prop · G403100 · 1980-12-31 00:00:00 — Lönesättningen för de tjänster som regeringen ibudgetpropositionen begär bemyndigande att inrätta har skett enligtde regler som framgår av avtalen. Även när det gäller tjänster, som kaninrättas utan medverkan men för vilka regeringen beräknar medelunder de olika huvudtitlarna, har anslagsberäkningen skett med utgångspunkt i lönesättningenenligt gällande regler. Jag hemställer att regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag nu haranfört. Prop.1980/81:100 Bilaga 3 Gemensamma frågor 4 3 Nya regler för nordisk utbytestjänstgöring regeringarna i de nordiska länderna attsöka vidga möjligheterna för den som är offentlig tjänsteman i ett nordisktland att få tjänstgöra hos en myndighet i något av de andraländerna. Det visade sig emellertid svårt att i praktiken genomföra sådanutbytestjänstgöring i någon nämnvärd omfattning. satte därför internordisk arbetsgrupp med uppgift bl. a. att lägga fram förslag till organisering av ett effektiviseratnordiskt tjänstemannautbyte. Arbetsgruppen presenterade i början av är 1977 sinrapport (NU A 1977:5) Nordiskt tjänstemannautbyte. Den innehåller ett förslagtill ett gemensamt system för tjänstemannautbyte mellan , , ,och . beslöt altanta rapportförslaget. På grundval av detta beslut har fr. o. m. ennordisk utbytestjänstgöring kommit i gång efter de nya linjerna (jfr prop.1979/80: 171 p. 22, UU 26, rskr 371). Syftet är att ge tjänstemän iförvaltningen bättre kännedom om administration, handläggning och lagstiftningi de nordiska länderna. Det system som tillämpas omfattar statsanställda,lärare, försäkrings-kasseanställda m.fl. Det bygger på principen attutbytestjänstgöringen betraktas som tjänstgöring i arbetstagarens egen tjänst.Den myndighet där arbetstagaren är anställd står för lön o.d. även . bidrar därutöver med ett stipendium, f.n. permånad. Dessutom betalar ministerrådet ersättning för vissa rese- ochflyttningskostnader i samband med utbytestjänstgöringen. Dessa stipendier ochersättningar träder i stället för vanliga rese- och trakta-mentsförmåner. Inom ramen för det nya utbytet har både och år1980 ett antal tjänstemän från de andra nordiska länderna tjänstgjort iSverige. Vad gäller möjligheterna för svenska arbetstagare atttjänstgöra vid myndigheter i de andra länderna har anställda och myndigheter iSverige visat stort intresse. Regeringen begränsade sig emellertid till attbland sökandena ta ut fyia deltagare i utbytestjänstgöringen för ett vart avåren 1979 och 1980, eftersom detta antal hade fastställts som kvot. bör ett något större antalsvenska deltagare i utbytet kunna tas ut. Det har nämligen vid internordiskaöverläggningar gjorts klart att det i fortsättningen blir möjligt att -med frångående av den tidigare kvoteringen - till fullo utnyttja de medel somNordiska ministerrådet ställer till förtbgande för stipendier och andrakostnadsersättningar. För de fem länderna sammantagna uppgår dessa medel underår 1981 till ,. Prop.1980/81:100 Bilaga 3 Gemensamma frågor 5 Närmare föreskrifter för det svenska deltagandet iutbytet har meddelats i förordningen (1980:848) om utbytestjänstgöring i andranordiska länder. a. för attsprida information om utbytestjänstgöringen till myndigheter, anställda ochpersonalorganisationer. Förutom att främja det nordiska samarbetet inom skildaämnesområden kan svenska arbetstagares deltagande i utbytestjänstgöringenenligt min mening främst vara till nytta för myndigheternas verksamhet menockså ge arbetstagarna själva ökade möjligheter till personlig utveckling isitt arbete. Jag hemställer att regeringen bereder riksdagentillfälle att ta del av vad jag nu har anfört. 