prop · G403130 · 1980-12-31 00:00:00 — Enligtmin mening bör fonderna även i fortsättningen kunna stödja riskbelonadeinvesteringar för utveckling och marknadsföring av nya produkter, processeroch system liksom marknadsinvesteringar i övrigt. Detta har heller inte sattsifråga av SIND eller remissinstanserna. Jag vill betona attproduktutvecklingslånen kan användas även för att finansiera riskfylldaexportprojekt eller andra marknadsföringsåtgärder. Fonderna har möjlighel attsamråda med exportråd i sådana ärenden. Jag vill i detta sammanhangerinra om att chefen för kommer redovisa vissaförslag om exportfrämjande åtgärder med särskild inriktning på små ochmedelstora förelag. Denav industriverket redovisade låga återbetalningen har tagits upp av fleraremissinstanser. Bl.a. RRV och påpekar altåterbetalningsprocenlen inte är ett relevant mått på effektiviteten hos dennatyp av lån. Jag delar denna uppfattning. Utvecklingsprojekt av del slag det härär fråga om är dessutom i regel mycket tidskrävande. Eftersom den nuvarandelåneformen, i synnerhet efter SUFO:s regionalisering, har tillämpats , finner jag det vara svårt att redan nu med säkerhet avgöra ivilken utsträckning själva lånevillkoren har verkat hämmande päåterbetalningen. Däremot finns skäl att tro att nuvarande länekonstruktion haruppfattats som kostsam och därför begränsat intresset för denna stödform. Detär därför enligt min mening befogat att försöksvis pröva något andra regler förstödgivningen. Jaganser att följande riktlinjer bör vara vägledande för stödets framlidautformning. Målet med verksamhelen bör som vara alt stimulera ocheffektivisera arbetet med produktutveckling och marknadsföring i små ochmedelstora förelag. Fonderna bör stödja sådana lovande men risk-4 1980/81. 1980/81:130 50 fylldaprojekt som utan stöd inte skulle kunna genomföras. Stödet bör fungera så altdet lyfter av en del av företagets/innovatörens risk med projektet. Det innebäralt stödet som bör förknippas med villkorlig äterbetalningsskyldighet.Låntagaren bör finansiera en rimlig del av den tolala utvecklingskostnaden påannal sätt än genom kreditstöd från fonden eller andra samhällsorgan. Enligtmin mening bör fondernas produktutvecklingslån som i normalfalletsvara för högst av den beräknade utvecklingskostnaden. Högre andel än 50%bör säledes beviljas endast i rena undanlagsfall. Delär vidare väsentligt atl stödet inte utformas så att det uppfattas som oskäligtdyrt för stödmoltagaren. En sådan ordning leder lätt till atl företagenavskräcks från att satsa på riskfyllda utvecklingsprojekt. Ett stöd som ärkostsamt men förknippas med stora möjligheter till avskrivning kan tendera attefterfrågas för att finansiera huvudsakligen projekt med små möjligheler att nåkommersiell framgång. Andra riskfyllda men mer realistiska projekt kan i vissafall komma alt finansieras med t.ex. fondernas rörelselån men ofta riskera attinte komma lill stånd. I likhel med SIND och flera remissinstanser anser jagatt någon speciell riskersättning inte skall belasta projekt finansierade medproduktulvecklingslån. a. STU anser jag å andra sidan att det ligger en fara i att göra stödet såbilligt alt del snedvrider konkurrensen gentemot andra finansieringsformer. Enalltför låg kostnad för produktutvecklingsstödet gör att företagen efterfrågardetla för alt finansiera projekt som bör kunna finansieras på den ordinarielånemarknaden eller med rörelselån från utvecklingsfonderna. onödigt förhandlingsarbete och gränsdragningsproblem för fonderna. Jagförordar därför i motsats till SIND att ränta på utbetalt belopp som tidigarebör debiteras och läggas till kapitalet även under den första s. k.utvecklingstiden. Det ankommer pä resp. utvecklingsfond att från fall tillfall bestämma vilken ränta som skall debiteras. Ilikhet med flera remissinstanser anser jag det vara en viktig princip attsättet för återbetalning av stödet liksom i möjligaste mån anpassastill resp. projekts förmåga att generera intäkter och därmed till möjligheternaatt