prop · G403176 · 1980-12-31 00:00:00 — Sannolikl får den i praktiken denkonsekvensen atl vissa program kommer all belecknas som "barnförbjud-na",ochhärigenom ges även föräldrarna elt slöd för atl inle låta barnen se på skadligavåldsskildringar i hemmen. Jag vill i detta sammanhang underslryka alt jag finner delväsenlligt att föräldrarna inser sill ansvar för att tillse att barnen inte påandra vägar än genom egna inköp eller förhyrningar kommer i kontakt med alsterav del slag som är akluella. Men samhället har ett ansvar för all motverkaalt barn vid offenllig förevisning ser filmer som kan vara förråande ellervålla psykiska skadeverkningar i skilda hänseenden. Det återstår att närmare la ställning till frågan molvilken sorls framställningar en ny lagstiftning lämpligen bör inrikta sig. Ipromemorian har i detta hänseende endast inslag som skildrar vissa former avvåld mol människor uppmärksammals. Vid remissbehandlingen har emellertid någrainstanser ifrågasatt om inte förbudet borde gälla även andra företeelser motvilka ingripanden f. n. kan ske med slöd av biografförordningen, såsomexempelvis sexualskildringar, skräckscener ulan våldsinslag och skildringar somkan tänkas förleda till brott. Det skulleäven enligl min uppfaUning vara naturligt atl sträva efter en fullständigkongruens med biografförordningens bestämmelser, om den nu akluella regleringenskulle bygga på en förhandsgranskning. Då emellertid den lösningen i enlighetmed vad jag förut har konstaterat måsle avvisas i nuvarande läge, anser jaginte att det skulle vara tillrådligt all låta den tilltänkta lagstiftningensträcka sig väsentligl längre än som har förutsatts i promemorian. Redan ensådan lösning kan otvivelaktigt ställa de tillämpande myndigheterna införvissa problem, som det dock enligt min mening bör gå alt komma tillrätta med.All däremol ålägga polisen, åklagarna och de allmänna domstolarna att mera allmänlpröva exempelvis i vad mån framställningar i videogram av olika slag kan vållabarn psykisk skada skulle medföra en så stor osäkerhet i tillämpningen atl ensådan ordning knappasi ler sig försvarlig. Det förhåller sig ocksåotvivelaktigt så att det är beträffande våldsinslagen som avarterna i praktikenhar varil särskilt framträdande. I vissa hänseenden anser jag dock med hänsyn lill vad somhar uttalats vid remissbehandlingen att avvikelser i förhållande lillpromemorieförslagets lösning är motiverade. Sålunda talar starka sakliga skälför aft förutom våld även allvarliga former av hot inbegrips i lagsliftningen.Detta gäller inte minst med hänsyn lill att gränsdragningssvårighelerna annarsskulle komma 1980/81:176 12 atl bli framlrädande. Till skillnad från vad som harförutsatts i promemorian anser jag vidare alt också förgripelser av aktuelltslag mot djur bör omfattas av den nya lagstiftningen. Beskrivningen av de inslagsom skall medföra att videogram eller filmer inte får säljas till barn synesockså i vissa andra avseenden böra avfattas något annorlunda än som har skett ipromemorian. Till dessa frågor återkommer jag i specialmotiveringen. De överväganden som jag har gjort leder fram till enlösning som ganska nära stämmer överens med det i promemorian presenterade allernalivsom avser förbud mot spridning till barn av videogram med vissa våldsinslag.Jag kan också ansluta mig till den principiella uppläggning av det lagförslagsom i delta hänseende har redovisats i promemorian. Del innebär bl. a. alt jaganser att lagstiftningen bör - lill undvikande av omotiverade skillnader mellanlikartade uttrycksformer - i princip avse även film, liksom att överträdelserav förbudet bör beivras i den ordning som gäller för broltmålsprocess iallmänhet. Frågan om del är lämpligt att införa en konstruktion med"ansvarig utgivare" av videogram som vissa remissinstanser har varitinne på tillhör de spörsmål som inte rimligen kan bedömas inom ramen för dettalagstiftningsärende utan som föruisätter en mera allsidig belysning. Till vissasärskilda frågor om den nya lagens utformning återkommer