4 Verksamheten i Offentliga sektorns särskilda nämnd Offentliga sektorns särskilda nämnd inrättades genomett särskilt huvudavtal som ett led i arbetsrättsreformen(prop. 1975/ 76: 105, InU 45, rskr 404). Nämnden kan enligt avtalet kopplas in, när det gällerförhandlingar om kollektivavtal som rör anställningar hos staten, kommunerna,landstingskommunerna, de allmänna försäkringskassorna eller . Omen förhandlingspart invänder att ett begärt kollektivavtal inte bör träffas,eftersom det skulle kränka den politiska demokratin, kan frågan sålundahänskjutas till rekommenderande utlåtande. Verksamheten i nämnden skall redovisas förriksdagen (prop. 1977/78:176, AU 37, rskr 336). Enligt vad jag har inhämtat har fram till den 15december 1980 inga ärenden hänskjutits till nämnden. Jag hemställer att regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag nu haranfört. 5 Vissa personalpolitiska frågor Staten skall uppfylla högt ställda anspråk när detgäller ansvaret för de anställda. Den höga ambitionsnivån kommer till uttryckinte minst i samband med rationalisering, inskränkning och omorganisation.Stora ansträngningar görs för att genom omplaceringar och genom personalutbildning,omskolning och andra personalutvecklande åtgärder underlätta för anställda vidberörda myndigheter att övergå till andra arbetsuppgifter eller annan statliganställning. Organisationsförändringar har i stor utsträckning anpassats tilltakten och omfattningen av de naturliga personalavgångarna. 1980/81:100 Bilaga 3 Gemensamma frågor 6 I det rådande statsfinansiella läget med stora krav påbesparingar och omprioriteringar av den statliga verksamheten är fortsattaansträngningar inom det personalpolitiska området särskilt viktiga.Myndigheterna kan bara i undantagsfall räkna med att nya tjänster inrättas.Flertalet myndigheter har också fått vidkännas minskningar av medel förlönekostnader i samband med de senaste årens generella nedskärningar avmyndighetsanslagen. Det innebär att myndigheternas verksamhetsplanering,rationaliseringsverksamhet och personaladministration måste inriktas så, attden befintliga personalens kunskaper, kompetens och ambitioner tas till varaoch utvecklas. Aktiva åtgärder måste vidtas som också i ett längre perspektivunderlättar en ökad rörlighet mellan olika arbetsuppgifter och arbetsplatser. För att underlätta nödvändiga omställningar är det fråneffektivitetssynpunkt och från personalpolitisk synpunkt angeläget att planeralångsiktigt och med god framförhållning. Om övertalighet uppstår måste samladeåtgärder kunna sättas in för att bereda övertalig personal sysselsättning påarbetsplatser som lider brist på arbetskraft. Det är bl. a. angeläget att statens arbetsmarknadsnämnd(SAMN) tidigt engageras i planeringsarbetet när en övertalighetssituation kanförväntas uppkomma. SAMN har överblick över möjligheterna att omplacera personalöver myndighetsgränser och förfogar över särskilda instrument genom bl. a.omplaceringsförordningens (1974:1006) regler om rekryteringsbegränsningar på statligtreglerade tjänster och användningen av det under åttonde huvudtiteln uppfördaförslagsanslaget Lönekostnader vid viss omskolning och omplacering. SAMN haräven omfattande praktiska erfarenheter av hur olika problem i sammanhanget kanlösas. Jag vill också erinra om att de centrala parterna inomdet statliga området i ett medbestämmandeavtal (MBA-S) uttalat attmyndigheterna skall sträva efter att rationalisering, organisationsförändringeller inskränkning i verksamhet genomförs så att eventuell personalavvecklingfrån myndighet kan ske genom omplacering och s. k. naturlig avgång. 1 avtaletenades parterna om att omplaceringsfrågorna borde göras till föremål förfortsatt centralt partsarbete. Jag anser det vara angeläget att dettapartsarbete påskyndas. Mot bakgrund av de krav på rationalisering och ökadeffektivitet som kommer att ställas på den statliga förvaltningen bör ensamlad översyn inledas av bl. a. anpassning av anställningsvillkor ochgällande trygghetsregler. Jag avser att erbjuda de statsanställdas huvudorganisationeratt medverka i arbetet med översynen. För att ytterligare förstärka myndigheternasomplaceringsmöjligheter, inom ramen för det arbetsgivaransvar som staten har,bör enligt min mening vidare en effektivare samordning av resurserna hosarbetsmarknadsverket och SAMN komma tillstånd. Nya anställningar bör enklare och