prop · G40388 · 1980-12-31 00:00:00 — med förslag till handräckningslag, m.m. Enliglutsökningslagen (1877:31 s.l, UL) kan överexekutor () i vissafall förordna om handräckning. Sådan handräckning kan avse kvarstad,skingringsförbud eller annan säkerhetsåtgärd. Vidare kan överexekutor enligt191 § UL förordna om handräckning för återställande av besittning eller annatförhållande som har rubbats. Han kan också enligl 192 § UL meddela handräckningför avhysning av bl.a. arrendator och hyresgäst när nyttjanderätten harupphört. Handräckningsförfarandet är helt skriftligt. Handräckning enligl 191och 192 §§ UL utgör former av summarisk process som är närbesläktade med densummariska betalningsprocessen enligt lagen (1946:808) om lagsökning ochbetalningsföreläggande (lagsökningslagen). 1remiss till lagrådet har lagts fram förslag till en nyutsökningsbalk, som skall ersätta UL. Enligt förslaget skall överexekutorsinstitutionenavskaffas och överexekutors uppgifter på det exekutiva området föras över tillkronofogdemyndigheten. Av både praktiska och principiella skäl har detemellertid inle ansetts lämpligt att, som lagberedningen föreslog i betänkandet(SOU 1973:22) Utsökningsbalk, föra över handräckningsmålen tillkronofogdemyndighet. I stället förordas i lagrådsremissen aft dessa mål flyttastill tingsrätt. Den frågan har emellertid inle behandlats närmare där. Fråganom en översyn av den summariska betalningsprocessen har varitaktuell i olika sammanhang. Lagberedningen föreslog i sitt betänkande (SOU1963:28) Utsökningsrätt II bl.a. att målen om betalningsföreläggande skulleflyttas från de allmänna domstolarna till krono- Prop.1980/81:88 25 Förslagel kom av olika skäl inle allbli genomfört. Saken logs upp på nyll i den inom justitiedepartementetupprättade departementspromemorian (Ds Ju 1972:20) Summarisk betalningsprocess.I promemorian förordades all instituten lagsökning och betalningsforeläggandeskulle slås samman till ett enhetligl förfarande som skulle handläggas avkronofogdemyndigheterna. Inle heller del förslagel har dock lell lill någolslutligt ställningslagande i frågan. I anslulning till det arbete som inomjustitiedepartemenlel bedrivs på en reform av utsökningsrätten har upprättatsdepartementspromemorian (Ds Ju 1977:5) Summarisk process. I promemorianföreslås bl.a. all mål om handräckning enligl 191 och 192 §§ UL flyttas från överexekuiorlill allmän domstol och samordnas med den summariska betalningsprocessen därlill ell nyll enhetligt förfarande, benämnt lagsökning. Promemorian innehållerockså en redogörelse för nuvarande förhållanden. Den i promemorian föreslagnalagsökningslagen bör fogas till protokollet i detla ärende som bilaga 1. Efler remiss har yllranden över promemorian inkommit frånjusliliekanslern (), , datainspektionen, (), statskontoret, , , hovrätten för NedreNorrland, länsstyrelserna i Slockholms, , , samt , länsstyrelsernas organisalionsnämnd (),utredningen (Ju 1972:12) angående företagsinleckning. hyresrätlsulredningen(Ju 1975:06), rättegångsutredningen (Ju 1977:06), ,. Post- och , , . Svenska handelskammarförbundel, . , (), . Centralorganisationen /SR,(), (), , . Post- och har anslutitsig till Svenska bankföreningens yttrande. Föreningen harangett all den i allt väsenlligl biträder de synpunkler som har förts fram avRSV. Remissinstanserna har överiämnal yttranden, RSV frånkronofogdemyndigheterna i , , , ,, , och distrikt, från Slockholms,, läns norra, och , hovrätten förNedre från , och tingsrätter samtlänsstyrelsen i från kronofogdemyndigheten i Slockholmsdistrikt. En sammanställning av remissyitrandena i de delar som nuär aktuella bör fogas till prolokollel i detta ärende som bilaga 2. Prop.1980/81:88 26 Somnämnis i avsnitt 1 förordade lagberedningen i sitl förslag lill utsökningsbalkalt överexekutors befogenhel all förordna om handräckning skulle föras övertill kronofogdemyndighet. Beredningen utgick därvid från all de organisaioriskaförulsällningarna för kronofogdemyndigheterna all ta över dessa uppgiflerskulle komma till stånd genom en radikal minskning av antaletkronofogdedistrikt. har emellertid senare beslutat all denhittillsvarande indelningen i 81 kronofogdedistrikl skall behållas (prop.1977/78:129, CU 26, rskr 253). Förutsäuningarna för en överflyttning avhandräckningsmålen lill kronofogdemyndighet är alltså numera ändrade. 