prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — I stället bör det införas koncessionsavgifter somfastställs i starkslrömskungörelsen och en behörighetsavgift som fastställes ielinstallalörsförordningen. Avgifterna för ärenden om drifltillstånd ochprisreglering föresläs inle utgå. Vad gäller koncessioner föresläsatt avgifterna även skall gälla såväl vid förstagångskoncession som då del ärfräga om överlåtelse, tillägg eller spänningshöjning. De totala inkomsternaunder beräknas bli 3,3 milj. kr. 1980/81:90 Bilaga 1.15 Industridepartementet 356 Efter remiss av RRV:s promemoriahar yttranden avgetts av . , - REL, , , Svenska kommunförbundet.Svenska Kraftverksföreningen och . ,, och tillstyrker eller har inga invändningar mot RRV:s förslag. anser alt förslaget ärett steg i rätt riktning om eldistributionsföretagen skall arbeta på likavillkor. Vattenfallsverkel avstyrker förslaget om avgiftsbeläggningen avkoncessioner och uttalar principiella betänklighetermol målsättningen att helt av-giftsfinansiera handläggningen av ansökningar omkoncession eller installatörsbehörighet. Svenska Kraftverksföreningenavstyrker också förslaget och anser det inte vara riktigt att åtgärder frånmyndigheters sida beträffande tillsyn, kontroll, tillståndsgivning m. m. skallfinansieras genom avgifter från sökanden. I övrigt hänför sig de inkomnasynpunkterna huvudsakligen till de föreslagna koncessionsavgifterna.Valtenfallsverket sätter således i fråga varför verket skall belastas avavgifter för koncessionsärenden. Verket är vidare remissinstans i nästan allakoncessionsärenden vilkel medför stor arbetsbörda med därvid förenadekostnader. Dessa kostnader bör beaktas i nu föreliggande sammanhang. Avgifternasstorlek bör inte bestämmas mol bakgrund av inkomsterna ochkoncessionsmyndighetens kostnader eftersom det är såväl ett enskilt som ettallmänt intresse att ledningar byggs i erforderlig omfattning. Omavgiftsbeläggning kommer atl ske för valtenfallsverkets del anser verket atten genomgripande omarbetning av förslaget är nödvändig sä att en mer rättvisdifferentiering åstadkommes. anser att avgifterna förlinjekoncession är för enkla och alt anläggningens kostnad i stället borde varaavgörande för linjekoncessions-avgiftens storlek. En differentiering avavgiften för områdeskoncession beroende på antalet abonnenter anser bolagetvara mer rättvis och riktigare. Giltighetstiden borde också påverka avgiftensstorlek. Svenska Elverksförenlngen anser attden "rättvisa" som skulle skapas genom en kraftig differentiering avavgifterna endast är skenbar. Inom varje avgiftskategori finns sålunda storainbördes skillnader i ärendenas komplexitet och omfattning. Därtill kommer attkostnaderna för handläggningen i många fall mera beror på SIND:s ambitioneroch policy än på ärendets tekniska eller administrativa svårighetsgrad. Motdenna bakgrund förordar föreningen, som i och för sig inle motsätter sig enhöjning av nuvarande avgift eller en överföring av avgiftsbeslämmelserna tillstarkströmskungörelsen, en avsevärt lägre avgiftsnivå än den föreslagna. Ettytterligare skäl härtill är att kostnadsberäkningen är ytterst osäker. 1980/81:90 Bilaga1.15 Industridepartementet 357 2 Differentiering avkoncessionsavgifter på elområdet Genom beslut uppdrog regeringen ålSIND all efter samråd med RRV inkomma med förslag till koncessionsavgifter somtar hänsyn till de synpunkter som remissinstanserna har redovisat i ärendet.Vid avgiftsberäkningen skulle SIND utgå från att kostnaderna för verketshandläggning av koncessionsfrågor helt skall täckas av avgifter. 