prop · G40388 · 1980-12-31 00:00:00 — Jagulgår därvid från all syflel med den i promemorian föreslagna ordningen blirtillgodosett genom att rätten, om inhibition beslutas, prövar målel med erforderligskyndsamhel. Ålervinning bör användas vare sig del är sökanden eller svarandensom är missnöjd med utslaget. Om part är missnöjd med ulslagel endasl såvitt gällerersällning för kosinad, bör rättsmedlet i överensstämmelse med vad som nugäller enligt lagsökningslagen vara besvär till hovrätten. Beslul om avvisningoch vissa andra beslut som inte rör själva saken bör också få överklagas genombesvär. Som redan har berörts i föregående avsnitt bör med denståndpunkt som jag nu har intagit bifallande utslag vinna rättskraft, om inteåtervinning söks. Överexekuior kan f.n. i handräckningsmål förordna altverkslällighet inle får ske förrän utslaget har vunnit laga kraft. Enremissinstans har ifrågasatt om inle denna möjlighel bör behållas. För egen delanserjag att en sådan bestämmelse kan avvaras. I de undanlagsfall där sakenskulle Prop.1980/81:88 42 kunna bli aktuell kan svaranden uppnå samma resultat genomall skyndsamt begära ålervinning och inhibition av verkställigheten. Besvärstiden i fråga om överexekutors ulslag eller besluli handräckningsmål räknas f n. i allmänhet från delgivning av beslutet (214 §UL). Jag föreslår emellertid all frislen för ålervinning för svaranden skallräknas anlingen från del alt verkslällighel ägde rum hell eller delvis elierfrån det alt utslaget delgavs svaranden, beroende på vilken händelse sominträffar försl. I fråga om sökanden föreslår jag att frislen räknas från dagenför ulslagel. Jag återkommer till den frågan i speciaimotiveringen till 12 §. Beträffande de fall då handräckning får äga rum med slödav särskild föreskrifl i annan lagstiftning synes del inte lämpligl atträttsmedlet blir återvinning. Del bör nämligen undvikas all staten i dessafall. som ju inte avser tillvaratagande av statens enskilda rält, efteråtervinning fär ställning av part i vanlig civilprocess. Rättsmedlet bör därföri stället vara besvär. Eftersom ulslagel i så fall kan överprövas endasl i denskriftliga besvärsprocessen, bör del heller inle vinna rättskraft. 1 fråga om enskild person som söker handräckning enligl ensärskild föreskrifl finns inte samma behov av undanlag från handräckningslagensbeslämmelser. För att uppnå enhetlighet i förfarandet förordar jag emellertidatt rällsmedlel mol utslag även i dessa fall skall vara besvär och inteålervinning och all utslaget inte skall vinna rättskraft. Enligt förslagel i promemorian skall sökanden fåersällning för sina koslnader om hans talan bifalls. Även svaranden skall kunnafå ersättning, om sökandens talan återkallas, avvisas eller ogillas sedansvaranden har inkommit med yttrande. Ersättning till svaranden skall dock utgåendast om det föreligger särskilda skäl. I mål om bl.a. avhysning förutsättsatt ersättningen till sökanden, i överensslämmelse med vad som gäller i målom lagsökning och betalningsforeläggande, skall bestämmas enligt taxa. Förslaget att sökanden skall få ersättning för sinakostnader om hans talan bifalls har inte föranlett någon erinran frånremissinstanserna. JK pekar emellertid på det motsägelsefulla i all en sökandekan få ersättning för bilrädeskoslnad i den summariska processen men inte i entvist som handläggs enligl småmålslagen. Inte heller förslagel om rätt för svaranden tillersättning i vissa fall har mött någon egentlig invändning. anserdock att förslaget är alltför restriktivt på den punkten. För egen del får jag anföra följande. Redan nu harsökanden rätt till ersättning för koslnader såväl i den summariskabetalningsprocessen som i handräckningsprocessen, om hans talan bifalls.Ersättningen omfattar bl.a. biträdeskostnad. Som JK har påpekat ligger det enmotsägelse i att Prop.1980/81:88 43 bilrädeskoslnad inle ersätts om molsvarande tvisthandlagts enligl småmålslagen. Del är emellertid viktigt att den summariskaprocessen även i fråga om kostnadsreglema ulformas på