1lagrådsremissen rörande en ny utsökningsbalk förordas all överexekutorsinstitutionenavskaffas. De utsökningsmål som överexekutor nu handlägger som första instansföreslås därvid bli överförda till kronofogdemyndigheten. Delta gälleremellertid inte handräckningsmålen. Flera faktorer medverkar enligl remissentill detta ställningstagande. Ett viktigt skäl är att del nu äraktuellt att ändra på den nuvarande indelningen i kronofogdedistrikl. Allinordna handräckningsmålen i den bestående organisationen skulle möta betydandesvårigheter. Vidare är handräckningsmålen i stor utsträckning koncentreradetill ett fåtal län, varför åtskilliga kronofogdemyndigheter skulle få ettalltför litet anlal sådana mål. Den skyndsamma handläggning som enhandräckningsansökan ibland kan kräva skulle troligen inle alllid kunnatillgodoses hos de minsta kronofogdemyndigheterna. Till detta kommer allbefogenheten att förordna om handräckning är en direkt judicieU uppgift och altdet därför principiellt framstår som mindre lämpligl att uppgiften skal! Molbakgrund av det anförda har inom undersökls möjlighelenav all i stället flytta handräckningsmålen till allmän domstol. Därvid har ensamordning med den summariska betalningsprocessen övervägts. Resultatet avdessa överväganden har redovisats i den fidigare nämnda departementspromemorian(Ds Ju 1977:5). Där föreslås att de nuvarande instituten lagsökning,betalningsföreläggande och handräckning enligt 191 och 192 §§ UL förs sammantill ett gemensaml förfarande, benämnt lagsökning. Förfarandet skall varaskriftligt och målen skall handläggas vid allmän undertätt. 1 fråga omhandräckning för säkerhetsåtgärd enligt UL förordas att de nuvarande reglernai 15 kap, (RB) om civilprocessuella säkerhetsåtgärder byggsut till att omfatta även de fall som uteslutande regleras i UL, dvs.handräckning när talan inte har väckts vid domstol. Något förslag till en sådanreglering läggs dock inte fram i promemorian. Remissutfallethar varit övervägande positivt. En klar majoritet av 1980/81:88 27 remissinstanserna har lillslyrkl eller lämnal utan erinranhuvudprinciperna i förslaget. Från flera håll framhålls att förslaget är välägnat att läggas till grund för lagsliflning och att del erbjuder en rationellordning för hantering av sådana krav som lämpligen kan handläggas i ett summarisktförfarande. Några remissinstanser anser emellertid alt den nuvarandelagsökningslagen i slorl sell fungerar bra. Den bör därför behållas med desmärre justeringar som kan anses erforderliga. En av dessa remissinstanseranser all ändringarna bör begränsas lill dem som betingas av att handräckningsmålenförs över lill de allmänna underrätterna. En remissinstans har sett del som en brist all promemorianinle innehåller någol om hur den summariska processen förhåller sig lill deövriga processuella instrument som slår lill buds, främsi förfarandel enligl RBoch lagen (1974:8) om rättegången i tvistemål om mindre värden (småmålslagen).Förslagel sätts enligt denna remissinstans inte heller i samband med akluellareformplaner i fråga om ulformningen av den vanliga civilprocessen. För egen del får jag anföra följande. Frägan om en översynav den summariska betalningsprocessen har länge varit aktuell. De reformförslagsom har kommit fram i olika sammanhang har dock inte lett lill någonlagstiftning. De tidigare förslagen har huvudsakligen rört frågan vilkenmyndighet som skall svara för den summariska betalningsprocessen. Del finnsemellertid också andra punkler där oavsell vilken myndighel som väljs - behovav en översyn av lagsökningslagen har kommit fram. Jag tänker då främsi påsådana frågor som lämpligheten av den nuvarande uppdelningen