jag strax ispecialmotiveringen. I enlighet med det anförda har inom justitiedepartementetupprättats ett förslag lill lag om förbud mot spridning till barn av filmer ochvideogram med inslag av våld. Förslaget bör fogas till prolokollet i detla ärende sombilaga 3. Paragrafen motsvarar I § i det här aktuella lagtextulkasteli promemorian (bil. 1 avsnitt 7.1). I huvudsaklig överensstämmelse med utkastetinnebär departementsförslaget ett förbud mot spridning till barn avfilmer och videogram med visst angivet innehåll. Någon uttrycklig definition av begreppen "film"och "videogram" i lagtexten har inte ansetts behövlig. Som haranförts i promemorian bör med film i delta satnmanhang förstås sådana rörligabilder som åsyftas med bestämmelserna i biografförordningen. Med videogramåsyftas - i enlighet med den definition som görs i lagen (1978:487) ompliktexemplar av skrifter och ljud- och bildupptagningar- en anordning, påvilken finns en upptagning som är avsedd alt återges i form av rörliga bilder,ined eller ulan ljud, genom leknik som i något skede utnyttjar elektriskasignaler. Anordningen kan vara ell band eller en skiva. 1980/81:176 13 Utanför straffbestämmelsen faller spridning av enstakabilder ur filmer eller videogram. Sådant spridande kan vara straffbart enligt16 kap. K) a, 11 eller 12 § (BrB). Vad härefter gäller själva beskrivningen av de inslag somskall medföra att filmer och videogram inte får spridas fill barn har denna ipromemorian avfattats så att förbudet gäller fall dä filmen eller videogrammet"innehåller bilder med verklighetsnära skildringar av att någon utsättsför allvariigare våld". Avsikten har enligt promemorian varil alt i stortsett träffa sådana våldsskildringar som normalf inte kan godkännas för visningför barn enligt biografförordningen. Det erinras om att reglerna om barncensurtar sikte på att förhindra visning av filmer som kan vålla barnen psykiskskada, varmed i praxis har avsetls bl. a. sådana inslag som kan orsaka barnenrädsla, ångest och otrygghet eller påverka till negativa värderingar (se SOU1979:49 s. 39). I den i promemorian föreslagna straffbestämmelsen haremellertid inle gjorts någon uttrycklig anknytning till risk för skada. Deftamotiveras med att bestämmelsen är avsedd att efterlevas av ett stort antalpersoner ulan särskilda förutsättningar att göra de bedömningar .som i så fallskulle aktualiseras. Remissinstanserna har allmänt instämt i tanken attbeskrivningen av de våldsskildringar som det är otillåtet atl sprida lill barnunder så nära som möjligt bör ansluta till biografbyråns praxis vadgäller våldsskildringar som inle tillåts i filmer som visas offentligt för barnunder . Flera instanser ifrågasätter dock om den i promemorian framlagdalagtexten är tillräckligt klar och entydig för all kunna läggas lill grund fören straffbestämmelse. Ocksåenligt min mening är biografbyråns tillämpning av biografförordningens femlonårsgränsi fråga om våldsskildringar en självklar ulgångspunkt för den reglering somskall föreslås . Av skäl som jag har angett i den allmänna motiveringen börnågon exakt kongruens mellan biografförordningens och den särskilda lagensreglering inte eftersträvas. Jag ansluter mig till uppfattningen i promemorian för alt så långt möjligt undvika tillämpningssvårigheter bör direktbeskriva de inslag man vill komma åt och således inte använda risken förpsykisk skada som brottsrekvisit. I enlighet med vad jag har uttalat i den allmännamotiveringen bör förbudet till skillnad från vad som har föreslagits ipromemorian omfatta även skildringar av kvalificerade former av hot liksom förgripelsermot djur. Risken för skadeverkningar hos barn orsakade av sådana skildringar lordenämligen vara i stort sett densamma som i fråga om skildringar av våld mot människor. För alt man skall undvika de lillämpningssvårigheter somnågra remissinstanser har pekat på torde vidare det i promemorian föreslagnauttrycket "allvarligare våld" böra undvikas. Det vill också synas somom det uttrycket inte är helt rättvisande, om