prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — TCO anserockså att det är av mycket stor betydelse att den personal som berörsregelbundet får möjligheter att diskutera och utbyta erfarenheter kring denfaktiska driften och kring annan teknisk och organisatorisk information som kommerfram. Denna möjlighet måste säkerställas organisatoriskt och resursmässigt. 1980/81:90 Bilaga1.16 Industridepartementet 376 IVA framhåller att erfarenhetsåterföringenförutsätter en dialog mellan de inblandade parterna och säger: Den öppna dialog och det samarbete som finns mellansystemleverantörer, kraftproducenter och övervakande statliga organ måstestimuleras. Kraftbolagens råd för kärnkraftsäkerhet är som tidigare nämnts ettlämpligt forum för behandling av dessa frågor. En av de statliga övervakandeorganens främsta uppgifter bör vara att medverka till att återförda erfarenheteräven påverkar säkerhetsåtgärderna i kraftverken. STUDSVIK framhåller i delta sammanhang vikten av enpersonalcirkulation mellan de olika företagen - drift - tillverkar - ochFoU-organisa-tion samt myndigheterna pä kärnkraftomrädet. De flesta av remissinstanserna har yttrat sig överde förslag rörande forskningen pä kärnsäkerhetsornrådet som lämnats av RSU ochSKI. UHÅkonstaterar att uppgiften att långsiktigt planera samt beställa forskning inomreaktorsäkerhetsområdet ankommer på bl. Den avreaktorsäkerhetsutredningen föreslagna förstärkningen av inspektionensplaneringsfunktion för säkerhetsforskning kan mot den bakgrunden varamotiverad. Det ligger också i högskolans intresse att forskningsbeställandeorgan besitter en hög kompetens, särskilt med avseende på förmågan att bedömaforskningsbehoven i ett långsiktigt internationellt perspektiv. Även tekniska fakultetsnämnden vid Lundsuniversitet framhåller vikten av att högskolornas resurser tas i anspråk förforskningsuppgifter inom ramen för kärnsäkerhetsforskningsprogrammet.Fakultetsnämnden framhåller risken i att inte tillräckligt stort antalkvalificerade tekniker med djupgående kunskaper inom området stårtill samhällets förfogande. vill understryka i dettasammanhang vikten av att utbildning inom kärnkraftteknik uppehälles såvälkvalitativt som kvantitativt. FRN anser att en pluralism både vad gällerfinansiering och utförande av forskningen kring kärnkraftens säkerhet har ettbetydande värde. Det ställer dock stora krav på bl. a. SKLs egen förmåga attfölja och utnyttja forskningen. Inte minst torde det åligga SKI att sökaidentifiera bristområden inom den svenska forskningen och i samarbete medövriga intressenter ta initiativ till nya insatser. Enligt direktiven skulle utredningen lämna förslagtill inriktning och utformning av SKI forskningsprogram. Detta har enligt FOA:smening behandlats väl kortfattat och det hade varit värdefullt om utredningenhaft tid att redovisa en samlad syn på all svensk forskning inom reaktorsäkerhetsområdetoch dess relation till den internationella forskningen. 1980/81:90 Bilaga1.16 Industridepartementet 377 utredningenfinner FOA det angeläget att rimliga förutsättningar skapas för utnyttjandet avStudsviks resurser i det långsiktiga säkerhetsarbetet. Beträffande forskningsprogrammet behöver det enligtTCO.s mening uttryckligen framhållas att problem som aktualiseras av berördpersonal genom sina fackliga organisationer skall övervägas på samma grundersom övriga projekt. Det måste också vara så att de regler för tillträde lillarbetsplatser för forskare som facket begärt generellt snabbt får giltighetinom kärnkraftområdet. KVA ställer sig tveksam till om till SKJ:s områdeskall fogas rena forskningsuppgifter. Sådana borde i stället vad gäller merrent tekniskt tillämpade sädana kunna läggas ut på fristående organ, i.ex.Studsvik Energiteknik AB eller andra lämpliga forskningsorgan. Flera av de angivna yttrandena konstaterar i likhetmed RSU att SKI behöver ökade resurser för kärnsäkerhetsforskning. FRN instämmer i denna bedömning men vill som motivför en förstärkning av SKI:s forskningsplanerande funktion också