betala tillbaka stödet. Det bör kunna avtalas att återbetalningen beräknassom en viss procentsats av nettofaktureringen eller i form av annan löpandeersättning till utvecklingsfonden. Del är i dessa fall naturligt attåterbetalningen påbörjas först sedan projektets resultat har börjat utnyttjaskommersiellt. Ivissa fall kan det dock passa såväl företaget som fonden bättre att, som iindustriverkets förslag till länekonstruktion, lägga upp en plan med regelbundnaårliga avbetalningar. Det bör då slå fonden fritt att bestämma om en sådanordning. SINDföreslår vidare att utvecklingsfonden och stödmottagaren efter normalt tre årsutvecklingstid skall avgöra om projektet är lyckat eller inte. I samband därmedskall fonden besluta om eventuell avskrivning av sin 1980/81:130 51 fordran.Enligt min mening kan det i många fall vara svårt alt redan efter så kort tidmed säkerhet avgöra om projektet har lyckats eller inte. Jag räknar med attfonden i normalfallet behöver avvakta innan beslut fattasom avskrivning av länet. Jag vill dock betona vikten av att fonden ochlåntagaren från början klart avtalar om villkoren för eventuell eftergift avfondens fordran. Enviktig princip bör vara att utvecklingsfonderna själva har en långtgåendefrihet att anpassa såväl sättet för återbetalning som övriga stödvillkor lillde omständigheter som råder i det enskilda stödärendet. Enligt min mening kanen alltför slor centralstyrning onödigtvis byråkratisera handläggningen avstödet och därmed hämma effektiviteten i småföretagensproduktutvecklingsarbete. F. n. kanutvecklingsfonderna bevilja rörelselån och/eller produktutvecklingslån påtotalt . till en och samma låntagare utan att samråda med SIND resp.STU. Jag kommer i det följande alt föreslå en höjning av denna gräns till Imilj. vad gäller rörelselånen (avsnitt 5.3). Jag förordar att detobligatoriska samrådet med STU i fortsättningen gäller produktutvecklingslånsom överstiger 1 milj. kr. Detta hindrar givetvis inle att det hittillsvarandesamarbetet mellan STU och fonderna även beträffande mindre projekt fortsätteroch vidareutvecklas. Vidare delar jag SIND:s bedömning att samrådet mellanfonderna i stödärenden kan behöva öka. Verket kan i samråd med STU medverka ökad samordning mellan fonderna i dessa frågor. Några remissinstanserpåpekar att stödet, trots att det är villkorligt, normalt bokförs som en skuldhos mottagaren. Företagets utvecklingskostnader kan däremot inte alllid tasupp som en tillgång i balansräkningen, vilket kan skapa soliditetsproblem hosfrämst mindre, nystartade företag. Vissa förslag till stödkonstruktioner försfram i syfte att undvika detta problem. Vissa skattemässiga konsekvenser avolika stödformer ses f. n. över av bidragsskattekommittén (B 1980:01). När delgäller frågan om företagens soliditet villjag efter samråd med chefen förjustitiedepartementet anföra följande. Stödformerna lån ochbidrag med villkoriig återbetalningsskyldighet har kommit till allt störteanvändning . Syftet med dessa stödformer är i allmänhet attavlasta stödmottagaren risken för ett misslyckat utvecklingsprojekt. Stödet äri regel knutet lill elt visst projekt och återbetalningsskyldigheten fallerbort om projektet misslyckas. Exempel på sådana stödformer är stöd som lämnasav STU och Industrifonden samt de regionala utvecklingsfondernasproduktutvecklingslän. För vissa typer av stöd, främst större företagsspecifikalån, har dock ålerbetalningsskyl-digheten knutits till låntagarens framtidaresultatutveckling eller beslut om aktieutdelning. En tredje typ av län medvillkorlig återbetalningsskyldighet är regionalpolitiskt slöd i form avavskrivningslän av del slag som infördes den . Dessa lån skiljer sigfrån de andra typerna av lån med 1980/81:130 52 villkorligåterbetalningsskyldighet genom att de skrivs av i de fall projekten lyckas ochger den avsedda regionalpolitiska effekten. Bokföringsnämndenhar utfärdat anvisningar om redovisning av statliga stöd. Enligt anvisningarnaskall lån och bidrag med villkorlig