prop · G4039 · 1980-12-31 00:00:00 — Sättet för samplaneringensgenomförande samt inriktningen och omfattningen av det regionala samarbetet iövrigt bör regleras i överenskommelser huvudmännen emellan, Utredningen framhåller att landstings- och primärkommunermåste samverka med staten mer än f.n. om hälso- och sjukvårdens utvecklingskall kunna anpassas till samhällsekonomins ramar. Utredningen anser därför att 1980/81:9 13 de regionala planerna bör insändas till socialstyrelsenoch innan de fastställs av berörda sjukvårdshuvudmän. Utredningen menar att bearbetning och analys av deregionala planerna bör kunna genomföras i samarbete mellan de centrala organen.Överläggningar bör sedan tas upp med berörda regioner beträffande sådanamedicinska verksamhetsområden där en samlad bedömning motiverar förändringar iplanerna. Sådana överläggningar bör också tas upp under pågåendeplaneringsarbete avseende samverkan mellan regioner, då någon så begär eller däanmälan inkommit om att avvikelse av betydelse för andra regioner kommer attske från fastställd plan. [Remissopinionen är delad när det gäller samordning påriksplanet av de regionala sjukvårdsplanerna. Flertalet remissinstanserinstämmer i, eller lämnar utan erinran, förslaget att det måste förekomma ensamordning på riksplanet för att man skall få en anpassning av sjukvårdensutveckling till de samhällsekonomiska ramarna. Vissa remissinstanser är dock negativa till utredningensförslag att de regionala planerna skall insändas lill ochLandstingsförbundet i så god tid. innan de fastställs av berörda landsting,att de centrala organen har möjlighet att uppta överläggningar med regionenssjukvårdshuvudmän. menar t.ex. all utredningens förslagleder till en etableringskontroll och central styrning, som riskerar att bliallt för byråkratisk och hämmande. Kommunen menar att den centrala instansenbör komma in i början av planeringsprocessen så att revideringar i efterhandkan undvikas. anser i likhet med utredningen alt detär nödvändigt med ett förstärkt inflytande och ökade styrmöjligheter pä centralnivå för att få lill stånd en rimlig total dimensionering av regionsjukvården.Landstingsförbundet menar alt såväl som förbundet måste deltai arbetet. har gjort den bedömningen att förbundet i dettasammanhang bör la på sig en vidgad roll. Det praktiska arbetet, anserförbundet, måste ske i samverkan mellan de centrala organen och kominer attkräva betydande insatser framför allt frän med dess specifikakompetens när det gäller medicinska frågor. Förbundet bör dock ha del slutligaansvaret för att nödvändiga centrala avvägningar görs menar förbundet. En sådanlösning skulle enligt förbundet förslärka det politiska ansvaret på central nivä.Förbundet menar att en sädan vidgad roll i första hand innebär en medlanderoll. Den kan också få till följd att förbundet i helhetens intresse tvingas taställning i kontroversiella frågor och driva en viss linje i förhandlingar medstaten, framhåller i sitt yttrande. För egen del vill jag framföra följande. Liksom flertaletremissinstanser delar jag utredningens ståndpunkt att del måste ske ensamordning av de regionala planerna på riksnivå. Enligt min mening är det naluriigtatt 1980/81:9 14 erforderlig sammanställning, bearbetning och analys görs isamarbete mellan de centrala organen. Jag anser liksom utredningen attregionernas principplaner måste insändas till ochLandstingsförbundet i sä god lid innan de fastställs av berörda landsting, attde centrala organen har möjlighet att uppta överläggningar med regionenssjukvårdshuvudmän. Det är enligt min mening också viktigt all de centralaorganen haft möjlighet att följa planeringsarbetet frän början. Deplaneringsdokument som fortlöpande tas fram pä central nivä, t.ex, princip- ochsektorsprogram för den framtida hälso- och sjukvården, bör bilda underlag förplaneringen. Särskild uppmärksamhet bör på riksplanet ägnas sådanverksamhet som bedrivs i samverkan mellan två eller flera sjukvårdsregioner. Omnyetablering av flerregional sjukvård planeras inom annan region än sädan somredan har den i sin organisation, måste de redan engagerade regionerna på etttidigt stadium få tillfälle till samråd. Detta bör garanteras genomavtalsbestämmelse. I de fall en patient är beroende av vård inom fleraspecialiteter bör hänsyn givetvis tas till detta samband så att patienten fårbehövlig vård på så få sjukhus som möjligt. 