snabbare kunna erbjudas, om helaarbetsmarknadens utbud av arbetstillfällen kan utnyttjas. börmöjligheterna att hitta ny sysselsätt- Prop.1980/81:100 Bilaga 3 Gemensamma frågor 7 ningpå bostadsorten eller i dess närhet kunna öka väsentligt. Vidare underlättasövergängar till bristsektorer på arbetsmarknaden. Jag har för avsikt attföreslå regeringen att uppdra ät de båda myndigheterna att tillsammansskyndsamt utreda och lämna förslag till närmare riktlinjer för en sådansamordning. Det nyssnämnda anslaget Lönekostnader vid vissomskolning och omplacering får enligt förordningen (1979: 518) omarbetshandikappade i statligt reglerad anställning m. m. användas tilllönekostnader, utbildning m.m. för arbetstagare som på grund av bl.a. att enstatlig verksamhet omlokaliseras eller omorganiseras inte kan beredas en lämplig anställning inom gällandeorganisation, om inte omskolning eller andra särskilda åtgärder kommer tillstånd. Anslaget används vid omplacering till statligeller annan offentlig anställning eller anställning hos en allmännyttiginstitution. Frågor om användningen av det särskilda löneanslaget prövas avSAMN. För att stimulera personalrörligheten och underlättaomplaceringar bör enligt min mening användningen av anslaget vidgas till attavse åtgärder som kan leda till anställningar också inom andra sektorer avarbetsmarknaden. Jag återkommer även till denna fråga vid min anmälan av vissaanslag under åttonde huvudtiteln. Jag gav redan i föregående års budgetproposition (prop.1979/80: 100 bil. 11, s. 79) uttryck åt min uppfattning att personalutbildningoch personaladministrativ konsultation inte minst i tider av resursknapphet ärbetydelsefulla medel för att vidmakthålla och stärka statsförvaltningenseffektivitet. 1 den s. k. besparingspropositionen (prop. 1980/81: 20. s. 63)har chefen för budgetdepartementet därefter framhållit bl. a. attutbildningsinsatser är ett viktigt instrument för att få en effektiv och mindrekostnadskrävande administration och att statens institut förpersonaladministration och personalutbildning (SIPU) här borde kunna spela enviktig roll. Enligt vad jag har inhämtat anpassas SlPU:s konsultationsverksamhetoch kursutbud successivt till de behov av personaladministrativ utveckling m.m. som förväntas till följd av kraven på besparingar och omprioriteringar avstatlig verksamhet. Det är enligt min mening angeläget att SlPU:s möjligheteratt bistå myndigheterna tas till vara fullt ut. Genom inrättandet av SIPU harregeringen gett myndigheterna tillgång till e.xpertkunnande ompersonaladministration och personalutbildning som är direkt anpassat till denstatliga verksamhetens särart. Det bör i många fall vara bättre och billigareför myndigheter att exempelvis i samband med översyn av personalplanering ochpersonalutveckling temporärt utnyttja resurser från SIPU även om det ärförenat med en viss avgift - än att anställa egen personal för ändamålet. Jag hemställer att regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag nu haranfört. Prop.1980/81:100 Bilaga 3 Gemensamma frågor 8 6 Jämställdhetsarbetet i statsförvaltningen Sedan den ställs enligt lagen (1979: 1118)om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet ökade krav på ettmålinriktat arbete för att aktivt främja jämställdhet i arbetslivet. Regeringen har i skrivelse (skr 1979/80: 168) omriktlinjer för det fortsatta jämställdhetsarbetet redovisat sin principiellasyn på jämställdhet och jämställdhetsarbete. Där sägs bl. a. att det yttersthandlar om varje människas rätt till utveckling, utbildning och arbete eftersin läggning och sina förutsättningar. Vidare sägs att det också är en fråga omrättvisa och demokrati. En jämnare fördelning av kvinnor och män blandpolitiker och andra beslutsfattare medför en mer rättvisande representation,vilket i sin tur är förutsättningen för en verklig demokrati. Staten har som arbetsgivare ett ansvar att noggrantfölja utvecklingen på jämställdhetsomrädet och att ta initiativ till olikaåtgärder som förändrar kvinnors och mäns