man vill sträva efler att återgede faktorer som biografbyrån fäster särskild vikt vid i sin praxis vidtillämpningen av biografförordningens aktuella bestämmelser. Avgörande vikl läggs här 1980/81:176 14 enligt vad jag har inhämtat vid om skildringen ärverklighetstrogen och ingående. Jag har stannat för att föreslå den avfattningenatl filmer och videogram med "ingående skildringar av verklighetstrogenkaraktär som återger våld eller hot om våld mot människor eller djur" intefår på aktuellt sätt spridas lill barn . Härigenom torde förbudet fåen klarare och mera entydig inriklning än enligt promemorieförslaget. 1 uttrycket "verklighetstrogen karaktär" avsesligga alt skildringen skall upplevas som realistisk av åskådarna. Detla kanvara fallet även om skildringen återger händelser av exempelvis "science-fiction"-karaktärmen har en illusorisk verkan. Med att skildringen skall vara"ingående" avses främsl alt den är detaljerad, antingen så all manser våldet i närbild eller genom att fråga är om långa eller upprepadesekvenser. Program med inslag av våld eller hot som saknar illusorisk verkan iräffasalltså inte av förbudet; flertalet tecknade program faller exempelvis utanför.Förbudet är inte heller avsett alt drabba sådana äveniyrsfilmer som f. n. godkännsav biografbyrån för visning för barn och som visserligen ibland kan innehållaskildringar av vissa former av våld, exempelvis genom skottlossning, men därskildringen i så fall vanligtvis utgörs av ögonblicksbilder ulan närhet tillobjektet. Detsamma gäller även inte helt kortvariga skildringar avpojkslagsmål, jaktskildringar och liknande där skador e. d. inle återges i delalj. Med våld avses sådant våld som orsakar fysisk skada ellersmärta. Lindrigare fysiska störningar som inte når den nivå som förutsätts förstraffbarhet för misshandel faller utanför förbudet. Uttrycket hot om våld sammanfaller till slor del med hotsom är straffbara enligt 4 kap. 5 § BrB som olaga hot, nämligen då någon lyftervapen mol annan eller annars hotar med en brottslig gärning på ett sätt som ärägnat atl hos den hotade framkalla allvarlig fruktan för egen eller annanssäkerhet till person. Hot om åtgärder mot annans egendom eller hot om annal änvåld omfattas däremot inte. Våldet eller hotet skall som nämnts vara riktat mot enperson eller etl djur. Skildringar av olyckshändelser e. d. faller utanför tillämpningsområdet,även när de visar skador på människor eller djur. I överensslämmelse med promemorieförslagel lar lagen siktepå den kommersiellt inriktade spridningen. Bestämmelsens tillämpningsområdeomfattar därför i första hand sådan spridning som sker yrkesmässigt. Med"yrkesmässigt" avses att den som är ansvarig för spridningen ärnäringsidkare och atl spridningen ingår i en verksamhet av ekonomisk art.Näringsidkare och näringsverksamhet ges här samma innebörd som i civilrältsliglagreglering, t.ex. i avtalsvillkorslagen (1971:112) och bokföringslagen(1976:125). Som JK har påpekat vid remissbehandlingen kan spridning ivinstsyfte till barn av videogram och filmer i mindre omfattning ibland tänkasfalla utanför begreppet yrkesmässig verksamhet. Då lagen lämpligen bör ta sikteäven på sådana situationer, har bestämmelsen utformats så att den omfattar ävenandra fall av spridning i förvärvssyfte än 1980/81:176 15 sådana som sker yrkesmässigt. Den straffbara gärningen har beskrivits så att man intefår "lämna ut" filmer eller videogram till barn ellerspela upp filmerna eller videogrammen för dem vid en särskilt anordnad visning.Med atl lämna ut åsyftas i första hand försäljning och uthyrning, men ävenannan form av distribution direkt till barn. Upprepade överträdelser kan bliatt bedöma även som förledande av ungdom enligt 16 kap. 12 § BrB. Vad angårinnebörden av uttrycket "särskill anordnad visning" bör förstanmärkas att offentlig förevisning av biograffilm (biografföreställning) enligt2 § faller utanför lagens tillämpningsområde. I fråga om sådana föreställningarfinns bestämmelser i biografförordningen. Offenllig