prop · G403183 · 1980-12-31 00:00:00 — 1 den utsträckning som erfordras bör denna planeringockså samordnas med kommunemas markanvändningsplanering. En planering avvattenområden kan emellertid inte vara snävt kommunavgränsad. Flera frågor omt. ex. sjöfart, försvar och föroreningar griper över betydligt större områdenän en kommun och har som regel internationell anknytning. Samfidigt kankommunens åtgärder i kustvattenområdena naturligtvis påverka förhållanden långtutanför kommunens gränser. Jag vill därför framhålla att en utveckling avmetoder och former för planering av kust- och havsområdenas utnyttjande måstebeakta behovet av samordning- vad gäller frågor av lokal, regional och nationellbetydelse. För större områden än en kommun kan det vara lämpligt attplaneringen sker genom interkommunalt samarbete, i vilket börkunna ha en väsentlig samordnande roll. 2.3.5Anläggningar för transporter och energidistribution Mofivenför att i den fysiska riksplaneringen behandla vissa infrastrukturanläggningar(huvudvägar, större hamnar, flygplatser, järnvägar, interregionalaterminalanläggningar och energidistributionssystem) är enligt 1980/81:183 28 Vissa anläggningar exempelvis djuphamnar och flygplatser harsärskilda krav på naturresurser eller andra fysiska förutsättningar avspecielU slag. Vissa andra anläggningar, exempelvis större vägar och störrekraftledningar, kan komma i konflikt med de areella näringarna ochriksintressen för naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård. Förändringar ibebyggelse och infrastruktur kan endast ske långsamt och är starkt styrande församhällsutvecklingen. För alt åstadkomma elt bebyggelsemönster och etlIransport- och energidistributionssystem som både skapar godaproduklionsförulsältningar och tillgodoser de regionalpoliliska strävandenaoch kravet på hushållning med mark och vatten är det enligl rapporten angelägetatt samhällsinvesteringar av detta slag i ökad utsträckning beaklas i denövergripande samhällsplaneringen på nationell, regional och lokal nivå. Rapportensförslag atl i ökad utsträckning behandla vissa infrastrukturanläggningar i denfysiska riksplaneringen har inte mött invändningar i remissbehandlingen. Ävenjag anser att sådana markhushållningsfrågor som hänger samman med störresamhälleliga investeringar bör behandlas i den fysiska riksplaneringen. Inom transportområdetfinns den mest utvecklade långsiktiga planeringen inom vägbyggandet. Vägverketbeslutade om en flerårsplan för byggande av riksvägar ochlänsvägar . har (prop. 1980/81:20, TU1980/81:6, rskr 1980/81:101) för järnvägarnu givit förutsättningar för SJ:slångsikliga investeringsverksamhet. När det gäller hamnar och furleder villjagfästa uppmärksamheten på att redovisadeförslag till en perspektivplanering för hamnväsendet. Beträffande fly gputserhar lufttransportutredningen lämnat förslag (SOU 1981:12 Inrikesflygetunder ) till en framtida flygplatsstruktur för det inrikesflyglinjenätel. Delångsiktiga planer som finns inom transportmyndigheterna har inte i första handarbetats fram för den fysiska planeringens behov. Det bör dock ankomma påstatens vägverk, , luftfartsverket och attange vilka anspråk på mark och vatten som de långsiktiga planerna ställer förvägar, järnvägar, flygplatser och hamnar m. m. Irapporten lämnas förslag om hur större kraftledningar och större gas-ochhetvattenledningar bör behandlas i den fysiska planeringen. Förslagen innebäratt planerade ledningar av dessa slag skall redovisas till industriverket somskall sammanställa planerna och till regeringen redovisa sådana ledningar sombedöms vara av särskilt intresse från rikssynpunkl. Berörda länsstyrelserföreslås, mot bakgrund av regeringens ställningstaganden till vad som ärledningar av riksintresse, samråda med bl. a. kommuner och berörda företag omlämpliga sträckningar för dessa ledningar. För att garantera att riksviktigaledningar kan komma till stånd föreslås regeringen få möjlighet att föreskrivaatt mark för viss ledningssträckning skall