villkor i arbetslivet och ökarjämställdheten mellan dem. Riktlinjerna för det statliga jämställdhetsarbetetfinns i propositionen (prop. 1975/76: 173) om kvinnor i statlig tjänst och iförordningen (1980:540) om jämställdhet mellan kvinnor och män i statliganställning, m.m. Förhandlingar om ett statligt jämställdhetsavtal pågår mellanstatens arbetsgivarverk och de statsanställdas huvudorganisationer. En första etapp av jämställdhetsarbetet inomstatsförvaltningen har genomförts. I en rapport (SOU 1980: 20) omjämställdhet i statsförvaltningen lämnas en samlad redovisning och bedömningav de olika åtgärder som vidtagits inom ramen för myndigheternasjämställdhetsarbete. Rapporten, som avser utvecklingen fr.o.m. år 1976t.o.m. , visar att positiva resultat har nåtts trots den korta tiden.Bl. a. har andelen kvinnor ökat i de högre lönegraderna även om de fortfarandedominerar i de lägre lönegraderna. Vidare har andelen kvinnor ökat i de statligakommittéerna, framför allt som sekreterare och biträdande utredningssekreterare(från år ). Andelen kvinnliga kommittéordföranden ochutredare är dock fortfarande låg - . För att bredda kvinnornas arbetsmarknad har någramyndigheter, bl. a. och , prövat att med hjälpav information, praktik och viss utbildning intressera kvinnor för manligtdominerade yrken och män för kvinnligt dominerade yrken. Dessa s. k.BRYT-försök har visat sig ha god effekt när det gäller att bryta könsdominanseni de undersökta yrkena. 1 de s. k. F 18-försöken har åtgärder prövats för attfå kvinnor att söka tjänster i lönegrader över F 18. Resultatet av försökenvisar att rekryteringsunderlaget bland kvinnorna varit otillräckligt, men attde kvinnor som har tillräckliga kvalifikationer och söker sådana tjänster ocksåfår dem i samma utsträckning som männen. 1980/81:100 Bilaga 3 Gemensamma frågor 9 Ett antal undersökningar har gjorts av vilkafaktorer i arbetsorganisationen somkan hindra eller främja jämställdheten vid de statliga myndigheterna. Av undersökningarna framgår att de hindersom anses vara störst ur jämställdhetssynpunktär övervägande av informell art. Den informella organisationshierarkin utestängerofta kvinnor från möjligheter tillatt erhålla uppdrag som har betydelse i meritsammanhang. Effekten av personalutbildning har studerats medhänsyn till jämställdhetsaspekterna.S.k. genomströmningsutbildning, som ger assistenter m.fl. möjlighet att utbilda sig fill handläggare, har visat sig varavärdefull. Vidare har det ansetts vara viktigt attjämställdhetsproblematiken blir belyst vid chefs- och ledarutbildning. Även utnyttjandet av möjligheterna att taföräldraledighet har undersökts. Enjämförelse visar att ett ökat antal män tar tjänstledigt i samband med barns födelse.Undersökningen visar vidare att män och kvinnor tar ledigt lika ofta och underlika för att vårda sjuka barn. () skall enligtsin instruktion bl. a. svara centralt inom statsförvaltningen för verksamhetmed syfte att främja jämställdhet mellan kvinnor och män. En särskild enhet förjämställdhetsfrågor har organiserats inom nämnden. Fr. o. m. svarar SAMN även förvissa centrala uppgifter som ombesörjts av budgetdepartementet. SAMNsamlar sålunda in och sammanställermyndigheternas årliga jämställdhetsrapporter. Sammanställningen lämnas till regeringen. Åretsjämställdhetsrapporter visar enligtSAMN att myndigheterna är mycket ojämna både vad gäller ambitioner och resultat. Vid en del störremyndigheter är jämställdhetsarbetet välorganiserat och ingår som en naturlig del i det personalpolitiska arbetet.Andra myndigheter har inte ett lika väl utvecklat jämställdhetsarbete. Till SAMN har vidare enligt beslut(prop. 1979/80: 100 bil. 3, s. 6, AU 252, rskr 18) delegerats uppgiften attpröva framställningar från myndigheternaom medel från det under åttonde huvudtiteln uppförda anslagetJämställdhet inom statsförvaltningen. förpersonaladministration och personalutbildning (SIPU)informerar inom ramen för sin utbildnings- och konsultationsverksamhetmyndigheterna om jämställdhet i