anförabehovet av en aktivt initierande och samordnande insats från inspektionenssida. Även ASEA-ATOM delar utredningens uppfattning ochstöder SKLs yrkande, att SKLs planeringsfunktion för säkerhetsforskning bör gesutökade resurser. Ne instämmer också i att SKLs planeringsfunktionför forskning bör förstärkas. Ne anser att efter utgången av 1980/81 den del avansvaret till forskning rörande lättvattenreaktorers säkerhet som hittillsåvilat ne, bör överföras till annan myndighet eller organisation. Sålunda harne i de förslag som lämnats till delegationen för energiforskning (DFE) inteföreslagit fortsatta insatser för ne:s del på detta område. DFE har inte haftnågon annan bedömning. I DFE:s betänkande Energi i utveckling (SOU 1980: 35)föreslås inga fortsatta insatser. Detta bör beaktas vid utformandet av SKLsplaneringsfunktion för forskning. CF påpekar att det tekniska forsknings- ochutvecklingsarbetet inom kärnkraftsområdet till stor del måste avseförhållandevis konventionella tekniska problem, exempelvis utveckling avpålitliga ventiler, pumpar och röranläggningar, framtagning av mätutrustningsom ger säker och tillräcklig information även i starkt onormala lägen,effektivisering av underhåll etc. RKSanför följande vad gäller forskning i sitt yttrade: Viss restriktivitet bör gälla i fråga omforskningsprojekt och utredningar, vilkas säkerhetshöjande effekt är osäkereller marginell, men som tar i anspråk driftorganisationernas resurser på detlöpande säkerhetsarbetets bekostnad. Den svenska säkerhetsforskningen bör ges sådaninriktning att den bäst främjar informationsutbyte med utlandet, där den heltövervägande delen av forskningen bedrivs. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.16 Industridepartementet 378 Behovet av internationelltsamarbete på forskningsområdet har påtalats av flera remissinstanser bl. a.stöder 557 kärnkraftinspektionens förslag att den ges ökade möjligheter förplanering av forskningsprogrammet och att den ges ökade resurser för aktivtdeltagande i utländskt arbete. Även om ökade möjligheter för forskningsplaneringsamt möjlighet till aktivt deltagande i utländskt arbete. Enligt förbundetsåsikt måste detta gälla all typ av forskning, och strålskyddsinstitutet bördärför fä samma möjligheter att delta i utländskt arbete. En viktigförutsättning för att dylikt arbete skall ge den tillsiktade utdelningen är atttillräckligt personella resurser tillskapas så att ett effektivt deltagande kankomma till stånd. ASEA-ATOM framhåller att för attSKI, kraftföretag och tillverkare bättre skall kunna tillgodogöra sigresultaten av utländsk säkerhetsforskning, bör , främst genom SKI,eftersträva ett aktivt samarbete med andra länder i form av internationellaforskningsprojekt, erfarenhetsutbyte etc. i villäven den understryka behovet av en fortsatt och brett upplagd forskning ochuppföljning beträffande kärnkraftens säkerhet. Möjligheterna att unyttjainternationella erfarenheter och rön bör tillvaratas i största möjligautsträckning. LO betonar det angelägna i kärnkraftsinspektionensverksamhet inom forskning och utveckling. LO instämmer i att myndigheten måsteges ökade möjligheter för planering av forskning med beaktande särskilt avutländskt arbete. Ökade resurser krävs för ett aktivt deltagande i utländsktFoU-arbete rörande reaktorsäkerhet m. m. RSU rekommenderade i sittbetänkande att formerna för ett nationellt forskningscentrum påkärnkraftomrädet utreds. Detta förslag stöds av RKS. Även STUDSVIK berör utnyttjandet avde resurser som finns i landet och anför: Enligt STUDSVIK:s mening är eneffektiv användning av landets begränsade resurser endast förenlig med väldefinierade satsningar på ett fåtal specialiteter, om möjligt i internationellasamarbetsprojekt. Bolaget fäster vidareuppmärksamheten på behovet av en mera obunden insats på reaktorsäkerhetsområdetfristående från den FoU som är direkt knuten till aktuella projekt ochtillståndsfrågor. Vad gäller den roll som deforskningsresurser som finns hos skall ha i denframtida forskningsverksamheten instämmer ASEA-ATOM med utredningen i att detär angeläget att staten omprövar förusättningarna för att i en ändamålsenligorganisation utnyttja Studsviks resurser på ett fruktbart sätt. Även 557 stöder utredningens uppfattning på denna punkt. 