reserveras i den kommunalaplaneringen. Prop.1980/81:183 29 Förslag beträffande hur kraftledningar skall behandlas iplaneringen har lämnats av industriverket i rapporten ochöverföring av elkraft (SIND PM 1980:09). som har remissbehandlats. Enligl minbedömning bör ställningstaganden till förslagen i rapporten rörande denformella handläggningsordningen för slörre ledningssystem samordnas med ställningstagandenlill bl.a. förslagen i industriverkets rapport. Jag har tidigare behandlal vissa principer förkunskapsförsörjningen inom ramen för den fysiska riksplaneringen. Jag anser molbakgrund av dessa principer, att det bör ankomma på statens industriverk, ochfr. o. m. på det i proposition 1980/81:90 föreslagna statensenergiverk, atl inhämta information om skilda projekl avseende kraftledningarsamt gas- och hetvattenledningar. Den ansvariga myndigheten bör vidare, liksomvad jag har föreslagit beträffande kunskapsförsörjningen i övrigl i denfortsatta fysiska riksplaneringen, utforma detla underlag sä att del äranvändbart i den fysiska planeringen på olika nivåer. I överensstämmelse med vad jag har anfört bör detankomma pä länsstyrelserna atl svara för atl mark- och vattenanspråken rörandeolika infrastrukturinvesteringar förmedlas till kommunerna som etl underlag förderas fysiska planering. Del är angelägel alt kommunerna i sin fysiskaplanering överväger möjligheterna atl tillgodose de redovisade anspråken påmark- eller vattenområden. Länsstyrelserna bör ha ell ansvar för alt dessaanspråk lillfredsslällande beaklas i kommunernas planering. 1 de fall detföreligger svårigheier att lillgodose önskemålen, t.ex. på grund av konfliktermed andra väsentliga intressen, har en viktig uppgift attförmedla information om della till berörd sektormyndighet för ytterligareöverväganden om pä vilket säll frågan skall kunna lösas. Därigenom skapasmöjligheter all bättre anpassa sådana sektoriella statliga anspråk till vad somär möjligt att genomföra med hänsyn lill andra markanvändningsinlressen. I rapporten redovisas vissa utbyggnadsplaner förtransportanläggningar och anläggningar för energidislribution.Utbyggnadsplanerna är till betydande del koncentrerade till storstadsområdenaoch områdena mellan dessa. Om planerna fullföljs kommer enligt rapporten denbefintliga orts- och infrastrukturen att ytterligare förstärkas. En sådanutveckling kommer också att ge upphov till belydande markanvändningskonflikter.De områden som det i första hand gäller är , ,och där konflikterna mellan jordbmkets markanvändning och väg-ochtätortsutbyggnaden är särskilt framträdande. I rapporten konstateras att det ärangeläget att bättre samordna samhällets invesleringar i infra-stmkturen medhänsyn såväl till kraven på hushållning med mark och vatten som till kraven påatt skapa gynnsamma lokaliseringsförutsältningar för näringslivet och denoffentliga sektorn. Flera remissinstanser instämmer i rapportens bedömning attdet behövs en bättre samordning av samhällets investeringar i infrastrukturen.Bl.a Prop.1980/81:183 30 länsstyrelserna i , Väslernorrlands och Kopparbergslän, , och kommuner, Kommunförbundel samt anser att de redovisade planerna för utbyggnadav infrastrukturen står i strid med de regionalpolitiska målen och kraven påhushållning med mark och vatten. Vid sidan av det arbele som är inriktat på att ge underlagför all i kommunernas planering beakta olika nationella frågor rörandehushållning med mark och är del enligt min mening även av väsentligtintresse att inom ramen för den fysiska riksplaneringen uppmärksamma vissa övergripandestmkturfrågor. Exempel pä sädana frågor är investeringar i försörjningssystemför energi och olika transportsystem. Statsmakterna bör ha en beredskap för enframsynt och genomtänkt planering av denna lyp av investeringar. Det är därförav väsentligt intresse alt det finns väl fungerande former och eninstitutionell ram för sådana planeringsinsatser. Som en viktig utgångspunktvill jag betona samverkan mellan den fysiska riksplaneringen och