prop · G40335 · 1980-12-31 00:00:00 — Den särskilda förmånsrätten skall dock alltid, utom iell undanlagsfall som strax skall beröras, gä före allmän sådan. Förmånsrättför skatt eller allmän avgift som har pålagts i ell annat fördragsslutande landän del där konkursen inträffar kan medges endast enligt lagen i del landet.Förmånsrätten kan ocksä endast omfatta egendomen i samma land. Förmånsrätt förhyra av fastighet belägen i annat fördragsslutande land än det där konkurseninträffar kan medges endast enligl lagen i det landet och kan endast omfattaegendomen i samma land. Om sådan förmånsrätt för skatt, allmän avgift ellerhyra som har berörts är allmän, gäller den före annan allmän förmånsrätt.Lagen i det land där skallen har pålagts kan emellertid bestämma all skallenskall ha förelräde också framför fordran med särskild förmånsrätt. 1 art. 7anges vidare alt konventionen utöver vad nu har sagts inle berör frågan om rättatt i konkurs göra gällande fordran för allmän avgift som pålagts i annatfördragsslutande land än det där konkursen inträffar. Eftersomdet för konvenlionsregleringen i flera fall är av belydelse var egendombefinner sig och denna fråga ibland kan vara svär att ta ställning till. 8 uppställts vissa presumtioner. 1 artikelns första stycke anges var en konkursgäldenärsfordran skall anses befintlig. I andra styckei sägs all registrerat fartygeller luftfartyg, utom i fall som avses i art. 6 (förfarandet vid försäljning),skall anses befinna sig i del land där del har hemort (flagglagsfiktion). Frågor om erkännande och verkställighet av dom behandlas iart. Prop.1980/81:35 12 som enligt vad som har angetts inledningsvis har ändratsår 1977 till följd av den nya konventionen angående erkännande ochverkställighet av nordiska domar. I fråga om erkännande och verkställighet avdom eller förlikning rörande rättshandlings ogiltighel eller återgång pä grundav konkurs, som är anhängig i fördragsslulande land, gäller enligt den nyalydelsen av artikeln lagen i det land där erkännande eller verkställighetbegärs. 1 art. 11 finns en regel om konventionens tillämplighet pädödsbokonkurs. Enligl art, 15 har konventionen tillämpning också påoffentliga ackordsförhandlingar utan konkurs. Har en offentligackordsförhandling inletts i ett konventionsland. får sädan förhandling ochkonkurs inle äga rum i annat konvenlionsland. En förutsällning för konventionenstillämplighel är att gäldenären har hemvist i det land där förhandlingenbeslutas (art. 15 Iredje styckei jämfört med art. 13). Om förhandlingen leder lilltästsiäl-lande av ackord, gäller ackordet också i de undra länderna. 3 Reformbehov m. m. 3.1 internationella sjöpanträtis- och skeppsbyggnadskonventioner Sjöpanlrätt i fartyg skall enligl inlernalionellasjopanlrättskon-vention (art. 4) gälla till säkerhet för vissa fordringstypersom kan uppkomma i samband med farlygsdrifl. De konvenlionsbetingade sjöpanträtlernaskall ha bästa förmånsrätt, i princip närmast åtföljda av fartygshypotek (art.5). Konventionen medger alt nationella sjöpanlräller erkänns utöver de konvenlionsbetingade.Nationella sjöpanträtter måste då slå tillbaka både för de konvenlionsbetingadeoch för hypoieken (an. Undanlag medges endast för sädan säkerhelsrält som -under beteckningen panträtt eller retenlionsrätt - kan tillkomma byggnads-eller reparalionsvarv pä grund av tillverkning eller reparation av fartyg. Sädansäkerhelsrätl skall visseriigen i förmånsrältshänseende sältas efter de ikonventionen föreskrivna sjöpanträtlerna men får sättas före de inskrivna hypoieken(art. 6:2). Konventionen skall tillämpas vare sig fartyget är registrerat i ettkonventionsland eller inle (art. 12:1). Det innebär m.a.o. ail konvenfionen göranspråk pä generell tillämpning. Fartyg som avses alt byggas eller som är under byggnad fårenligl intemationella skeppsbyggmidskonvention (arl. I) registreras i byggnadslandet.