förevisning av videogramträffas emellertid av förbudet. Detsamma gäller särskill anordnad visning avfilm eller videogram i slutna sällskap under förutsältning att visningen sker iyrkesmässig verksamhet eller annars i förvärvssyfte. Självfallet krävs inte förstraffansvar att visningen skall vara anordnad speciellt för barn. Också envisning t. ex, i en paus på etl diskotek eller något annal dansställe får ansesfalla inom bestämmelsens tillämpningsområde. Som har anförts i promemorian ärdet däremol normall inle någon särskill anordnad visning, om passerandepersoner kan ta del av innehållet i ett videogram eller en film som visas vid"skyltning" eller liknande. Privata visningar i enskilda hem fallerockså utanför bestämmelsen, eftersom visningarna inte sker i förvärvssyfte. Ävenkonstnärliga eller annars allvarligt syftande framställningar kan i vissa falllänkas medföra skadeverkningar för barn. Med hänsyn härtill och för atlgränsdragningsproblem skall undvikas har lagrummet inte försetts med någotundantag för fall då spridningen kan anses försvarlig. Eftersom det finnsmöjlighet för vuxna atl ta del av de videogram och filmer det här gäller, kanhänsynen till yttrandefriheten inte anses kräva ett sådant förbehåll. Punkterna 1 och 2 Från det straffbelagda området undantas i enlighet medpromemorieförslaget spridning av filmer som har godkänts av statensbiografbyrå för visning för någon åldersgrupp av barn vid prövningenligt biografförordningens bestämmelser om förhandsgranskning av film. Detlagäller oavsett om godkännandet har avsett ålderskategorin barn ,barn eller barn . Likaså undantas spridning avvideogram med ett innehåll som överensstämmer med sådana godkända filmer. Vid remissbehandlingen har hovrätten för att promemorieförslaget innebär alt den som visar en film offentligtutan föregående godkännande skulle kunna bestraffas både enligt biografförord- 1980/81:176 16 ningen och den särskilda lagen. Liksom hovrätten ställerjag mig tveksam till en sådan ordning. Biografförordningen med de straftliestämmelsersom är intagna i den tillgodoser såvitt avser biografföreställningar i och försig redan det inlresse som har motiverat den nu aktuella lagen. Som nyssnämndes bör från det straffbara området i denna lag undantas filmer som hargodkänts av biografbyrån. Enligt min mening ligger det närmast lill hands althelt låta biografföreställningar falla utanför den nya, provisoriska lagenstillämpningsområde. Detta innebär att den som vid en biografföreställning förbarn visar en film med våldsinslag vilken antingen inte alls hargodkänts för visning av biografbyrån eller har godkänts för visning endast för vuxnaskall straffas enbart enligt biografförordningen (SS). Detförhållandet alt ett godkännande av biografbyrån medför att det är straffrittenligt den nya lagen att sprida den godkända filmen eller videogrammet innebärinte att det utan vidare är förbjudet enligt 1 § att sprida en film eller eltvideogram, vars innehåll har förbjudits av biografbyrån till förevisning förbarn. Åklagare och domstol har att självständigt bedöma straffbarheten enligt 1§. Från lagens tillämpningsområde undantas vidareuttryckligen videogram och filmer som visas i TV-program som sänds av något av prograinföretageninom koncern. Undanlag har också gjorts för sändningar i när-TV. Från tillämpningsområdet har också undantagits vidaresändningav TV-program över en centralantennanläggning. Det kan inte anses rimligt attålägga straffansvar för de sändningar som anläggningen tar upp ochvidarebefordrar till de mottagare som är anslutna till denna. Undantaget avserdock endast sändningar som har tagits upp trådlöst. Det börframhållas att punkten bara är tillämplig på själva sändningen av TV-program.Remissinstanserna inom koncern har föreslagil att ocksåvideogram med samma innehåll som program som har förekommit i televisiongenerellt skall undantas från lagens tillämpningsområde. Enligt min mening kandock knappast den omständigheten alt ett program har sänts i television -kanske