prop · G40397 · 1980-12-31 00:00:00 — Jag övergår nu lill alt sammanfatta min syn påansvarsfördelningen mellan stat och kommun för personalutbildningen. Jaganser att det alltjämt bör ankomma på staten att ha det övergripande ansvarelför personalutbildningen. Men planering av personalutveckling bör också ses somett led i den lokala verksamhetsplaneringen. Det bör vara en lokal angelägenhetatt bedöma vilka utvecklingsinsatser som kan vara aktuella mot bakgrund avbl.a. de mål och riktlinjer för personalutbildning som staten anger samt deutbildningar för skolpersonalen som anordnas inom högskolan, av SÖ eller avandra utbildningsanordnare. Staten bör ekonomiskt stödja kommunernas verksamhetpå detla område. Sammanfattningsvisanserjag således att staten bör - svara för den övergripandeplaneringen och samordningen av personalutbildningarna, - ange mål och riktlinjer församt göra en prioritering av personalkategorier och innehåll ipersonalutbildningen, -genomolika arrangemang erbjuda möjligheter till en återkommande utbildning förskolväsendets personal saml - geallmänt stöd åt skolutvecklingen i kommunerna dels genom att kom munerna ges en samlad resurs för lokalt utvecklingsarbete och personal utbildning, dels genom personalinsatser för stöd till lokalt utvecklingsar bete och medverkan i personalutbildning som arrangeras lokalt. Kommunen bör inom ramen för det lokala utvecklingsarbetet ansvara förplanering, organisation och i en del fall även genomförande av personalutbildningenligt de av staten givna riktlinjerna men med anpassning till lokala behov ochfömtsättningar. Kommunernafår därmed ansvaret för att centralt beslutade utbildningsinsatser planeras ini ett lokalt utbildningsprogram. Regeringenbör inhämta rikdagens godkännande av de riktlinjer för ansvarsfördelningenmellan stat och kommun i fråga om personalutbildningen för skolväsendet somjag nu har redovisat. Destatliga insatserna inom ramen för det s. k. fortbUdningsanslaget riktade sigursprungligen i första hand tiU skolledare och lärare. Efter hand har i vissutsträckning även annan skolpersonal men även förtroendevalda i skolstyrelserkommit att omfattas av åtgärder, som bekostas från anslaget. De möjlighetertill lön med B-avdrag vid tjänstledighet för studier som regleras genom ASTavser i princip enbart arbetstagare med statligt reglerad anställning. LUT74 har i sitt arbete med fortbildningsfrågor haft som utgängspunkt 1980/81:97 48 allsamarbetet mellan olika grupper med anknylning lill skolan skall ökas. LUT 74menar att alla yrkesgrupper inom skolan och inom kommunens sektor för barn- ochungdomsarbete har ett ansvar för skolans utveckling. Genom att olikapersonalgrupper möts i gemensamma fortbildningsaklivi-teter ökarförutsättningarna för att skolan skall fungera som en samordnad helhet. Ennaturlig följd av den ökade betoningen av kontakten mellan skola och samhälleär, enligt LUT74, ocksä att föräldrar och andra grupper utanför skolan beredstillfälle att delta i skolans utbildnings- och utvecklingsprogram. LUT 74förutsätter därför att all personal utifrån den egna skolans bedömning skallkunna delta i de fortbildningsaklivileter, som LUT 74 benämnt"skolinriktad" fortbildning. Däremot har LUT 74 begränsat sittförslag rörande den s. k. individinriktade fortbildningen till att gälla enbartlärare. Deremissinstanser som yttrat sig i fråga om målgmpperna ansluler sig till utredningensuppfattning. Någraremissinstanser framhåller emellertid betydelsen av alt man vid planeringen avpersonalutbildningen tar hänsyn till att personalen har olika funktioner iskolan och därför behöver olika utbildningsmöjligheter. Beslul om personalutbildninghar hitfills i många fall fattats av olika myndigheter för olikapersonalkategorier. Detta har, som några remissinstanser påpekat, ibland letttill oklarhet om vem som har ansvaret för beslut i del enskilda fallet. Jaghar tidigare i samband med mina förslag rörande åtgärder för lokalskolutveckling framhållit betydelsen av att alla i skolväsendel