1 detta sammanhang vill jag peka pä vissa specialiteterdär det finns en flerregional roll, t.ex. inom yrkesmedicin och neurofysiologisktutvecklingsarbete i . I framliden kan ytterligare verksamhetsområdenkomma att etableras på riksplanet, t.ex, utvecklingsstörda barns behov av habilitering. Statens planeringsinsatser inom hälso- och sjukvärdeninnebär bl.a. en avvägning av resurserna såväl mellan hälso- och sjukvården ochövriga samhällssektorer samt inom hälso- och sjukvårdssektorn. Underlaget förstatliga överväganden bör tas fram i samverkan mellan staten och . Hälso- och sjukvårdsutredningen har även tagit uppplaneringsfrågorna och samspelet mellan staten och landstingen till diskussion.Utredningens belänkande remissbehandlas f.n. Jag kommer därför att när hälso-och sjukvårdsutredningens förslag behandlas inom ha anledningalt återkomma till denna fråga. 1 avvaktan härpå bör frågor som kräver överväganden av merövergripande art kunna las upp till behandling i socialdepartementetssjukvårdsdelegation, I samband med avgöranden som aktualiseras på grundval av hälso-ochsjukvårdsutredningens betänkande bör även frågor prövas som sammanhänger medarbetsfördelningen vad gäller bl,a, sjukvårdsplaneringsfrägor mellan staten ochlandstingskommunerna. I detta sammanhang vill jag erinra om de kontinuerligaöverläggningar som äger rum mellan staten och kommunerna mot bakgrund avöverväganden i regeringens proposition (1978/79:95) om den kommunala ekonomin. Regionsjukvårdsulredningen har givit exempel pä utformningav dels 1980/81:9 15 riksomfattande utomlänsavtal, dels separataregionsjukvårdsavtal för varje region om hur planeringssamverkan kan regleras.Avtalens innehåll och utformning är en fråga för de avtalsslutande parterna.Jag går därför inte ytterligare in på detta område. I det föregående har jag pekat på att det regionalasamarbetet skall baseras på gemensamt upprättade regionsjukvårdsplaner.Skyldigheten att samverka i hälso- och sjukvård som berör fleralandstingskommuner bör regleras i lag. Hur samverkan skall vara organiserad bördäremot inte vara författningsmässigt reglerat utan överlämnas tillsjukvårdshuvudmännen att själva avgöra. Jag går därför inle in i några närmare övervägandenbeträffande denna fråga. Jag hänvisar i stället till utredningens förslag och lillde synpunkter som kommit fram i remissbehandlingen (bil. Utredningen föreslår att antalet regioner minskas från sjulill sex. Utredningen anser liksom regionvårdsutredning alt sambandetmellan regionsjukvård och utbildning jämte forsknings- och utvecklingsarbeteär så starkt, att dessa regioner bör baseras på var sin av de sex orter som harmedicinska högskolor eller fakulteter, resp. / Malmöbetraktas därvid som vardera en ort. måste Umeåregionen tillföras ytterligarebefolkningsunderlag för att dess regionsjukhus i längden skall kunnaupprätthålla den medicinska standard som är en förutsättning för attregionsjukvård skall kunna bedrivas. Delta bör ske genoni att regionen utökasmed såväl södra delen av () som ,vilka f.n. tillhör . Utredningsförslaget innebär vidare all Örebroregionenupphör och att i denna ingående län överförs till andra regioner. länbör därvid enligt förslagel föras till , läntill och län till liksom ocksä dendel av - Köpingsområdet - som tillhör . läns södra del, som tillhörLund/, föreslås i utredningen bli överförd till Göteborgsregionen.Genom utredningens förslag till ändringar i regionindelningen skulle varjesjukvårdsområde komma att helt tillhöra en region. Många remissinstanser instämmer i eller lämnar utanerinran utredningens förslag till ändrad regionindelning. Några instanserinstämmer i utredningens bedömning att en fullständig region behöver ellbefolkningsunderlag på 1,5 milj. invånare men yttrar sig inte över utredningensförslag i stort. 