prop · G40310 · 1980-12-31 00:00:00 — ' Andra stycket har fåll en något annan lydelse ipropositionsförslaget. 1980/81:10 152 exempelvis en överlåtelse av registret. Rör det sig om ettregister som 11 § IL omfattas även av dalalagen, fär hithörande frågorbedömas även med tillämpning av den lagen och eventuella föreskrifler som harmeddelats med stöd av den. Bestämmelsen avser såväl frivilligöverlåtelse genom köp, byte eller gåva m. m. som tvångsöverlåtelse, t. ex.exekutiv försäljning. Den gäller vidare upplåtelser av olika slag, exempelvismed nyttjanderält eller panträtt. Även vid upplåtelse är det likgiltigt omersättning för upplåtelsen ulgår eller inte. Självfallet avses i första stycketäven en sådan begränsad upplåtelse som innebär att registrets ägare kanfortsätta att använda detta vid sidan av den till vilken registret harupplåtits. Reglerna i första stycket gäller också vid överiålelse ellerupplåtelse av en del av ett större register, om denna del är av sådanomfattning m. m. att den med ett naluriigt betraktelsesätt kan anses utgöra etteget register. Huruvida medgivande till överlåtelse eller upplåtelseskall lämnas får bedömas med hänsyn till syftet bakom bestämmelserna i 10 a §.Registrets omfattning och natur har naturligtvis betydelse, liksom denomständigheten om den till vilken registret skall överlåtas eller upplåtas hartillstånd alt bedriva inkassoverksamhet eller inte. I det senare fallet mästebeaktas att registret genom överlåtelsen undandras från tillämpningen av 10 a Sinkassolagen. Datainspekfionen får givetvis ställa upp villkor för ettmedgivande lill överlåtelse eller upplåtelse, exempelvis gallring av registret. Anmälningsplikten m. m. enligt andrastycket motsvarar vad som gäller enligt 13 § andra stycketkredilupplysningslagen i dess nya lydelse. Skyldigheten att göra anmälan närett register skall kasseras avser endast register över gäldenärer. Detsammagäller bestämmelsen i andra meningen. Den som är eller har varit verksam i en inkassoverksamhetsom avser indrivning av fordringar för annans räkning eller fordringar som harövertagils för indrivning får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han tillföljd därav har fått veta om enskildas personliga förhållanden eller om yrkes-eller affårshemUgheter. Första stycket tillämpas ej i fråga om den som enligtannan författiting är underkastad en motsvarande lystnadsplikl. I det aUmännasverksamhet tiUämpas bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100). (Jfr 11 § i promemorieförslaget). Tystnadsplikt enligt 11 § inkassolagen har gälltför den som är eller har varit verksam i tillståndspliktig inkassoverksamhet.Kravet på tillstånd har i princip gällt inkassoverksamhet som avser indrivningav fordringar för annans räkning eller fordringar som har övertagits förindrivning. ' Paragrafen har fått en något annan lydelse ipropositionsförslaget. 1980/81:10 153 tillståndsplikten har dock varit undantagen delsinkassoverksamhet som H S IL bedrivs av riksbank, , kreditinrättning under bankinspektionens tillsyn elleradvokat, dels sådan inkassoverksamhet för annans räkning etc. som är avobetydlig omfattning och som därför inte har befraktats som yrkesmässig. Enligt 1 § i den föreslagna nya lydelsen kommer lagen ifortsättningen i princip att omfatta all inkassoverksamhet som avser indrivningav fordran för annans räkning eller fordran som har övertagits för indrivning,dvs. även om del är fråga om indrivning av en enstaka fordran. Ä andra sidanföreslås vissa ytterligare undantag från fillståndsplikten (2 S). Tillståndskall sålunda i fortsättningen normalt inte krävas för inkassoverksamhet somutgör ett underordnat led i en annan verksamhei, om båda verksamheterna bedrivsutan förvärvssyfte. Delta gäller bl. a. den inkassoverksamhet som vissaintresseorganisationer bedriver för medlemmars räkning. Tillständ skall normallinte heller krävas för s. k. koneerninkasso. Som har framhållits i avsnittet 4.3.6 bör emellertid dennuvarande omfattningen av tystnadsplikten enligt 11 S inte