1980/81:90 Bilaga1.16 Industridepartementet 379 Energitekniskt centrum vid har i sitt yttrande pekat på följande områden av intresse förfördjupade forskningsinsatser: Frigöring av radioaktiva ämnen vidhärdsmältning, rening av radioaktivt kontaminerat vatten och rening av radioakuvtkontaminerade ytor. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.17 Industridepartementet 381 Sammanfattning av ångexploisionskommitténs betänkande Ångexplosioneri lättvattenreaktorer, Ds 11980:27 Kommitténs konsulter på ängexplosioner. Fauske ochMayinger, som är internationellt erkända auktoriteter på området, har genomsinsemellan delvis olika analysmodeller kommit fram till en och samma slutsats.Denna slutsats är att ångexplosioner visserligen kan inträffa i samband medsvåra reaktorhaverier, men att man helt skulle kunna utesluta ångexplosioner avsådan styrka att de, enligt av kommittén granskade hällfasthetsanalyser, skullekunna leda till brott på reaktortank och inneslutning och därmed tillradioaktiva utsläpp. Kommittén har inte funnit några erinringar motkonsulternas analys, men noterar att det också finns publiceraderapporter som uttrycker sig försiktigare. Som grund för denna försiktighethänvisas bl. a. till atl det råder brister i detaljkunskaperna om olikaexplosionsförlopp och att man önskar avvakta ytterligare studier, bl. a. avexperimentell natur. Vid sin genomgång av det samlade vetenskapligaunderlaget har dock kommittén inte funnit några beskrivningar avhändelseförlopp grundade på mer ingående tekniskt-fysikaliska analyser enligtvilka ångexplosioner i samband med reaktorhaverier kan leda till brott påreaktortank och inneslutning. Särskilt noterar kommittén att utbredd enighetsynes föreligga om att den bedömning av ångexplosioners betydelse för svårahaveriförlopp som gjordes i den amerikanska rapporten är iöverensstämmelse med senare teoretiskt och experimentellt arbete. I dettasammanhang bör också påpekas att den tyska rapporten på grund av tidsbrist iavvaktan på resultat av fördjupade studier övertog risksiffrorna från WASH-1400beträffande ångexplosioner, ehuru man på grundval av egna analyser framhöllall ångexplosioner som frigör stora energimängder från smältor avstorleksordningen ton var extremt osannolika. Analysen i WASH-1400 synes havarit främsta anledning till den betydelse som tillmättsångexplosioner vid reaktorhaverier. Denna analys saknar sålunda enligt kommitténsmening en realistisk fysikalisk grund. Mol bakgrund av det ovan anförda får kommittén somsin samlade bedömning anföra att ångexplosioner och därmed sammanhängande utsläppsförloppinte särskilt behöver beaktas vid utformningen av säkerhetssystem ochberedskapsåtgärder. Beträffande det fortsatta arbetet rörandeängexplosioner rekommenderar kommittén följande: Arbeteninom ångexplosionsomrädel som sker i utlandet bör följas upp. 1980/81:90 Bilaga1.17 Industridepartementet 382 Manbör även fortsätta att studera små ångexplosioner och deras betydelse förhaveriförloppet vid en härdsmälta. Överhuvudtaget bör man också närmareanalysera olika haveriförlopp och därmed sammanhängande radioaktiva utsläpp isyfte att erhålla ett förbättrat kunskapsunderiag vid utformningen avsäkerhetssystem och beredskapsätgärder. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.18 Industridepartementet 383 Kärnkraftens avfall, organisation och fmansiering Sammanfattningav och remissyttranden över utredningen om kärnkraftens radioaktiva avfall organisations- och finansieringsfrågor, SOU 1980:14 Utredaren har haft till uppgift att utreda ochlägga fram förslag om organisation och finansiering av hanteringen ochförvaringen av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall. Utredningsarbetet har huvudsakligen inriktats på defrågor om organisation och finansiering som hänger samman med hantering ochförvaring av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall från kärnkraftverken.Häri innefattas avvecklingen av anläggningarna. I arbetet har uppmärksammats att frågor omorganisation och finansiering av omhändertagande av annat radioaktivt avfallfrån bl.a. sjukhus, forskningsinstitutioner och industrier behöver snarastutredas särskilt. De förslag som läggs fram avser huvudsakligen eltkärnkraflsprogram med tolv reaktorer, som vardera är i drift under . \nväntkärnbränsle och radioaktivt avfall Radioaktiva restprodukter från kärnkraftverkenvarierar i hög grad i sammansättning och egenskaper. Metoder och teknik för hantering och förvaring avradioaktiva restprodukter i har utvecklats främst genom det arbete somhar bedrivits ?enom projektet (KBS). som är knutet lillSvensk (), och genom programrådet för radioaktivtavfall (Prav). Dessa förslag gör det möjligt att ange en relativtfullständig modell för hur hantering och förvaring av kärnkraftensrestprodukter i kan ordnas . Något skäl alt på tekniskagrunder gå ifrån modellen synes inte föreligga. Det utesluter inte all andratekniskt och ekonomiskt mera fördelakliga lösningar kan komma att utvecklas ochgenomföras. De förfaranden och anläggningar som ingår imodellen för hantering och förvaring av de radioaktiva restprodukterna beskrivssärskilt. Vidare redogörs för de principiella förfarandena för avveckling avkärnkraftverk. 1980/81:90 Bilaga1.18 Industridepartementet 384 Behovav fortsatt forskning och utveckling Betydande fortsatta insatser för forskning ochutveckling förutses komma att behövas inom olika områden för hantering ochförvaring av radioaktiva restprodukter. Det gäller särskilt slutförvaring ochmetoder för behandling av olika slag av avfall. De samlade kostnaderna underåren 1980-2000 uppskattas till ca 1040 milj. kr. På grundval av modellen för hantering och förvaringav använt kärnbränsle och radioaktivt avfall är det möjligt att mer ellermindre säkert beräkna de samlade kostnaderna för verksamheten fram till omkringär 2060, då restprodukterna från tolv kärnkraftverk kan förutses ha placerats islutligt förvar. Kostnadernas fördelning på olika delperioder kan ocksåuppskattas. Kostnaderna kan också fördelas över den förutsedda samladeenergiproduktionen frän kärnkraftverken och uttryckas i I.ex. öre/kWh. För beräkning av kostnaderna för avveckling avkärnkraftverk finns några utländska undersökningar. Vidare har SKBF/KBS gjorten studie om rivning av ett svenskt kärnkraftverk av den typ som representerasav 2 och . Kostnadsberäkningar har på uppdrag av utredarenutförts av det norska konsultföretaget /S. Motsvarande beräkningarhar presenterats i två studier från SKBF/KBS. SKBF/KBS har till utredaren anfört synpunkter päorganisationsfrågorna. Utredarens överväganden leder fram till följandeutgångspunkter för förslagen. Den egentliga hanteringen och förvaringen av använtkärnbränsle och radioaktivt avfall bör i huvudsak samlas i en organisation medgemensam ledning för de skilda leden i verksamheten. Genom en samladorganisation vinns att åtgärder i de olika leden kan anpassas tillvarandra och att övervakning och kontroll av verksamheten underlättas. Den samlade organisationen bör vara nära knutentill kärnkraflföretagen. Hanteringen av restprodukterna hänger åtminstone i deinledande skedena nära samman med åtgärder i kraftstationerna. Den kompetensoch de resurser som finns hos kärnkraflföretagen kan lill slor del utnyttjas iverksamheten med restprodukterna. Förhållandet att offentliga organ har ettdominerande ägarinflytande i den samlade kärnkraftindustrin tillgodoser del kraven på samhällelig insyn i verksamheten. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.18 Industridepartementet 385 Ansvaret för den långsiktiga övervakningen avslutförvaren bör ligga direkt på staten. Denna verksamhet ligger så långt frami tiden att det inte är realistiskt att nu ange en bestämd organisation förden. Staten måste ha ett betydande inflytande över helaorganisationen och dess verksamhet. För hantering och förvaring av använt kärnbränsleoch radioaktivt avfall bör skapas en organisation, som beslår dels av etlföretag som drivs gemensamt av kraftföretagen men under insyn och kontroll avstaten, dels av ett statligt organ som kan utöva ell fristående inflytande öververksamheten. Därutöver skall och statens strälskyddsinstitutoförändrat utöva en oberoende tillsyn och kontroll av verksamheten. Från dessa utgångspunkter kan organisationen förhantering och förvaring av kärnkraftens restprodukter utformas på flera sätt.Utredaren behandlar tre olika former för organisationen. Gemensamt för allatre är att den direkta hanteringen och förvaringen av de radioaktivarestprodukterna ankommer på ett företag i aktiebolagsform, som ägs avkärnkraftsföretagen. Det kan vara eller ettsärskilt företag, som konstrueras efter mönster av detta företag. Statensdirekta insyn och inflytande i företagel tillgodoses genom representation istyrelsen. I övrigt innebär de tre skilda formerna förorganisationen att ansvar och uppgifter fördelas mellan aktiebolaget och enny central förvaltningsmyndighet för vissa styrande och kontrollerandeuppgifter, statenskärnkraftinspektion, som utöver sina nuvarande uppgifter även svarar för vissastyrande och kontrollerande uppgifter, enexpertnämnd som knyts till statens industriverk eller industridepartementetoch vid regelbundna tillfällen tar ställning till de ekonomiska förhållandena iverksamheten. Ettaktiebolag och en myndighet Aktiebolaget skall samordna, planera och vidtaåtgärder för atl åstadkomma en säker hantering och förvaring av använtkärnbränsle och radioaktivt avfall. I verksamheten skall i första handutnyttjas den kompetens och de resurser som disponeras av delägarna. Företaget skall ställa samman ett programför verksamheten och dess finansiering. Detta skall underställas myndighetenför bedömning och godkännande. Företaget skall därefter vara skyldigt att följadet godkända programmet. Aktiebolaget bildas i samverkan mellan allakärnkraftföretagen, som också svarar för att verksamheten upprätthålls sä längesom behövs. 25 1980/81. 1980/81:90 Bilaga1.18 Industridepartementet 386 skall alltid ha minst . I företagelsstyrelse bör vart och ett av de medverkande kraftföretagen vid sidan av statensvattenfallsverk utse en ledamot och en suppleant. börunder nuvarande förhållanden utse lika många ledamöter och suppleanter som deövriga kraft före tagen tillsammans, och aldrig färre. Därutöver bör regeringenutse ordförande och en suppleant. Till grund för företaget och dess verksamhet börligga ett konsortialavtal som godkänns av regeringen. Medverkan i företagelskall vara en förutsältning för att ett kraftföretag skall fä drivakärnkraftverk. Myndigheten, som förslagsvis kan benämnasöverstyrelsen för hantering och förvaring av radioaktivt avfall, bör varacentral förvaltningsmyndighet för hantering och förvaring av använt kärnbränsleoch radioaktivt avfall. Den bör ha tillsyn över hela den verksamhet härmed sombedrivs inom landet och efter befogenhet vidtaga eller föreslå de åtgärder sombehövs för att åstadkomma en säker hantering och förvaring av de radioaktivarestprodukterna. Detta bör i första hand ske genom bedömning och godkännandeav de program för verksamheten som aktiebolaget skall tillställa myndigheten. Därutöver skall myndigheten bl. a. initiera ochfinansiera en sådan allmän forskning och utveckling inom området, som börbedrivas vid sidan av den direkt tillämpningsinriktade forskning och utvecklingsom sker hos kärnkraftföretagen och deras gemensamma företag för hantering ochförvaring av de radioaktiva restprodukterna. Myndigheten skall ledas av en styrelse medhuvudsakligen parlamentarisk sammansättning. Chef för myndigheten bör vara engeneraldirektör. Förrriyndighetens behandling av frågor om forskning och utveckling bör finnas ettråd med företrädare för olika vetenskapliga och tekniska ämnesområden. I övrigt bör inom myndigheten finnas ca