föregånget av en särskild inledning och avsiktligt placerat på senkvällstid - garantera att inle t. ex. en uthyrning av ell videogram med sammainnehåll till ett barn skulle vara klart olämplig. Någol undanlag av nuifrågasatt slag har därför inte ansetts tillräckligt motiverat. Brott mol den föreslagna straffbestämmelsen kan begås intebara med uppsåt utan också genom oaktsamhet. a. den som yrkesmässigtbedriver handel med film eller videogvam åläggs härigenom ett visstundersöknings- 1980/81:176 17 ansvar för att framställningen inle upptar otillåtnainslag av våld eller hot. Det torde kunna anlas att man från de ceniralavideodistributörernas sida lämnar detaljhandeln hjälp med bedömningen genom atlange att vissa program inte får säljas till barn. Det bör dock framhållas atten närmare undersökning är påkallad även inom detaljhandeln såvida inteanledning saknas atl anta att elt program innehåller sådana inslag som medföratt det träffas av förbudet. Vidare får det anses åligga den som säljer ettvideogram med sådana inslag att ta reda på köparens ålder om det inte är uppenbartatl han har fyllt |. Vid ringa oaktsamhet är gärningen inte straffbar. Beträffande den personkrets som kan träffas avstraffbestämmelsen gäller sedvanliga straffrättsliga regler. Ansvarel somgärningsman drabbar i princip den som är ansvarig för verksamheten, exempelvisägaren av en rörelse eller ansvarig företrädare för juridisk person i vars namnrörelsen bedrivs. I allt fall i fråga om uppsåtliga handlingar kan straffansvarockså drabba andra som medverkat till brottet i egenskap av anstiftare ellermedhjälpare. Av allmänna principer följer emellertid all den som har köpt ettvideogram eller en film av aktuellt slag inle är att anse som medverkande istraffrättslig mening. Straffskalan har i promemorian med hänvisning till vad somgäller för andra liknande brott föreslagits vara böter eller fängelse högst sexmånader. Promemorieförslaget har i detta hänseende av remissinstanserna mednågot enstaka undantag godtagils. Jag ansluter mig lill förslaget ipromemorian. Straffbestämmelsen kompletteras med en föreskrift omförverkande beträffande sådana filmer eller videogram som varit föremål förbrott mol bestämmelsen. Möjlighet föreskrivs att underlåta förverkande om detär uppenbart obilligt. Detta undantag - som torde följa redan av 36 kap. 11 § BrB- har i tydlighetens intresse införts i lagen (jfr prop. 1968:79 s. 77).Förverkandet kan ske hos bl. a. gärningsmannen och den i vars ställegärningsmannen var, men också, enligt vad som får anses följa av 36 kap. 4 § BrB,hos den som hyrt eller köpt filmen eller videogrammet. Förverkande kan avse de exemplar av filmerna ellervideogrammen som varil föremål för försäljning eller uthyrning eller visning.Värdeförverkande kan också förekomma. I sakens natur ligger att förverkandet i förekommande fallkan avse den hyresrätt som kan vara upplåten lill en film eller ett videogramsom förverkas. Anledning har inle ansetts föreligga att beträffandeotillåten visning av film eller videogram också ge möjlighet till förverkandeav annan utrustning än filmen eller videogrammet (jfr 10 §biografförordningen). Sådant förverkande blir inte heller möjligt med slöd av36 kap. 2 S BrB som endasi avser hjälpmedel m. m. som använts vid brott enligtbrottsbalken. 2 1980/81. 1980/81:176 18 Egendom som kan bli förverkad enligt de nu angivna reglernakan tas i beslag i enlighet med vad som föreskrivs i 27 kap. . Lagen bör träda i kraft . Detla förutsätteralt förslaget inte blir vilande i enligt 2 kap. 12 § iredje stycketregeringsformen. Även om lagen i enlighet med vad som har anförts i den allmännamotiveringen har förutsatts gälla endast fram lill dess atl ställningstagande lillde aktuella frågorna har skett i etl slörre sammanhang, föreligger enligl minmening inte tillräckliga skäl för en uttrycklig tidsbegränsning. Jag hemställer alt lagrådets yllrande inhämtas överförslaget till lag om förbud mot spridning till barn av filmer och videogram tnedinslag av