1980/81:9 16 Flera remissinstanser har invändningar mot delar avutredningens förslag. Några instanser, t.ex. , ,och avstyrker eller är tveksamma lill förslagelatt låta i sin helhet tillhöra . Andra instämmer iprincip men har synpunkter på l.ex. utredningens förslag rörande Örebroregioneneller Umeåregionen. Några instanser l.ex. och instämmer i princip i utredningens förslag men hade velat avvaktaden särskilda utredningen om konsekvenser för läns landsting avutredningens förslag (se bilaga 3). har avgivit sitt remissyttrande efterdet att den särskilda utredningen har publicerats. Förbundets yttranden i dendel som berör förslaget till ändrad regionindelning redovisas separat underpunkt (6.7 i bilaga 2). Två instanser har avstyrkt utredningens förslag i desshelhet. Statskontoret kan inle tillstyrka förslaget bl.a. därför att detinnebär en ytterligare centralisering av sjukvården lill landets två störstastäder. anser att fler alternativa lösningar börprövas. Bl.a. talar, enligt läkaresällskapet, utredningens argumentering för enytterligare koncentrering till färre och högst fyra regioner. Liksom utredningen bedömer jag alt behovet av slutenregionsjukvård kommer att minska . Denna bedömning bygger påsjukvårdshuvudmännens planer, av vilka det framgår alt länssjukvården kommeratt tillföras resurser som gör det möjligt alt där ge sådan vård som hittillsendast kunnat erhållas pä regionsjukhus. Del är angelägel att regionsjukvårdeninte får större omfattning än vad som behövs för att tillgodose efterfrågan.Enav utgångspunkterna för en ändrad indelning i sjukvårdsregioner har varit altde framlida resurserna för den högspecialiserade vården skall utnyttjas såeffektivt som möjligt. Genom en planering med utgångspunkt i den föreslagnaindelningen bör en uppbyggnad av högspecialiserad vård på länssjukhus kunnaundvikas. Kvalitets- och säkerhetskrav talar för att regionsjukvården intedelas på större antal läkare och annan specialutbildad personal än vad som ärnödvändigt. De nuvarande sjukvårdsregionernas befolkningsunderlagvarierar mellan 650 000 och 1,5 milj. invånare. Tre av regionerna har mindre änen miljon invånare. Jag delar utredningens uppfattning att det önskvärdabefolkningsunderlaget för en fullständig sjukvårdsregion bör vara ca 1,5 milj.invånare. Som jag tidigare nämnt finns det vissa medicinskaverksamhetsområden som bör koncentreras till två, tre eller fyra platser ilandet, vissa endast lill en plals. 1 riksdagsbeslut angavs att regiongränserna så längtmöjligt borde följa de administrativa gränserna för sjukvårdsområden. 1980/81:9 17 sjukvårdshuvudmännen inle skulle behöva engagera sig iregionsjukvård pä flera håll och att patienter från ett och samma sjukvårdsområdeinte skulle komma all hänföras till olika regionsjukhus. Grundutbildningen av läkare är lokaliseradtill sex orter. Utredningen har konstaterat att det är förenat med svårigheter attdriva läkarutbildning ulan tillgång lill närbelägen medicinsk verksamhet avregionsjukvårdskaraktär, ätminstone inom flertalet medicinska verksamhetsområden.Utredningen anser liksom 1958 ärs regionvärdsuirediiing. alt sambandet mellanregionsjukvård och medicinsk utbildning jämte forskning är så starkt, attregionerna mäste baseras pä var sin av de sex orterna med medicinskahögskolor/fakulteter. resp. .