Äganderätt och som därefter inskrivils i ett register i enlighet med byggnadslandelslag skall erkännas i övriga konventions-länder med förmånsrätt enligt nämndalag (art. 9). Förmånsordningen mellan å ena sidan inskrivna och å andra sidan annan panträtt och retenlionsrätt skall alltidbestämmas enligl de regler som är tillämpliga på fartyg, registrerade ifärdigbyggt skick (arl. De båda konventionerna har tilllrätls av . Prop.1980/81:35 13 har införlivats med svensk rält genom ändringar bl. a. isjölagen (1895: 35 s. I), seSFS 1973: 1064. Ändringarna har trätt i kraft den Ijanuari 1976 (SFS 1975:898).De innebär bl.a. alt antalet sjöpanträllsliga fordringar i fartyg begränsatsoch att endast sädana sjöpanlräller som betingas av sjöpani-rätlskonvenlionen erkänns. För alluppfylla konvenlionsåtagandena har det för svensk del och som berörs senare(avsnitt 4.1) även för dansk och norsk del varil nödvändigt all skapa särskildaregler för lösningen av de lagkonflikler som kan uppkomma. För sjöpanlrälleroch retentionsrälter som kan förekomma enligt sjölagen anvisas i princip svensklag (259S första styckei sjölagen). För sådan nationell sjöpanlrätt. retentionsrätteller liknande rättighet som den svenska sjölagen inte känner gäller dock regislreringslandelslag. Sådan rättighet skall dock stå tillbaka för konventionsbelingad sjöpanlrättoch som stämmer med konventionen och skall i övrigl inle medföra bättrerätt än den sjöpanlrätt eller relentionsräll i sjölagen mot vilken den närmastsvarar (259 § andra styckei). I fräga om skeppsbygge gäller samma regler fråndel all fartyget sjösätts medan för tiden byggnadslandets lagtillämpas (260 §). För främmande inskrivna panträtter lillämpas, sä långt delär förenligt med de tidigare reglerna, registreringslandets lag(280§). Ibetänkandet (SOU 1970:74) "Registrering av fartyg. Sjöpanträtt och fartygshypotek.Partrederi" (s. 144) har sjölagskommilién framhållit att nordiskakonkurskonvenlion och den därpå gmndade lagstiftningen inte är förenlig med1967 ärs intemationella sjöpanträtis- och skeppsbyggnadskonventioner. kan konkurskonvenfionens nuvarande bestämmelser om tillämpning avlagen i del land där egendomen befinner sig således leda till konflikt med sjöpanträttskonvenlionensanspråk på generell tillämplighet, ifall inte samtliga nordiska länderansluter sig även till den senare konventionen. a. medför konkurskonvenlionensregel om tillämplig lag beträffande särskilda förmånsrätters uppkomst ochinbördes företräde (art. 7 första slyckel), i förening med flagglagsfiklionen(art. 8 andra stycket), att vid konkurs i ett i konkursen indraget, härbefintligt fartyg hemmahörande i annat nordiskt land blir underkastat det sistnämnda landets lag i nämnda hänseenden. Om det landet då inle filllrätt sjöpanlrättskonvenlionen,uppslår konflikt med denna i den svenska konkursen. Vidare skall ettskeppsbygge, som utförs i annat nordiskt land för svensk beställares räkningoch som är i dennes ägo, i beställarens konkurs här i landet följabyggnadslandets lag. Sjöpanträttskonvenlionens regler kan emellertid behövatillämpas av den svenska myndigheten. Kommitténhar i sill belänkande utarbetat förslag till lagar om ändring i lagarna(1934:67 resp. 68) med bestämmelser om konkurs, som omfattar egendom i ,, och , resp. om verkan av konkurs, som inträffat i Danmark.Finland, och (se SOU 1970:74 s. 48 och 49). Förslagen innebär bl.a.att bestämmelserna om Prop.1980/81:35 14 flagglagsfiktion upphävs och att förbehåll görs om altsjölagen skall lillämpas i fräga om sjöpanlräller. 1973:42 (s. 196) har angetts all de problem somuppstår vid konflikt mellan sjölagens lagvalsregler och nordiskkonkurslagstiftning skall lösas i särskilt sammanhang. infördes ett nytt offenfiigt ackordsförfarande.Bestämmelserna härom finns i ackordslagen (1970:847). En nyhet i lagen är attåtervinning enligl reglerna i konkurslagen (1921:225) kan komma till stånd, omoffentligt ackord fastställs (16§). I belänkandet (SOU 1968:41) UtsökningsräuVII, som ligger fill grund för lagstiftningen, har lagberedningen uttalat (s.82) att del självfallet är önskvärt att sådan återvinning fär gälla ävenegendom i annan nordisk stat. Konventionen bör därför ändras för attåtervinning efler offentligt ackord skall kunna genomföras i annan nordiskstat. 