äterbetalningsskyldighet som används fördefinierade projekt redovisas som skuld i balansräkningen hoslåntagaren/bidragsmottagaren till dess den låne- resp. bidragsgivandemyndigheten har fattat beslut om eftergift av lånet resp. att bidraget inteskall krävas åter. De kostnader som svarar mot lånet eller bidraget kanaktiveras i balansräkningen. Deproblem som påpekas av några remissinstanser gäller den redovisningsmässigabehandlingen av bidrag och lån med villkoriig återbetal-ningsskyldighel. Ettexempel är aktiebolagslagens regler om likvidationsskyldighet. Syftet medreglerna torde vara alt skydda fordringsägarna mot att det egna kapitaleturholkas. Det kan dock finnas skäl att i det sammanhanget bedöma lån medvillkorlig återbetalningsskyldighet pä annat sätt än vanliga lån. En översyn avhur sådana lån skall behandlas i redovisningshänseende kommer mot dennabakgrund att göras inom . Jag räknar med att regeringendärefter får anledning att återkomma till frågan. SINDförordar att redan beviljade produktutvecklingslån och lån från SUFO anpassastill de förändrade reglerna för stödel. Det ankommer pä resp. utvecklingsfondoch låntagare att genomföra eventuellt omförhandling av slödvillkoren. Detankommer på SIND att ge ut råd och anvisningar i kreditfrågor. Verket kansålunda i samråd med STU bistå fonderna med rekommendationer vad gäller nämndaövergångsanordningar liksom löpande handläggningsfrågor, juridiska problem somär förknippade med stödverksamheten etc. Trots den betydande regionala frihetsom jag förordar, räknar jag med att verkets samordnande roll kan bidra tillatt de stödvillkor som tillämpas av enskilda fonder inte skiljer sig i sådan utsträckningatt företag i vissa län uppfattar systemet som orättvist. SåvälSIND som flera remissintanser tar upp frågor som rör fondernas resurser förverksamheten med produktutvecklingsstöd. Vissa fonder för fram önskemål omsärskilda bidrag för att täcka förluster i verksamheten med denna lyp avriskfyllda avskrivningslån. Jag är inte beredd att föreslå etl system medsådana föriusttäckningsbidrag. Fonderna bör som själva svara förtäckning av förluster inom ramen för sina totala kreditmedel. Vadgäller frågan om personal för fondernas handläggning av produktutvecklingslånankommer det på den enskilda utvecklingsfonden att självständigt prioriterainom ramen för sina totala resurser. I likhet med bl.a. utvecklingsfonden iStockholms län anser jag att en s.k. projektledningshjälp i många fall kanleda till bättre möjligheler för utvecklingsprojekt att lyckas och därmed ävenbidra till ökad återbetalning av produktutvecklingslånen. Jag återkommer straxmed förslag om försöksverksamhet med projektledningshjälp i vissa utvecklingsfonder(avsnitt 8.6). Prop.1980/81:130 53 Detankommer pä regeringen att närmare utforma de regler för produktutvecklingslånensom skall gälla . I likhet med STU anser jag att stödvillkoren börutvärderas . Jagövergår nu till att behandla vissa andra frågor som rör de regionalautvecklingsfondernas kredilverksamhet. F.n.kan utvecklingsfonderna lämna rörelselån och/eller garanti för lån till en ochsamma låntagare på högst . I undantagsfall kan större lån ellergarantier lämnas, efter hörande av SIND. Med hänsyn till den fortlöpandepenningvärdeförändringen sedan fonderna bildades och till att fonderna bör haen stor självständighet förordar jag atl lånegränsen per företag höjs till 1milj. Liksom bör lån och/eller garantier på högre belopp kunnalämnas ut om det finns särskilda skäl till det och då efter hörande av SIND. Detankommer på resp. utvecklingsfond att fastställa säkerheter för rörelselån.Normalt accepteras relativt svaga säkerheter och därmed betydandekreditrisker. 