prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — 10 8 Paragrafen innehåller en bestämmelse om befogenhetför kronofogdemyndigheten alt vid behov vidta även andra åtgärder för säkerställandeän som har nämnts i föregående paragrafer. Den motsvarar 7 kap. 1 8 iredjestycket beredningens förslag. Beredningenframhåller att åtgärder för säkerställande av utmätning kan vara mer ellermindre nödvändiga och att bestämmelserna skulle bli alltför deiaQerade om deuttömmande skulle ange alla önskvärda åtgärder. hardärför i beredningsförslaget fält befogenhet att i viss utsträckning från falllill fall bedöma vilka åtgärder som lämpligen bör vidtas. I mån av behov kanytteriigare föreskrifter ges i administrativ ordning. fårinte avvika från de uttryckliga föreskrifter som ges i 2-11 88 beredningsförslagelmen kan även i fall som avses där böra vidta ytterligare åtgärder. Paragrafen motsvarari sak beredningens förslag. Den ger kronofogdemyndigheten befogenhet att t.ex.omhänderta gäldenärens checkhäfte vid utmätning av tillgodohavande på checkräkning,jfr 3 8. Med slöd av förevarande paragraf får kronofogdemyndigheten vidareföreta sådana ätgärder för all hindra gäldenären eller annan att förfoga övereller nylQa utmätt egendom som inle innefattas i förvarslagande, förseglingeller märkning. Prop.1980/81:8 6 kap. 12 § 531 11 8 Paragrafen innehåller en bestämmelse om utmätning avlös egendom som redan är utmätt eller belagd med kvarstad. Den motsvarar 7 kap. 11 8 beredningens förslag. Beträffandeinnehållet i 76 8 I mom. UL hänvisas till redogörelsen under kapitelrubriken.Att de i paragrafen nämnda åtgärdema fär underlåtas anses inte innebära allkronofogdemyndigheten utan vidare kan pä Qänsterummet besluta om utmätning avegendomen. Han måste förvissa sig om all godset finns i behåll och att vidtagenförsegling inte har rubbats. Det anses inte tillräckligt att lita pågäldenärens uppgifter i dessa avseenden. Vidare bör förbud att utge egendomupprepas, eftersom förbudei endast gäller del mål vari det har meddelats. Denförut beslutade utmätningen eller kvarstaden kan Ju falla bort. Enligt 7 kap. 11 8i beredningens förslag skall vid utmätning av egendom, som redan är utmätt förannan fordran eller belagd med kvarstad, förfarandet anpassas därefter. Detinnebär inle någon eftergift i sak från kravet pä säkerställande av skeddutmätning utan endast att dubbelarbete skall undvikas. Vid förnyad utmätning avlös egendom som har lämnats kvar hos gäldenären kan del finnas anledningkontrollera att tidigare vidtagna ätgärder för utmätnings säkerställande beståroch inle behöver förslärkas. Även i övrigt skall kontrolleras att förutvidtagna åtgärder täcker den nya situationen. Bestämmelsenöverensstämmer i sak med vad beredningen har föreslagit. 12 8 Paragrafen innehåller bestämmelser om provisoriskåtgärd när utmätning inte kan verkställas genast. Den motsvarar 7 kap. 12 8 bered ningens förslag. Se redogörelsen under kapitelrubriken. 1 första stycket av7 kap. 12 8 föreskrivs i överensstämmelse med 60 a 8 I mom. första meningen ULatt om utmätning av viss lös egendom inle genast kan verkställas,kronofogdemyndigheten vid behov får ta egendomen i förvar ellervidta annan åtgärd som anges i I- 10 SS. Enligt 5 kap. 27 § första stycket iförslaget får gäldenären inte utan kronofogdemyndighetens medgivande förfogaöver utmätt egendom lill skada för sökanden, dock med de undantag som framgårav andra stycket i paragrafen. Tredje stycket innehåller en hänvisning tillbl.a. bestämmelsen i 7 kap. 4 8 andra stycket om nytQande av ulmätt lösegendom. Beredningen anser att gäldenären också efter provisorisk åtgärd börvara förbjuden all vidta ätgärd med egendomen som kan bli lill skada försökanden. 