1 betänkandet (SOU 1969:5) Utsökningsrätt IX, som ligger fill grund för den nya förmånsrättslagen(1970:979), erinrar lagberedningen om att den nordiska konkurskonventioneninnehåller vissa specialregler om bl.a. lilllämpningen av förmånsrätt förskatt eller annan avgift och att det kan bli nödvändigt att reviderakonventionen, om nya förmånsrättsordningar genomförs i de nordiska länderna (s.46). 4 Överenskommelsen om ändring nordiska konkurskonvention 4.1 Sjö- och lufträttsliga frågor Samtliga nordiska länder utom har undertecknat debåda sjörätts-liga konventionerna. och har tilliräli dessa. Sjöpanlrättskonvenlionenhar tilllrätls även av . Som framgått i avsnitt 3.1 har konventionsreglernainförlivats med den svenska sjölagen. Motsvarande är fallet beträffande dennorska sjölagen. Även har i sin sjölag infört bestämmelser somöverensstämmer med konventionsbestämmelserna. Sjöpanträttskonvenlionens reglerhar inarbetats i den danska sjölagen. har däremol inle genomfört någramotsvarande ändringar i sin lagstiftning. Del är särskilt sjöpanträttskonventionen som är avintresse i delta sammanhang. Enligt denna konvention är varje konventionslandförpliktat att tillämpa konventionen på alla fartyg vare sig de är registreradei ett konvenlionsland eller inle. Detta anspråk på generell tillämplighet harsåvitt gäller konventionsbelingad sjöpanlrätt och relentionsräll för svensk delkommil lill uttryck i 259 § sjölagen. Där föreskrivs all svensk lag oberoen- Prop.1980/81:35 15 deav ell fartygs nationalitet skall tillämpas när en konvenlionsbefingad sjöpanlrätteller retentionsrätt åberopas inför en svensk myndighet. Motsvarande lagvalsreglerhar givits i de danska (265 §), finska (227 §) och norska (265 §) sjölagarna. Sjöpanträttskonventionenstår, som framhållits av .sjölagskommittén (avsnitt 3.1), i strid med denordning som gäller enligt konkurskonventionen och därpå grundad lagstiftning(se för svensk del 8 lagen (1934:67) med bestämmelser om konkurs, som omfattaregendom i , , eller ). Delta har praktisk betydelsei förhållandel mellan å ena sidan , som varken anslutit sig till sjöpanlrättskonvenlioneneller infört bestämmelser i överensstämmelse med konventionen i sin internasjörätt, och å andra sidan övriga nordiska länder. Vid de nordiskaöverläggningarna har det rält enighet om alt konkurskonven-fionen bör ändras såatt de nordiska länder som har tillträtt sjöpanlrättskonvenlionen fullt ut kanuppfylla de skyldigheter som denna konvention medför. Del har också rältenighet om att den lämpligaste tekniska lösningen härvidlag är att i konkurskonvenlionenföra in en hänvisning till lagvalsreglerna i dessa länders sjölagar. Dennahänvisning har lagils in som ett andra stycke i art. 7. intehar anpassat sin lagsliflning lill sjöpanträltskonvenlionen har man emellertidvarit ense om alt för för-månsrätlsfrågor beträffande fartyg och fartyg underbyggnad som uppkommer i en isländsk konkurs behålla den nuvarande regleringeni konkurskonvenlionen i fråga om särskild förmänsrätt (se art. 7 första slyckeloch art. 8 andra styckei). Enighet har ocksä rått omatt den särskilda regleringen i art. 4 om verkan av inskrivning i register m.m.kan lillämpas utan hinder av de nya bestämmelserna. Däremot lalar den gällandesvenska texten lill art. 4 och även arl. 8 andra slyckel i konkurskonvenlionenom "registrerat fartyg". Härvid torde vid konventionens tillkomstendast ha avsells fartyg som blivit föremål för registrering med privaträtlsligaverkningar, dvs. förts in i ett register där registrering ulgör gmnd för bl. Efler ändringar i sjölagen betecknas i Sverigefartyg vars skrov har en största längd av och en största breddav skepp. Andra fartyg kallas båtar. Endast skepp är föremålför en registrering med privaträtlsliga verkningar, nämligen i skeppsregistret (2§sjölagen). Båtar registreras endast av