ell sådanl säll allintresset för processformen inle minskar. Jag är därför inte beredd all pådenna punkt föreslå någon ändring i förhållande till vad som gäller. Det kantilläggas att rättegångsutredningen har till uppgifi bl.a. all se översmåmålslagens ersättningsbestämmelser. I mål enligt lagsökningslagen utgår ersällning lillsökanden enligt beslämmelser som regeringen meddelar. Delsamma bör gälla ifråga om sådana mål enligl handräckningslagen som typiskt sell är av enkel beskaffenhet.Jag tänker då närmasl på mål om avhysning och om återtagande av förhyrdegendom o.d. I andra fall torde förhållandena vara alllför skiftande för all enlaxesätlning skall vara lämplig. Ersättning får då besiämmas efler vad som ärskäligt i varje enskilt fall. I handräckningsmål kan ersättning f.n. ulgå lillsvaranden, om sökandens talan återkallas eller avvisas. Detsamma gäller omyrkandet inle bifalls efler prövning i sak. 1 del nya förfarandel bör en molsvarandeersäilningsrält tillkomma svaranden. Svaranden bör emellertid inte ha räll lillersällning om han inle har kommit in med yltrande. 1 del fallet synes detrimligt all rätten inte skall behöva höra efler om svaranden har någolkoslnadsanspråk. Ersällning bör heller inte utgå om sökanden återkallar sintalan därför alt svaranden har fullgjort förpliktelsen. Svarandens räll tillersättning, Yned de angivna begränsningarna, kan lämpligen uttryckas på delsättet all svaranden är berättigad till ersättning om inle särskilda skälföranleder annat. I fråga om kostnad för verkslällighel gäller enligtförslagel till utsökningsbalk alt sådan kosinad i princip skall las ut hossvaranden (se 17 kap. 6-8 §§). Någon särskild föreskrifl härom behövs alltsåinle i exekutionstiteln. Genom den nya lagen tillförs lingsrällerna nyaarbetsuppgifter. För att tingsrätterna skall kunna la emot handräckningsmålenerfordras enligt promemorian personalförstärkningar på sina iiåll. Behovetskulle emellertid enligt promemorian stanna vid någon enstaka domararbetskraft,cirka fem notarier och ett tiotal biträden för landet i dess helhel. Några remissinslanser tar upp frågan om handräckningsmålenbör handläggas av tingsnotarier eller inte. Hovrälten för Nedre anserall handräckningsmålens genomsnillliga svårighetsgrad har undervärderats ipromemorian. Enligt hovrätten bör del inte komma i fråga alt generellt anförtrotingsnotarier handläggningen av dessa mål. Liknande synpunkter anförs av hovrättoch domareförbundet. När det gäller behövliga personalförslärkningar anseråtskilliga remiss- 1980/81:88 44 insianser att de beräkningar som har gjorts i promemorianär alllför optimistiska. i Slockholms län pekar på all enbarthos den fordras drygt två biträden, knappt tre kanslister samt fem jurister föri huvudsak föredragning och drygt en jurist som beslutande i handräckningsmålen. För egen del får jag anföra följande. Mål om avhysning äri allmänhel av enkel beskaffenhet och bör kunna handläggas av en tingsnolariemed minsl ell års Ijänslgöring, Övriga mål som kan förekomma enliglhandräckningslagen är av mer skiftande slag. En del av dem, l.ex. mål angåendeåtertagande av uthyrd egendom, är visserligen enkla. Det förekommer emellertidockså mål som kräver erfarenhet och god överblick över civilrätten. Jag villdärför förorda att slutliga avgöranden av dessa mål i den mån de är tvistigaförbehålls ordinarie domare eller tingsfiskal. Detsamma bör gälla frågor ominterimistiskt förordnande enligl vad som föreslås i 11 §. Även i mäl som enligl det anförda bör handläggas avordinarie domare eller tingsfiskal bör emellertid tingsnolarie normall utfärdaföreläggande och vidta andra förberedande åtgärder. I allmänhet bör ocksåtingsnolarie kunna meddela utslag i fall då ansökningen har lämnats obestridd. Sammanlagda antalet slutligt handlagda mål enligt 191 § ULuppgick lill 1.662. Molsvarande siffra för mål enligt 192 § UL var18.669.' Uppenbarligen påkallar övertagandet av dessa mål vissapersonalförstärkningar vid lingsrällerna. Vid bedömningen av personalbehovetmåsle