2.2 Sammanfattningav SIND:s redovisning av uppdraget SIND konstaterar att olika samhällsintressentillgodoses genom den lagstiftning som tillkommit förkraftledningsutbyggnaderna. Syfiet härmed har varit dels att tillgodosekonsumtionsbehov för skilda kategorier av elkonsumenter, dels att tillförsäkraandra samhällsintressen möjlighet att påverka utbyggnadsplanerna.Koncessionshanteringen kan därigenom sägas balansera kraftledningsintressenagentemot andra intressen. har ävenenergihushållningsaspekterna fått en för hela landet stor betydelse. Ett vidvarje tidpunkt rationellt ledningssystem är nödvändigt för atl dessa kravskall kunna tillgodoses. SIND anser atl koncessionshanteringen är enintegrerad del i den övriga samhällsplaneringen, vilket innebär altelanläggningar anpassas lill samhällets olika krav. Koncessionshanteringen ärsålunda etl styrinstrument även för andra intressen än de som kraftindustrinrepresenterar. Det är således ett samhällsintresse atl koncessionsmyndighetenverkligen iakttar att en rationell samordning sker. Det kan därför ifrågasättasom samhällets kostnader för handläggning av koncessioner skall bestridas avkraftföretagen. Det kan slutligen frän principiell utgångspunkt konstalerasatt den rationaliseringseffekt i den statliga hanteringen som ett avgiftssystemkan introducera knappast är aktuell i delta fall. Verket konstaterar också alt ett system medkoncessionsavgifter svårligen kan ges en kostnadsriktig och konkurrensneutralutformning. Verket pekar i sammanhanget på atl den i avgiftssystemeteftersträvade kostnadstäckningen i väsentlig grad skulle drabba den mindrebärkraftiga glesbygdsdistributionen. Tätorterna inom landet är nämligenbelägna inom områden där anläggningsverksamheten huvudsakligen sker med stöd avredan meddelade områdeskoncessioner. De kostnader som sammanhänger med SIND:sarbetsinsatser skulle i stället solidariskt kunna bäras av samtliga landetselkonsumenter. Detta kunde åstadkommas genom någon form av årlig uttaxeringfrån elföretagen eller energibeskattning. Verket anser sig på anförda skäl inte kunna förordainförandel av elt system med koncessionsavgifier. Skulle etl avgiftssystemlikväl införas förordar verket etl differentierat system i huvudsak byggt päsystemspän- Prop.1980/81:90 Bilaga 1.15 Industridepartementet 358 ning, ledningslängd och abonnenllal på sålt som närmarebeskrivits i SlND:s skrivelse. Enligt förslaget skulle avgiften för enlinjekoncession t. o. m. 50 k V bli minst I . och högst 4 500 kr.beroende på ledningslängd. Den högsta avgiften föreslås bli . ochavser en ledning med minst spänning och längre än . Avgiften förområdeskoncession föreslås bli 10000 kr.-I-100 kr. per påbörjat hundralal abonnenteroch för ändring av gräns för sådan koncession I . Efter remiss av SIND:s skrivelsehar yttranden avgetts av valtenfallsverket. RiksförbundetEldistributörerna-REL, , Svenska kommunförbundet.Svenska Kraftverksföreningen och . Remissinstanserna delar SIND:suppfattning att koncessionsavgifter inte bör inforas. Som skäl härför anförsbl. a. svårigheterna atl konstruera ett rättvist avgiftssystem. och anser atl SlND:s förslag lillavgiftssystem är alltför förenklat. Skulle elt avgiftssystem ändock införasanser valtenfallsverket all det förslag SIND redovisat bör kunna ligga tillgrund för etl sådanl. Svenska kommunförbim-dei anser att en visskostnadsutjämning mellan olika abonnenter måste godtas om kostnaderna skallavlastas den statliga budgeten och överföras till elabonnenterna både avadministrativa och fördelningspolitiska skäl. Den administrativt enklastemetoden all överföra kostnaderna till elabonnenterna är att ta hänsyn härtillnär elskattens storlek avgörs. uppnås en utjämning av elkostnadernabl. a. mellan abonnenterna i tätorter och glesbygd, vilket anses önskvärtenligt riktlinjerna för eldistributionens strukturomvandling. 1980/81:90 Bilaga1.16 Industridepartementet 359 Remissyttranden över reaktorsäkerhetsutredningens be tänkande (SOU 1979:86) Säker kärnkraft? m. m. 1 Remissförfarandet .......................................... 360 2 Reaktorsäkerhetsutredningensarbete och överväganden samt kärnkraftinspektionens förslag till program försäkerhetshöjande åtgärder m. m.......................... 361 2.1 Allmänna överväganden ............................ 361 2.2 Rollfördelning och organisation....................... 364 2.3 Konstrukfion och utförande ........................... 