i två olikaförfaranden, uttagande av skade-siåndsfordran och utgångspunkten förätervinningsfrislens beräkning i mål om betalningsföreläggande. Förslaget tillutsökningsbalk aktualiserar vidare ändringar på en del punkler. Till dettakommer alt lagsökningslagen allmänt sett numera framstår som lämligenålderdomlig och att den knappasl fyller de krav som bör ställas på en modernprocessrätlslig lagstiftning. Med anledning av att överexekutorsinstitutionen föreslåsupphöra när ulsökningsbalken iräder i kraft måsle ställning tas till vilkenmyndighel som skall överta handräckningsmålen. Åtskilliga skäl lalar för atthandräckningsmålen bör överföras lill allmän domstol. Vissa av dessa mål,nämligen handräckning för återställande av rubbad besittning o.d. samtavhysning enligt 191 och 192 §§ UL, företer stora likheter med den summariskabetalningsprocessen. Det ligger därför nära till hands att pröva om inle dessamål kan regleras gemensamt med den summariska betalningsprocessen. Rätlegångsförfarandet vid allmän domstol ses f.n. över avrättegångsutredningen. Otvivelaktigt finns ett samband mellan den summariskaprocessen och vanlig civilprocess. Bl.a. bör en hel del allmänna bestämmelseri RB tillämpas även i ett summariskt förfarande inför domstol. 1980/81:88 28 finnsockså skäl som talar för alt den summariska processen mer än nu samordnas meddet vanliga rätlegångsförfarandet enligt RB. har upplystall den överväger i vad mån en sådan samordning är möjlig. Del är lämpligl allresultatet av rätlegångsutredningens arbete avvaktas innan ställning las lillhur den summariska processen slulgilligl bör utformas. 1 fråga om den summariskabetalningsprocessen kan reformbehovet knappast anses så överhängande att inteöversynen skulle kunna anstå ytterligare någon tid. Beträffandehandräckningsmålen ligger saken annorlunda till. EftersomöverexekutorsinsUtulionen föreslås upphöra när utsökningsbalken iräder i kraft,måste i fråga om dessa mål nya lagregler komma till stånd. Förslag bör läggasfram i så god tid att de nya reglerna kan träda i kraft med balken.Detta innebär att ett förslag bör föreläggas senast under våren 1980.På den punkten måste alltså lagstiftningen fullföljas oberoende avrätlegångsutredningens arbete. Efterövervägande av de möjligheler som står till buds har jag funnit alt frågan omen reformering av lagsökningslagen inte bör tas upp nu ulan all man först böravvakta resultatet av rätlegångsutredningens arbete. Förevarandelagstiftningsärende bör sålunda begränsas till vad som påkallas av attöverexekutorsinstitutionen föreslås upphöra. Somframgår av vad jag har sagt är del såvitt gäller handräckningsmålen iförsta hand i fråga om mål enligt 191 och 192 §§ UL som man kan tala om ensummarisk process i egentlig mening. Mål om handräckning för kvarstad ellerannan säkerhetsåtgärd är av annat slag. Säkerhetsåtgärden är avsedd all beståendasl under kortare lid i avvaktan på att talan väcks eller all saken prövasav domstol eller i annan ordning. 1 promemorian förordas alt mål omhandräckning för säkerhetsåtgärd förs över till domstol näröverexekutorsinstitutionen upphör. Frågan hur dessa mål skall inordnas idomslolsprocessen bör dock enligt promemorian inte las upp i samband medlagstiftningen om den summariska processen ulan i samband med övrigföljdlagstiftning till utsökningsbalken. Jag delar promemorians ståndpunkt idenna fråga. Jag föreslår alltså all detta lagstiftningsärende begränsas tillmål motsvarande 191 och 192 §§ UL. Beträffande övriga handräckningsmål avserjag att återkomma i samband med förslag till följdlagstiftning tillulsökningsbalken. Med handräckningsmål avses därför i det följande inte mål omkvarstad eller annan säkerhetsåtgärd. Somnämnts bör, med hänsyn till rättegångsutredningens arbete, frågan hur densummariska processen slutligt skall vara utformad få stå öppen ännu någon tid.Det innebär att förevarande förslag i viss mån får ses som ett provisorium ochalt andra lösningar senare kan komma att väljas än som föreslås . Deförslag som läggs fram bygger i väsentliga delar på den tidigare nämndadepartementspromemorian och remissyttrandena över denna. Prop.1980/81:88 29 sammanhangets skull har jag ansett del lämpligt att i vissutsträckning redovisa även förslag i promemorian och synpunkter frånremissinstanserna som berör den summariska betalningsprocessen. 