\I;ilmö betraktas därvid somvardera en ort. Med delta svnsätt bör anialei regionsjukhusorler vara högslsex. Utredningen har konstaterat att det skulle vara en fördelom sjukvärds-regionerna sammanfaller med de sex högskoleregionerna. Sä är detredan till stora delar, sjukvårdsregion saknar emellertid motsvarighet ien högskoleregion. Vidare är högskoleregion mycket liten. Denomfattar endast och . Jag delar utredningens åsiktatt det är nödvändigt att minska antalet regioner. Utredningen har redovisattvä alternativ. Det ena innebär en minskning av antalet regioner lill sex, delandra fill fyra. Fyra ungefär lika stora regioner med fyra regionsjukhus skullei och för sig innebära en rationell organisation av regionsjukvården och enjämn resursfördelning mellan regionerna. Med hänsyn till behovet av en fungerande samverkan mellan landslingeni en region vill jag dock liksom utredningen stanna för ett alternativinnebärande sex regioner. Jag anser att antalet sjukvårdshuvudmän per regionskulle bli för stort vid ett alternativ med endast fyra regioner. har i sitt yttrande pekat pä att detvid i efterhand har byggts upp en betydande kunskap ocherfarenhet med speciell inriktning mol vissa medicinska verksamhetsomräden.Förbundet framhåller att del är en kunskap som måsle tas till vara och förasvidare. gäller, att resurserna vid akademiska sjukhuset i förv issa specialiteter är begränsade och att det kan bli svårt att ta emot flerpatienter. Ett ömsesidigt samarbete mellan de två sjukhusen borde mot denbakgrunden skapa bättre förutsättningar för ett allsidigt utbud av högspecialiseradvård i än regionsjukvårdsutredningens förslag att koncentreraresurserna lill ett sjukhus menar landstingsförbundet. Jag delarlandstingsförbundets uppfattning i denna del. Enligt min mening ger en sådanlösning en region med väl utbyggda resurser för högspecialiserad vård där debåda regionsjukhusen kompletterar varandra. I detla sammanhang vill jag framhålla alt denmedicinsk/tekniska utvecklingen och de ökande möjligheterna att behandlapatienter i öppen värd kommer att kräva omstruktureringar av sjukvården oavsettregionindelningen. 2 1980/81. 1 saml Nr 9 Prop.1980/81:9 18 Jag övergår nu till att ge min syn på den ändraderegionindelningen region för region. Den nuvarande Umeåregionen omfattar ochNorrbottens län samt en del av (). Den andradelen av . , hör f.n. till har begärt alt flyttas tillUmeåregionen. Umeåregionen, som har den minsta folkmängden, harpåtagliga svårigheter till följd av bristande patientunderlag. Utredningen harpekat på att regionen måsle tillföras ytterligare befolkningsunderlag för attden medicinska standard som är en förutsättning för en god regionsjukvård,skall kunna upprätthållas. Enligt min mening är patientunderlaget i förnärvarande inte tillräckligt stort för att det skall vara möjligt att upprätthåUaen tillräckligl god medicinsk standard för högspecialicerad sjukvård. Behovetav att regionen utökas understryks ytterligare genom att volymen regionsjukvårdförväntas minska . Bl.a. regionalpolitiska skäl och geografiskaförhållanden talar också för att måste ges möjlighet att fungera somregionsjukhusort även i fortsättningen. Jag ansluter mig, liksom flertalet remissinstanser, tillutredningens förslag om en utökad Umeåregion, För att erhålla önskad utvidgningbör såväl som tillföras Umeåregionen, På detta sätt fårUmeå sjukvårdsregion samma omfattning som högskoleregionen. Dessutom kommerhela att tillhöra samma sjukvårdsregion. Detta anser jagvara principiellt värdefullt. Med den lösning jag således förordar erhåller Umeåregionenett befolkningsunderlag på ca. 912 000 invånare. Även med en sådan utvidgningblir Umeåregionen en av de befolkningsmässigt minsta regionerna. Umeåregionenmåste därför etablera fast regionsamverkan med inom vissaverksamhetsområden för att få delar av sitt regionsjukvärdsbehov tillgodosett.Detta gäller bl.a. beträffande thoraxkirurgi och barnkirurgi. Jag utgår frånalt frågan om samverkan mellan regionerna i fråga om berörda verksamhetsområdensnarast tas upp lill diskussion. har i sitt remissvar motsatt sigen flyttning till Umeåregionen. anser att det största problemet medatt tillhöra Umeåregionen är de i vissa avseende sämre kommunikationerna tillUmeå. Jag har förståelse för denna synpunkt. Det bör emellertid inom gällanderamar för trafiknätet finnas möjligheter att förbättra kommunikationerna. 