366 2.4 Konsekvens- ochutsläppsbegränsande åtgärder 368 2.5 Människa-maskin frågor .......................... 369 2.6 Personalens rekrytering ochutbildning .......... 369 2.7 Normaldrift ............................................. 371 2.8 Haveriberedskap ....................................... 373 2.9 Erfarenhetsåterföring ................................. 375 2.10 Forskning ................................................ 376 1980/81:90 Bilaga1.16 Industridepartementet 360 Remissyttranden över betänkande(SOU 1979:86) Säker kärnkraft? och förslag till program för säkerhetshöjandeåtgärder i svenska kärnkraftverk tillställt regeringen av . Efter remiss av reaktorsäkerhetsutredningensbetänkande (SOU 1979:86) säker kärnkraft? och förslag till program försäkerhetshöjande åtgärder i svenska kärnkraftverk tillställt regeringen avstatens kärnkraftinspektion (SKI) samt till dessa bifogade (Ds I 1980: I) Rapportfrån presidentens kommission rörande haveriet vid har yttrandenangetts av (), meteorologiska ochhydrologiska institut (), (), universitets ochhögskoleämbetet (UHÄ) efter hörande av universitet och högskolor,forskningsrådsnämnden, , (), arbetarskyddsstyrelsen, NE),, styrelsen för teknisk utveckling (STU), statensprovningsanstalt (SP), länstyrelserna i , , och Hallandslän, (), AB Asea-Atom (ASEA-ATOM),Centralorganisationen /SR, (),(), Kungl. (),Näringslivets energidelegation (), kraftgrupp AB (OKG),. , , , ,(), Kärnkraftkommunernas samarbetsorgan(KSO), AB () samt Rådet för kärnkraftsäkerhet(RKS). Härutöver har i anslutning till remiteringen inkommit yttranden frånkommuner och universitet m.fl. vilka har utgjort underremissinstanser samtfrån enskilda. De fyra innehavarna av kärnkraftverk dvs.Vattenfallsverket. , och har uppdragitåt RKS att för deras räkning utarbeta ett remissyttrande. De fyrakraftföretagen har sedan i sina yttranden hänvisat till det av RKS utarbetadeyttrandet som de samtliga ställer sig bakom. 1980/81:90 Bilaga 1.16 Industridepartementet 361 2Reaktorsäkerhetsutredningens arbete och överväganden samtkärnkraftinspekttonens förslag till program för säkerhetshöjande åtgärder m.m. Det av reaktorsäkerhetsutredningen (RSU) utfördaarbetet får överiag stort erkännande av remissinstanserna. De framlagdaförslagen stöds också av de flesta remissinstanserna. Merparten avremissinstanserna ställer sig således bakom utredningens grundläggandevärderingar, överväganden och förslag. De punkter där SKI:s program väsentligenskiljer sig från RSU:s förslag tas upp diskussion av ett stort antal avremissinstanserna. FOAanför i sitt yttrande: har gjort ettförtjänstfullt arbete särskilt vad gäller redovisning och utvärdering avhaveriet vid TMI. FOA instämmer i slutsatsen att den genomförda analysen avreaktorsäkerhelen inte ger anledning att väsentligt omvärdera kärnkraftensrisker. Utredningens förslag till säkerhetshöjande åtgärder är enligt FOA välmotiverade men borde ha prioriterats. SKI har i sin plan för säkerhetshöjandeåtgärder och forskning i huvudsak accepterat utredningens förslag. FOA finnerdetta tillfredsställande i synnerhet som i flera fall arbetet redan påbörjats.Det hade dock varit önskvärt att SKI redovisat en samlad och prioriteradåtgärds- och tidsplan. Vad gäller RSU:s slutsatser om sannolikhet ochkonsekvenser delas dessa av SSI som även anför följande: delar, i de stycken somfaller inom institutets kompetensområde, de synpunkter och förslag somframförts av reaktorsäkerhetsutredningen och kärnkraftinspektionen. Institutetvill dock understryka att förslagen ställer större krav påtillsynsmyndigheterna än vad nuvarande resurser medger. Den av RSU framförda åsikten att målet för allasäkerhetsåtgärder bör vara att undanröja riskerna för föriuster av liv elleregendom stöds särskilt av bl. a. , i länoch TCO. NRD ifrågasätter emellertid om detta är en realistisk målsättning.Enligt måste man i dagens samhälle optimera efter ekonomiska kriterier,dvs. använda pengarna på bästa möjliga säU. Jämförelser i detta sammanhang måsteäven göras med andra risker som vi nödgas acceptera utan att höja säkerhetenöver en viss gräns. Som väsentliga faktorer i säkerhetsarbetetframhåller IVA följande faktorer i säkerhetsarbetet såsom väsentliga:Personalfrågor, preventiva säkerhetsåtgärder, tillvaratagande ochsäkerställande av befintlig kompetens samt kärnenergins relation till övrigaenergikällor. 