våld. Regeringen beslutar i enlighet med föredragandenshemställan. Prop.1980/81:176 19 Våldet i videogram m. m. 1980/81:176 20 Justitie-och utbildningsministrarna har uppdragit åt oss, som ärrättschefer i justitie- resp. utbildningsdepartementen, all skyndsamt kartläggade rättsliga och praktiska möjligheterna atl genom lagstiftning så snart sommöjligt komma till rätta med vissa avarter i form av stötande våldsskildringari främst videogram. Vi får med dennapromemoria redovisa vårt uppdrag. Vi har under arbetet fått värdefull hjälp avandra tjänstemän inom justitie- och utbildningsdepartementen. Vi har ocksåtagit del av underlagsmaterial som har ställts till vårt förfogande avyttrandefrihets- och videogramulredningarna. 1980/81:176 21 1 Videogram,bakgrund och utveckling......................... .... 22 2 Gällande rätl ............................................................. 23 2.1 Grundlagsregler................................................ 23 2.2 Bestämmelser ivanlig lag m. m......................... .... 25 3 Pågåendeutredningar m. m...................................... .... 27 4 Utgångspunkterför övervägandena......................... .... 32 5 Förhandsgranskning................................................ .... 34 5.1 Förhandsgranskningav videogram enligl vad som gäller för film? 5.2 Förhand.sgranskningi fråga om offentlig videovisning utanför "möte"? 5.3 En meragenerell förhandsgranskning av videogram som sprids till allmänheten? 6 Straffsanktioneratförbud mol spridning av våldsskildringar... 38 6.1 Inledandesynpunkter...................................... .... 38 6.2 Ett förbud molspridning till barn...................... 40 6.3 Ett allmäntförbud mol spridning av extremt våld 42 6.4 En kombinationav alternativen enligt 6.2 och 6.3 45 7 Lagtexiutkasioch ylterligare kommentarer till dessa. 7.1 Alternativenligt avsnitt 6.2.............................. .... 45 7.2 Alternativenligt avsnitt 6.3.............................. 46 7.3 Kommentarer somavser båda allernaliven...... .... 47 7.4 Kommentarer lillalternativ enligt avsnitt 6.2.... .... 49 7.5 Kommentarer lillalternativ enligt avsnitt 6.3.... .... 50 8 Avslutandesynpunkter............................................. .... 51 1980/81:176 22 1 Videogram, bakgrund och utveckling Film kan i delta sammanhang definieras som fotografisktframställda bilder som är avsedda att med hjälp av filmprojeklor visas på duk. Videogram kan sägas vara elt samlingsbegrepp för ljud- ochbildprogram som har spelals in på band eller skiva och som med hjälp av ensärskild apparatur kan visas i en TV-mottagare eller på en särskild bildskärm.Typiskt att bilder omvandlas till elektriska signaler. Videogramtekniken har utvecklats under ett flertal år. Detförsta praktiskt fungerande videosysiemet tillkom 1956. Det första systemet förhembruk kom 1969. Delvis har ulvecklingen sketl parallellt med televisionensutveckling. finns i huvudsak två typer av videogram.videoskivan och videokassetten. Av dessa har ännu endast den senareintroducerats i . Försäljningen av videokassetlspelare har ökat slarklunder senare år. 1978 fanns i 37 000 videokassettspelare. Vid slutet av1980 beräknas antalet vara 110 000 och 1985 omkring 500 000. haromkring av de hushåll som har TV-mollagare även videokassetlspelare.Motsvarande siffra i är . Priset för en videokassetlspelare är nu mellan5 000 och . Först under slulel av 1978 fanns ell utbud av inspeladeprogramkassetter. Utbudet bestod främst av pornografi, agent- ochvästernfilmer. Programmen erbjöds för försäljning. för etlen timma långt program. började något företag hyra ut videogram.Denna distributionsform visade sig framgångsrik och dominerar nu hell överförsäljning. Vid förfrågan hos videogramförsäljare harframgått att försäljningen bara utgjorde av distributionen.Priset vid köp av en programkassett är , medan ersättning vidförhyrning är . veckoslut.Programlängden för kassetterna varierar mellan och . utgjorde utbudet frånlandets nio största distributörer 666 program.