offenlligrältsliga skäl och kan inle bliföremål för fartygsinteckning. Vid överläggningarna hardel vidare rätt enighet om att art. 4 och art. 8 andra stycket endast böromfatta fartyg som är registrerat i skeppsregister eller annat register därregistreringen har privaträtlsliga verkningar, dvs. med svensk terminologi"registrerat skepp". I överenskommelsen har därför i den svenska konventionstexlen(art. 4 och art. 8 andra slyckel) "fartygskepp". Någon motsvarande ändring har inte behövts i de danska,finska, isländska och norska texterna. I artiklarna har dessutom registreradeskeppsbyggen likställts med skepp. 1980/81:35 16 Idetta sammanhang kan påpekas all de sjöpanträllsliga reglema gäller allafartyg, dvs. med svensk terminologi både skepp och bålar och alt den nyaregeln i arl. 7 andra slyckel som betingas av sjöpanträttskonventionen harutformats i enlighet med della. 4 förtydligats så alt med hemlandet för registrerat skepp ochskeppsbygge avses regislreringslandet. I anslutning härtill har i art. 8 andra slyckelinförts regeln att registrerat skepp och skeppsbygge skall anses befinna sig iregistreringslandet. Motsvarande ändringar har gjorts i fråga om luftfartyg. Dennordiska konkurskonventionen utsäger inte direkt vilkel lands lag som skalltillämpas för all avgöra vad som är fartyg och berör inte heller rättsförhållandenai fråga om sådan egendom som, utan all vara fartyg, dock behandlas såsom fartygi ett konventionsland. Frågan har praktisk betydelse med hänsyn till att viss egendomenligt ett nordiskt lands lag kan vara att belrakta som ell fartyg men inte enliglde andra ländernas lagar. Vid de nordiska överläggningarna har i denna del överenskommitsatt konkurskonvenlionens regler om skepp resp. om fartyg bör gälla egendom somi något av konventionsländerna har tagits upp i skeppsregisler. en i registrerad oljeborrplattform att anse som fartyg eller skeppvid tillämpning av konventionen. Vad nu har sagts skall ha tillämpning även belräffandeskeppsbygge och fartygsbygge (arl. 11 första stycket). Enliglden internafionella konvention rörande internafionellt erkännande av rätt tillluftfartyg som ingicks skall äganderätt och panträtt m. m. tillregistrerat luftfartyg, om regislreringslandels lag så anger, omfatta ocksåreservdelar lill luftfartyget (jfr 4§ lagen (1955:227) om inskrivning av rätt fillluftfartyg). En förutsällning härför är dock alt vissa formalia har iakttagils.I den nordiska överenskommelse som har träffats jämställs intecknadereservdelar lill luftfartyg med luftfartyget (art. 11 andra stycket). Detta fårbetydelse för art. 4 första stycket och art. 8 andra stycket. 4.2Förmånsrätt för skatt m. m. Art.7 i konventionen, som behandlar frägor om förmånsrätt, avser endast förmånsrätti egendom som vid konkursutbroltet finns i en annan fördragsslutande stat änden där konkursen inträffar. Förmånsrätt för skatt och avgift har, som tidigareberörts, fått en särskild reglering i artikelns andra stycke. Om lagen i denstat där skatt eller avgift har pålagts (skånelandet) ger skatten elleravgiften en särskild förmånsrätt, fär fordran tas ut enligl i stort sett sammaregler som om en särkonkurs (jfr avsnitt 2) hade inträffat i den slalen.Annorlunda är fallet om skatten eller avgiften har allmän förmånsrätt enligt skatldandelslag. I del fallet är nämligen förmånsrätten utan hänsyn till det berördalandels interna förmånsrättsord- 1980/81:35 17 ningplacerad före alla andra allmänna förmånsrätter. Ett skattekrav kan härigenomkomma i bättre läge än vid en särkonkurs. Förmånsrätten för skall eller avgiftkan dock aldrig svälla ut till att gälla i egendom i en annan stat. Närkonkurskonvenfionen tillkom hade skaller och avgifter allmän förmånsrätt ialla de nordiska ländernas interna lagsfiftning, även om inget land hade denordningen att de ifrågavarande kraven gavs bästa allmänna förmånsrätt.Skatteprivilegiet har senare minskat väsentligt i betydelse i ochNorge. Med hänsyn till att den nuvarande regeln inte harmonierar med