2.2 Valet av handläggande myndighet Mål om lagsökning och betalningsföreläggande handläggs fn. vid allmän underrätt. handlades lagsökningsmål och mål om handräckningför fordran, som betalningsforeläggande då hette, av överexekutor. Målenfiyttades över lill domstol genom lagsökningslag, som föregick dennuvarande. Mål om handräckning enligl 191 och 192 §§ UL upptas alltsedan UL:stillkomst av överexekuior. I den nu akluella departementspromemorian föreslås all densummariska betalningsprocessen skall vara kvar hos domstol. Mål om handräckningenligl UL föreslås bli överförda dit i samband med all ulsökningsbalken träderi kraft. Som skäl till alt man i promemorian har valt domstol och inlekronofogdemyndighet som handläggande myndighel anförs bl.a. all de organisatoriskaförutsättningarna för en överflyttning av målen till kronofogdemyndigheternahar ändrats. Den radikala omorganisation av exekutionsväsendet som man tidigareräknat med är nu mindre sannolik. I promemorian betonas också de principiella aspekterna vidvalet av myndighet. Judiciella uppgifler anses såvitt möjligl böra hållasskilda från de renl verkställande. Som ett viktigl skäl för att föra över handräckningsmålentill domstol anges vidare all man med en sådan lösning kan uppnå såväl ellsnabbi och enkelt förfarande som nödvändiga garantier frånrättssäkerhetssynpunkt ulan större ingrepp i den bestående organisationen.Enligl promemorian skulle kronofogdeallernativel otvivelaktigt medföra enfördyring för staten. Promemorians förslag om handläggande myndighel hartillstyrkts av de flesta remissinstanserna. Åtskilliga remissinslanseruttrycker sin tillfredsställelse över att inle bara prakliska synpunkler ulanäven den principiella aspekten på frågan, nämligen all judiciella uppgifler iprincip bör ankomma på domstol, tillmäts betydelse för ställningstagandet ipromemorian. Från ett par håll framhålls vidare att kronofogdemyndigheternainte f.n. lorde vara rustade all ta över den summariska processen. Flera remissinslanser förordar emellertid alt den summariskaprocessen anförtros kronofogdemyndigheterna. Till dessa hör RSV. statskontoret,en tingsrätt, sex av älta kronofogdemyndigheter som yttrat sig över förslagelsaml /SR. RSV vill dock inte motsätta sig förslagel aU handräckningsmålenflyttas till domstol men förordar, i likhet med ett par kronofogdemyndigheter,att en del särskill enkla handräckningsmål under alla omständigheter förs överlill kronofogdemyndigheterna. En tingsrätt menar att den summariskabetalningsprocessen bör föras över till krono- Prop.1980/81:88 30 fogdemyndighelerna medan handräckningsmålen bör flyttaslill domstol. ifrågasätter om inte handräckningsmålen bör förasöver lill länsstyrelse eller till länsrätt. par länsstyrelser anser att dennuvarande överexekulorsorganisationen fungerar bra och att den bästa lösningenför handräckningsmålens del är all behålla nuvarande ordning. För egen del får jag anföra följande. Som lidigare nämnishar beslulal all hittillsvarande indelning i kronofogdedistrikl skallbehållas. Med den förutsättningen möter praktiska och organisaioriska problemalt flytta handräckningsmålen lill kronofogdemyndighet. En yllerligare aspektpå frägan gäller det lämpliga i all anförtro samma myndighel både dömande ochverkställande uppgifler. Om dessa uppgifler inle hålls åtskilda skapas lättmisstro hos allmänhelen mol myndighetens verksamhet. Remissulfallel visarockså att man i allmänhel ser del som en fördel om judiciella och exekulivauppgifler kan hållas åtskilda. Mol bakgrund av bl.a. dessa omständigheter harjag i lagrådsremissen med förslag till utsökningsbalk intagit den ståndpunktenall handräckningsmålen inle