prop · G403111 · 1980-12-31 00:00:00 — Enligt syftar 18 kap. 29 § enligt desslydelse närmast på den situationen att uppgift saknas medan i 18 kap. 30 §talas om uppgift som är felaktig eller bristfällig. Bestämmelserna synes,enligt hovrätten, vinna i klarhet och överskådlighet om de sammanförs i enparagraf. Även kammarrätten i tar upp frågan om att sammanföra denämnda lagrummen. Frågan om det skall krävas att det föreligger grundadanledning anta att felaktiga uppgifter har lämnats för att tvångsbesiktningskall få ske har berörts av kammarrätten i och länsrätten iNorrbottens län. Länsrätten i , som påpekar, att ikommitténs motivering har angetts att det skall föreligga grundad anledning,anser atl i 18 kap. 30 § bör införas ordet grundad, om kommitténs avsikt harvarit att detta kriterium skall föreligga. Kammarrätten i anser däremot att det inte börkrävas alt det föreligger grundad anledning att anta att felaktiga uppgifterhar lämnats. Enligt kammarrätten bör tvångsbesiktning kunna användas utan attmisstanke om att felaktiga uppgifter lämnats föreligger. Kammarrätten anseratt det inte heller bör krävas att uppgifterna är av väsentlig betydelse för åsättandeav en riktig taxering. Någraremissinstanser anser att förutsättningarna för tvångsbesiktning bör skärpas. a. VattenfaU m. fl., SBEF och . anser att rekvisiten för tillåtlighet avbesiktningsbeslut bör erhålla en mer strikt utformning. Exempelvis bör ilagtexten - utöver besiktningsändamålets synnerliga väsentlighet - krävas, att fastighetslax-eringsnämndeni sin framställning till länsrätten lämnar dokumentation som visar delsåtgärder vilka vidtagits för att erhålla de väsentliga uppgifter som avses medframställningen, dels att fastighetsägaren vid upprepade tillfällen varitoanträffbar eller underlåtit att lämna begärda uppgifter eller motsatt sigmedverkan genom uppgifter eller frivillig besiktning. Enligt SBEF bör tvångsbesiktning endast få ske i de falluppgifter på annat sätt över huvud taget inte går att få fram. I förslaget till18 kap. 29 § bör därför, enligt SBEF, lokutionen "utan avsevärdolägenhet" utgå. Liknande synpunkt framförs av . 1980/81:111 75 VattenfaU m. fl. anser att det kan ifrågasättas om rätttill besiktning enligl beslut av länsrätt bör generellt avse alla slag avtaxeringsobjekt. m. fl. Från den föreslagna rätten att bryta lås och annanstängningsanordning bör i vart fall undantas industriella och andra objekt, däråtgärden kan framkalla fara för person och egendom eller förorsaka väsentligaföljdverkningar utanför taxeringsintresset. Det kan nämligen ej förutsättas attkronofogdemyndigheten efter ålgärd ombesörjer de nödvändiga och sakkunnigaskyddsåtgärder som erfordras, dels för att utestänga obehöriga, dels för atttillförsäkra fastighetsägaren tillträde m .m. Det torde varasjälvklart att brytande av lås ej skall få ske exempelvis i kärnkraftverk ochandra kraftverksanläggningar. Delsamma torde emellertid böra generellt gällainom såväl industrisektorn som andra verksamheter för bl. a. byggnader,förrådsutrymmen m. m., där fara för försvarsintresse, allmänt försörjningsintresseeller för strålningsskada, elolycksfall, brand eller annan skada ej helt kanuteslutas. Beträffande de återstående taxeringsobjekt, där brytande av låsundantagsvis skulle få medgivas, bör åtgärden ej få komma till stånd utan attbetryggande skyddsåtgärd mot stöld eller annan skada företas genomkronofogdemyndigheten på det allmännas ansvar. Dessutom kan här påpekas att besiktning avkraftverksanläggningar ej kan tillföra uppgifter som är väsentliga föranläggningarnas taxering och som skulle kunna motivera besiktningöverhuvudtaget. Några remissinstanser berör