inskränkas på det.sätt .som skulle bli fallet, om lystnadsplikten även i fortsättningen anknötstill tUlståndsplikten. Bestämmelserna i 11 S har därför arbetats om. Liksom hitlills begränsas tystnadspliktentill att gälla för den som är eller har varit verksam i inkassoverksamhet somavser indrivning av fordringar för annans räkning eller fordringar som harövertagits för indrivning. Det .saknar emellertid i fortsättningen betydelse ominka.ssoverk-samhelen är tillståndspliktig eller inte. Tystnadsplikt enligtförsta stycket skall sålunda, med de undantag som kan följa av andra styckei,gälla även i inkassoverksamhet som ulgör ett underordnat led i en verksamhetsom bedrivs utan förvärvssyfte, t. ex. hos en facklig organisation, iinkassoverksamhet som utgör s. k. koneerninkasso och i inkassoverksamhet sombedrivs av företag som står under bankinspektionens tillsyn. I huvudsaklig överensstämmelse med vad som förordades idepartementspromemorian utvidgas tystnadsplikten nu enligt lagen till attgälla även för den som är eller har varit verksam i sådan mindre omfattandeinkassoverksamhet som över huvud taget inte har fallit under lagen.Som har framhållits i promemorian är fordringsägares och enskilda gäldenärersbehov av skydd mol spridning av ömtåliga uppgifter som rör dem oberoende av ivilken omfattning ett inkassoombud bedriver inkassoverksamhet. Tystnadspliktengäller därför även för t. ex. innehavare av juridiska byråer oeh andranäringsidkare som ålar sig inkassouppdrag. även om denna del av derasverksamhet är av obetydlig omfattning, samt för anställda hos dem somhandlägger sådana uppdrag. Bestämmelsen i första stycket avser endast den som äreller har varit verksam i en inkassoverksamhet. Av denna formulering får ansesfölja att tystnadsplikten inle gäller för någon som helt tillfälligt oeh utaninslag av yrkesmässighet inkasserar en fordran för annans räkning e. d,. 1980/81:10 154 sker under sådana förhållanden alt lagen i och för sig ärtillämplig (se under 11 § ). Tystnadsplikten enligt första stycket ärstraffsanktionerad enligt 20 kap, 3 S . 1 flera fall som på grund av den fidigareanknytningen till kravet på tillstånd inte har träffats av tystnadspliktenenligt 11 S inkassolagen gäller särskilda författningsbestämmelser som innebären i huvudsak motsvarande tystnadsplikt. Här åsyftas bl, a. reglerna om s. k,banksekretess i 192 S lagen (1955:183) om bankrörelse, 98 S lagen (1955:416) omsparbanker och 89 S lagen (1956:216) om jordbrukskasserörelsen. För finansbolag som fr. o, m, omfattas avden nya lagen om finansbolag kommer en tystnadsplikt som motsvararbanksekretessen att gälla enligt 23 S i nämnda lag. Tystnadsplikten för advokatsom inte är anställd vid allmän advokatbyrå kommer fr. o. m. den I januari 1981att regleras av en bestämmelse som i samband med antagandet av den nyasekretesslagen har förts in i 8 kap, 4 S första stycket (seSFS 1980:101). I den mån det sålunda finns särskildaförfattningsbestämmelser om en i huvudsak motsvarande tystnadsplikt i vissaverksamheter bör dessa tillämpas i stället för tystnadspliktsregeln i 11 Sförsta stycket. Inom ramen för det allmännas verksamhet lorde del f. n.endast i undantagsfall förekomma inkassoverksamhet som avser indrivning avfordringar för annans räkning eller fordringar som har övertagits förindrivning; som framgår av I S gäller inkassolagen inle för exekutiv myndighetsverksamhet. Ett exempel på att ett allmänt organ bedriver sådan verksamhet äremellertid verksamheten vid de allmänna advokatbyråerna. Vidare kan nämnas deninkassoverksamhet som en del kommuner bedriver för kommunala bolags ochstiftelsers räkning. Ett grundläggande syfte med den nyasekretesslagstiftningen är att offentliga funktionärers tystnadsplikt skallregleras uteslutande i sekretesslagen. För att åstadkomma detta har i prop.1979/80:80 om följdlagstiftning till den nya sekretesslagen föreslagitsändringar i ett stort antal olika lagar som innehållertystnadspliktsbestämmelser, vilka kan vara tillämpliga såväl för enskilda somför offentliga funktionärer. I regel innebär de föreslagna ändringarna att detlill de aktuella reglerna om tystnadsplikt fogas ett tillägg som innebär alt idet allmännas verksamhet i stället bestämmelserna i sekretesslagen skalltillämpas. finns det då i huvudsak likvärdigatystnadspliktsbestämmelser i sekretesslagen. 