1 vissa fall skulle ett företags utveckling kunna underlättas omutvecklingsfonden hade möjlighet att bevilja företaget lån utan krav påsäkerheter. Enligt min mening bör fonderna därför ges möjlighet alt i särskildafall lämna s. k. föriagslån. Sådana län har sämre förmånsrätt än samtligaövriga borgenärers fordringar och kommer i riskhänseende närmast det egnakapitalel. Det bör ankomma på regeringen eller myndighel som regeringenbestämmer att utforma närmare regler för fondernas verksamhet med förlagslån. Sedanvåren 1980 kan utvecklingsfonderna teckna egna lånegarantier (prop. 1979/80:101bil. 8, NU 1979/80:32, rskr 1979/80:172). Systemet bygger i stort på denordning som gäller för statliga s. k. industrigarantilån. Av praktiska skäl kanbankernas engagemang gentemot företagen i vissa fall ta formen av s. k.bankgaranti i stället för rena krediter. Även för sådana engagemang kansamhället behöva gä in och förstärka bankernas säkerheter. Sedan den 1 juli 1980kan statlig garanti lämnas som säkerhet inte bara för krediter utan även förbankgaranti (prop. 1979/80:100 bil. 17, NU 1979/80:43, rskr 1979/80:395; SFS1980:472). Endast ett fåtal sådana statsgarantier har beviljats.Enligt min mening bör även utveck-hngsfonderna kunna bevilja garanti förbankgaranti, såvida de allmänna fömtsättningarna för kredilslöd avutvecklingsfonderna är uppfyllda. Jag förordar atl godkännandehärtill inhämtas. Jagövergår nu till att behandla vissa frågor som rör de regionalautveck-hngsfondernas samarbete med . 1980/81:130 54 ringsbankensamverkar med företagareföreningarna/utvecklingsfonderna när detgäller kreditgivning till små och medelstora företag. Med låneutredningar fränfonderna som huvudsakligt beslutsunderlag kan fondernas rörelselän (på f.n.högsl .) kombineras med lån från Investeringsbanken på f. n. högst 1 milj.kr. Fonden svarar för hantering av säkerheter, uppföljning m. m. T. o. m. år1980 hade banken beviljat ca 450 sådana lån på totalt ca 230 milj. kr. Enligt vad jag har erfarithar Investeringsbanken för avsikt att erbjuda fonderna etl utvidgat samarbete.Banken avser atl till mindre förelag, efter förberedande utredningar frånfonderna, lämna s.k. förlagslån - dvs. lån utan säkerhel med en förmånsrättnärmast före det egna kapitalet i företagel. För att få utrymme för den nyaverksamheten behöver banken vidgade möjligheler att lämna lån ulan säkerheter,vilket kräver en ändring av bankens bolagsordning. Föregen del anser jag att det är värdefullt om Investeringsbanken i ökadutsträckning lämnar riskvilliga län till de mindre företagen. Det ankommer på regeringenatl besluta om godkännande av erforderlig ändring i bankens bolagsordning. 6 Stöd tili småföretagsinriktade regionala utvecklings- och investmentbolag Jagvill nu ta upp vissa frågor om regionala utvecklings- och investmentbolag.Sådana bolag har med statligt stöd i olika formerinrättats i olika delar av landet. Jag anser det lämpligt att nu lämna ensamlad redogörelse för statens åtgärder på delta område. på rapporten (SIND 1980:14) Regionala utvecklingsbolag -problem ochmöjligheter. Jag vill i detta sammanhang också erinra om att regeringen harfått framställningar från länsstyrelser m.fi. om att inrätla ylterligareregionala utvecklings- och investmentbolag. År1977 bildades ett investmentbolag knutet till (prop.1976/77:125, NU 1976/77:40, rskr 1976/77: 345). För ändamålet anslogs 25 milj.kr. som medelstillskott till . Bolaget som heterRegioninvest i , tillfördes ytterligare 75 milj. kr. genom beslut våren1979 (prop. 1978/79:127, NU 1978/79:45, rskr 1978/ 79: 322). I samband därmeduttalades alt en utvärdering av verksamhelen skulle ske före utgången av år1981. Regioninvestär helägt dotterbolag till . Verksamhetsområdet omfattarNortböttens län. I finns representanler förmoderbolaget, samt regionala och fackliga intressen.Styrelsen beslöt att bolaget i första hand skall satsa på nyverksamhet, dvs. bedriva projekt och utredningsverksamhet Prop.1980/81:130 55 somskall resultera i företagsetableringar där Regioninvest kan ingå som delägare.Bolaget skall också genom olika sökprocesser tillföra regionens företag nyaprodukter genom produktutveckling, licensförmedling etc. Vidare skall bolagetstödja en god infrastruktur i och stimulera länets industriellaverksamhet genom stöd till marknadsföring av företagens