beaklas att handräckningslagens tillämpningsområde föreslås bli mera vidslräcklän vad som är fallet med 191 och 192 §§ UL. Enligl vad jag har förordat bör rättsmedlet ifråga om utslag enligt handräckningslagen vara ålervinning och inle som nubesvär till hovrätt. Detta kan beräknas medföra en viss ökning av antaletsådana mål som efter utslag i summarisk väg går till handläggning i vanligrättegång. F.n. är det relativt sällsynt att talan förs vid lingsräll i mål somhar handlagts handräckningsvis enligt UL. Några närmare beräkningar avpersonalbehovet kan emellertid inte göras . Den frågan får tas upp i annatsammanhang. 2.12 Ikraftträdande, övergångsbestämmelser m.m. Den nya lagen bör träda i kraft medutsökningsbalken, dvs. Den närmare tidpunkten fårbestämmas i samband med att proposition beslutas. Bestämmelser om upphävande av UL avses komma att meddelasi en särskild promulgationslag till utsökningsbalken. ' Siffroma är preliminära. 1980/81:88 45 meddelas bestämmelser om bl.a. handläggningen av målenligl 191 och 192 !)!) UL som har anhängiggjorts före ikraftlrädandet av dennya lagstiftningen. Handräckningslagen påkallar ändringar i annanlagstiftning. 1 de lagar som berörs av handräckningslagen bör vidare i dellasammanhang, med något undanlag, göras de ändringar som utsökningsbalkenpåkallar. Jag får i den delen hänvisa lill speciaimotiveringen tillföljdlagsliflningen (avsnitt 4.2). 1 enlighet med vad jag nu har anfört har inomjusliliedeparlementel upprättats förslag lill 1. handräckningslag, 2. lag om ändringi lagsökningslagen (1946:808), 3. lag om ändringi jordabalken. 4. lag om ändringi bostadsrällslagen (1971:479), 5. lag om ändringi lagen (1974:8) om rättegången i ivislemål omi mindre värden. 6. lag om ändringi vattenlagen (1918:523), 7. lag om ändringi lagen (1939:608) om enskilda vägar, 8. lag om ändringi lagen (1942:350) om fornminnen. 9. lag om ändringi lagen (1960:690) om byggnadsminnen, 10. lag om ändring i lagen (1963:537) om gravrält m.m., 11. lag om ändring i naturvårdslagen (1964:822), 12. lag om ändring i miljöskyddslagen (1969:387), 13. lag om ändring i väglagen (1971:948), 14. lag om ändring i lagen (1971:1154) om förbud moldumpning av avfall i , 15. lag om ändring i gruvlagen (1974:342), 16. lag om ändring i lagen (1974:890) om vissamineralfyndigheler. 17. lag om ändring i lagen (1976:666) om påföljder ochingripanden vid olovligt byggande m.m., 18. lag om ändring i lagen (1978:160) om vissarörledningar. Jag har i ärendel samrått med, såvitt gäller förslagenunder 7 och 13 chefen för kommunikationsdepartementel, 8 och 9 chefen förutbildningsdepartementet. 11, 12 och 14 chefen för , 15,16 och 18 chefen för industridepartementet saml 17 chefen för . Förslagen bör fogas lill regeringsprotokollet i dellaärende som bilaga 3. Prop.1980/81:88 46 4 Specialmotivering till lagforslagen 4.1 Förslaget till handräckningslag 1 § Talan om fullgörande av en förpliktelse som inte avserbetalningsskyldighet får, om föriikning om saken är tillåten, prövas avtingsrätt efter ansökan om handräckning enligt denna lag. Lagen gäller inte om saken på gmnd av särskild föreskriflskall prövas av annan domstol än allmän underrätt, vattendomstol och fastighelsdomstol. Paragrafen anger lagens tillämpningsområde. Den har enviss molsvarighel i 15 och 16 §!) 1 enlighel med vad jag har anfört i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.4) står del nya förfarandel i princip öppet för allaformer av fullgörelsetalan av dispositiv nalur som inle avser betalning. Genombegränsningen lill talan som är av dispositiv nalur utesluts bl.a, talan somhar ett offentligrättsligt inslag, t.ex. angående förverkande. Talan om fullgörelse kan avse förpliktelser av olika slag.Som exempel kan nämnas utgivande av viss lös egendom, fullgörande avleverans-skyldighet, avträdande av fast egendom (avhysning) samt fullgörande avannan positiv prestation än de nu nämnda, t.ex. enligl arbetsavtal. Fullgörelsetalankan också gå ul på en negativ prestation, såsom