1 enlighet med den princip som sålunda skall tillämpas iregleringen av offentliga funktioners tystnadsplikt bör naturligtvis inteheller tystnadspliktsregeln i förevarande paragraf gälla i det allmännasverksamhet. Detta innebär inte något särskilt problem när det gäller den nyssberörda verksamheten vid de allmänna advokatbyråerna. För sådan verksamheifinns i 9 kap. 9 S första stycket sekretesslagen bestämmelser om sekretess i 1980/81:10 155 ärenden om rättsligt biträde, vilka blir tillämpliga vidinkassouppdrag och 12 och 13 §§ IL innebär i huvudsak motsvarande tystnadsplikt som II S första stycket För den inkassoverksamhet som vissa kommuner enligt dettidigare sagda bedriver för kommunala bolags och stiftelsers räkning finns intei sekretess- lagen några bestämmelser som ger ett sekretesskydd som ärlikvärdigt med tystnadsplikten enligt 11 S första stycket. 1 viss utsträckningtorde dock i hithörande fall komma att gälla sekretess enligt reglerna i 8 kap.10 S sekretesslagen, vilka avser uppgifter om enskildas affärs- ochdriftförhållanden. Det kan, i vart fall f, n., inte anses påkallat attdärutöver föra in bestämmelser i sekretesslagen som tar sikte på att åstadkommatystnadsplikt i inkassoverksamhet för annans räkning, I enlighet med det nu anförda skall bestämmelserna omlystnadsplikt i första stycket inte tillämpas i fråga om den som enligt annanförfattning är underkastad motsvarande tystnadsplikt. Som framgår av det somhar sagts i det föregående avses härmed en väsentligen likvärdig tystnadsplikt,dvs, plikt att inte obehörigen röja vissa förhållanden. För tillämpligheten avbestämmelsen i andra stycket första meningen saknar det emellertid betydelse,huruvida tystnadsplikten enligt den andra författningen är straffsanktioneradenligt 20 kap, 3 S eller ej. Det skall nämnas aft bestämmelsema ombanksekretess inte är förenade med sådan sanktion. Vissa andrareaktionsmöjligheter står dock här till buds (jfr prop. 1979/80:80 omföljdlagstiftning till den nya sekretesslagen, s. 46). Vidare skall bestämmelserna om tystnadsplikt i förstastycket inle tillämpas i det allmännas verksainhet. Där tillämpas i ställetsekretesslagen. Om gäldenärers skyldighet att ersätla kostnader förinkassoåtgärder finns särskilda bestämmelser, (Jfr 12 § i promemorieförslaget). Ändringarna i 12 S är av redaktionell natur. Tidigareangavs i paragrafen att det fanns särskilda bestämmelser om gäldenärsskyldighet att ersätta kostnad för inkassoålgärd "i vissa fall". Deciterade orden har utgått till följd av de förslag som har lagts fram rörandeny lagstiftning om ersättning för inkassokostnader m. m. (se avsnittet 4,4). Datainspektionen utövar tillsyn över efterlevanden avdenna lag. Inspektionens tillsyn omfattar dock ej verksamhei som bedrivs avSveriges riksbank. företag underbankinspektionens tillsvn eller advokat. 1980/81:10 156 Tillsynen skall utövas så, all den inle vållar slörre kostnader eller 17 och 17 a §§ IL ölägenheter än som är nödvändigt. (Jfr 13 S i promemorieförslaget). I första stycket har uttrycket "kreditinrättningunder bankinspektionens tillsyn" bytts ul mot "företag underbankinspektionens tillsyn". Beträffande denna ändring får hänvisas tillavsnitten 4.3.2 och 4.3.6 samt till vad som i anslutning till 2 S har sagtsrörande motsvarande ändring i den paragrafen. Till böter eller fängelse i högst döms den somuppsåtligen eller av oaktsamhet 1. bedriverinkassoverksamhet utan föreskrivet tillsiånd, 2. brytermot föreskrift enligt 3 S andra stycket all amtiäla ändring av visstförhållande, 3. bryter mot 10 a§ första styckei eller andra stycket första meningen eller mol föreskrifl somhar meddelats enligt 10 a S andra styckei andra meningen, eller 4. lämnar osannuppgift i sådana fall som avses i 14 S andra styckei. (Jfr 17 S första styckei i promemorieförslagel). Enligt den nya lydelsen av 3 S kan datainspektionen förenaett tillstånd lill inkassoverksamhet med en föreskrift om skyldighet alt anmälaändring av förhållande som har haft betydelse för tillståndel. 