1980/81:9 19 Den nuvarande består av Örebro.Södermanlands och samt Köpingsdelen av län.Utredningen har föreslagit att regionen upphör och att län förs tillUppsalaregionen, till och läntill . Den nuvarande omfattar ,, , och (utom Köpingsdelen)samt landskapet i . Utredningen har föreslagit attKöpingsdelen av samt län förs lill Uppsalaregionensamtidigt som och förs lill Umeåregionen. Några remissinstanser, bl.a. och länslandsting har riktat starka invändningar mot detta förslag. Under remisstidenhar en särskild utredning (S 1979:8) kallad RSÖ 79 - en konsekvensutredningtill regionsjukvårdsutredningen lagt fram ett betänkande. I detta belyses vilkakonsekvenser utredningens förslag skulle få för läns landsting. har bl.a. funnit att det ursjukvårdssynpunkt är rimligt att följa regionsjukvårdsutredningens förslag altavveckla den thoraxkirurgiska kliniken vid i men attinom den bibehålla viss thoraxkirurgisk kompetens.Utredningen har också pekat pä all nuvarande resurser för onkologi börbibehållas. har också, liksomregionsjukvårdsutredningen, understrukit vikten av del omfatiande forsknings-och utvecklingsarbete som bedrivs vid oeh inom länslandsting. Bl.a. framhålls att den yrkesmedicinska avdelningen i hög grad harbidragit till forskningen och utvecklingen inom detta område. , som har tagit del av RSÖ 79 för sittremissarbete, häri sitt remis.svarpå regionsjukvårdsutredningens betänkandelagt fram ett nytt förslag om ändrad regionindelning. Förslaget innebär altÖrebro och tillförs . region.sjukhusbehåller sin ställning som regionsjukhus och samverkar med akademiska sjukhuseti om regionsjukvården i en nybildad /. Köpingsdelenav som f.n. tillhör föreslås också höra hit. Som jag redan har framhållit instämmer jag iLandstingsförbundets förslag att nybilda en /med tväregionsjukhus. Den nya /kommer då att omfatta ,, , , och . Regionenkommer enligt detla förslag att omfatta ca 1 608 000 invånare. Med två regionsjukhus inom regionen förutsätter jag att debefintliga resurserna utnyttjas rationellt så att onödig nyetablering undviks.Södermanlands län bör därför i första hand repliera pä . utnyttjar nu inom ramen för gällande region.sjukvärds- Prop.1980/81:9 20 avtal värdplatser vid sjukhuset t.ex. inom neurokirurgi,bamki-rurgi, öppen hjärtkirurgi samt transplantationskirurgi. Denna samverkanbör även i fortsättningen äga rum beträffande de medicinskaverksamhels-områden, som inte finns på i . Övervägandeskäl talar för att de invånare i , som behöver vård inom sistnämndamedicinska verksamhetsområden, liksom bör vända sig tillkarolinska sjukhuset i stället för akademiska sjukhuset i . Detla börregleras i samarbetsavtal. Liksom utredningen och niånga remissinstanser, bl.a,, och , anser jag,som jag har framhållit, att bör föras tillGöteborgsregionen, läns utnyttjande av resurser vid iÖrebro bör dock bibehållas för att ge Örebrosjukhuset tillräckligt underlag.Det kan vara aktuellt t.ex. inom specialUeter, såsom yrkesmedicin och onkologi,särskilt gynekologisk onkologi. Organisation och fördelning av regionsjukvården inomregionen blir en fråga för de i regionen ingående landslingen alt besluta om.Jag vill i detta sammanhang dock peka pä den värdefulla forskning som sker inomden yrkesmedicinska avdelningen i . Liksom regionsjukvårdsulredningenvill jag framhålla all en utveckling av denna forskningsverksamhet anknutentill det beleendevetenskapliga området och socialmedicinen skulle varavärdefull. Patienter från läns landsting som värdas vidkarolinska sjukhuset kommer i stället att värdas vid akademiska sjukhuset iUppsala när den ändrade regionindelningen har genomförts. läns landsting och högskolans i satsning pådet tvärvetenskapliga och arbetslivsanknutna samarbetet i utbildning ochforskning mellan sjukhuset och de utbildningar som bedrivs i är också verksamhetersom bör uppmärksammas. Genom en samverkan mellan sjukhuset, vårdyrkesskolan,socionomutbildningen och vissa av högskolans övriga vårdutbildningar skulleförutsättningar ges att bedriva omvärdnadsforskning även i . Akademiska sjukhusets i speciella ställning somstatligt sjukhus kan komma att föranleda särskilda