att underiåla en vissverksamhet eller all låla verksamhet som annan bedriver. Redan nu torde överexekutor med slöd av 191 eller 192 §§UL meddela handräckning i flertalet av de fall som har nämnts . Denutvidgning av tillämpningsområdet som jag förordar har därför kanske inle såslor belydelse i praktiken. Man vinner emellertid den fördelen att sökandeninle behöver tveka huruvida hans lalan är sådan alt den i och för sig fallerunder tillämpningsområdet för den nya handräckningsprocessen. Som jag lidigarehar framhållit (avsnitt 2.7) är processen knappast framkomlig i andra fall ändå sökanden kan styrka sin talan med skriftliga bevis eller ansökningen medgeseller lämnas utan erinran av svaranden. Med hänsyn härtill är det lämpligt allsökanden innan han ansöker om handräckning överväger huruvida tvisten i delenskilda fallet är av sådan beskaffenhet att den lämpar sig för handläggning isummarisk väg. Handräckning enligl lagen är all belrakta som ettalternativ lill det vanliga rätlegångsförfarandet vid tingsrätt. Därav följeratt lagen inte bör lillämpas om saken på grund av särskilda föreskrifter skallprövas av annan domstol än allmän underrätt, t.ex. arbetsdomstolen ellerlänsräll (jfr lagen 1974:371 om rättegången i arbetstvister och 21 kap.föräldrabalken). För vissa typer av mål gäller att de skall prövas av tingsrätti särskild sammansältning. Detta är fallet med vallenmål (11 kap. vallenlagen1918:523) och fastighelsmål (lagen 1969:246 om domstolar i fastighelsmål).Sådana mål torde endasl undantagsvis falla under handräckningslagenstillämpningsområde, eftersom talan som regel inte går ut på fullgörelse av enförpliktelse som inte avser betalningsskyldighet. I den mån en sådan Prop.1980/81:88 47 talanskulle förekomma finns del dock knappast någon anledning all föreskrivaundanlag från tillämpning av handräckningslagen. Högsladomstolen har i plenum prövat frågan huruvida fastighetsdomstol är allanse som särskild domstol i den mening som anges i 10 kap. 17 !) första stycket1 och 19 § RB (beslul nr ST 362 i mål T 288/77). Domstolenhar därvid ansett all fastighetsdomstol vid lillämpning av nämnda bestämmelserär att anse som särskild domstol. Del får anlas alt delsamma då också bör gällai fråga om vattendomstol. Med hänsyn härtill sägs i paragrafens andra styckeatt förevarande lag inle gäller om saken på grund av sårskild föreskrift skallprövas av annan domstol än allmän underrätt, vattendomstol ochfastighetsdomstol. Ifråga om handräckning som på gmnd av särskilda föreskrifter får meddelas avtingsrätt tillämpas handräckningslagen med de undantag som följer av 17 §. 2§ Ansökan om handräckning skall göras skriftligen. Beträffande laga domstolgäller vad som är föreskrivet om tvistemål. De särskilda föreskrifterna omlaga domstol i arrende-, hyres- eller bosladsrällslvister skall dock intetillämpas i mål enligl denna lag. Rättenprövar självmant sin behörighet. Sökandens uppgift om de omständigheter sombetingar rättens behörighet skall godtas, om del inte kan anlas alt den äroriklig. Paragrafenreglerar formen för ansökan och forum i handräckningsmål. Den molsvarar ihuvudsak 2 § promemorieförslaget. Ansökanom handräckning enligt det nya förfarandel skall göras skriftligen. Attansökningen skall vara egenhändigt undertecknad av sökanden eller hans ombudtorde inte behöva anges uttryckligen utan följer av 16 § jämförd med 42 kap. 2§ andra styckei RB. Forumfråganhar behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5). Som jag där haranfört bör de särskilda föreskrifterna om forum i arrende-, hyres- ellerbosiadsrältstvister inle gälla mål enligt den nya lagen. Dessa mål skall alltsåtas upp av den tingsrätt som är behörig enligl de allmänna civilprocessuellaforumreglerna. Del innebär bl.a. all 10 kap. 10 § RB skall tillämpas även omtvisten är alt anse som arrende-, hyres- eller bostads rällslvisl (jfr 10 kap.10 § första styckei sista meningen RB). Samma ordning bör, som jag harförordat, införas även för mål enligl lagsökningslagen. Ilikhet med