verksammadeltar i ulvecklingsarbelet. Kommunen har ocksä arbetsgivaransvar för all sinpersonal i vad avser personalutveckling. Jagkommer senare alt föreslå att statsbidragen för stöd lill lokall utvecklingsarbeteoch för personalutveckling för personal med statligt reglerade tjänster skallsamlas under särskilda anslagsposter. Del bör då vara möjligt förskolhuvudmannen att samordna det statUga bidraget med kommunala medel förpersonalutveckling. Planeringen av lokalt utvecklingsarbete ochpersonalutveckling bör härigenom underlättas. LUT74 föreslår att varje kommun och skola skall disponera en fast tidsresursårligen då undervisningen stäUs in för att tillgodose skolinriktade behov, dvs.lokalt utvecklingsarbete och viss personalutbildning. far i flertalet skolformer undervisningen inställas under fid som motsvararhögst per läsår för planering av skolarbetet eller fortbildning avlärare - s. k. studiedagar. Förgmndskolans del har bl.a. de förändrade statsbidragsbestämmelserna medförtökade möjligheler fill att arrangera arbetet i skolan så au det underlättarförändringar. Den s. k. genomföranderesursen, som ulgår un- Prop.1980/81:97 49 derden tid den nya läroplanen introduceras, skall också underlätta olikautvecklingsinsatser. Den planeringsdag som man i gmndskolan har möjlighet attta ut för att lärare och elever gemensamt skall kunna planera sin verksamhet ärockså en resurs i sammanhanget. Delarav den undervisningsfria tiden i lärarens arbetstid utnyttjas också förkonferenser, information, utbildning etc. Flera av de centrala fortbildningsprojekt,som genomförs, såsom personallagsutbildning, skolledar-utbildning ochfortbildning av lärare i naturorientering och teknik, har en uppläggning sominnebär att personalen vid skolan arbetar med sin egen utveckling ochskolans utveckling. Detfinns således ett antal olika möjligheter att ordna personalutbildning.Detta förhållande, liksom det faktum, att det är svårt att skilja kollekfivabehov från individuella gör att jag inte är beredd att föreslå att en viss fasttid utöver studiedagstid åriigen avsätts för att täcka vissa på förhand angivnabehov av utbildning. Däremot anser jag att det även är nödvändigtatt kunna ställa in den ordinarie undervisningen för att inom ramen för detlokala utvecklingsarbetet bereda personalen möjligheter till utbildning,planering eller arbete som inte går att genomföra på annan fid. Antalet sådanastudiedagar bör vara detsamma som . Planeringsdagar av samma slag som igmndskolan enligt Lgr 80 bör kunna förekomma också i gymnasieskolan. Genom attden ordinarie undervisningen är inställd ökar också möjligheterna till kontaktmed företrädare för samhället utanför skolan -myndigheter och näringsliv. Vidsidan av behovet av tid i skolan för gemensamt kollektivt arbete med utvecklingoch utbildning på arbetsplatsen pekar LUT74 på behov av tid för individuellutbildning. 1 samband med sina förslag rörande individinriktad fortbildningmenar således att individen själv, ensam eller i samråd med andra, är densom bäst kan avgöra vilken utbildning som i skolarbetetär mest angelägen. Med denna utgångspunkt finner LUT74 det naturiigt att låtaden enskilde ansläUde få ett större inflytande över formerna för och innehålleti personalutbildningen. LUT74 slår således fast ett antal principer för hur denenskilde skall förfoga över utbildningsresurserna; - Den enskilde bör regelbundetkunna förfoga över för egen fortbildning. - Den enskilde bör i princip harätt att själv avgöra vilket innehåll som hans eller hennes egen fortbildningbör omfatta. - Den enskilde bör i princip haräU aU själv välja vilka utbildningstillfällen i samhället han eller hon önskarutnyttja för sin egen fortbildning och i anslutning härtill också den form ivilken han eller hon önskar genomföra denna fortbildning. - Den enskilde bör i princip harätt att själv avgöra på vilket sätl han eller hon önskar ta ut den tid föregen fortbildning som den enskilde disponerar. Prop.1980/81:97 50 Flertaletremissinstanser understryker