produkter. Slutligenskall bolaget i undantagsfall ta på sig uppdrag av rekonstruktionskaraktär. hade Regioninvest 13 helägda och 6 delägda dotterbolag.Antalet anställda inom företagsgruppen var 340 personer. Riksdagenbeslöt att Svenska industrietableringsaktiebolagets (Svetab)nyetableringsfrämjande verksamhet försöksvis skulle organiseras inom ramen förtvä särskilda regionala dotterbolag till (prop. 1977/ 78:40 bil. 1, NU1977/78:34, rskr 1977/78:110). Investmentbolagens insatser skulle koncentrerastill två geografiska regioner, /Bergslagen och mellersta Nortland.Varje bolag tillfördes ett eget kapital på 20 milj. kr. 1 samband med beslutet att inrätla bolagen uttalades att enutvärdering av verksamheten skulle göras efter en ivåårsperiod. beslötriksdagen att inrälta ytterligare två regionala investmentbolag som dotterbolagtill Svetab (NU 1978/79:59, rskr 1978/79:145). Dessa bolag tillfördes varderaett eget kapital på 15 milj. kr. anvisade 5 milj. kr. förhöjning av aktiekapitalet i moderbolaget och I milj. kr. för bolagetskontaklskapande verksamhel för att spåra upp intressanta projekt. Regeringenbeslöt alt de nya bolagens verksamhetsområden skulle omfatta i huvudsakSödermanlands, och resp. , ,och . De båda nya bolagens verksamhet startade under hösten1979. Fömtomde regionala bolagen bildades ylterligare ett dotterbolag till , , arbetar på uppdrag främst av Svetabsregionala investmentbolag med den kontaklskapande verksamhelen i systematiskaformer. Personer med planer på att utveckla sin affärsverksamhet kan härigenomfå hjälp med att analysera sina förutsättningar, att diskutera behovet av att företagsledningenskaffar sig kompletterande kompetens och att påbörja arbetet med affärsplaner.Detta sker i seminarieform för atl sedan leda över i förhandlingar om finansiering.Investkontakts verksamhet finansieras delvis genom bidrag från statens industriverksom belastar anslaget Bidrag till regionala utvecklingsfonder m.m. Deregionala Svetabbolagens affärsidé är att som minoritetsintressent investerariskkapital i tillväxtföretag. Det sker normalt i form av vinstandelslån medkonverteringsrätt så att lånen kan konverteras till aktier. Engagemangen äravsedda att vara tidsbegränsade och majoritetsägaren skall kunna lösa ut detregionala Svetabbolaget när detta ter sig lämpligt från affärsmässig synpunkl. 1980/81:130 56 1981 hade ca 160 personer deltagit i Investkontaktsseminarieverksamhet. De fyra regionala bolagen hade engagerat sig finansiellti sammanlagt 10 projekt. År1978 föreslogs i prop. 1978/79:49 om vissa varvsfrågor bl.a. att särskildastatliga investmentbolag skulle bildas för envar av ,och MalmöLandskronaregionen. För ändamålet beräknades 75milj. Vid riksdagsbehandlingen anförde näringsutskottet att det bästaresultatet skulle uppnås om resp. regional utvecklingsfond, som har kännedomom de lokala förhållandena, fick avgöra hur det föreslagna beloppet skulleanvändas. Fonden kunde då själv besluta om investmentbolag skulle bildas ochhur omfattande verksamheten skulle bli. Vidare ansåg utskottet atl möjligheternalill samarbete med Svetab borde undersökas. anslöt sig tillutskottets mening (NU 1978/ 79:17, rskr 1978/79:115). Regeringen beslötdärefter att tillföra den regionala utvecklingsfonden i 35 milj.kr. och den regionala utvecklingsfonden i 40 milj. kr.i särskilt medelstillskott. Beloppen fick användas dels för att bildainvestmentbolag, dels för utvecklingsfondens reguljära utlåning i vissakommuner. Malmöhusläns utvecklingsfond har därefter bildat ett dotterbolag, ,och avsatt högst 35 milj. kr. för dess verksamhet. och har bildat ett dotterbolag. , och avsatt 15milj. för dess verksamhet. De båda bolagens verksamhetsområden omfatlar dekommuner som närmast berörs av omstmkturering av varvsindustrin iMalmö-Landskronaområdet resp. . Bolagens verksamhethar varit av begränsad omfattning. Något närmare samarbete med Svetabhar inle kommit till stånd. Isamband med att bildades inrättades tvåutvecklingsbolag med syfte att stimulera