1 andra stycket av 7 kap. 12 8 har därför föreskrivits att 5 kap. 278 har motsvarande tillämpning när provisorisk åtgärd har vidtagits. Prop.1980/81:8 ( kap. 14 § 532 Föreskriften ersätter 60 a 8 1 mom, andra meningen UL.Beredningen påpekar att den som bryter mot förbudet straffas enligt 17 kap. 138 BrB. omunderrättelseskyldighet motsvarande 60 a 8 1 mom. tredje meningen UL kan enligtberedningen lämpligen meddelas i administrativ ordning. Förslaget tar därförinte upp nägon motsvarighet lill nämnda bestämmelse. Det ligger enligl beredningen isakens natur att provisorisk åtgärd inte får äga bestånd längre än som behövsoch att en lidsfrist måsle ges. Denna frist är f.n. . Om utmätninginle har föQl , skall åtgärden hävas. Det har uttalats; önskemålom alt tiden skulle förlängas. Beredningen har emellertid ansett all två veckorsom regel bör vara tillfyllest. Härvid påpekar beredningen att om utmätningsker, kronofogdemyndigheten enligt förslaget har möjlighet lill självrältelse(5 kap. 33 och 34 88 samt 19 kap. 18 och 36 88), De bestämmelser i ämnet som nufinns i 60 a 8 2 mom. UL har i förslaget med en mindre Jämkning tagits upp somförsta och andra meningar i iredje stycket av 12 8. Av 3 kap. 7 och 15 88 beredningensförslag framgår att tredskodom och lagsökningsutslag varigenombetalningsskyldighet har ålagts får verkställas genast, om inte annatförordnas med anledning av talan om återvinning. Sådant förordnande ominhibition bör kunna begränsas till att visserligen utmätning får ske men attverkställigheten därefter inte får fortsätta. Del kan inträffa att förordnandeom inhibition meddelas sedan provisorisk åtgärd har vidtagits. Om domstoleninle gör undanlag för utmätning, måste den provisoriska åtgärden hävas . Beredningen har anseti det lämpligt att domstol som handläggerätervinningsmålet kan förordna all provisorisk åtgärd skall bestå tills vidare.Undantagsvis kan behov därav förekomma i annat slags mål som rör den fordranvarom är fråga. En generell bestämmelse i ämnet har tagits in som tredje meningi tredje stycket av 12 8. Beredningen erinrar slutligen omatt provisorisk åtgärd inte ger förmånsrätt eller skydd mot annanuimätningssökande. Föredraganden.Departementsförslaget följer beredningens förslag som, fränsett sista meningeni tredje stycket, nära ansluter till vad som gäller. Åtgärder beträffande fast egendom 13 8 1 paragrafenhar tagits upp en erinran om de särskilda bestämmelser som enligl ;2 kap.gäller beträffande utmätt fast egendom. Den motsvarar 7 kap. 13 8 beredningensförslag. 14 8 Paragrafeninnehåller en bestämmelse för det fall att utmätning har skett av fast egendomsom överiåtits under villkor som alkjämt gäller. Den motsvarar 7 kap. 14 8beredningens förslag. Prop.1980/81:8 7 kap. 533 I 82 a 8 UL finnsbestämmelser om utmätning av fast egendom när denna har överlåtils undervillkor som ännu inte är uppfyllt. Föreskriften i I mom. avser fall dåutmätning sker för fordran hos överlåtaren och 2 mom. utmätning för fordranhos den som har förvärvat egendomen. I 83 S 2 mom. första meningen UL sägs atti fall som avses i 82 a 8 den andra parten skall underrättas om utmätningen ochförbud meddelas honom att betala eller återbetala köpeskilling eller utgeannat, som på grund av avtalet kan tillkomma gäldenären, till annan änutmätningsmannen eller överexekutor, om målet är anhängigt där. Beredningen har i 5kap. 23 8 tagit upp bestämmelser motsvarande 82 a 8 UL. 7 kap. 14 8 motsvarar83 8 2 mom. första meningen UL. Paragrafen, vilkenansluter till 4 kap. 24 8 departementsförslaget, överensstämmer med vadberedningen har föreslagit. 7 kap. Utmätning av lön m.m. Detta kapitel motsvarar 8 kap.beredningens förslag. Departementsförslaget skiljer sig i såväl sakligt somformellt hänseende på flera punkter från nuvarande bestämmelser om utmätning avlön m.m. Bestämmelser omutmätning av lön finns f.n. i 64 och 67 a-67 e 88 UL. Sädan utmätning sker iinförselliknande former, dvs, genom förordnande all viss del av lönen skallinnehållas av arbetsgivaren och tillställas utmätningsmannen (67 a S I mom.).Utmätning av lön är i motsats till införsel inte begränsad till endast vissatyper av fordringar. För löneutmälning gäller emellertid vissa särskildaförutsättningar. Utmätning