frågan om besiktning avfastighet utan att vare sig fastighetsägarens medgivande eller beslut omtvångsbesiktning föreligger. Hit hör bl. a. som bl. a. anger att vissauttalanden av kommittén kan inge läsaren föreställningen att förslaget tarsikte på invändig besiktning av byggnad. Lagtexten antyder emellertid intenågon sådan begränsning och en sådan torde, enligt hovrätten, inte heller varaåsyftad eller motiverad. I praktiken torde ha förekommit attfastighetstaxeringsnämnderna utan fastighetsägarens medgivande eller vetskaphar företagit ulvändiga okulärbesiktningar av byggnader. Enligt hovrättensmening är sådana besiktningar inte väl förenliga med allmännaförvaltningsrättsliga principer. Även såvitt avser ulvändiga besiktningar börtaxeringsnämnderna, enligt hovrätten, vara hänvisade att komma överens medfastighetsägaren eller atl utverka tillstånd att genomföra besiktningen. 2.2.2 Beslut och verkställighet (2.2.4.2) Förslagen om beslut och verkställighet av beslut omtvångsbesiktning har berörts av flera remissinstanser. Förslagel har iallmänhet i huvudsak godtagits eller lämnats utan erinran. Den fråga som harrönt det största intresset hos remissinstanserna är vem som skall pröva enframställning av tvångsbesiktning. Förslaget att prövningen av framställning omtvångsbesiktning skall ske av länsrätten har godtagits eller lämnats utanerinran av bl. a. kammarrätten i Prop.1980/81:111 76 , länsrätterna i , , Jämtlandsoch , länsstyrelserna i Östergöfiands, och Norrbottenslän, VattenfaU m.fi. , , , , och . Många remissinstanser anser att denna prövning bör ske avskattechefen. Hit hör bl. a. JK, , kammarrätten i ,länsrätterna I , och samt , länsstyrelsernai , , samt och . i län anser att beslul omtvångsbesiktning bör kunna fattas av skattechefen eller, efter delegation avhonom, av chefen för taxeringsenheten. i lån föreslår att skattechefenfår besluta om tvångsbesiktning samt att möjlighet tillskapas för skattechefenatt delegera rätten att besluta om besiktning, ex.vis till chef för lokalskattemyndighet. Kammarrätten i framhåller alt länsrätt är förstainstans i mål om fastighetstaxering och därför har goda förutsättningar attbedöma om besiktning behövs. Vidare framstår länsrätten i allmänhetens ögon somobunden och opartisk. Det är därför, enligt kammarrätten, riktigt att låtalänsrätten besluta om besiktning. Kammarrätten ställer sig emellertid tveksamtill förslaget att fastighetstaxeringsnämnden skall ansöka om besiktningsbeslutoch föreslår i stället skattechefen. Länsrätten i anser att, om Ivångsbesiktninganses böra införas, bör garantier skapas för att institutet används med stor restriktivitet.Den diskretionära prövningen synes komma att i allför hög grad belastalänsrätten. Enligt länsrätten borde därför en första prövning och sållning avtaxeringsnämndernas framställningar om tvångsbesiktning uppdras åtskattechefen, som därefter skulle ha att till länsrätten anmäla de fall, därsådan besiktning vore befogad. Länsrätten i uppger att eftersomtvångsbesiktning avses att användas endast i rena undantagsfall torde den ökadearbetsbelastningen för länsrätten endast ha marginell betydelse. Länsrätten i föreslår att skattechefensärskilt åläggs att yttra sig över fastigheisiaxeringsnämndens framställning. För egen del anser jag med hänsyn till bland annat kravetpå snabbhet och enkelhet i förfarandet att beslutanderätten i denna fråga börkunna anförtros skattechef. Några betänkligheter ur rättssäkerhetssynpunktinger inte en sådan lösning. En besiktning av detta slag kan inte anses varalika ingripande i privatlivet som eftersökning i privata utrymmen som kräverbeslut av länsrätt. 