1980/81:90 Bilaga1.16 Industridepartementet 362 Dessa ståndpunkter delas även av KVA som dessutomframhåller att en myndighet av SKLs typ ska vara bemannad med den mestkompetenta personal som landet kan frambringa. Isitt yttrande framhåller 7"C0 följande: Integritet och trovärdighet i säkerhetsarbetet ärav avgörande betydelse för en tillfredsställande verksamhet. TCO anser detsjälvklart att både integritet och trovärdighet förbättras om verksamheteninrättas så att de fackliga organisationerna kan delta i verksamheten ienlighet med medbestämmandelagstiftningens anda. Säkerhetsarbetet börutvecklas frän ett samspel mellan tvä parter (kraftföretag och myndighet) tillatt engagera tre parter (kraftföretag, myndighet och berörda fackligaorganisationer). Kommunförbundetframhåller i sitt yttrande: Inträffade incidenter till kärnkraftolyckor avvarierande svårighetsgrad under senare är runt om i världen visar entydigt påatt såväl behov som fömtsättningar finns att förbättra säkerhetssystemen. Länsstyrelserna i , , ochHallands län ansluter sig i allt väsentligt till de framlagda förslagen.Länsstyrelsen i län anför därutöver i sitt yttrande bl. a. följande: delar utredningens uppfattning i det fortsatta säkerhetsarbetet måste utgå ifrån att ett allvarligthärdhaveri kan inträffa och alt insikten om kärnkraftens risker måste få fulltgenomslag i säkerhetsarbetet. vill som ett oavvisligt kravuttala, att säkerhetsfrågorna vid kärnkraftverken fortlöpande måste ägnas denstörsta uppmärksamhet och att tillräckliga resurser måste ställas tillförfogande för såväl kontinuerlig övervakning som för genomförande avföreslagna säkerhetshöjande åtgärder och för brett upplagd forskning inomdessa områden. Utöver de direkta kommentarer till utredningen har7?A5 känt det angeläget att redovisa sin syn pä dagsläget för och sinuppfattning om några vikliga områden inom kärnsäkerhetsområdet. RKS tryckersärskilt på nödvändigheten av en helhetssyn på reaktorsäkerhetsfrågorna. Som enav de viktigare punkterna tas frågan upp om en övergripande riskfilosofi förall samhällelig verksamhet. Vadgäller omfattningen av det av SKI avlämnade programförslaget anser SP att sålångt man kan bedöma innehåller det välmotiverade projekt. Förslaget är emellertid enligt SP:s mening ensidigtinriktat pä frågor som aktualiserats till följs av i . Vad gäller utredningens slutsatser anser STU attutredningens uttalanden på dessa punkter tillsammans ger ett något tvetydigtintryck. Den genuina skillnaden mellan en teoretiskt vetenskapligt grundadförutsägelse eller bedömning och det faktiska och allvarliga skeendet som det idetta fall i efterhand kunnat beskrivas, borde enligt STU:s mening bättre haklar- 1980/81:90 Bilaga1.16 Industridepartementet 363 gjortsdå den enligt STU:s slutsatser av utredningstexten varit grunden för denomfattande listan på säkerhetshöjande åtgärder. Utredningensslutsatser kommenteras även av SCB som anför: Vad beträffar den förstnämnda slutsatsen, vill SCBframhålla att det inte framgår av betänkandet vad som närmare bestämt skullekunna avses med uttrycken "väsentligt omvärdera" och"bild". Inte heller i övrigt finner man någon närmare redovisning avhur utredningen kommit fram till ifrågavarande slutsats. vid Göteborgsuniversitet framhåller i sitt yttrande följande punkter: att utredningenundvikit att ta ställning till om de föreslagna åtgärderna är tillräckliga föratt nå godtagbar risknivå, aft utredningen icke belyst humvida fortsatt driftöverhuvudtaget är ekonomiskt motiverad inom ramen för acceptabel risknivå samtatt utredningen icke belyst hur den nu aktuella situationen skall handhas(intill dess driftsförhållandena vid kärnkraftverken