk utan även därföratt de nuvarande höga marginalskatterna har negativa verkningar också i en radandra avseenden. Jagvill särskilt peka på att de i kombination med avdragsregler och starkinflation medför att hushållen blir relativt okänsliga även för mycket högaräntor. Detta bidrar verksamt till att driva upp räntenivån vilket inverkarnegativt på investeringarna, medför svårigheter för näringslivet och driver påinflationen. En marginalskattereform av den typ som ovan skisserats innebär atträntekostnaderna efter skatt ökar väsentligt vilket kommer att minskahushållens kreditefterfrågan. Genom att hushållen blir mindre benägna attbetala höga räntor uppfylls en nödvändig förutsättning för att kunna avreglerakreditmarknaden. Detta är i sin tur en betingelse för en mer rationell ochproduktiv användning av tillgängliga kapitalresurser. Dehöga marginalskatterna är också en av orsakerna till att vi haftsvårt att få fram ett tillräckligt utbud av virke. Ungefär 1/4 av den svenskaindustrins export kommer från skogsindustrin. Produktionen av dessa exportvarorbaserar sig nästan uteslutande på inhemska produktionsfaktorer och är såledesförknippade med en ytterst liten importandel. Härigenom spelar skogsindustrinen avgörande roll i våra strävanden att återställa balansen i utrikeshandeln. Detär således av största vikt att skogsindustrins kapacitet inte onödigtvisbegränsas av ett ofillräckligt virkesutbud. Detta skedde under den senastehögkonjunkturen och förlorade därigenom betydande exportinkomster. , virkesförsörjningsulredningen, beräknas framläggaförslag om åtgärder för att stimulera avverkningen. I avvaktan påvirkesförsörjningsutredningens betänkande har regeringen föreslagit (prop.1980/81:118) en provisorisk beskattningsreform. Denna innebär att skogsägarebeviljas ett extra avdrag om 5 resp. av försäljningsintäkter för rotposteroch skogsprodukter. Reformen finansieras genom en höjning avskogsvårdsavgifterna och innebär således en omfördelning inomskogs-ägarkollektivet. Enförutsättning för att näringslivets investeringar skall öka är att lönsamhetenförbättras. Den ökade efter den kraftiga nedgång som följdepä överbryggningspolitiken. 1980/81:150 Bilagal Reviderad flnansplan 15 välicke upp till mer än vad som utgjort bottennivåer i tidigare konjunkturcyklar.En högre lönsamhet är en nödvändig betingelse för ökade investeringar och kanockså bidra till att förbättra företagens soliditet. Jag har i fidigarefinansplaner utförligt behandlat de problem som företagens trendmässigtsjunkande soliditet ger upphov till. Företag med svag finansiell ställning harsmå möjligheter att investera och satsa . Motbakgrund av näringslivets behov av riskkapital har statsmakterna vidtagit enrad åtgärder för att mildra den diskriminering av aktiesparande som legat iskattereglerna. Dessa åtgärder har givits en inriktning som i första handkommer småsparare tillgodo. Skattefondsparandetsvillkor har således förbättrats genom att skatteavdraget höjts från 20 till30% och den högsta gränsen för avdragsberättigat sparande från . De anställda i börsnoterade företag har även fått möjlighet attspara i det egna företagets aktier enligt samma regler som gäller för skaltefondsparandet.Vidare har dubbelbeskattningen av utdelade vinstmedel från börsnoteradeföretag mildrats för utdelningsinkomster . för ensamslående ochdel dubbla beloppet för makar. Den senaste tidensutveckling visar att även relativt begränsade förändringar i skattereglernasom ökar avkastningen på aklier i förhållande lill alternafiva placeringar,leder till en betydande ökning av utbudet av riskvilligt kapital. Utvecklingentyder nu på att de allmänna aktiesparfonderna kan komma att tillföraaktiemarknaden inemot . Det företagsanknutnaaktiefondssparandet kan förväntas ge ca 400-500 milj. kr. , omutvecklingen fortsätter som . Detfinns inga säkra uppskattningar av hur stor del av det hushållssparande som nusöker sig till