bör flyttas lill kronofogdemyndighet. Handräckningsprocessen enligt 191 och 192 §§ UL är ettjudicieUt förfarande som utgör ett alternativ till vanlig rättegång. Redandetta utgör ett myckel starkt skäl för all välja domstol. Vidare företerhandräckningsför-farandel slora likheter med den summariska betalningsprocessenenligt lagsökningslagen. Förfarandel är i båda fallen i princip skriftligt ochhandläggningen sker även i övrigl i likartade former. Även om frågan hur densummariska processen slutligt skall ulformas får slå öppen lills vidare talarprakliska och organisaioriska skäl för att handräckningsmålen flyttas tilllingsräll. Bl.a. kan den beslående organisationen för handläggning av målenligt lagsökningslagen utan några slörre förändringar ulnytljas även förhandräckningsmålen. Alt såsom en remissinstans har föreslagil föra överhandräckningsmålen till länsstyrelse eller lill länsrätt, som huvudsakligenprövar offentligrätlsliga frågor, kan inle anses lämpligl. Del endarealistiska alternativet lill kronofogdemyndighet är enligl min meningtingsrätt. Jag förordar sålunda all handräckningsmålen förs över tilltingsrätterna. RSV och en del kronofogdemyndigheter har förordat allvissa enkla lyper av handräckningsmål, l.ex. angående återtagande av uthyrdegendom, förs över till kronofogdemyndigheterna. Del är emellertid svårt att påett klart och entydigt sätt frånskilja sådana mål från övriga handräckningsmål.Vidare kan även dessa mål emellanåt rymma komplikationer, som gör att fråganbör prövas av en judicieU myndighel. Jag kan därför inte biträda del förslagel. Bestämmelser om handräckning genom överexekutor förekommerockså utanför UL. Exempel på sådana bestämmelser finns i bl.a. naturvårds- ochmiljöskyddslagsliftningen, gruvlagstiftningen och byggnadslagstiftningen.Bestämmelserna innebär i allmänhet att överexekutor kan på ansökan av Prop.1980/81:88 31 en myndighel förordna om handräckning när någon har brutitmot en föreskrift eller överlrätl ell förbud som gäller på området i fråga. del fall kan handräckning också sökas av enskild. Handräckningen går ut påförordnande om rättelse av den olovliga åigärden. I fråga om förfarandelhänvisas vanligen till vad som gäller om handräckning enligt 191 !) Handräckning i fall som avses nu är, även om förhållandenaväxlar någol mellan de olika lagarna, i slort sett likartad. Det finns därförknappasl någon anledning all behandla dessa handräckningsuppgifter olikasinsemellan. Överexekutors nuvarande befogenhet att förordna om handräckning idessa fall bör alltså överföras till samma myndighel. De myndigheter som kanifrågakomma för uppgiften är länsstyrelse, länsräll och tingsrätt. Enligt flera av de aktuella lagarna har tilluppgift all tillvarata del allmännas intressen. I en del fall ankommer detockså på alt ansöka om handräckning. Det måste därför ansesolämpligl all anförtro uppgiften alt förordna om handräckning. Som skäl för all välja länsrätt kan anföras all åtskilligaandra frågor enligl flera av de aktuella lagarna prövas i förvaltningsrättsligordning. 1 de fall lalan mol beslut i sådana frågor skall föras iförvaltningsdomstol, skulle man med en sådan ordning uppnå överensslämmelsemellan prövningen av frågor om handräckning och förvaltningsfrågor. För tingsrätt lalar i första hand del förhållandel alt dengenerella handräckningsbefogenheten föreslås ankomma på lingsräll. Det liggerdå nära till hands alt den specialreglerade handräckningen också prövas avtingsrätt. Del kan påpekas alt i en del fall, nämligen när befogenheten attsöka handräckning tillkommer enskild, denne i princip får anses ha möjlighelatt välja mellan den generella handräckningen och den specialreglerade.1 dessafall lorde han också ha möjlighel alt få saken prövad i vanlig rättegång vidtingsrätt. Vidare kan anföras all de åigärder som kan föranleda handräckningofta också är straffbelagda. Efter åtal kommer alltså samma fråga undertingsrätts prövning. Övervägande skäl lalar enligt min mening för all tingsrättbör väljas också i dessa fall. Jag förordar alltså att överexekutors prövningav handräckning enligt särskilda föreskrifter flyttas till tingsrätt. När del gäller frågan hur handräckningsmålen skallinordnas i domslolsprocessen slår olika möjligheter till buds. En möjlighet äratt ta upp särskilda bestämmelser i . 