1 förevarandeparagraf har som en ny punkl 2 förts in en bestämmelse om straff för den somuppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot en sådan föreskrifl. Som en ny punkl3 har förts in bestämmelser om straff för den som på motsvarande sätt brytermol de i 10 a S upptagna nya reglerna rörande gäldenärsregister itillståndspliktig inkassoverksamhet eller mot föreskrifl som har meddelats avdatainspektionen med slöd av andra stycket andra meningen i 10 a S. Har inkassoverksamhet bedrivits ulan föreskrivettillstånd, skall register som avser gäldenärer och som har använts iverksamheten förklaras förverkat, om det ej är uppenbart obilligl. Delsammagäller, om en register har överlåtits eller upplåtits I strid med 10 a § förstaslyckel eller om föreskrifl som har meddelats enligt 10 a § andra stycket andrameningen ej har följts. (Jfr 17 S andra stycket i promemorieförslaget). I denna nya paragraf har tagits upp bestämmelser omförverkande i vissa fall av gäldenärsregister i tillståndspliktiginkassoverksamhet. Bestämmelserna har utformats efter förebild av 20 Skreditupplysningslagen i dess nya lydelse. Denna lag trader i kraft, såvitt avser 11 S ochupphävandet av 16 S den och i övrigt den . Utanhinder av första stycket får dalainspektionen i ett lillslåndsärende som avgörsföre den meddela föreskrift enligl 3 S andra slyckel om skyldighetalt anmäla ändring av visst förhållande, såvitt angår tid från och med nämndadag. Har någonerhållit tillstånd lill inkassoverksamhet enligt äldre bestämmelser menfordras ej sådant tillstånd enligt den nya lagen, skall dock föreskrift som harförenats med tillståndet fortsätta alt gälla till dess dalainspektionenbeslutar om annat. Ikraftträdandet och övergångsbestämmelserna har behandlatsi avsnittet 4.5, till vilket här får hänvisas. Lagen om ersäuning för inkassokostnader m. m. 6.3 Förslaget till lag om ersättning för inkassokostnaderm. Som har framgått i den allmänna motiveringen (avsnitten4.4.2 och 4.4.3) skall den nya lagen reglera en gäldenärs skyldighet allersätta kostnader inte bara för krav eller andra inkassoåtgärder som avses iinkassolagen utan även för enkla betalningspåminnelser och eventuella andraåtgärder som syftar lill att förmå gäldenären att erlägga betalning för enförfallen skuld. Med anledning av detla anges i rubriken att lagen gallerersättning för "inkassokostnader m. Denna lag gäller en gäldenärs skyldighet all ersätta enborgenärs kostnader för åtgärder som syftar till att förmå gäldenären atterlägga betalning för en förfallen skuld. (Jfr 1 S i promemorieförslaget). Paragrafen anger lagens tillämpningsområde. Denna frågahar behandlats utförligt i avsnillet 4.4.2, till vilket får hänvisas. Som framgår av vad som har sagts i avsnittet 4.4.2 skalllagen reglera gäldenärens skyldighet att ersätta borgenärens kostnader föråtgärder som normalt ingär i det utomrättsliga förfarandet för indrivning av enförfallen fordran. I praktiken är det här fråga om enkla betalningspåminnelser,krav enligl 5 S inkassolagen och uppgörelser om amorteringsplaner på indrivningssladietsamt andra rutinmässiga åtgärder i anslutning därtill, såsom samtal ochkorrespondens med gäldenären. De åtgärder som sålunda avses har beskrivits meduttrycket "åtgärder som syftar lill att förmå gäldenären att erläggabetalning". Detla får anses ge en tillräckligt tydlig anvisning om alllagen inte berör frågan om gäldenärens skyldighet att ersätta kostnader somavser olika rättsliga förfaranden eller exekutiva åtgärder. Del kan därför inteanses nödvändigt alt, som föreslogs i departementspromemorian, i lagen ta 1980/81:10 158 in en särskild erinran om detta tämligen självklaraförhållande. Att lagen inte 2 § kostnadslägen reglerar