statsförvaltningen. Det sker bl. a. genomåterkommande temadagar och genom studiematerial om jämställdhet. Även om kravet på jämställdhet mellan könennumera har en bred förankring inomstatsförvaltningen och ett betydande arbete har lagts ned påjämställdhetsfrågorna både centralt och inom enskilda myndigheter finns det fortfarande stora brister. De faktiskaskillnaderna när det gäller utbildningoch befordran mellan kvinnliga och manliga statsanställda är alltjämtomfattande. Efter överiäggningar med företrädare för de statsanställdas huvudorga- 1980/81:100 Bilaga3 Gemensamma frågor 10 nisationeroch vissa myndigheter och mot bakgrund av de vunna erfarenheterna har avarbetet ett handlingsprogram utarbetats för det fortsattajämställdhetsarbetet. Jämställdhetsarbetet inom statsförvaltningen bör hasamma mål och samma huvudsakliga inriktning som . Det bör också fortsättningsvis inriktas på att brytauppdelningen mellan kvinnor och män på olika tjänstekategorier. En jämnarefördelning mellan kvinnor och män på olika befattningar bör kunna vara tillfördel för myndigheternas verksamhet inte minst med hänsyn till kvinnors ochmäns olika erfarenheter från samhälle och arbetsliv. Ansvaret för myndigheternas jämställdhetsarbete börliksom i första hand vila påmyndigheterna själva. SAMN och SIPU bör här kunna lämna myndigheterna ettvärdefullt bistånd. Regeringen kommer även fortsättningsvis att noggrant följamyndigheternas jämställdhetsarbete och fortlöpande studera effekterna av olikaåtgärder för att möjliggöra kompletteringar och anpassningar underutvecklingsarbetets gång. Ett sätt att följa arbetet är genom myndigheternasårliga jämställdhetsredovisningar. Andelen kvinnor i förvärvsarbete ökade under hela1970-talet till icke obetydlig del beroende på den offentliga sektornsutbyggnad. talar allt för att en fortsatt utbyggnad kommer att ske endastinom högprioriterade områden. Inom vissa områden kan den statliga arbetsmarknadennärmast förväntas minska. Trots de inbrytningar som kvinnor gjort inom en radmansdominerade yrken är fortfarande kvinnornas arbetsmarknadbetydligt snävare än männens. Kvinnorna kommer i högre grad än männen attberöras av att den statliga sektorn inte längre expanderar som . Detär mot denna bakgrund angeläget att aktiva åtgärder vidtas på de statligaarbetsplatserna för att bredda kvinnornas arbetsmarknad. Ett allt större antal kvinnor arbetar deltid. Nästanhela sysselsättningsökningen utgörs av deltidsarbetandekvinnor. Utvecklingen av deltidsarbete inom statsförvaltningen och desskonsekvenser för jämställdheten bör noggrant följas. Det är vidare angeläget att effekterna på kvinnornassysselsättning av rationaliseringar och av den ökande användningen avdatateknik uppmärksammas. De områden som står inför förändringar i form avautomation och datorisering är för den offentliga sektorn främstkontorsområdet, där det huvudsakligen arbetar kvinnor. Jag kommer därföratt föreslå regeringen att ge SAMN i uppdrag att med utgångspunkt i deutredningar och rapporter som finns tillgängliga belysa hur kvinnornasarbetsmarknad inom den offentliga sektorn kommer att påverkas av framtidadatoriseringar. SAMN bör bedriva detta arbete i nära kontakt meddataeffektutred-ningen(A 1978:05) och delegationen för datafrågor (B 1980:03). Under SAMN:s första verksamhetsår har som jag tidigarehar nämnt en särskild enhet för jämställdhetsfrågor organiserats inom nämnden.Därmed Prop.1980/81:100 Bilaga 3 Gemensamma frågor 11 harförutsättningarna förbättrats för en mer aktiv uppföljning av myndigheternasjämställdhetsplaner och mer aktiva stödåtgärder från SAMN:s sida imyndigheternas jämställdhetsarbete. Enligt vad jag har inhämtat avser SAMN attmed utgångspunkt i myndigheternas jämställdhetsrapporter ta kontakt medmyndigheter där insatserna för jämställdhet är blygsamma och med dem diskuterahur ett fortsatt arbete kan läggas upp. SAMN kommer dessutom att sörja för ensamlad återföring till myndigheterna genom ett särskilt informationsblad därrapporterna redovisas och kommenteras. Jag