tiotjänstemän,.som inom ett kansli fördelas på enheter för planering, teknik,ekonomi och information. Myndigheten bör dessutom disponera medel för attanlita utomstående experter. Kostnaderna för myndighetens verksamhet och för denforskning och utveckling som bedrivs genom myndigheten skäll bestridas avkärnkraftföretagen. Medlen härför bör placeras i en särskild fond ur vilkenmyndigheten kan ta i anspråk erforderiiga medel. De årliga kostnaderna beräknas nu till ca 2,5 milj.kr. för kansli m.m. och till drygt 20 milj. kr. för forskning och utveckling. Statenskärnkraftinspektion sorn central myndighet De uppgifter som har angetts böra ankomma på en nycentral förvaltningsmyndighet skulle kunna förläggas till statenskärnkraftinspektion. Härför skulle endast krävas små förändringar iinspektionens organisation. Behovet av ytterligare personal bör bli mindre änför en ny myndighet. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.18 Industridepartementet 387 Skäl för att föra de centralamyndighetsuppgifterna till kärnkraftinspektionen är bl. a. att dessa uppgifterväsentligen innebär kontroll och tillsyn av samma slag som ankommer påinspektionen. Om uppgifterna hålls samman i en myndighet undviks att konkurrensom resurser, kompetenstvister och intressekonflikter m.m. kan hämma arbetetatt åstadkomma största möjliga säkerhet. Det finns också skäl emol att pådetta sätt utvidga kärnkraftinspektionens uppgifter. Vissa av de tillkommandeuppgifterna skulle kunna innebära ett avsteg frän principen om att den tillsynoch kontroll, som utövas av inspektionen, skall vara helt fri och oberoende iförhållande till den egentliga hanteringen och förvaringen av de radioaktivarestprodukterna. Ett aktiebolag och en expertnämnd Huvuddelen av de uppgifter som harangetts böra ankomma pä en ny myndighet eller kärnkraftinspekfionen skullekunna koncentreras till aktiebolaget. För alt tillgodose kraven på allmäninsyn i företaget och möjligheterna alt påverka verksamheten bör dä detstatliga, inflytandet i företagel bli större. Elt sätt kan vara att gestyrelsen ett betydande parlamentariskt inslag. Ett annat sätt kan vara attkomplettera styrelsen med någon form av representanlskap, som är heltparlamentariskt sammansatt. Vissa centrala tillsyns- ochkontrolluppgifter skulle dock handläggas helt vid sidan av företaget. Detgäller huvudsakligen finansieringen av verksamheten. Den utgör engrundläggande förutsättning för alt hanteringen och förvaringen av använtkärnbränsle och radioaktivt avfall skulle kunna fullföljas på ett säkert sätt.Avgörandet i dessa frågor skulle ytterst kunna ankomma pä regeringen. Underiagför regeringens ställningstaganden skulle kunna ställas samman av en särskildexpertnämnd. Nämnden skulle bestå av fristående kärntekniska och ekonomiskaexperter. Den skulle följa den ekonomiska utvecklingen i hanteringen ochförvaringen av de radioaktiva restprodukterna, bedöma och la ställning tillolika ekonomiska åtgärder. Verksamheten i nämnden skulle kunnakoncentreras till en åriig genomgäng av underlag, som tillhandahålls avkraftföretagen och del gemensamma förelaget. Om de olika uppgifterna förhantering och förvaring av de radioaktiva restprodukterna i huvudsakkoncentreras till ett företag härför skapas en klar och entydig uppdelningmellan de verkställande uppgifterna och den fristående tillsyn och kontroll somankommer pä kärnkraftinspektionen. Vidare undviks konkurrens om resurser,kompetenstvister m.m. Det kan emellertid sättas i fråga om det samhälleligainflytandet kan göras gällande med tillfredsställande kraft. 1980/81:90 Bilaga 1.18 Industridepartementet 388 Efter en bedömning av de fördelaroch nackdelar som kan anföras för de tre organisationsformerna förordarutredaren den organisation som innebär att en ny myndighet skapas. Ettavgörande skäl härför är att den bör ge de bästa förutsättningarna för enfristående effektiv parlamentarisk insyn och kontroll inom området för hanteringoch förvaring av radioaktiva restprodukter. Programrådet för radioaktivt avfall