aktiemarknaden som utgörs av nysparande och av hur stor del somär omplaceringar. Av de skäl som jag anfört är även omplaceringar i sigpositiva för samhällsekonomin. Därutöver är del emellertid också angeläget atthushållens totala sparande ökar. Jag återkommer till detta i det följande. Som en följd av attefterfrågan på aktier ökat har börskurserna stigit ehuru kurserna realt sellalltjämt är väsentligt lägre än i mitten och . När börsensvärdering av företagen ökar minskar avkastningskravet (kapitalkostnaden) förnyemitterade aklier. Nyemissionsaktiviteten har också ökat kraftigtjämfört med föregående år. har nyemissioner för ca en miljard kr.aviserats. Denämnda åtgärderna har i första hand varit till nytta för börsnoterade, dvs.oftast större företag. Det är emellertid mycket angeläget att även de små ochmedelstora företagen får sin kapitalförsörjning tryggad. Dessa företag svararför omkring hälften av produktionen och sysselsättningen inom det svenskanäringslivet. Nya affärsidéer och tekniska nyheter har ofta utvecklats inomsmåföretagen. De har även visat stor förmåga till anpassning och har på mångasätt avgörande betydelse för den regionala 1980/81:150 Bilaga1 Reviderad flnansplan 16 utvecklingen.En förutsältning för att förbättra bytesbalansen är att dessa företag fårmöjlighet alt utvecklas och expandera. Inte minst torde möjligheterna att mötaimportkonkurrensen vara avhängiga av att de mindre och medelstora företagenförmår att hävda sin ställning. Svårigheternaatt skaffa ökat kapital är i många fall elt hinder för småföretagensexpansion. Mot denna bakgrund har ett flertal åtgärder vidtagitsför att underlätta utvecklingen i småföretagen. Således har regler införts somminskar ägarens behov att ta ut medel ur företagen för att betala arvs- ochförmögenhetsskatter. Vidare har fått ökad placeringsförmåga.Denna kommer i viss utsträckning att utnyttjas för aktieförvärv i ickebörsnoterade företag. Fråganom ytterligare åtgärder för att underlätta småföretagens riskkapitalförsörjningbereds f. n. inom . Utredningen om de små och medelstoraföretagens finansiella situation (E 1980:56) undersöker bl.a. vilka åtgärdersom kan vidtas för att förbättra icke börsnoterade företags möjligheter att dratill sig nytt riskkapital. Frågan om kapitalbeskattningens utformning ochstorlek utreds inom 1980 års företagsskattekommitté (B 1979:106). (B 1979:05) har till uppgift att föreslå tekniska lösningar för att elimineradubbelbeskattningen av aktieutdelningar. Utredningen har även till uppgift attundersöka om ett borttagande av dubbelbeskattningen kan utsträckas till ickebörsnoterade företag. Föratt hålla uppe näringslivets investeringar även under den relativt svagakonjunkturfas som vi nu genomgår.har på regeringens förslag beslutatom extra avdrag för byggnads- och maskininvesteringar på respektive 10 och 20%.Stimulanseffekten har därvid gjorts slörre än tidigare genom att avdragetgäller även vid den kommunala taxeringen. De allmänna investeringsfonderna, desärskilda investeringsreserverna för nriindre företag och vinstfonderär alla frisläppta för investeringar i industri , beträffandebyggnadsinvesteringar t.o.m. utgången av . Ennegativ faktor för näringslivets investeringar utgörs av det höga ränteläge somframtvingats av kombinationen höga internationella räntor, stort underskott ibytesbalansen och det statsfinansiella läget. Detta understryker vikten av attåtgärder vidtas för atl begränsa de nämnda underskotten så att förutsättningarskapas för att sänka räntan. Somjag tidigare framhållit har bättre än de flesta andra industriländerlyckats alt upprätthålla full sysselsättning efter den första och andraoljechocken. Detta har emellertid skett till priset av stora och växandeunderskott i bytesbalansen. Möjligheterna att gå vidare på denna väg ochersätta en för låg efterfrågan i den utlandskonkurrerande sektorn medsysselsättning som i olika former finansieras över de offentliga budgeterna ärmycket begränsade. 