denverksamhetsplanering som utförs inom olika samhällsområden. Det är härvidviktigt alt väl övervägda och samlade analyser kan göras av behovet av åtgärderför att stärka infrastrukturen i olika delar av landet. Denna typ av analyserbör till stor del kunna hämta underlag från sektormyndigheternas planering menutföras som en del av beredningsarbete i anslutning tillviktigare beslut om infrastrukturinvesteringar. Jag avser föreslå regeringenatt överväga de nu nämnda frågorna i särskild ordning. Jag har i denna frågasamrått med cheferna för industri- och kommunikationsdepartementen. Motivet för att i den hittillsvarande fysiska riksplaneringenbehandla tätorterna har främst varil att tätortsutbyggnad i vissa fall kommer ikonflikt med andra angelägna markanvändningsintressen, som exempelvisönskemålet att hushålla med jordbmksmarken. I rapporten anförs alt frågor somgäller tätortemas utbyggnad har central betydelse i den regionalpolitiskaplaneringen. Därutöver pekas i rapporten på att det är angeläget attkommunerna analyserar tätortsstmkturen och i den kommunomfallande planeringenredovisar fördelningen av byggandet mellan skilda orter. Inom vissa delar avlandet finns enligt rapporten behov av interkommunal samverkan vid planering avtätortsutvecklingen och infrastmkturinveste-ringar. Förslagen i rapporten om behandlingen av tätort sf rågornastöds i allmänhet av remissinstanserna. Överlag framhåller de remissinstansersom har tagit upp frågorna att det finns ett stort behov av att analyseratätortsstrukturen. i t. ex. anser attutvecklingen av tätorter och infrastmktur är gmndläggande i fysisk planeringoch att en systematisk stmkturanalys bör ske i kommunerna. i Hallandslän understryker vad som i rapporten framförs beträffande värdet avplaneringsinsatser för att analysera lätortsstrukturen. 1980/81:183 31 Jagvill erinra om att civilutskottet vid behandlingen av proposition (1978/79:213)Redovisning av planeringsskedet i den fysiska riksplaneringen (CU 1979/80:6)framhöll att gmnderna för samordningen av riksintressen i den fysiskariksplaneringen, den regionalpolitiska planeringen och trafikplaneringen inteär klart definierade när det gäller aU ge uttryck ål dessa intressen i kommunalfysisk planering. Utskottet ansåg att utgångspunkterna och de skildaintressena bör klariäggas ocli att överväganden bör göras om en vidgadsamordning inom den fysiska planeringens ram. Enligt utskottets mening borderiksdagen påkalla ett angivet arbete genom att som sin mening ge regeringentillkänna vad utskottet hade anfört. (rskr 1979/80:87) gjorde etttillkännagivande i enlighet med utskottets hemställan. Planeringenav tätortsstmkturen är enligt min mening i första hand en uppgift. Denprincipen har slagits fast bl.a. i proposition 1978/ 79:213. Den kommunalaplaneringen av tätortsstrukturen måste dock självfallet beakta vissaövergripande mål och riksintressen av olika slag. Jag skall med utgångspunkt idenna gmndinställning i det följande närmare redogöra för hur jag ser påformerna för hur olika statliga och kommunala intressen som hänger samman medtätortsutvecklingen bör behandlas i den kommunala översiktliga fysiskaplaneringen. Den rättsliga regleringen av vilken tyngd olika statliga intressenav belydelse för markanvändningsplaneringen skall ha i kommunernas fysiskaplanering övervägs i samband med beredningen av förslag tillny plan- och bygglag. Detökade behovet av att hushålla med energi medför bl. a. att kommunema i sinplanering från denna utgångspunkt måste överväga lokaliseringen av bostäderoch arbetsplatser och frågor om trafikförsörjningen. Varje kommun måste beaktasina speciella fömtsättningar i fråga om energi- och transportförsörjningen närden tar ställning till lokaliseringen av nya bostadsområden och nyaarbetsplatser. Möjligheterna alt nå befintliga arbetstillfällen någorlundabekvämt och till låga energikostnader påverkar människornas möjligheter tillarbete. Även den tilltagande resursknappheten i den kommunala ekonomin medföratt