vad som gäller enligt lagsökningslagen skall rätten självmant prövasin behörighet. Sökandens uppgifter om de omständigheter som betingar rättensbehörighel skall emellertid i allmänhel godtas. Även detla överensstämmer medvad som gäller enligt lagsökningslagen. om en ansökans innehåll i formellt hänseende kan meddelas iförordning. Prop.1980/81:88 48 3§ Sökanden skall ange sitt yrkande och de omständigheter på vilka yrkandetgrundas. Uppgift skall lämnas om de omständigheter som betingar rättensbehörighet, om inte denna framgår av vad som anförs i övrigt. Begär sökandenersättning för kosinad i målet, skall han ange detla i ansökningen och uppgevari kostnaden beslår. Ansökningenskall vara åtföljd av de skriftliga bevis och andra handlingar som sökandenvill åberopa. Berättelse som någon har lämnat skriftligen i anledning avhandräckningsmålet (vittnesintyg) får åberopas som bevis vid handläggningenligt denna lag. Paragrafenupptar vissa mer materielh betonade regler om ansökans innehåll. Den molsvarari huvudsak 3 § promemorieförslagel. Enliglförsta meningen skall sökanden ange sitt yrkande och de omständigheter påvilka yrkandet grundas. Yrkandet bör givelvis framgå av själva ansökningen. Fråganhur ingående grunden för ett yrkande behöver redovisas har berörts i denallmänna motiveringen (avsitt 2.6). Som jag där har framhållit måste sådanauppgifter lämnas att sökandens anspråk kan identifieras. Gmnden för yrkandetkan ibland framgå av ett kontrakt eller något annat skriftligt bevis. Det kandå vara tillräckligt med en hänvisning till den handlingen. I andra fall måstesökanden mera utförligt ange grunden för sitt yrkande. Särskilt om målet tillföljd av invändning övergår till handläggning i vanlig rättegång ellerrättegång enligt småmålslagen är det betydelsefullt att grunden för yrkandetframgår klart redan av ansökningshandlingarna. Enligtandra meningen skall uppgift lämnas om de omständigheter som betingar rättensbehörighet, om inle denna framgår av vad som anförs i övrigt. Tredje meningen iförsta stycket rör sökandens kostnadsyrkande. Anspråk på ersättning förkostnader i målet skall framställas redan i ansökningen. Sökanden skall ocksåange vari kostnaden består. Ingenting hindrar alt sökanden senare återkommermed ytterligare kostnadsanspråk som uppkommil med anledning av att han har fåttbemöta en invändning från svarandens sida. Andrastyckei innehåller i första meningen en generell regel enligt vilkenansökningen skall vara åtföljd av de skriftliga bevis och andra handlingar somsökanden vill åberopa. Handlingar som avses i bestämmelsen är bl.a. kontrakteller annat avtal, utlåtande av sakkunnig och bevis om uppsägning avhyresavtal. Fråganhuruvida skriftliga vittnesintyg bör tillåtas i det nya förfarandet har berörtsi den allmänna motiveringen (avsnitt 2.7). För att det inte skall uppstå någontvekan om att vittnesintyg är tillåtna (jfr 35 kap. 14 § RB) har detta angettssärskilt i en andra mening. Vittnesintyg är generellt tillåtna endast vidhandläggning som sker enligt denna lag. Övergår målet till handläggning ivanlig ordning gäller i stället 35 kap. 14 § RB. Bestämmelsernai andra stycket tar inte sikte på sådana handhngar som Prop.1980/81:88 49 behövs för all rällen skall kunna la upp ansökningen,t.ex. fullmakter, registreringsbevis och liknade behörighelshandlingar (sevidare 5 §). Del är emellertid tydligt all även sådana handlingar bör ges insamlidigl med ansökningen. 