frågan om engäldenärs eventuella skyldighet att ersätta kostnad för en mer omfattandeförhandling för biläggande av tvistefråga rörande en fordran framgår av 5 S, Av paragrafen framgår att lagen reglerar endastersättningsskyldigheten för åtgärder som vidtas med avseende på en förfallenskuld, dvs, efler det att förfallodagen har inträtt. Kostnader förfaktureringar, aviseringar eller påminnelser som görs före en fordransförfallodag omfattas alltså inte av lagen. I enlighet med vad som har utvecklats närmare i avsnittet4,4,2 omfattar lagen inte frågan om en gäldenärs skyldighet att ersätla kostnadför förhandsavisering och bokföring av betalning enligt en amorteringsplan somhar upprättats på indrivningsstadiet. All bokföring av betalning inte utgörnågon sådan åtgärd som avses i förevarande paragraf är utan vidare klart.Förhandsaviseringen kan inte anses utgöra en åtgärd som syftar till att förmågäldenären alt betala en förfallen skuld, eftersom amorteringsplanen innebäratt nya förfallotider har fastställts. Lagen är tillämplig oberoende av om gäldenären ochborgenären är konsumenter eller näringsidkare, fysiska eller juridiska personeretc. Vidare bör framhållas att den är tillämplig oavsett huruvidaindrivningsförfarandet omfattas av inkassolagen eller inte, Lagen gäller alltsåäven i fall då t. ex, en enskild fysisk person driver in en egen fordran somvarken har uppkommit i näringsverksamhet eller har övertagils för indrivning(jfr 1 S inkassolagen i dess nya lydelse). Vilka åtgärder av det i paragrafen angivna slaget somgäldenären är ersättningsskyldig för framgår av 2-5 SS. Gäldenären är skyldig att utge ersättning för skriftligbetalningspåminnelse rörande skulden, om avtal därom har träffats senast isamband med skuldens uppkomst. (Paragrafen saknar motsvarighet i promemorieförslagel).Med en betalningspåminnelse avses en sådan enklare påminnelse om skyldighet attbetala en förfallen skuld som ofta sänds ut innan borgeniiren vidtar ellerlåter vidta strängare åtgärder i form av krav m. m. Såvitt angår förhållandensom omfattas av inkassolagen i dess nya lydelse framgår av 1 S i den lagen atten betalningsanmaning blir att betrakta som ett krav. om den förenas med någonannan påtryckning mot gäldenären än angivande av lid för betalning elleruppgift om att ärendet, om betalning inte sker. kommer att överlämnas tillnågon annan för inkasso, 1 ett sådant fall får frågan om gäldenärensersättningsskyldighet bedömas enligt 3 S i förevarande lag. För att gäldenären skall vara skyldig att betala ersättning för en 1980/81:10 159 betalningspåminnelse fordras att avtal om sådanersättningsskyldighet har 3 § kostnadslagen träffats senast i samband med skuldens uppkomst. föreligger får bedömas enligt vanliga regler. Det lordekrävas att det på tydligt sätt har gjorts klart för gäldenären att han skallvara skyldig alt ersätta betalningspåminnelse och att gäldenären har accepteratsådan skyldighet, I regel torde en skyldighet att betala ersättning förbetalningspåminnelse över huvud taget bli aktuell endast i fall då ett formligtavtal rörande skulden upprättas, såsom vid banklån eller vid avbetalningsköpeller upprättande av Det är främst med tanke påkontokredilavtalen som det anges alt avtalet om ersättningsskyldighet skall ha triiffats "senast" i samband med skuldens uppkomst. uppkommer ju härinte någon skuld på kontot förrän efter det att självakontokreditavtalet har Som framgår av avsnittet 4.4.4 är avsikten alt regeringenskall meddela föreskrifter om ersättningens storlek. När det gäller sådanabetalningspåminnelser som det här är fråga om bör ersättningsbeloppet sältasavsevärt lägre än för krav. Frågan om utformningen av de här nämndaföreskrifterna berörs närmare under 4 S. Gäldenären är vidare skyldig alt utge ersättning för 1, krav rörande skulden, om kravbrev som har utformatspå ett sådant sätt som anges i 5S inkassolagen (1974:182) har lämnats över eller sänts lill gäldenären, 2. upprättande av fullständig plan för amortering avåterstående del av