kommunerna mer medvetet behöver överväga fördelningen av byggandet såvälinom som mellan tätorter för att så långt möjligt utnyttja redan gjordainvesteringar i befintliga anläggningar, t. ex. tekniska försöijningssystemoch skolor. Deexempel som jag nu har redovisat visar att kommunerna behöver göra övergripandeslmkturella överväganden rörande bebyggelseutveck-hngen. I den kommunalaöversiktliga planeringen kan lokalisering av bostadsbebyggelse, arbetsplatseroch service samt åtgärder beträffande trafikförsörjningen styras och anpassastill andra markanvändningsintressen. Planinstmmenten finns eller håller på attutvecklas. Många kommuner Ullmäter strukturfrågorna ökad vikt i denöversiktliga planeringen och redovisar dessa i kommunöversikter,markdispositionsplaner eller ulveck-hngsprogram. a. har härigenommöjligheterna att bygga i mindre tätorter tillvaratagits på ett bättre sätt. 1980/81:183 32 Detär enligt min mening angeläget att finna former för hur olika statligaintressen skall kunna tillgodoses i den kommunala planeringen. I den fysiskariksplaneringen har använts en arbetsmetod som har gett kommunerna initiativetatt pröva och föreslå lösningar på olika frågor som regering och riksdag haruppmärksammat beträffande hushållningen med mark och vatten. Enligt min meningvore det lämpligt att med samma arbetssätt ge kommunerna förbättrademöjligheter att utifrån kommunala överväganden vidareutveckla en ortsstmktursom också beaktar statliga inlressen vad gäller regional-, sysselsättnings- ochtrafikpolitik. 1 vissa delar av landet kan sådana stmkturfrågor huvudsakligen lösasinom kommunens gränser. På många håll i landet finns emellertid behov avinterkommunal samverkan. Denhittills i den regionalpolitiska verksamheten genom länsplaneringen genomfördakunskapsuppbyggnaden och analysverksamheten har visat på ohka problem avinomregional karaktär när det gäller lokaliseringen av arbetsplatser ochbostäder. Det bör enligt min mening vara möjligt för länsstyrelserna attutvärdera hiUillsvarande arbete inom ramen för läns-planeringen på ett sådantsätt att det i ökad utsträckning kan tjäna ledning för den kommunalafysiska översiktsplaneringen. 1 kommunernas planering är det angeläget attåstadkomma en ömsesidig påverkan mellan trafikplaneringen och lokaliseringen avbostäder och arbetsplatser. En viktig uppgift är därför att utvecklasamrådsverksamheten mellan de nya huvudmännen för den regionala trafiken ochkommunerna samt länsstyrelserna som ansvariga för samordningen inom denstatliga regionala förvaltningen. Jaganser att kommunerna i sin översiktliga fysiska planering bör redovisa hur dehar beaktat olika övergripande statliga intressen av de slag som jag nu harnämnt. Sådana redovisningar bör enligt min mening även tjäna som underlag förkommunemas medverkan i länsplaneringen. Fömtom överväganden i planeringen om fördelningenav byggandet mellan olika tätorter bör det för kommunema vara av intresse attufifrån den kommunala planeringen belysa behovet av statliga investeringar itekniska system, service samt vägar, hamnar och flygplatser. 2.3.7Frågor som kräver vidare överväganden Fritidsbebyggelsensomfattning, inriktning och lokalisering har behandlats ingående i denhittillsvarande fysiska riksplaneringen. I rapporten behandlas dessa frågormycket kortfattat men trots detta har remissinstanserna i stor utsträckningtagit upp fritidsbebyggelsefrågorna till behandling. (Bo 1978:01) har uppdrag att utreda frågor om fritidsboendet. Kommittén hartill chefen för överlämnat ett delbetänkande med förslagtill åtgärder rörande omvandling av fritidsbebyggelse till helårsbebyggelse ochomvänt. Enligt vad jag har 1980/81:183 33 erfaritavser kommittén atl avge sitt slutbetänkande / 1982. Jagvill erinra om atl frågor med anknytning till frilidsboendel också behandlas avutredningen (Jo 1979:07) om den statliga rekreations- och turistpolitiken.Utredningen har till uppgift att bl. a. föreslå ålgärder för att få till stånden bättre samordning av de statliga styr- och stimulansmedlen inom rekreations-och turislseklorn. Jag vill också erinra om all länsslyrelserna i samband medredovisningen av vissa frågor i den fysiska riksplaneringen under år 1982skall redovisa resultaten av pågående planeringsarbete i de primärarekreationsområdena. Vissa frågor som gäller behandling av fritidsbebyggelse iinlandet studeras f. n. på uppdrag av länsstyrelserna ide sju sydligaste länen i samråd med kommunerna. Ettomfattande utredningsarbete pågår således rörande frilidsboendel. Jag är därförinte beredd atl nu lägga fram några förslag på della område. 