av lön fär sålunda inte äga rum, om det med skäl kanantas att gäldenären har gjort vad han har förmält för att betala skulden (67 b8 2). Förordnande om utmätning av lön får omfatta endast belopp som uppenbartöverstiger vad som åtgår för gäldenärens och hans familjs försörjning samt tillfullgörande av underhållsskyldighet som i övrigt åvilar honom (67 b 8 3).Vidare får ulan gäldenärens medgivande utmätning inte under ett och sammakalenderår tillämpas sammanlagt längre lid än eller, om fordringensart ger särskild anledning lill det, (67 b 8 4). UL innehållerockså bestämmelser lill förebyggande av att gäldenären genom utmätning berövasavlöningsmedel som är avsedda för hans semester (67 b 8 4 och 6). Vissasärskilda bestämmelser meddelas i fråga om ackordslön, provision eller annanersättning som innestår än en månad. Med lön likställs annanersättning för arbetsinsats av gäldenären, om dennes ställning därvid ärJämförlig med en arbetstagares (67 a 8 2 mom.). Bestämmelserna om utmätning av lön skall i principtillämpas även Prop.1980/81:8 7 kap. 534 beträffande utmätning av belopp vilka utgår som pensioneller livränta (67 d S I mom.). Med livränta Jämstiills sjukpenning och annandagersättning, som utgär på grund av sjukdom eller olycksfall eller av annansådan anledning (67 d S 3 mom,). om löneutmälning, som i vissaavseenden hänvisar till införsellagens regler, kompletteras av närmareföreskrifter i USK. I fråga om utmätning av sjukpenning och andra liknandedagersättningar meddelas en del särskilda föreskrifter i förordningen(1969:21) om införsel och utmätning i sjukpenning m.m. Bestämmelserna i 8kap. beredningens förslag ersätter 67 a-67d 88 och delvis även 64 och 67 e 88UL. Beredningen framhåller att reglerna om utmätning av lön m.m. härrör från år1968 och att de såvitt beredningen har erfarit har fungerat väl. Beredningenhar därför inte funnit anledning att föreslå några sakliga ändringar, frånsetten mindre jämkning beträffande förmånsrätt på grund av sådan utmätning (6 8). 1enlighet härmed har beredningen inte lämnat någon närmare motivering lillbestämmelserna i kapitlet. Några remissinstanserframhåller att exekutionsformen löneutmätning inte fungerar sä bra i praktikenoch föreslår all ändringar sker i syfte att göra löneutmätningen meraeffektiv. Sålunda finner/?5 V det synneriigenangeläget att föreslå vissa ändringar som enligt verket skulle förbättraeffektiviteten av institutet. Nära erfarenhet av institutet har getterfarenheten att det inte fungerar så väl som beredningen har utgått från.Verket upplyser att begärdes i hela riket utmätningav lön i 34.779 enskilda mål, medan sådan utmätning befanns kunna ske i endast3.771 fall, dvs. i 10,av målen. Den avsedda styrningen mot löneutmätning harsålunda inte kommit till stånd. Enligt kronofogdeföreningen har på grund av deliberala beneficiereglerna och den snabba värdeminskning som lösören av olikaslag är underkastad antalet sakutmiUningar minskat väsentligt under senare år.Föreningen anser därför att sådana ändringar bör övervägas beträffandelöneutmälning att institutet blir mera effektivt. i Norrbottenslän framhåller att bestämmelserna om löneutmälning inte har vållat någralillämpningssvårigheter men att reformen inte har infriat förväntningarna.Enligt mening är, bl.a. på grund av de liberalabeneficiereglerna vid sakulmälning vilka väl tillgodoser gäldenärensberättigade intressen, tiden nu mogen för en uppmjukning av de restriktivareglerna om löneutmätning. Liknande synpunkter anförs av bl.a. RRV.länsstyrelsen i och . En remissinstans, LO, tar uppfrågan om löneutmälning liksom f n. bör stå öppen för alla slags fordringar.Enligt LO finns anledning att göra undantag för skadeslåndsfordringar somgrundas på brott. De som åläggs skadeslåndsskyldighel av sådan anledningtillhör med relativt få undantag den sämst ställda gruppen i samhällel. Derasekonomiska och sociala situation är redan utan skadestånd;>skyldighet dålig.Vanligtvis är de