kommer att föreslå regeringen att ge SAMN i uppdragatt vidga BRYT-verksamheten till ett antal nya yrkesområden. Huvudinriktningenbör vara att få in fier kvinnor på tekniska arbetsuppgifter. I sammanhanget börockså prövas en mer aktiv rekryteringspolitik för att ökarekryterings-undertaget bl. a. i kontakt med utbildningsanstalter,syokonsulenter och arbetsförmedlare. För att ytteriigare stimulera intresset förotraditionella yrkesval bör medel försöksvis kunna användas från anslagetJämställdhet inom statsförvaltningen för att i några fall betala en del avlönekostnaderna för praktikanter som är beredda att välja ett otraditionelltyrke. Jag återkommer till denna fråga vid min anmälan av vissa anslagsfrågorunder åttonde huvudtiteln. Jag kommer vidare att föreslå regeringen att ge SAMN iuppdrag att med utnyttjande av de erfarenheter man gjort vid de s. k. F18-försöken biträda ett par myndigheter med att ge deraspersonalutvecklingsåtgärder sådan inriktning att underlaget breddas förrekrytering av kvinnor till högre befattningar. Det bör ankomma på SAMN att på lämpligt sätt hållamyndigheterna underrättade om bl. a. resultaten av dessa försök och avBRYT-verksamheten så att de kan använda sig därav i sin personal- ochrekryteringspoli-fik. Strävandena att utjämna fördelningen av kvinnor och mäni utredande organ och i beslutande församlingar måste fortsätta. Kvinnor och mänhar som jag har framhållit olika erfarenheter att utgå från och bidramed i samhällsarbetet. En ökning av kvinnorepresentationen är mot denbakgrunden nödvändig. Statliga myndigheter skall, enligt den redan nämndaförordningen om jämställdhet mellan kvinnor och män i statlig anställning,m.m., när myndigheten lämnar någon ett uppdrag eller föreslär någon till ettuppdrag anstränga sig för att kunna välja mellan personer av båda könen samtinom ramen för sedvanliga urvalsgrunder söka se till att det sker en ökning avandelen personer av det kön som är underrepre-senterat i fråga om uppdrag avliknande slag inom myndigheternas verksamhetsområde. SAMN följer ochutvärderar tillämpningen av jämställdhetsförordningen i dessa delar. Det ärenligt min mening angeläget att även politiska, fackliga och andra Prop.1980/81:100 Bilaga 3 Gemensamma frågor 12 organisationernominerar kandidater efter denna princip. Jag tänker föreslå regeringen atttillämpa en ordning som innebär att en organisation som skall nominera enföreträdare i en statlig utredning eller dylikt ombeds att föreslå enföreträdare av vartdera könet. Vid valet mellan de två kan fördelningen avkvinnor och män inom den aktuella utredningen (motsv.) Självfallet är det viktigt att jämställdhetssträvandenabeaktas även i övrigt vid utnämningar av ledamöter, experter, sakkunniga ochsekreterare i offentliga utredningar och ledamöter i styrelser för statligamyndigheter m. m. Regeringens strävan att åstadkomma ökad jämställdhethar f. ö. kommit till uttryck i ett antal besvärsärenden som avsetttillsättning av statliga tjänster. Jämställdhetsaspekten har där betraktats somen av flera sakliga grunder enligt regeringsformen (11 kap. 9 § andra stycket)och i flera fall fällt avgörandet, när sökandena har varit jämbördiga eller idet närmaste jämbördiga i fräga om förtjänst och skicklighet OfrFörvaltningsrättslig tidskrift 1979 s. 255). Det är enligt min mening viktigt att föräldrar som ärberoende av hjälp med barntillsynen för att kunna delta i internatutbildningockså fortsättningsvis skall kunna få det. Jag återkommer under punkten 7 idenna bilaga till resultaten av försöksverksamheten med barntillsyn vid statenskursgård i . Strävan bör dock vara att personalutbildningen planerasså att barntillsynsfrågan inte försvårar etl deltagande. Utbildningsverksamhetenbör så långt möjligt regionaliseras och möjligheterna tas till vara attförlägga utbildningen till hemorten ellerdess närhet. SIPU bör här kunna spela en viktig roll genom attinstitutets utbildnings-och konsultationsverksamhet är regionaltförankrad. SIPU bör inom ramen för sin verksamhet bl.