förmånsrätlsordningeni de nationella lagarna har man vid överläggningama ansett all konventionensregler angående förmånsrätt för skatter och avgifter bör ändras. Enighet harrått om alt frågan huruvida förmånsrätt äger mm alltjämt måste avgöras enligtskånelandets lag. Vidare har man varit ense om all förmånsrätten liksom hitfillsbör omfatta blott egendomen i skattelandet. Ett avsteg frän hitfillsvarande principerhar emellertid ansetts behövligt i fråga om möjligheten att ta ut fordran för skatteller avgift ulan hänsynslagande till konkurskostnader, andra massafordringaroch fordringar med allmän förmånsrätt. Enligt den föreslagna lydelsen av art. 7tredje stycket får sålunda fordran för skatt eller avgift med allmänförmånsrätt tas ut ur egendomen i den stat där skallen eller avgiften harpålagts först sedan från värdet av denna egendom har frånräknats en andel avfordringarna mot konkursboet (dvs. massafordringar) och av fordringar som utanatt avse skatt eller avgift har allmän förmånsrätt. Nämnda andel skallbestämmas så, att den motsvarar förhållandet mellan egendomen i skattelandetoch all egendom i konkursboet. Den nya regleringen kan belysas med följandeexempel. konkurs i finns tillgångar på , varav tillgångar i Sverigepå . Fömtom inteckningsfordringar finns fordringar med allmänförmånsrätt om totalt . svenska skattekrav(här bortses från massafordringar). Egendomen i ulgör 1/4 av boet. 1/4av . skall alltså ulgå ur de svenska fillgångarnainnan det svenska skattekravet kan tillgodoses ur dessa. Art.7 i konventionen upptar f. n. också en särskild regel om förmånsrätt för hyraav faslighet som är belägen i ett annat land än det där konkursen inträffar.Regeln har betydelse endast i fråga om allmänna förmänsrätter. Då numera denordiska länderna i den interna lagstiftningen inte längre har kvar sådanaförmånsrätter har vid de nordiska överläggningarna överenskommits attbestämmelsen skall utgå. Isista meningen i art. 7 andra slyckel anges f.n. all konventionen inte utövervad som har sagts berör frågan om rält alt i konkurs göra gällandefordran för allmän avgift som har pålagts i annan fördragsslutande stat än dendär konkursen inträlTade. Enligt ett särskilt avtal mellanSverige, , , och om handräckning i skatteärendenjämte tilläggsavtal äligger del 2 1980/81. Prop.1980/81:35 18 numeraländerna att lämna varandra handräckning för bl.a. uppbörd och indrivning avskatt (se SFS 1978:723 och 724). Mot bakgmnd härav har det vid de nordiskaöverläggningarna rått enighet om alt den nu akluella bestämmelsen som närmastär av upplysande karaktär kan ulgå. Dennuvarande regeln i arl. 13 i konvenfionen, där konventionens tillämplighelindirekt anges, utgär frän den tidigare i alla nordiska länder gällandeordningen alt konkursforum i princip finns där gäldenären har sill hemvist. Somframgått i avsnitt 2 är konvenfionen inte fillämplig i de fall rätten ellerkonkursdomaren grundat sin behörighet på annan omständighet än att gäldenärenhar sitt hemvist i landet (jfr för svensk del 10 kap. 1, 3 och 4 §§ RB). Regelni art. 13 innebär all konkurs i hemvistlandet (domicil-konkurs) medför hinder molen särkonkurs i ett annat konvenlionsland men ej påverkar fortgången av en iett annat land redan inledd särkonkurs. Regeln i arl. 13 gäller enligt art. 15 iredjeslyckel även i fråga om beslul om offentlig ackordsförhandling ulan konkurs. IDanmark har genom den nya danska konkurslagen en ny ordning införts under år1978 i fräga om konkursforum. Avgörande är i princip var gäldenären driverförvärvsverksamhet. Enföljd av den nuvarande regeln i art. 13 är all konventionen i regel inle ärtillämplig på konkurser som beslutas i . Om man i , såsom f. n.