1980/81:111 77 , som förordar alt beslutanderätten skalltillkomma myndighet inom taxeringsorganisationen, anför: Kommittén konstaterar att beslut om sådan besiktning, medtanke på den sakliga kompetensen, torde kunna fattas av envar av skattechefenoch länsrätten. delar denna uppfattning. Under det senastebudgetåret tillfördes länsrätterna drygt 170 000 nya besvärsmål och hade vidutgången av budgetåret en inneliggande balans om drygt 260 000 mål.Arbetssituationen på länsrätterna kan karaktäriseras som ansträngd och enligtverkets uppfattning måste mycket starka skäl föreligga om länsrätterna skalltillföras någon ytterligare målgrupp. De skäl kommittén har anfört för attbeslutanderätten skall läggas på länsrätt kan inte anses ha sådan tyngd. Enligt RRV bör rätten alt besluta om besiktning tillkommaskattechefen. föreslår att beslut om besiktning skallankomma på skattechefen. Förfarandet blir då snabbt och smidigt. Beslutet börenligt föreskrift i lagen kunna verkställas.Rättssäkerhetsaspekterna kan tillgodoses genom att talan mot beslut ombesiktning får föras hos länsrätten. Enligt 28 § förvaltningsprocesslagen kanlänsrätten förordna om inhibition. Som besvärsinstans bör länsrätten besluta ivanlig sammansättning. Rätt att föra talan mot länsrättens beslut torde redanav tidsskäl inte kunna komma i fråga. anser att länsrättens beslut ombesiktning skall få överklagas i ordinär förvallningsprocessrättslig ordninglikaväl som beslut om eftersökning enligt bevissäkringslagen. Länsrätten i anser att övervägande skäl föreliggerför att beslutanderätten tillerkänns skattechefen. Även kammarrätten i anser att man uppnår ettsnabbt och smidigt förfarande om beslut fattas av skattechefen. Likaså menar/n>75ra»e«/ att beslut om besiktning bör kunna fattas avskattechef eftersom ett sådant beslut får anses jämförbart med beslut omtaxeringsrevision. skulle då ha att vända sig till skattechefenmed en begäran om besiktning. Med ett sådant förfarande kan nämnderna, enligtlänsrätten, också på ett smidigare sätt få erforderlig hjälp med en genomgångav handlingarna och en bedömning av om andra åtgärder än besiktning lämpligenkan vidtas. Även i påpekar att beslut omtaxeringsrevision, som enligt mening är mer ingripande iprivatlivet än tvångsbesiktning, fattas av skattechefen. befarar,att om länsrätten blir den myndighet som skall fatta beslut, reformen blir ettslag i luften på grund av att fastighetstaxeringsnämnderna kommer att finna detlättare att skönstaxera än att inge en formell, omsorgsfullt motiveradskriftlig framställning om ivångsbesiktning till länsrätten. Även enligt är skattechefen att föredra. 1980/81:111 78 Några remissinstanser berör frågan om äventaxeringsintendent bör ha rätt att göra framställning om tvångsbesiktning. Lånsstyrelsen i finner det angeläget att,om förslaget genomförs, besiktning kan ske även i samband med besvär över åsätttaxeringsvärde och att därför taxeringsintendent får rätt att begära besiktning.Liknande synpunkter framförs av länsstyrelserna i , ,och . Några remissinstanser har synpunkter på hur framställningenom tvångsbesiktning skall ske och vad denna bör innehålla för uppgifter samtfrågor rörande kommunikation av framställningen. Kammarrätten i anser att beslut om ivångsbesiktningbör fattas utan att framställningen därom kommuniceras med fastighetsägaren. Enligt VattenfaU m. fl. bör i lagtexten krävas atl faslighetstaxeringsnämn-deni sin framställning till länsrätten lämnar dokumentation som visar delsåtgärder vilka vidtagits för att erhålla de väsentliga uppgifter som avses medframställningen, dels att fastighetsägaren vid upprepade tillfällen varitoanträffbar eller underlåtit att lämna begärda uppgifter eller