förbättrats). Mot denna bakgrund förordar institutionen attdriftinskränkningar tillgrips som en metod att pä kort sikt få ned risknivån idet svenska kärnkraftsprogrammet, samt att frågan om kärnkraftsprogrammetöverhuvudtaget kan drivas vidare med såväl acceptabel ekonomi som acceptabelrisknivå tas upp till seriös behandling. och samhällsvetare inomSACO, , konstaterar att utredningsuppdraget har varit begränsat tillfrågor angående reaktorsäkerheten i tekniska avseenden och utredningen har såledesinte kunnat gå in på de allmänt intressanta frågorna om säkerheten i vidaremening, såsom t. ex. det fysiska skyddet mot angrepp utifrån eller inifrångenom terrorister eller infiltratörer. Det får i detta sammanhang framhållassom en allvarlig brist - t. ex. ur polisiär synpunkt - att dessa säkerhetsaspekterinte blivit föremål för någon mera omfattande och ingående kartläggning ochanalys. vid Lunds universitetsaknar i inspektionens skrivelse en analys av de mål man avser uppnå med deföreslagna åtgärderna i relation till varandra och värdet av olikasäkerhetshöjande åtgärder kan inte diskuteras i förhållande till varandra. STUDSVIK koncentrerar sitt yttrande över RSU påfrågan om hur ny information pä säkerhetsområdet - från forskning ochutveckling (FoU) samt anläggningsanknytna verksamheter - tas fram, fångas upp,analyseras och utvärderas samt hur den svenska FoU-verksamheten pä områdetstyrs. RSU ger enligt bolaget otillräcklig information pådessa punkter och utelämnar med hänvisning till sina direktiv - en bedömning avhelhetsbilden. Vadgäller kravproblematiken framför prof. följande. Enligtmin åsikt måste dock kravproblemet diskuteras i sitt sammanhang Prop.1980/81:90 Bilaga 1.16 Industridepartementet 364 med de föreslagna åtgärderna. Annars finns det en risk attfrågan om kraven på säkerhet skulle kunna betraktas som slutgiltigt avgjord,ifall den inte kommenterades i ett yttrande över SKLs program. 2.2 Rollfördelning oeh organisation Ingen av remissinstanserna harnågot att invända mot den rollfördelning mellan tillsyningsmyndigheterna ochinnehavarna av kärnkraftverk som angivits av utredningen. Ett antalremissinstanser pekar dock på oklarheter vad gäller rollfördelning ochorganisation. Detta gäller särskilt tillsynsmyndigheternas inbördes samverkanoch hithörande gränsdragningsproblem. I denna fråga anför 557.- Utan att föregripa institutetsinställning till ett förslag om formerna för samverkan mellan myndigheterna,kan dock konstateras att hittillsvarande erfarenheter varit övervägande goda,men att ett antal förhållanden behöver preciseras. Dit hör t exansvarsfördelningen i vissa frågor och hur man skall hantera de situationer dåstrålskydd och reaktorsäkerhet motverkar varandra, t ex ifråga om frekvens ochomfång av oförstörande provning i aktiv miljö. KSO har i sitt yttrande framfört följande synpunkter: Som företrädare förkärnkraftskommunerna är vi något oroade över de tendenser till överorganisationoch byråkrati på tillsyns- och kontrollsidan, som förefaller vara på väg attutvecklas. Därför är vi redo att inte baratillstyrka förslaget om att formerna för samverkan mellan skallklarläggas. Varför inte också pröva det lämpliga i ett direkt samgående mellande båda verkan och undvikande av ytterligare institutioner? Vi trorinte att fler centrala nya myndigheter automafiskt leder till ökad säkerhet. En liknande åsikt framförs av RKSsom anser att de båda tillsynsmyndigheternas behandling av säkerhetsfrågorna iframtiden bör samordnas ytteriigare så att en helhetssyn på säkerhetsfrågornafrämjas. ASEA-ATOM anser att avgränsningenmellan SKLs och är oklar. Bolaget anser att SKI bör haett överordnat ansvar för kärnkrafts verksamheten. KVA framhåller att vid enjämförelse mellan SKLs programförslag och med SSLs arbete, t ex utredningen, synes en betydande överiappning mellan de bådamyndigheternas arbetsområden kunna ske. förutsätter att den pågåendeutredningen om relationerna mellan SKI och SSI skall klara ut sådanagränsdragningsfrågor. STUDSVIK vill