det angelägna i att ge personalen ett stortinflytande över den egna utbUdningen. EU stort antal remissinstanser, blanddem SAV, och , ställer sig dock tveksammatiU att den enskilde själv skall "förfoga över" utbildningen på detsaft LUT 74 föreslår. Personalutbildningen måste primärt utgå frånverksamhetens behov, säger . SAV menar att det inte går attbestämma någon viss tidsvolym i förväg eller för personalutbildning. Jag delar de bådakommunförbundens och SAV;s synpunkter på den utformning av den individinriktadefortbildningen som LUT74 föreslagit. Som jag har framhållit fårpersonalutbildningen i det decentraliserade skolväsendet stor betydelse somett statligt styrmedel av verksamheten. Det innebär att samhäUet/arbetsgivarenmåste kunna utnyttja den personalutbildning samhället bekostar för att främjaskolväsendets utveckling i enlighet med läroplanen. Jag är därför inte bereddaft biträda LUT 74;s förslag rörande ett ökat enskilt inflytande i fråga ompersonalutbildningen. Jag vill dock erinra om att lärararbetet f.n. är såkonstruerat att den enskilde fömtsäUs utbilda sig också inom ramen för denenskUda lärararbetstiden. Vidare villjag erinra om det personalinflytande somföljer av medbestämmandelagen och de avtal som träffas på lagens gmnd liksom omde möjligheter studieledighetslagen (1974:981) ger. 6 En förändrad organisation för lokal skolutveckling Somjag har sagt tidigare innefattar lokal skolutveckling såväl utvecklingsarbetesom personalutbildning. Gränserna dem emellan är flytande och vid lösningen avett problem kan bådadera komma till användning. Jag ser emellertid en väsentligskillnad mellan utvecklingsarbete och personalutbildning. Detlokala utvecklingsarbetet måste redan på gmnd av sin karaktär vara lokalt ocksåi den meningen att den lokala nivån har det avgörande inflytandet över hur detskall utformas. Statens styrning sker här i form av mål och riktlinjer, tim-och kursplaner o.d. Inom den ramen ankommer det på den lokala nivån att utformasitt eget lokala utvecklingsarbete, med det stöd som staten enligt vad jagtidigare har föreslagit kan ge genom främst länsskolnämnderna. Genomutformningen och inriktningen av detta stöd kan staten främja en vissprioritering och önskvärd utveckling. Medpersonalutbildningen bör det i viss mån förhålla sig annoriunda. Utvecklingenmot ramstyrning i stället för detaljreglering innebär i viss mån att statenavhänder sig medel att direki påverka verksamheten i skolväsendet och attreformera innehållet, liksom den kan sägas försvaga möjligheterna attuppräuhålla en likvärdig utbildningsstandard i landet. i det perspektivetfår personalutbildningen en ökad betydelse. Prop.1980/81:97 51 dessfrämsta syften blir att tjäna som ett indirekt styrmedel i fråga omskolväsendets verksamhet och utveckling. Det blir därför mer angeläget äntidigare att staten utövar ett direkt inflytande över personalutbildningensinnehåll. Så är inte fallet . Den stora del av personalutbildningen förlärare som bedrivs under tjänstledighet med B-avdragslön styrs av gammalpraxis. Utbildningarnas innehåll är normalt föga inriktat mot de olikaskolformernas mål och styrs av beslut inom högskolan. Det ökade samhälleligabehovet att påverka verksamheten via personalutbildningen ökar ocksåangelägenheten av att utjämna de stora skillnaderna kommunerna emellan i frågaom att utnyttja utbildningen. Olika myndigheter beslutarf. n. om deltagande och förmåner vid deltagande i utbildning. VissautbUdningar är obligatoriska, andra frivilliga. Någon klar och entydig principför vilka förutsättningar som skall gälla i det ena och andra fallet existerarinte. Systemet har växt fram under en lång och reformrik tid och kännetecknasav en mängd improvisationer. ()säger i sitl remissvar med anledning av LUT 74 att den nuvarandefortbildningens organisation ger anledning till flera kn°tiska kommentarer. Denuppvisar - inle minsl efler högskolereformen en splittrad bild med olikamyndigheter som ger och fördelar anslagen till fortbildning. Resursernasplittras