1 15 kap. RB finns redan nu beslämmelserom civilprocessuell handräckning i form av kvarstad, skingringsförbud och andrasäkerhetsåtgärder. Som jag lidigare har framhållit är emellertid handräckningenligt 191 och 192 §§ UL av en annan karaktär än handräckning enligt 15 kap.RB. Det finns inle i övrigt några bestämmelser i 1980/81:88 32 tillvilka nya regler i ämnet på ett naturligt sätt kan anknytas. Därtill kommer attomfattande ändringar i RB bör undvikas innan resultatet avrätlegångsutredningens arbete föreligger. De nya handräckningsbestämmelsernabör alltså inte tas upp i RB. Handräckningenligt 191 och 192 §§ UL företer, som har nämnts, åtskilliga likhetermed den summariska betalningsprocessen. Även med utgångspunkt från att denuvarande instituten lagsökning och betalningsforeläggande tills vidare behållsoförändrade, kan övervägas att inordna handräckningsmålen i lagsökningslagen.Handräckningsmålen kräver emellertid på åtskilliga punkter en annorlundareglering än nuvarande lagsökning och betalningsföreläggande. En formellsamordning med processen enligt lagsökningslagen skulle därför knappastinnebära någon fördel från lagteknisk synpunkt. Lagsökningslagen är vidareallmänt sell ålderdomlig. Utan genomgripande ändringar även av de nuvarande institutenlagsökning och betalningsföreläggande är del vid en samordning knappasl möjliglatt skapa en modern och rationell ordning för hantering av handräckningsmålen.En sådan genomgripande ändring bör emellertid som jag har framhållitinle företas . Motden bakgrunden har jag stannat för att bestämmelser som ersätter 191 och 192 §§UL bör tas upp i en särskild lag. Det finns knappast någon given beteckning påden nya lagen. Begreppel "handräckning" som beteckning på ensummarisk process har emellertid gammal hävd. Jag förordar att man knyter antill detta begrepp och betecknar den nya lagen "handräckningslag". 1191 § UL föreskrivs att om någon egenmäktigt pantat något till sig eller skiltannan från del han innehar eller eljest själv lagil sig rätt, får överexekutorgenasl återställa besittning eller annat förhållande som har rubbats. 192 § ULger överexekuior befogenhet att i klara fall förordna om vräkning avarrendator, hyresgäst eller bostadsrättshavare. Bestämmelserna bör ses motbakgrund av de förhållanden som rådde före UL:s tillkomst. I praxis hadeutvecklat sig del förfarandet att utan föregående dom förordnadeom exekution i klara fall. Bestämmelserna i 191 och 192 §§ UL (tidigarebetecknade 157 och 158 §§) avsåg att begränsa möjligheterna för exekutivamyndigheier alt utan dom förordna om verkställighet till att avse enbartbesitlningsmbbningar e.d. samt avhysning. Såvitt gäller 191 § UL har dennarestrikfiva ståndpunkt emellertid övergivils i praxis. Bestämmelsenhar sålunda kommit att tillämpas i långt fler fall än som var avsikten frånbörjan. Detförslag till reglering som har lagts fram i promemorian ansluter såvitt gällerlagsökning för återställande av besittning m.m. (16 §) nära till 191 § UL. 1fråga om avhysning (15 §) har tillämpningsområdet vidgats något. Prop.1980/81:88 33 övrigt överensstämmer förslaget i promemorian i slorl settmed vad som gäller. Förslagel har såvitt gäller huvuddragen av regleringeninle moll någon erinran under remissbehandlingen. Som framgår av vad jag har anfört var vid UL:stillkomst tanken alt man skulle begränsa möjlighelerna all få verkslällighelutan föregående dom lill vissa jämförelsevis preciserade fall avbesittningsrubbningar och avhysning. När nu handräckningsmålen flyttas frånöverexekuior lill domstol är utgångspunkten en annan. Enligl min mening finnsdel inte någon anledning all vid ny lagstiftning i ämnet nöja sig med allansluta lill nuvarande reglering.