också 1980/81:8 7 kap. 535 redan föremål för införsel för underhåll eller skatter.Frän de kriminalvårdande organen är omvittnat alt anpassningen till arbets-och samhällsliv i hög grad motverkas genom löneutmätning för skadestånd ellerrisken för sädan utmätning. LO föreslår därför all lön inle utan gäldenärensmedgivande skall få las i anspråk för skadeståndsfordringar grundade på brott.om det med skäl kan antas all gäldenärens anpassning i arbets- och samhällslivdärigenom motverkas eller försväras. ärsreform av löneexekutionen sker utmätning av lön i införselliknande former,dvs. genom att arbetsgivaren åläggs att innehålla och tillställautmätningsmannen viss del av förfallande belopp. Härigenom har skapatsbetydligt större möjlighet än tidigare att ta i anspråk arbetstagares lön ochliknande ersättningar genom utmätning. Bestämmelserna om löneutmätning synes ioch för sig vara i stort sett ändamålsenliga. Enligt min mening saknas därföranledning att nu låta bestämmelserna genomgå någon mera genomgripande översyn.Någon sådan översyn har inte heller begärts av remissinstanserna. UB:sreglering av ämnet bör därför i huvudsak grundas på de nuvarandebestämmelserna. Införandet av den nya ordningenbeträffande löneutmätning hade samband, förutom med den antagnainförsellagen, med de nya reglerna om undantag från sakutmätning Qfr 5 kap,departementsförslaget). Dessa innebar bl.a. all gäldenärens beneficium vidsakutmätning vidgades avsevärt, varför det numera i de flesta fall inlepåträffas något att ta i anspråk genom sådan utmätning. Vid reformen förutsattesatt fordringsexekutionen skulle förskjutas frän sakutmätning tilllöneutmätning, vilket ansågs medföra stora fördelar (prop. 1968:130 s. 89 ochILU 1968:48 s. 67). /Jlv remissyttrandenaöver beredningens förslag framgår emellertid att förväntningarna i fräga omlöneutmälningen inle har infriats fullt ut. Enligt en undersökning som RSV harutfört kunde sålunda beträffande enskilda mål som inkom tillkronofogdemyndigheterna löneutmätning äga rum endasti 3.771 mäl av de 34.779 i vilka sådan utmätning begärdes, eller i 10,8%.Förhållandena har emellertid därefter förbättrats något. Av en senare av RSVutförd undersökning framgår alt i sammanlagt 82.702 enskilda mål som inkom år1974 och där utmätning av lön o.d. begärdes sådan utmätning beslöts i 9.761mäl. Det belopp som därvid togs ut genom löneutmätning i mälen uppskattadestill sammanlagt 5,782,. Tendensen att utmätning av lön numera äger rum inågot slörre omfattning än tidigare synes bestå. Det kan dock hävdas altexeku-lionsformen löneutmätning inte är så effektiv som har avsetts och som ärönskvärt. Det bör erinras om attlöneutmätning innebär vissa fördelar för gäldenärerna. eftersom den lillskillnad från sakulmälning inte medför risk för värdeförstöring. Också förborgenärerna medför vidgade möjligheter alt ta i anspråk gäldenärs lönfördelar, även om sädan utmätning innebär att del i allmänhet dröjer innan fullbetalning har skett. 1980/81:8 7 kap. 536 Mot bakgrund av del sagda ans;er jag att möjligheternatill löneutmälning bör vidgas någol. Några mera genomgripande ändringar bördock inte ske. Löntagare/gäldenärer bör även i fortsättningen vara garanteradeen rimlig ekonomisk standard. Det är sålunda enligt min mening uppenbart attlöneutmätning även enligl UB bör tillämpas med återhållsamhet. Beträffande denärmare villkoren för löneutmätning vill jag framhålla föQande. De särskilda förutsättningar som f.n. gäller förlöneutmätning avser i förstahand gäldenärens vilja att göra rätt för sig, storleken av det utmätningsfriabeloppet och den lid under vilken utmätning får pågå. I det första hänseendetgäller all förordnande om utmätning av innestående lön inte får meddelas, omdel med skäl kan antas att gäldenären har gjort vad han har förmått för attbetala skulden. En motsvarande regel finns i beredningens förslag (8 kap. 2 8första och andra styckena). För egen del anser Jag emellertid, med hänsynbl.a. till det generösa