på en rad aktiviteter med risk för mindre effektivt utnyttjande. Denhierarkiskt uppbyggda organisationen är svår att anpassa till kraven påmedinflytande från berörd personal. Ansvarsfördelningen mellan myndigheternager ett oklart intryck. Allmänt sett tycks de inbördes kontakterna fungeramindre väl. Dessutom är den återkoppling med berörda lärargrupper, somfortbildningsorganen kan etablera, obetydlig. Jag anser att LR;s kritikär berättigad. Flera andra remissinstanser bekräftar denna uppfattning. LUT 74föreslår en bättre samordning och ett mer systematiskt utnyttjande avtillgängliga personella och ekonomiska resuser för personalutbildning ochutveckling av skolan. En utgångspunkt för SAK;s förslag rörandepersonalutveckling är att en ökad samordning av och ett mer sammanhållet ansvarför och inflytande över befintliga resurser för fortbildning av skolanspersonal kommer till stånd. Minaförslag till en ändrad organisation av den lokala skolutvecklingen innebär, motbakgrund av vad jag har anförl, i huvudsak följande. Riksdagoch regering gör efter förslag från UHÄ och SÖ de övergripandeprioriteringarna rörande personalutbildningens resurser och inriktning. Denindividinriktade personalutbildningen för skolväsendel bör så långt möjligt skesom fortbildning och vidareutbildning inom högskolan. Inom högskolan anordnasutbildning av delta slag främst i form av enstaka kurser. Åven denpersonalutbildning jag föreslår för skolan bör ske i form av enstaka kurser.Eftersom ifrågavarande utbildning är specifikt avsedd för skolans personal börmedlen genom centrala beslut destineras lill anslaget Utbildning förundervisningsyrken. Medlen bör fördelas mellan 1980/81:97 52 högskoleenheterpå samma sätt som medlen för övriga enstaka kurser. Eftersom regionstyrdsernafördelar medel till enstaka kurser regionvis inom ramen för anslaget tillenstaka kurser och lokala och individuella linjer bör regionstyrelserna ävenfördela medlen till enstaka kurser för personalutbildning för skolväsendet.Under det nyssnämnda sektorsanslaget bör således beräknas en anslagspost tillpersonalutbildning för skolväsendet för varje högskoleregion. Ipropositionen (1979/80:104. UbU 1979/80:29, rskr 1979/80:341) om vissahögskoleadministrativa frågor anslöt sig chefen för utbildningsdepartementettill uppfattningen att medelsfördelningen till högskoleenheterna inom anslagettill lokala och individuella linjer och enstaka kurser är förenad med en radproblem och framhöll att han avsåg att återkomma till regeringen beträffande enutredning av frågan (s. 13). Jag vill framhälla att förslagen i det föregåendebelräffande medelstilldelningen till högskoleenheterna för enstaka kurser förpersonalutbildning för skolväsendel inte avser att föregripa en sådanutredning. Enligl vad jag har erfarit avses denna ske i anslutning till ensamlad utvärdering och översyn av den institutionella organisationen ihögskolan. SÖbör besluta om vilka utbildningar som skall berättiga till lön med B-avdrag.Detla kan gälla såväl utbildningar inom högskolan som utbildningar bedrivna påannat sätt och med andra utbildningsanordnare. Beslutanderätten belräffandeoavkortad lön vid ledighet för studier bör ligga kvar hos regeringen.Skolstyrelserna bör däremot falla de individuella besluten rörande lön medB-avdrag resp. oavkortad lön vid tjänstledighet för studier inom de riktlinjerregeringen eller SÖ fastställt. Skolstyrelserna får en avgränsad ekonomiskresurs lill som lill en del skall användas för all anställaersättare för lärare som genomgår personalutbildning med någon form av behållnalöneförmåner inom de gränser SÖ och regeringen faslslälll och till en del fåranvändas fritt av skolstyrelserna för lokall utvecklingsarbete. Molsvarandeinförs i gymnasieskolan och den kommunala vuxenutbildningen. Av tekniska skälär det dock lämpligare att bidraget till dessa skolformer får användas som ellbidrag fill den tjänstlediges lön. Jagövergår nu till alt i detalj redovisa mina förslag. Jag behandlar därvid förstvissa instansers funktioner inom den förändrade organisationen för den lokalaskolutvecklingen. Styrningenav det lokala ulvecklingsarbelet från central nivå lorde vad gäller innehålletbli indirekt. Den tar sig uttryck i ekonomiska beslul och beslut om hurtilldelade medel får användas. Den innehållsliga styrningen sker främsidärigenom alt målen för de olika skolformernas verksamhei anges. Enligl minmening är den nya läroplanen för härvidlag 1980/81:97 53 Den anger inriktning och ramar, men ger såstort lokalt .självbestämmande att ett lokalt utvecklingsarbete grundat pålokala initiativ inte hindras. 