etablering av nya företag och utvecklabefinlliga företag inom främsl och resp. kommuner. Bolagetmed verksamhet främst i och kommuner. , ägsnumera av de nämnda kommunerna, , samtlokala avdelningar av . StoraKopparberg avsatte 10 milj. kr. för verksamhet under enfemårsperiod. Något statligt finansiellt stöd lämnades inte i samband med attDala Invest bildades. beslöt dock med hänvisning till detdåliga sysselsättningsläget i Boriänge och kommuner att den regionalautvecklingsfonden i skulle Ullföras ett särskiltmedelstillskott av 7,5 milj. kr. 1978/ 79:126, NU 1978/79:43, rskr1978/79: 369). Fonden fick använda beloppet dels för bidrag till ,dels för sin reguljära utlåning i de berörda 1980/81:130 57 kommunema.Utvecklingsfonden har därefter beslutat atl lämna 5 milj. kr. som bidrag tillDala Invest. DalaInvests verksamhet är främst inriktad på att finna nya produkter, produktidéeroch affärsidéer samt alt få del av avkastningen vid framgångsrik exploateringav dessa. SIND har i rapporten (SIND PM 1980:21) etl regionall utvecklingsbolagunder uppbyggnad lämnat en redogörelse för bolagets verksamhet från startenfram . Av rapporten framgår att upphovsmännen till deproduktidéer som har prövat, i stor utsträckning önskar överlämnahela exploateringsansvaret till för att själva kunna fortsätla altutveckla nya idéer. verksamhet har därigenom i huvudsak blivit attta aktivt och ägarmässigt ansvar för etableringsprocessen. Riskvillig finansieringi kombination med delansvarig projektledning har blivit affärsidé. DalaInvest hade engagerat sig ekonomiskt i 26 projekt. Engagemangenomfattar såväl majoriletsägda rörelsedrivande dotterbolag som förvärv av olikatyper av rättigheter till nya produkter. Bolagetmed verksamhet i kommun, , ägs av kommunen, ochde lokala fackliga organisationerna. avsatte 7,5 milj. kr. Något statligt finansiellt stödhar ännu inte lämnats lill Oxelöinvest. Regeringen har dock i prop.1980/81:67 om vissa frågor angående stålindustrin m. m. föreslagit atl 20 milj.kr. ställs till regeringens förfogande för medelstillskott tillutvecklingsbolag med verksamhet i , och kommuner. Våren1979 beslöt efter olika motionsyrkanden att anvisa medel för attbilda två regionala utvecklingsbolag, ett i och ett iVästerbottens län (NU 1978/79:59, rskr 1978/79:415). För ändamålet anvisades 5milj. Sedan frågan beretts ytterligare inomindustridepartementet beslutade statsmakterna om ytterligare kapitaltillskotttill bolagen och om den närmare inriktningen av bolagens verksamhet (prop.1979/80:125 bil. 11, AU 1979/80:29, rskr 1979/80:362). Vardera bolagettillfördes därigenom ytterligare 25 milj. kr. Dessamedel skall räknas av mot den ram för beslul om regionalpolitiskt slöd somriksdagen har fastställt (prop. 1978/ 79:112, AU 1978/79:23, rskr 1978/79:435).Avtal har vidare träffats mellan staten och landstingskommunerna i de bådalänen. Enligt avtalen skall resp. landsting lämna bidrag med 5 milj. kr. underen femårsperiod till resp. bolags verksamhet. Vidare har avtal träffats mellanstaten och vissa banker med verksamhet i de berörda länen. Enligt avtalen skallbankerna reservera ett visst belopp för kreditgivning utan särskild säkerhettill utvecklingsprojekt som utvecklingsbolagen engagerar sig i. Debåda bolagen, som har namnen resp. , har nyligenstartat sin verksamhet. Av vad jag anförde i prop. 1979/80: 125 (bil. 1980/81:130 58 11)framgår att tyngdpunkten i verksamhelen skall avse produktutvecklingsprojekt.Det finns således stora likheter mellan inriktningen av verksamhetoch den planerade verksamheten i Z-Invest och AC-lnvest. I detla sarnmanhang börockså nämnas alt , som bildades och ägs till hälftenav staten och till hälften av affärsban-kema, medverkar vid finansieringen avriskkapital till små och medelstora företag (prop. 1972:101, NU 1972:44, rskr1972:265). Genom beslut (prop. 1977/78:40 bil. 2, NU 1977/78:34, rskr1977/78:110) gavs bolaget ökade möjligheter att förvärva minoritetsandelar ochlämna lån mot panträtt i ett företags aktier.