skulden, om planen har tillkommit i samråd med gäldenären samt har satts upp skriftligt och lämnats över eller sänts fill gäldenären, (Jfr 2 S första stycket i promemorieförslagel.) Bestämmelsen i punkt I om ersättningsskyldighet förkravkostnad tar inte i första hand sikte på kostnaderna för att upprätta ochsända ul det enskilda kravbrevet. Ersättningsskyldigheten avser i stället helakravförfarandet rörande en viss förfallen fordran. För attersättningsskyldighet över huvud taget skall föreligga fordras emellertid attett skriftligt krav har lämnats över eller sänts till gäldenären. F. n. anges iinkassokostnadskungörelsen att kravet skall ha "tillställts"gäldenären. Detta uttryck har undvikits, eftersom det inte sällan har vållatmissuppfattningen att kravet bevisligen har kommit gäldenären till banda. Dettakan självfallet inte fordras. När kravbrevet har sänts till gäldenären måstedet emellertid ha skett på ett ändamålsenligt sätt och under den adress somborgenären eller dennes ombud - med iakttagande av tillbörlig omsorg - harnoterat som gäldenärens senast kända adress. Ersättningsskyldighet för krav föreligger endast omkravbrevet har utformats på ett sådant sätt som anges i 5 S inkassolagen. Dettagäller oberoende av om den lagen är tillämplig på inkassoverksamheten ellerinte. Prop.1980/81:10 160 Enligt punkl 2 är gäldenären skyldig att betala ersättningför upprättande 4 § kostnadslagen av amorteringsplan på indrivningsstadiet.För detta krävs lill en början all planen är fullständig och alltså avser hela den återstående delen av kapitalskulden jämte ränta. De olika avbelalningstillfällenaoch storleken av varje delbetalning skall ha angetts i planen. Planen skall vidare ha upprättals i samråd med gäldenären.Detla utgör en viktig förutsättning för ersättningsskyldigheten. Del är sålundaendast när gäldenären har haft möjlighet att upplysa om sina ekonomiskamöjligheter och alt påverka planens utformning som upprättandet av denna kananses utgöra en effektiv inkassoålgärd. Om gäldenären uttryckligen harförklarat alt han inle kommer alt kunna fullfölja en föreslagen amorteringsplan,bör han inle bli ersältningsskyldig om planen likväl upprättas mot hans vilja.Detta följer av 4 S, som innebär alt gäldenärens ersättningsskyldighet endastgäller kostnad som har varit skäligen påkallad för att ta lill vara borgenärensrätt. För alt leda till ersättningsskyldighet skall planen haupprättats skriftligt samt ha lämnats över eller sänts till gäldenären.Beträffande innebörden av sistnämnda förutsättning för ersättningsskyldighetenfår hänvisas till vad som har sagts beträffande krav. Ersättningsskyldighet enligt 2 och 3 SS gäller endastkostnader som har varit skäligen påkallade för att ta lill vara borgenärensrätt. Ersättning utgår med skäligt belopp enligt vad regeringennärmare föreskriver. (Jfr 2 S andra stycket och 3 S första meningen ipromemorieförslagel). Den förutsättning förersättningsskyldigheten som här ställs upp motsvarar vad som har gälltenligt inkassokostnadskungörelsen. Denna förutsättning måste i princip ansesinnebära all den åtgärd som kostnaden avser skall ha varit ägnad alt leda lillbetalning. Alltför stränga anspråk härvidlag kan doek inte uppställas.Borgenären måsle i regel vara berättigad att genom en betalningspåminnelseoch/eller ett krav försöka få betalning även från en notorisktbetalningsovillig gäldenär. Det bör framhållas att enligt 6 och 7 §Sinkassolagen ett skriftligt krav normalt måste tillställas gäldenären innanrättslig åtgärd får vidtas mot honom. Som har sagts vid 3 S kan enamorteringsplan som har upprättats mot gäldenärens uttryckliga önskan inteanses skäligen påkallad för att ta till vara borgenärens rätt. Kostnaden för en åtgärd som strider mot god inkassosed kanaldrig anses ha varit skäligen påkallad för att ta lill vara borgenärens rält.Ett kravbrev som innehåller ovederhäftiga utfall e. d. mol gäldenärenföranleder alltså inte ersättningsskyldighet. I regel torde det inte kunna anses skäligen påkallat föratt ta till vara