1 fråga om gymnasieskolan skapas bättre förutsättningargenom mina förslag om fri resursanvändning och projektstudier i propositionenom besparingar i statsverksamheten, m.m. (prop. 1980/81:20, UbU 1980/81: 15,rskr 1980/81: 120) vilka jag utföriigare kommer att behandla i ett förslag tillproposition om gymnasieskolans timplaner. För den kommunala vuxenutbildningenhar komvux-ulredning-en utarbetat ett förslag till ny läroplan, vilket f. n.remissbehandlas. Som jag har nämnt ärett ökat inflytande över personalutbildningen från statsmakternas sida närmasten nödvändighet i det decentraliserade skolväsendet. och regeringensbeslul rörande personalutbildningen bör vara direkta utflöden av deninriktning man vill ge skolväsendets utveckling. Detta kräver en helhetssyn påpersonalutbildningen. Ett framtida personalutbildningsprogram bör innehållaklarare priorileringar och fastare förankras i en helhetssyn på skolväsendetsutveckling som fastställs av riksdag och regering. Jag har tidigare (avsnitt5.3.3) angett de prioriteringar som bör gälla för den närmaste tiden.Förändringar i programmet bör ske fortlöpande. Jag vill betona vikten avkontinuitet på detla område. Programmen måste ges tid att slå igenom ochutbildningsanord-narna ges rimlig tid att genomföra programmen och möjlighet attmed någorlunda säkerhet planera sin verksamhet. Det system jag härförordar ger betydande möjligheter att variera graden av statlig styrning. Mankan nöja sig med allmänt hållna uttalanden om att en eller annan inriktning börges, men man kan också klart ange målen vad beträffar innehåll, omfattning, hurmånga som bör genomgå utbildningen, under vUken tid den bör fullföljas osv.Självfallet kan man också välja olika detaljeringsgrad för olika inslag iverksamheien. Jag vill framhålla att della samlade grepp påpersonalutbildningen måste innefatta ett medvetande om att de totala ekonomiskaresursema är begränsade. och regeringens styming skaU därförgivetvis också innefatta de totala statliga resurser som avsätts för lokaltutvecklingsarbete och personalutbildning. 1mina förslag i en proposition om den statliga skoladministrationenm. m. kommer jag att förorda SÖ:s omvandling i riktning mot ett utvecklande ochlångsiktigt planerande verk. Detta skapar ändrade fömt-sättningcU' för SÖ idess relation till det lokala utvecklingsarbetet. SÖ måste ha breda kontaktytormot faltet, främst genom länsskolnämndema. (i avsnitt 3.3) har jagbehandlat SÖ;s roU som informationssamlare och -förmedlare. Det är en viktiguppgift i fråga om det lokala utvecklingsarbetet. SÖ bör också kunna pröva ivad mån ett lokalt utvecklingsarbete kan komma tiU användning inomskolforskningen. 1980/81:97 54 Somcentral myndighel för skolväsendel har givelvis SÖ också ett ansvar förpersonalutbildningen. En viktig uppgift för SÖ är att kartläggautbildningsbehovet. Detla bör tillsammans med SÖ;s förslag till prioriteringarårligen presenteras regeringen som ett underlag för dess och riksdagensställningstaganden. Det bör också kunna vara utbildningsanordnarna till hjälp ideras planering. Ett led i SÖ:s kartläggningsarbete blir självfalletuppföljningen av beslutade reformer i fråga om såväl skolan och vuxenutbildningensom lärarutbildningen. Som jag har sagt bör exempelvis brister i frågaom ämnesteoretiska kunskaper bland lärarna beaktas, liksom behovet av personalmed särskild utbildning av skilda slag. Denmodell jag här har förordat fömtsätter givetvis att samarbetet mellan SÖ ochutbildningsanordnarna, främst högskolemyndigheterna, vidgas betydligt.Högskolemyndigheternas planering kommer i hög grad att underlättas om man inomhögskolan får kännedom om angelägna behov eller förändringar. Påsamma sätt kommer SÖ;s verksamhet att underlättas om verket besitter kunskaperom resurser och möjligheter inom högskolan. Vissa typer avpersonalutbildning passar inte in i högskolan eller saknar högskolan resurseratt genomföra. 