motsatt sigmedverkan genom uppgifter eller frivillig besiktning. Vidare bör enligtVattenfall m. fl. krävas att varje framställning delges fastighetsägaren. kräver att kommunikationmed fastighetsägaren skall vara obligatorisk vid handläggningen i länsrätten. SRF anser att kommunikation alltid skall ske när det ärpraktiskt möjligt. anser att framställning om besiktning i enlighet med 3§ förvaltningsprocesslagen bör göras skriftligen och att i framställningen börpreciseras vad besiktningen i första hand skall avse. Frågan om vad beslutet om tvångsbesiktning skall innehållaberörs av JK, som anför: Kommittén har vidare i detta avsnitt föreslagit alt det ibeslut om besiktning skall redovisas vad denna skall avse. Detla torde innebäraatt inget annat än vad som anges i beslutet får bli föremål för besiktning. Detsynes emellertid vara oundvikligt att vid en besiktning även andra iakttagelsergöres. Av vad kommittén anfört på s. 103 i betänkandet i anslutning till attdet i framställningen om besiktning bör preciseras vad denna i första handskall avse, framgår också atl om del vid besiktningen uppenbaras att byggnadeni något annat avseende avviker från deklarationens beskrivning bör hänsynhärtill tas när fastighetstaxeringsnämnden beslutar om fastighetstaxeringen.Enligt min mening bör därför i beslut om besiktning redogörelsen om vad dennaskall avse utformas på sådant sätt att det framgår att även andra vidbesiktningen gjorda iakttagelser kan komma att beaktas vid beslut omfastighetstaxering. Några remissinstanser tar upp frågan om tidpunkten förtvångsbesiktningen. Enligt torde frågan om när en besiktningskall ske närmast böra hänföras till verkställigheten av beslutet och inteupptas i beslutet om 1980/81:111 79 Hovrätten anser atl del därför kan ifrågasättas om inte stadgandet härom i 18 kap. 32 § bör utgå. Kammarrätten i anför i denna fråga: I utsökningslagen finns det bestämmelser om hurkronofogdemyndigheten skall verkställa en utmätning. För att underlätta förmyndigheten att hantera de föreslagna bestämmelserna om besiktning bör dessa istörsta möjliga utsträckning anpassas till utmätningsbestämmelserna. Omlänsrätten skall bestämma tid för besiktningen, måsle länsrätten samråda härommed fastighetsägaren, med den inom taxeringsnämnden som skall utföra besiktningenoch - om tvång måste utövas - med kronofogdemyndigheten. Skulle besiktningen avnågon anledning inte komma till stånd vid det tillfälle som länsrätten bestämt,skulle länsrätten få bestämma ny tid för besiktning. Detta förfarande synesomständligt. Bestärnmelserna bör i stället utformas så att den som skall utförabesiktningen och fastighetsägaren i första hand själva får komma överens omtiden för besiktningen. Måste kronofogdemyndigheten anlitas för attbesiktningen skall komma till stånd, bör myndigheten - på samma sätt som vidandra förrättningar - få bestämma tidpunkten. Enligt länsrätten i borde länsrätten intebelastas med de rent praktiska arrangemangen omkring besiktningen, såsomtidsbestämning o. dyl. anför i denna del: Kommittén har föreslagit att tiden för besiktningen bör,om dét är påkallat, anges i beslutet. Man har därvid tagit bestämmelserna omtaxeringsrevision som förebild. Enligt TOR:s uppfattning är dessa beslut intehelt jämförbara. Taxeringsrevision utförs av tjänstemän under arbetstid.Beslutet har normall faltals av tjänstemannens chef eller liknande. 