1980/81:150 Bilagal Reviderad flnansplan 17 Jagvill stryka under att möjligheterna att bevara den fulla sysselsättningen iframtiden i hög grad är avhängig av att arbetsmarknaden kännetecknas avdynamik, röriighet och anpassningsförmåga. Ju färre flaskhalsproblem somföreligger på arbetsmarknaden desto högre efterfrågetryck, och därmed destostörre sysselsättning, kan vi hålla i den svenska ekonomin. Det är tre parter som haratt svara för anpassningen på arbetsmarknaden: arbetsgivarna, de arbetssökandeoch staten. Om 1970-talets utveckling mot ständigt ökande arbetsmarknadspolitiskautgifter skall brytas, måste arbetsgivarnas och de arbetssökandes del avansvaret för arbetsmarknadens funktion öka. Anpassningen bör så långtsom möjligt ske inom ramen för utbud och efterfrågan på den regionalaarbetsmarknaden. En balanserad utveckling förutsätter båderegionalpolitiska insatser och rörlighet. Regeringens framlagdaproposition med riktlinjer för den framfida arbetsmarknadspolitiken utgår fråndetta synsätt. Propositionen omfattar ettflertal åtgärder i syfte alt främja den fulla sysselsättningen: - tillfällig rekryteringssstimulans tillindustriföretag som ökar sin personalstyrka , - rekryteringsstöd till företag som anställerlångtidsarbetslösa ungdomar, - förhöjda lönebidrag vid övergång från skyddatarbete till arbete på den öppna marknaden, - stöd för att underlätta omställningen vid lokalasysselsättningskriser, - vidgade möjligheter till vilande förtidspension, - vidgade möjligheter till arbetsmarknadsutbildningför 18- och 19-åringar, - skattebefrielse för flyttningsbidrag som utgårenligt arbetsmarknadskungörelsen. För att densamhällsekonomiska balanser! skall kunna återställas är det angeläget attytterligare åtgärder vidtas för a|tt minska trögheten på arbetsmarknaden utanatt den enskildes behov av trygghet eftersatts. Vissa tecken tyder på attnuvarande regler om an$tällningsskydd kan ha haft en hämmande inverkan pånyanställningar inle minst i de mindre och medelstora företagen. Mol denbakgrunden har chefen för tagit initiativ tillöversyn av lagen öm anställningsskydd. I en promemoria frånarbetsmarknadsdepartementet (Ds A 1981:6) som f.n. remissbehandlas, behandlasbl.a. frågor rörande provanställning och tillfällig anställning vidarbetstoppar. Chefen för avser efter det attremissbehandlingen avslutats all återkomma med förslag rörande rätlen tillprovanställning av ungdomar och möjligheterna till viss tids anställning vidarbetstoppar. Dessa ändringar bör kunna träda i kraft fr. o. m. den 1 januari1982. Frånvaronpå arbetsplatserna har ökat kraftigt under 1970-lalet och är 2 Riksdagen1980/81. 1980/81:150 Bilagal Reviderad flnansplan 18 högi internationell jämförelse. Frånvaron har på många håll nått en omfattningsom inte är förenlig med vår ekonomis konkurrenskraft. Ledighetslagarnases f.n. över inom ramen för tre olika delprojekt. Således görs en lagteknisköversyn inom . Vidare undersöker StudieförbundetNäringsliv och Samhälle hur arbets-fidsreformerna påverkar närvaromönster ocharbetets organisation vid ett antal myndigheter och företag. Slutligen genomförriksrevisionsverket en beräkning av de samlade kostnaderna för frånvaron frånarbetet. Resultaten av dessa projekt beräknas föreligga . Närdet gäller sjukfrånvaron har sjukpenningkommittén (S 1978:04) på regeringensuppdrag redovisat olika modeller för hur självrisken i sjukförsäkringssystemetkan ökas. Regeringenavser att återkomma till med förslag i dessa frågor. Arbetsmarknadspolitikenstyngdpunkt bör i fortsättningen liksom under innevarande budgetår ligga på denegentliga platsförmedlingen. För får man räkna med altarbetsmarknaden kommer att präglas av den svaga konjunkturutvecklingen.Samtidigt finns en avsevärd regional obalans i fråga om utbud och efterfråganpå arbetskraft. Utsikterna skiljer sig också relativt mycket från bransch tillbransch.