åtgärder. omfattar och Gotland.Jag föreslår, som jag tidigare nämnt, ingen förändring beträffande dennaregion. Regionen omfattar ca. 1 580 000 invånare. omfattar , ochÖstergötlands län. I likhet med utredningen föreslår jag inle någraförändringar avseende 1980/81:9 21 barett litetbefolkningsunderlag, ca. 937 000 invånare. Av denna anledning finns inteunderlag för en fullt utbyggd regionsjukvård. Regionen bör därför även ifortsättningen ha ett fast samarbete med /avseende demedicinska verksamhetsområden som inle bör finnas vid Linköpingsregionsjukhus. består f.n. av samtGöteborgs och , (norra delen), och län.Hallands län är delat mellan och /. Den nuvaranderegiongränsen överensstämmer med gränsen mellan de båda sjukvårdsdistrikt ivilka länet är indelat. Den nordligaste delen av länet. Kungsbackaområdet,räknas till . hör i sin helhet till högskoleregionenLund/. Utredningenhar föreslagit att i sin helhet skall föras lillGöteborgsregionen. Ett skäl till detla är alt utredningen principiellt anseralt ett sjukvårdsområde inte bör vara delat mellan olika regioner. Enligtnuvarande regionindelning hör av läns befolkning tillLund/och lill . Jag finner dock liksom berörda remissinstanser, att dentraditionella förankringen av norra del till och desssödra del till /är så stark att den nuvarande delningen avlandstinget på tvä regioner bör bibehållas. Jag vill emellertid peka på altHallands län pä detta sätt måste delta i två regioners planering avregionsjukvård. Som jagtidigare nämnt bör tillföras . Denna kommer dåatt omfatta ca 1812 000 invånare. läns landstings utnyttjande avresurser vid i kan dock, som jag tidigare framhållit,bibehållas. Det gäller framför allt vissa specialiteter som onkologi,yrkesmedicin och neurofysiologiskt utvecklingsarbete där en samverkan mellanÖrebro och är väl etablerad. Hänsyn till denna samverkan bör tasi den samplaneringsom skall komma till stånd rörande regionsjukvården i deberörda regionerna. /omfattar f,n. ,, , och (södra delen). Jagföreslär ingen förändring beträffande denna region. Enligl min mening är detemellertid viktigt att /och etablerar enfast planeringssainverkan beträffande de medicinska verksamhetsområden sominte finns eller kommer alt finnas i . En god grund för detta är densamverkan som finns redan nu mellan och län och . Prop.1980/81:9 22 /kommer att omfatta ca. 1 457 000invånare , Regionernas omfattning och folkmängd enligt förslagetframgår av tabell Folkmängd per region och däri ingåendesjukvårdsområden eller del därav enligl förslag. (Folkmängden avser den 28december 1979.) Region/Ingående sjukvårdsområde Folkmängd Summa 9}6 544 / /länKristianstads län kommun (södra delen)" och länÅlvsborgs län (norra delen)* Uppsa/a/Orebroregionen län länGävleborgs län län Summa 1 607 553 1980/81:9 23 Region/Ingående sjukvårdsområde Folkmängd Riket totalt 8 304 040 En jämförelse mellan folkmängden i nuvarande regioneroch enligt förslaget samt den procentuella fördelningen framgår av tabell 3. Nuvarande och föreslagna sjukvårdsregionersfolkmängd. De förändringar för regionsjukvården som blir följden avmina förslag är dels en ändring av begreppet regionsjukvård, dels en isjukvårdslagen inskriven skyldighet för sjukvårdshuvudmännen att samverka ifrågor som rör hälso- och sjukvård och som är gemensamma för fleralandstingskommuner, dels en ändring av rikets indelning i sjukvårdsregioner. Genomförandet av utredningens förslag är i första hand enfråga för sjukvårdshuvudmännen. Det bör ankomma på beträffande utformningen av regionsjukvårdsavtal samtinitiera ett riksavtal som ersättning för nuvarande utomläns- ochregionsjukvårdsavtal. Slutande av avtal, konstituering av samverkansnämnder ochutarbetande av regionsjukvårdsplaner lorde kräva av fyra till fem årfrån det att fattat beslut angående de här förordade åtgärderna.Under denna förberedelsetid kan det nuvarande avtals- och ersättningssystemetfortsätta 1980/81:9 24 Med hänsyn till behovet av samordning bör detnya systemet träda i kraft i samtliga regioner.