beneficiet vid sakutmätning, alt det knappast finnstillräckliga skäl att vara så restriktiv att löneutmätning skulle få äga rumbara mot betalningsovilliga gäldenärer. I fall då gäldenären förgäves harförsökt göra rätt för sig torde fö. förhåUandena i-allmänhet vara sådana altutrymme för utmätning av lönen saknas. Härtill kommer alt det f.n. anses åvilagäldenären att i första hand själv väcka frågan om hans betalningsvilja (prop.1968:130 s. 105). Nämnda hinder mot utmätning aktualiseras därför ytterstsällan. Ett slopande av förutsättningen skulle alltså i och för sig inle ha såstor praktisk betydelse. Förutom att utmätning dock skulle kunna ske i vissafall då det f.n. inte är möjligt, skulle förfarandet förenklas något.På gmnd av det anförda har i departementsförslaget inte tagits upp någonmotsvarighet till de nuvarande bestämmelserna om betalningsovilja. Såväl frågan om det utmätningsfria beloppet vidlöneutmälning som spörsmålet om den tid under vilken utmätning får ske är avstor betydelse när det gäller att garantera att löneutmälningsinstitutettillämpas med önskvärd återhållsamhet. Jag behandlar frågorna närmare i detföljande under 4 resp. 5 8, 1 detta sammanhang kan tilläggas att jag i motivenlill 4 kap, har förordat att det inte, som i princip är fallet f.n., bör krävassärskild begäran av sökanden för att utmätning av lön o.d. skall komma i frågautan alt det bör åvila kronofogdemyndigheten att självmant undersöka om sådanutmätning kan äga rum (se under 4 kap. 9 8). Del förQänar understrykas alt en försiktigutvidgning av möjligheterna till löneutmälning inte torde medföra någonegentlig ökad belastning för arbetsgivarna. Inte heller förkronofogdemyndigheterna bör någon effekt av detta slag vara att förvänta. En remissinstans har anseti att löneutmätning intebör få äga rum för skadestånd på grund av brott, om gäldenärens återanpassningi arbets- och samhällsliv därigenom skulle kunna försvåras. Jag har förståelseför de motiv som ligger bakom detta förslag. Ett väsentligt led i den nyarekriminalpolitiken är att motverka sådana negativa effekter av en persons Prop.1980/81:8 7 kap. 537 lagförande för brott som hindrar hans resocialisering.Härvidlag har även sädana faktorer som den dömdes möjligheter att fullgörahonom ålagd skadeståndsskyldighet på grund av brottet sin betydelse. Frågan harberörts bl.a. av kriminalvärdsberedningen i dess belänkande (SOU 1972:64)Kriminalvård, där utredningen förordade en avsevärt minskad användning avsådana föreskrifter i samband med övervakning som avser betalande av skadeståndQfr även prop. 4 s. 123). Övervägandena med anledning av deltabelänkande har resulterat i bl.a. nya regler i 26 kap. 15 8 BrB om särskildaföreskrifter under prövotid. om skadeståndsbetalning får enligllagrummets nya lydelse meddelas bara i den mån den inte med hänsyn till dendömdes ekonomiska situation och övriga omständigheter kan antas motverka hansanpassning i samhället (se prop. 1973:131 s. 38). Jag vill också påpeka attfrågan om exekutiva åtgärder mot personer som har dömts för brott har behandlatsi Brottsförebyggande rådets rapport 1977:4 Straffades skulder (s. 265). Vid bedömningen av frågan huruvidalöneutmälning skall få ske för skadestånd på grund av brott måsteutgångspunkten emellertid vara att den som har förpliktats att utge sådantskadestånd är skyldig all betala skadeståndet oavsett vilken påföljd förbrottet som domstolen väljer eller hur verkställigheten därav fortgår. Som ettyttersta medel för all förmå den dömde alt göra rätt för sig kommer exekutivaåtgärder in i bilden. Sådana åtgärder - inkl. löneutmälning - har utan tvivelen viktig funktion att fylla bl.a. när det gäller möjligheten att driva infordran på ersättning för person- eller egendomsskada på grund av brott. Jagvill tillägga alt i prop. 1977/78:126 har föreslagils att de nuvarandemöjligheterna till ersättning av staten för skador genom brott skall vidgas.Förslaget utgår emellertid från att den som har