1 fråga om sådan utbildning bör SÖ ha ett ansvar för att denkommer till stånd. Jag har tidigare berört behovel avpersonalutbildningsinsatser för lärare inom yrkesutbildningsområdet. Sådanutbildning saknar högskolan i stor utsträckning möjligheter att anordna. Dettaområde kommer enligt min mening att bli ett av de viktigaste för SÖ att ansvaraför. Huvudprincipen bör vara att SÖ arrangerar utbildningen och finansierarden, men så långt möjligt överlåter genomförandet på andra genom"uppdragsutbildning". Givetvis bör SÖ, om det är lämpligt, ställapersonella resurser till förfogande. Jag vill dock här framhålla att SÖ inomsig inte bör bygga upp en egen utbildningskapacitet för skolväsendetspersonalutbildningsbehov. SLUG får ses som ett rent undantag från dennaprincip. Vidutbildningsplaneringen måste kvantitativa mål noga avvägas mot kvalitativa.Utformas utbildningen som en 20-poängskurs i högskolan motsvarar varjeårssludieplats två utbildade . Utformas den som en 4-poängskurs blirantalet utbildade per årssludieplats tio. Jaghar tidigare understmkit personalutbildningens funktion av styrmedel visaviskolväsendet. Det är bl.a. därför angeläget att personalen genomgår denutbildning som är den från samhällets utgångspunkt mest angelägna. Ett medelatt åstadkomma detta är att medge någon form av behållna löneförmåner vid genomgångav angelägen utbildning. Som jag har nämnt har hittUls utbildad praxisnär det gäller tjänstledighet för studier med B-avdragslön inte varittillfredställande, kanske främst därför att den i så ringa utsträckninganpassats till skolväsendets föränderliga behov. Denna praxis varierar också iviss mån från länsskolnämnd till länsskolnämnd. Jag ser ingen möjlighet attinom nuvarande organisafion med länsskolnämndema som förändra Prop.1980/81:97 55 detta.Enligt min mening bör därför SÖ bestämma vilka utbildningar somskall berättiga till lön med B-avdrag. Delta bör ske pä så sätl alt SÖ varjeår, med utgångspunkt i de priorileringar regering och riksdag angivit, ger uten förteckning över utbildningar vilka SÖ funnit angelägna för de olikalärarkategorierna inom grundskola, gymnasieskola och vuxen utbildning ochutifrån vilken skolstyrelserna kan fatta sina individuella beslut om lön medB-avdrag vid tjänstledighet för studier. Det ankommer på regeringen att meddelaföreskrifter om prövningen av lön med B-avdrag vid tjänstledighet för studier.1 denna förteckning bör vidare anges vilka utbildningar regeringen beslutatskall berättiga till oavkortad lön. En sådan förteckning kangivetvis inte täcka in alla länkbara utbildningar, även om strävan måste varaatt den är fullständig. kan t. ex. bedöma att det i kommunenföreligger behov av att en lärare genomgår en speciell utbildning som intefinns i SÖ:s förteckning. Det kan exempelvis gälla ämnesteoretisk utbildningeller yrkessludier för en lärare vid en gymnasieskola med någon"udda" specialkurs. Skolstyrelsen bör därför helt självständigt, dvs.även för utbildningar som inte är upptagna i SÖ:s förteckning, få medge lön medB-avdrag vid tjänstledighet för studier inom en viss ram. Denna ram bör av den totala omfattningen av tjänstledigheten med B-avdrag ochoavkortad lön. Idet föregående (under avsnitt 3.1) har jag förordat att forskningsresurserinom SÖ avsätts för utvärdering av personalutbildningen. Det är angeläget attdenna utvärdering sker fortlöpande så att kurser inom högskolan eller i annanform till sitt innehåll och sin uppläggning motsvarar skolväsendets behov ochdeltagarnas önskemål.