1 fråga ommineralresurser konstateras i rapporten bl.a. att utvinning och förädling avmineralråvaror kan innebära omfattande anspråk på mark och vatten samt medförabelydande miljöproblem. Vidare framhålls att det kan finnas anledning altskydda vissa mineralförekomsler av särskill värde i ett nationellt perspektiv.Huvuddelen av remissinslanserna instämmer i rapportens utgångspunkter vadgäller mineralresurser. Flera remissinstanser framhåller att det är angelägetall markanvändnings- och miljöfrågor med anledning av tänkbar utvinning avmineralrävaror ägnas ökad uppmärksamhet i den fortsatta fysiskariksplaneringen. Ävenjag anser att mineralfrågorna bör ägnas ökad uppmärksamhel i del fortsattaarbetet med den fysiska riksplaneringen. Som underiag såväl för den fysiskaplaneringen på olika nivåer som för regionalpolilisk och industripolitiskplanering anser jag atl det är av vikl alt områden med mineralresurserkartläggs samt att olika bevarande- och exploateringsinlressen som riktas motdessa redovisas. Liksom beträffande andra resurser kan riktlinjer behövas förmarkanvändningen så alt evenluell framlida exploatering av mineralresurser,som är av nationellt inlresse, inte onödigtvis försvåras på gmnd av ändringar imarkanvändningen. I betänkande föreslås i avsnittet omsärskilda bestämmelser beträffande riksintressen en regel med denna innebörd. Remissyttrandenaöver rapporten har bekräftat atl kunskapsunderiaget inte är tillräckligt föratt mineralfrågorna skall kunna behandlas på ett tillfredsställande sätt i denfysiska planeringen på olika nivåer. Jag avser därför att i annat sammanhang geplanverket i uppdrag all i samräd med övriga berörda myndigheter utreda frågan ombehandlingen av mineralresurser i den fysiska planeringen. I detla arbete bör,i enlighet med vad jag tidigare allmänt har anfört om kunskapsförsörjningen iden fysiska riksplaneringen, ingå att överväga former för kunskapsöversikterpå riksnivå och på regional nivå beträffande olika mineralresurser. 3 1980/81. Prop.1980/81:183 34 Vissa påtalade svårigheter all behandla mineralfrågor iden fysiska planeringen på elt med andra mark- och vatlenanvändningsintressenlikvärdigt sätl har samband med mineiallagsliftningens utformning. 1 fleraolika sammanhang har främst länsstyrelser och kommuner framfört att lagstiftningeninom mineralområdet bör ses över. Flera remissinsianser, bl.a. planverket,, lantbruksstyrelsen och flera länsstyrelser, förordar en sädanöversyn i sina yttranden över rapporten. Enligt vad jag har erfarit fränindustriministern kan det finnas anledning att se över lagstiftningeninom råvaruområdet. Jag vill i detta sammanhang erinra om atl vissa förslag omsamordning mellan handläggningen av ärenden enligt främst gruvlagen och ärendenenligl byggnadslagstiftningen har lämnats av planverket i samråd medindustriverket, och riksanlikvarieämbetet i rapporten (slalensplanverk, dnr R 1356/77) Förbättrat informationsutbyte vid handläggning avgruvlagsärenden. har dessutom i en skrivelse tillkommunstyrelser och byggnadsnämnder belräffande revidering avkommunöversikterna framhållit att uppgifter om gruvinlressen, som är avbelydelse från markanvändningssynpunkl, regelmässigi bör införskaffas somunderlag för den kommunala planeringen. I rapporten läggs också fram förslag beträffandegrusförsörjningen för vissa regioner. Enligl min mening bör dessa förslagövervägas i samband med att regeringen tar ställning