övervägs (se NOU 1972:20 s. 226 ff och 404), inför en ordning liknande dendanska, kommer motsvarande att gälla belräffande de norska konkurserna. Vidde nordiska överläggningarna har dessa betydande inskränkningar i konventionenstillämpningsområde uppmärksammals (jfr även prop. 1975:6 s. 121). Olikalösningar har diskuterats och man har stannat för att t. v. inte göra annanändring än alt utesluta tillämpning av konkurskonvenfionen i det fall gäldenärensaknar hemvist i konkurs- eller ackordslandet under fömtsättning all dellaförhållande har angivits i beslutet om konkurs eller ackordsförhandling. Deltainnebär fill skillnad från nuvarande reglering alt del avgörande blir om gäldenärenfaktiskt haft hemvist i konkurs-eller ackordslandel eller inle. Vad rätleneller domaren grundat sin behörighet på spelar alltså inte längre någon roll. Motbakgmnd av det anförda har enighet uppnåtts vid de nordiska överläggningarna omföljande innehåll av arl. Om en konkurs beslutas i ett nordiskt land belräffandeen gäldenär som saknar eller vid sin död saknade hemvist i det landet ellerbeträffande en juridisk person utan säte i landet, skall detta anges ibeslutet. Där så skett, skall konvenfionen ej tillämpas på konkursen. Denna fårfortsätta ulan hinder av konkurs i ett annat nordiskt land. 1980/81:35 19 4.4 Återvinning vid ackord m.m. Genom tillkomsten av den svenska ackordslagen (1970:847)har möjlighet öppnats lill återvinning när offentligt ackord fastställs.Likartade möjligheter har skapats i och övervägs i . Det har vidde nordiska överläggningarna framstått som önskvärt all konventionsregleringenrörande offentliga ackord byggs ut så all återvinning som kommer lill sländ vidsådana ackord får gälla egendom också i annat konvenlionsland än del därackordet fastställs (jfr avsnitt 3.2). För all återvinning efter offentligtackord skall kunna genomföras i ell annat nordiskt land innehålleröverenskommelsen ett tillägg till arl. 15 andra slyckel. Enligt liUäggel skallde bestämmelser om återvinning vid ackord som har meddelats i det land därackord fastställs lillämpas i fråga om egendom i de andra länderna. Även vidnu förevarande ätervinningsfall har ett ullryckligt undanlag från huvudregelnansetts påkallat i fråga om sädan egendom som behandlas i arl. I fräga omerkännande och verkställighet av återvin-ningsulslagel har en hänvisning lill arl.10 införts i tredje slyckel av artikeln. Vid revideringen av arl. 15 har också uppmärksammals allinledande av offentligt ackord i ett land f. n. inle behöver offentliggöras iannat nordiskt land där gäldenären har tillgångar. Med hänsyn tillrättsverkningarna av ackord har det vid de nordiska överläggningarna ansettsföljdriktigt att ackordsförhandlingen offentliggörs pä samma sätt som konkurs.Därför har överenskommits att man i art, 15 tredje slyckel lar in en hänvisninglill art, 2. Den i art. 11 upptagna regeln om att konventionen skalläga tillämpning pä dödsbos konkurs endast i händelse av att de fördragsslutandestaterna överenskommer hur dödsbo i övrigt skall behandlas saknar belydelsesedan 1934 ärs nordiska arvskonvenlion har tillkommit. Regeln har därför fält utgäur konventionen. Överenskommelsen om ändringar i konkurskonvenlionen börfogas fill protokollet i detla ärende som bilaga 1. Konkurskonventionen i desshelhet - med överenskomna ändringar - bör fogas lill protokollet som bilaga 2. Den nordiska konkurskonventionen ingicks . Pägrundval av konventionen har i de nordiska staterna utfärdats särskilda lagarmed 1980/81:35 20 avseendepå internordisk konkurs. I finns sålunda lagen (1934:67) medbestämmelser om konkurs, som omfattar egendom i , , ellerNorge, lagen (1934:68) om verkan av konkurs, som inträffat i Danm.ark, ,eller samt lagen (1934:69) om erkännande och verkslällighet avvissa, i anledning av konkurs meddelade utländska domar. Konkurskonventionenoch därtill anslutande intern lagstiftning har sedan konventionens tillkomstinte genomgått någon väsentlig förändring. har emellertid behov avändringar i konventionen gett sig tillkänna pä flera punkter. Ettändringsbehov sammanhänger med den nya sjörältsliga lagsliflning som har tillkommiti liksom i , och mol bakgrund bl.a. av 1967 årsinternationella sjörättsliga konventioner. Av särskilt intresse är här sjöpanträttskonventionen,lill vilken hitlills , och har anslutit sig.