orsakat skada i samband medbrott i princip skall förmås alt ersätta skadan innan staten träder in. Moldenna bakgrund saknas enligt min mening anledning alt i fråga om möjlighetentill löneutmätning försätta skadestånd på grund av brott i sämre ställning änfordringar i allmänhet. Som har framhållits i delföregående sker utmätning av lön på i princip samma sätt som införsel. Medhänsyn härtill kan det ifrågasättas om inte löneutmätning borde föras sammanmed införsel till ell institut. Mol ett sådant sammanförande kan emellertidanföras flera skäl. Del kan sålunda inte komma i fråga att den typ avfordringar som f n. kan tas ut genom införsel skall behandlas på samma sätt somfordringar i aUmänhet när det gäller t.ex. frågan om vilket belopp som börförbehållas gäldenären eller under vilken lid verkställigheten bör få pågå.Fordringar för vilka införsel f n. stär till buds skulle även i flera andraavseenden allQämt behöva särbehandlas. Så t.ex. bör det liksom nu gällasärskilda bestämmelser om förutsättningar för uttagande av underhållsbidragm.m. och om företrädesordningen. Detta innebär att man inom ramen för ett utvidgatinförsel- eller löneutmätningsinstitut i realiteten skulle få tvåexekutionsformer, en för 1980/81:8 7 kap. 1 § 538 vissa privilegierade fordringar och en för fordringar iallmänhet. Regleringen skulle bli komplicerad och knappast innebära nägrafördelar Jämfört med nuvarande ordning. Att behålla de båda exekutionsformernainförsel och löneutmätning medför praktiska fördelar. Bl.a. blir bestämmelsernamera lättillgängliga. Under remissbehandlingen hai inle heller framställtsönskemål om att löneutmätning och införsel skall föras samman till ettinstitut. Med hänsyn till det sagda har jag funnit att man bör avstå från ettsådant sammanförande. 1 frågor beträffande löneutmiitningsom inte regleras i förevarande kapitel blir allmänna bestämmelser om utmätningi balken tillämpliga. Bl.a. kan påpekas att i 4 kap. 29 8 idepartementsförslaget finns en bestämmelse som förbjuder gäldenären att förfogaöver utmätt egendom till skada för utmätningssökanden. Den bestämmelsen bliralltså tillämplig även beträffande utmätning av lön. Del förQänar understrykas attutmätning i den särskilda ordning som är föreskriven i förevarande kapitel kanäga rum såväl i enskilt som i allmänt mål. För de flesta fordringar som skalldrivas in i allmänt mäl står emellertid den effektivare exekutionsformeninförsel till buds. Institutet löneutmätning torde därför endast i mindreomfattning komma lill användning i allmänna mål. Nägra undantag ellersärbestämmelser för allmänna mål krävs inte. Det kan slutligen påpekas attförhållandet mellan utmätning av lön samt arbetsgivares rätt att kvitta medmolfordran hos arbetstagaren regleras i 5 8 lagen (1970:215) om arbetsgivareskvittningsrätt. Eftersom åtskilliga av de nuvarandebestämmelserna om löneutmätning har tagits upp utan ändring i sak idepartementsförslaget, innehåller detta i likhet med beredningens förslag imotsvarande mån inte någon närmare motivering lill bestämmelserna i kapitiel.Här kan i stället hänvisas till förarbetena till de nuvarande bestämmelsema, sebetänkandet (SOU 1964:57) Utsökningsrätt III, prop. 1968:130, ILU 48 och rskr362, prop. 1975/76:91, SkU 32 och rskr 186 samt prop. 1975/76:27. LU II och rskr 214. Kapitlet inleds med vissa allmännabestämmelser, bl.a. om vilka slags förmåner som omfattas av kapitiel (1 och 288). Därefter anges de särskilda villkor sorn gäller för löneutmälning (3-688). 1 de föQande avsnitten behandlas förfarandet vid löneutmälning (7-11 88),företrädesordningen (12-15 SS) och arbetsgivares skyldigheter (16- 18 §8). Härefterregleras s.k. säkerhetsutmälning och utmätning efler att lön har betalats ut(19 och 20 88). Slutligen innehåller kapitiel en ansvarsbestämmelse (21 8). 1 8 I denna paragraf, som motsvarar 8 kap. I 8 och 10 8första meningen beredningens förslag, anges tillämpningsområdet förbestämmelserna i kapitlet. 1980/81:8 7 kap. 1 § 539