4 § Kan del antas alt en ansökan av misstag har gjorts hosen tingsrätt som inte är behörig, skalt handlingarna i målet överlämnas lillden tingsrätt som enligl vad handlingarna visar är behörig. Ansökan anses gjordnär ansökningshandlingen kom in till den första tingsrätten. Paragrafen reglerar överlämnande lill behörig lingsräll aven ansökan som har gjorts hos en lingsräll som inle är behörig. Denöverensstämmer i huvudsak med 4 § promemorieförslagel. Promemorieförslagel har tillstyrkts eller lämnats utanerinran av praktiskt tagel samtliga remissinslanser. Flera remissinslanserpekar dock på risken för att beslämmelsen om överlämnande kan komma all missbrukasoch förordar all den ges en fakultativ utformning. Hovrällen för Nedre Norrlandoch rällegångsutredningen ifrågasätter om inle en molsvarande beslämmelse börgälla även för de vanliga tvistemålens del. Enligt dessa remissinslanser bör enbeslämmelse i ämnet anslå lill dess resultatet av rätlegångsutredningens arbeleföreligger. Den föreslagna regleringen saknar, frånsett vad som följerav 2 kap. 5-7 §§ lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister, egentligmotsvarighet i den processrältsliga lagstiftningen (jfr dock 7 § konkurslagen1921:225, 6 § tredje stycket ackordslagen 1970:847 och 2 kap. 4 § förslagellill utsökningsbalk). Enligl nuvarande ordning skall en ansökan som gjorts vidfel domstol i princip avvisas. Del förekommer emellertid alt domstolen i målenligt lagsökningslagen i slällel översänder en felaktigt adresserad ansökantill behörig domstol. har upplyst all den under sillforlsalta arbele kommer all ta upp frågan om liknande beslämmelser bör införasi den vanliga Ivislemålsprocessen. Frågan har emellertid där delvis andraaspekter än i den summariska processen. Bl.a. gäller i vanlig process somhuvudregel att domstolen prövar sin behörighel endasl efler invändning (jfr 10kap. 18 § och 34 kap. 2 § RB). Frågan om överlämnande måsle alltså i fråga omvanlig process avgöras utifrån delvis andra utgångspunkter. Enligl min meningfinns del därför inle någon anledning all uppskjuta ell ställningstagande förhandräckningslagens del. Nuvarande ordning enligl vilken en felaktigt adresseradansökan i princip skall avvisas framstår i åtskilliga fall som onödigt formell.Förslaget bör också ses som ett led i strävandena alt underlätta för denenskilde att föra talan i enkla mål utan all behöva anlita biträde. Jagbiträder därför i huvudsak promemorieförslaget. Några remissinstanser har förordat att domstolen, medlanke på möjlighelerna lill missbruk, bör ha rätt att pröva huruvidaöverlämnande bör ske. 4 1980/81. Prop.1980/81:88 50 Jag ansluler mig lill denna bedömning. I förevarandeparagraf sägs sålunda att överlämnande skall ske endast om del kan antas alldel beror på ett misstag att ansökningen har gjorts hos en domstol som inte ärbehörig. Domstolen bör i allmänhel kunna ulgå från all ansökningen av misstaghar lämnats lill fel domstol. Om en ingivare gång pä gång lämnar in ansökningarlill fel domstol eller till samma domstol samlidigl ger in eit anlal felaktigtadresserade ansökningar, kan emellertid domstolen reagera genom all i ställetavvisa ansökningarna. Överlämnande skall ske endasl om det avansökningshandlingarna framgår vilken annan domstol som är behörig. Framgårinle detla, bör ansökningen avvisas. Anledning att bereda sökanden tillfällealt komplettera ansökningen lorde finnas endasl om kompletteringen kan anlasge vid handen all den domstol som har mottagit ansökningen i själva verket ärbehörig. Framgår av handlingarna all flera andra domstolar är behöriga, kan detfinnas anledning för domstolen all la kontakt med sökanden för att höra hanssynpunkler på forumfrågan. När handlingarna överiämnas lill en annan domstol med slödav förevarande paragraf bör. i enlighel med vad som föreslås i promemorian,ansökan anses gjord när den kom in lill den första domstolen. Sökanden börunderrättas om överlämnandet. härom kan ges i förordning. Vidöverlämnande bör endasl en ansökningsavgift tas ut. 5 § Är en ansökan så bristfällig att den inle kan läggaslill gmnd för prövning i sak och efterkommer sökanden ej föreläggande altavhjälpa brislen. skall ansökningen avvisas. En ansökan skall även avvisas om den avser ell yrkande sominte kan prövas enligt denna lag eller hinder i annat fall möter att la uppansökningen. Paragrafen innehåller beslämmelser om avvisande av enansökan på formell grund. Den molsvarar 5 § promemorieförslagel. Enligl första slyckel skall en ansökan avvisas om den ärså bristfällig all den inte kan läggas lill grund för prövning i sak.