å sin sidaifrågasätta om samverkansproblem mellan SKI och SSI är särskilt mycket svårareän t. ex. de mellan SSI och eller arbetarskyddsstyrelsen. i , LO,, , , , vid Göteborgsuniversitet och ASEA-ATOM 1980/81:90 Bilaga1.16 Industridepartementet 365 ansersamtliga att tillsynsmyndigheterna skall tillföras ytterligare resurser för attkunna fullgöra stora uppgifter på bästa sätt. Vad gäller rollfördelningenframhåller RKS: En av de viktigaste slutsatserna i betänkandet ärenligt vår uppfattning att den metod för samverkan mellan myndigheterna ochkraftindustrin, som tillämpas i är ändamålsenlig. Denna arbetsform kankallas en fortlöpande dialog mellan parterna, men där myndigheterna har sistaordet. Den ger enligt utredningen bättre garanfier för hög säkerhet än den merformalistiska arbetsform som har använts i . Utredningen konstaterar ocksåatt det amerikanska formalisfiska arbetssättet måste vara en av huvudorsakernatill det inträffade haveriet i TMl-reaktorn. Vivill därför påpeka att mänga av utredningens rekommendationer med en stelbenttolkning skulle kunna leda till att det svenska säkerhetssystemet kom attnärma sig det formalisfiska. Vi vill därför understryka vikten av aft man bibehållerden arbetsform som utvecklats i och som utredningen stödjer. En liknande åsikt framförs även av TCO somframhåller all SKLs roll böra vara i huvudsak den som anges av RSU. Det äremellertid viktigt att mål och ambitioner inte utformas så att de i sinpraktiska tillämpning sätter sådana gränser att de blir svåra att arbeta efter.TCO framhåller vidare att behovet av facklig medverkan understryks av vad somsägs i SKLs rapport. SKI "måste tolka sådana beslut (riksdags- ochregeringsbeslut, som i regel är allmänt hållna) och omsätta dem i operativatermer", och "söka finna ut vad som är sund teknik och lägga dettatill gmnd för säkerhetsarbetet". Detta ställer stora krav på kompetenshos myndigheten och kraftföretagen, men för att få en så bred bas förbedömningarna som möjligt måste de anställda genom sina fackliga organisationerkunna delta löpande i berednings- och beslutsorgan. Detta krav tillgodosesenklast genom att de fackliga organisationerna får representation i SKLsstyrelse, och i grupper som SKI tillsätter, samt att SKI regelmässigt begärfackligt dellagande i överläggningar med kraftföretagen. Arbetarskyddsstyrelsen stödjer också atttillsynsmyndigheternas huvuduppgift bör vara att formulera mål försäkerhetsarbetet och att delta lämpligen kan ske genom granskning avkraftproducenternas organisation och arbetsformer avseende säkerhetsarbetet. vill i detta sammanhang framhållavikten av att klara skiljelinjer upprätthålls mellan tillsynsmyndigheterna ochanläggningsinnehavarna. ASEA-ATOM framhåller det viktiga i att mansamordnar och ej splittrar de säkerhetstekniska resurserna i landet. Bolagetser som led i dessa strävanden att samordna arbetet inrättandet av RKS ochSKISO. och AB Statensanläggningsprovning pekar i sina yttranden på rollfördelningsproblem ochorganisatioriska problem som inte behandlats av RSU och SKI. 1980/81:90 Bilaga1.16 Industridepartementet 366 SKI behandlar i förslaget inte frågor som gällertryckkärlssäkerheten eller tillförlitligheten hos olika styr- och reglersystemsamt komponenter. SKI tar inte heller upp frågan om rollfördelning ochorganisation i säkerhetsarbetet på kärnenergiområdet vilken ansågs viktig ibetänkandet (SOU 1979:86) "Säker kärnkraft? Överhuvudtaget nämner man således inte denverksamhet som bedrivs av AB vid besiktning ochkontroll av kärnkraftverken och som är en viktig faktor i säkerhetsarbetet. ABStatens Anläggningsprovning säger i sitt yttrande: I praktiken fungerar samarbetet mellan SKI och SA ide flesta avseenden bra, inte minst tack vare goda personrelationer. Deskrivna reglerna om ansvarsfördelningen mellan SKI, SA och kraftverksägaren ärdock diskutabla. Särskilt gäller detta rapporteringen av fel och brister somupptäcks vid kontrollen samt frågan vem som beslutar om åtgärder med anledningav upptäckta fel.