till betänkandena (SOU1979: 14) Naturvärd och läktverksamhet, (SIND 1980:1) Sand och grus på landoch i hav saml (SOU 1980: 12) MineralpoUlik, där bl. a. likartade frägorbehandlas. När del gäller sötvattenresurser anges i rapporten attproblem beträffande vattenhushållningen börjar bli allt mer påtagliga i vissaområden i landet. Främst gäller detta delar av samt och ,där vattenproblemen lill slora delar direkt hänger samman med markanvändningen.Vidare finns problem i flera av våra största insjöar och vattendrag, t.ex.Vänern med , , Ström, och , vilkaär belydelsefulla bl.a. för dricksvatlenförsörjningen. Dessulom uppvisar vissaandra vattendrag, främst Fyrisån, Hedström-men-Kolbäcksån, Svartån-Kumlaån,, Viskan och , sådana problem av olika slag att åtgärder börvidtas. Beträffande sådana områden som jag nu har nämnt framhållsi rapporten att det är angelägel med långsiktiga och planmässiga åtgärder förvård och utnyttjande av vattenresurserna. En sådan planering bör enligtrapporten samordnas med markanvändningsplaneringen. Härvid hänvisas lill vattenplaneringsutredningensom sedermera har avlämnat betänkandet (SOU 1980:39) Vattenplanering.Betänkandet bereds f.n. inom regeringskansliel. Rapportens bedömning av behovet av vattenplanering settfrän rikssynpunkt har i huvudsak accepterats av remissinstanserna. För egendel anser jag atl det är angeläget att planmässiga åtgärder vidtas för vård ochutnyttjande av vattenresurserna inom främst de områden som jag nämnde. 1980/81:183 35 Formernaför en vattenplanering och hur sölvaltenfrågorna närmare bör behandlas i denforlsalla fysiska riksplaneringen bör emellertid behandlas samlat i samband medberedningen av vattenplaneringsutredningens belänkande. Redan i det härsammanhanget villjag dock slå fasl att statsmakterna liksom i denfysiska riksplaneringen bör ha etl ansvar för att slälla upp rikllinjer förhushållningen med sådana vattentillgångar som är av särskill intresse frånrikssynpunkt. Motbakgmnd av rapportens behandling av vissa frågor rörande förorening av miljönövergår jag nu till att ange hur jag ser på vissa akluella miljöfrågor ochderas samband med överväganden som görs i den fysiska riksplaneringen. Kunskapom och hänsynstagande lill de ekologiska sammanhangen är av grundläggandebetydelse för hushållningen med naturresurserna. Jag vill erinra om attstatsmaklerna beslut om hushållning med mark och vatten (prop. 1972:111, bil. 2, CU 1972: 35, rskr 1972:348) angav au en av huvuduppgifterna för enfortlöpande fysisk riksplanering är att, i den mån det är motiverat avriksintresse, dra upp rikllinjer för hushållningen med sådana naturtillgångarsom är särskilt känsliga för miljöpåverkan. Vidare framhölls också att denfysiska planeringen bör medverka till all samhällsutvecklingen sker inom deramar som naturresurserna och naturmiljön medger. anslöt sig tilluppfattningen alt den fysiska riksplaneringen skall baseras på en ekologiskgrundsyn. Somen gmndläggande handlingslinje i den fysiska riksplaneringen stryks i rapportenunder att stor försiktighet måste iakttas när del gäller alt tillåtaytterligare påfrestning på naturmiljön. De utsläpp av föroreningar som kanbehöva medges skall ske så alt störningarna sä långt möjligt begränsas. Det ärenligt rapporten vidare en väsentlig uppgift för den fysiska riksplaneringenatt klarlägga och i överväganden rörande mark-och vattenanvändningen beaktaregionala skillnader i naturmiljöns känslighet för olika typer avmiljöföroreningar. Enligtmin uppfattning är det i syfte att åstadkomma en god hushållning mednaturresurserna väsentligt att söka förutse och sä långl möjligt begränsasådan miljöpåverkan som påverkar de ekologiska systemen negativt och som kanleda till problem beträffande användningen av våra mark-och vattenresurser. a. mot denna bakgmnd att del är angeläget att även i fortsättningen underlagutarbetas som bidrar till att ge överblick över miljöförhållandena i landet ochbelyser regionala skillnader i känslighet för olika föroreningar.