1 fråga omfastighetstaxeringen utförs eventuell besiktning av en fritidsgranskande ordförande.Tid för besiktning bör därför endast sättas ut i beslutet om nämnden begärtdetta i sin framställning. Fråga om delgivning av beslut om tvångsbesiktning berörsav några remissinstanser. Kammarrätten i anför: Enligt förslaget skall beslutet om besiktning vidförrättningen lämnas till fastighetsägaren eller den som disponerar de utrymmensom besiktigas. Denna bestämmelse kan i och för sig godtas. Om det inte finnsnågon som kan ta emot beslutet, skall - enligt förslaget - beslutet delgesfastighetsägaren genom länsrättens försorg. Om ingen är närvarande frånfastighetsägarens sida och öppnar för "besiktningsmannen", tordebesiktningen inte kunna verkställas utan kronofogdemyndighetens medverkan. Detbör då ankomma på denna myndighet att underrätta fastighetsägaren om denförestående förrättningen och lämna bevis om förrättningen efteråt.Kammarrätten ser inga bärande skäl för att länsrätten skall delge beslutetsedan förrättningen ägt rum. Det finns inte heller någon anledning atlföreskriva alt beslutet skall delges före förrättningen, eftersom länsrättensbeslut inte skall kunna överklagas. kräver att alla som berörsav besiktningen, fastighetsägare och hyresgäster, genom domstolens försorg isådan tid att 1980/81:111 80 skäligt rådrum erhålls, delges besked om när besiktningenkommer att äga rum. Även SRF anser att myndigheten skall ha skyldighet attunderrätta den skattskyldige om besiktningsbeslutet. anger att kommunicering med fastighetsägaren ombesiktning är ett viktigt inslag i rättssäkerheten men påpekar vikten av att kommuniceringeninte får fördröja verkställigheten av besiktningsbeslutet i alltför storomfattning. berör frågan när tvångsbesiktning inte längrebehövs efter det alt framställning om tvångsbesiktning gjorts eller beslut om ivångsbesiktningföreligger. Fastighetsägaren skall enligt 35 § i princip beredastillfälle att närvara vid förrättningen. Närvaro är emellertid inte någotabsolut krav för verkställighet. 40 § synes förutsätta att fastighetsägarenalltid är närvarande när besiktning sker. Paragrafen saknar motsvarighet ibevissäkringslagen och torde kunna utgå. Några remissinstanser behandlar frågan om vem som börverkställa beslut om tvångsbesiktning. anser atl verkställighet avbesiktningsbeslut bör överensstämma med motsvarande bestämmelser för eftersökningenligt bevissäkringslagen. Enligt samfundets mening bör sålunda allverkställighet av besiktningsbeslut ankomma på kronofogdemyndighet. Enligt i mening börbestämmelser om besiktning - om sådana bestämmelser tillskapas - utformas på såsätt att hos nämnder där konsulent finns skall denne alltid medverka. Vidbesiktning av småhus bör besiktning inte verkställas av nämndsordförande ellerav tjänsteman ensam utan bör, enligt , i vart fall ytterligarenågon ledamot av nämnd medverka. Länsrätten i anför: Kommittén föreslår att en besiktning skall utföras avordföranden i nämnden eller av en konsulent eller tjänsteman som biträdernämnden. I vissa fall kan detta kanske vara tillräckligt, t. ex. ombesiktningen har beslutats för att kontrollera en viss preciserad fråga. Irealiteten torde dock besiktningen bli av mera allmän karaktär. Enligllänsrättens uppfattning är det därvid naturligt att nämnden är företrädd på ettsådant sätt alt den är beslutför. 2.2.3 Sekretess (2.2.4.3) Kammarrätten i anför: Den nya sekretesslagens bestämmelser om sekretess ochtystnadsplikt kommer atl gälla för uppgifter som lämnas och iakttagelser somgörs i samband med en besiktning. Skyddet för yrkeshemligheter är emellertidinte lika gott i förslaget som i FPL. När rätten företar syn för besiktning,får 1980/81:111 81 yrkeshemlighet röjas endast om del finns synnerliganledning därtill, 23 § FPL. Om det inte införs en motsvarande bestämmelse vidfastighetstaxeringsnämndens besiktning, kommer nämnden att kunna framtvingaupplysningar som inte behöver lämnas till domstol i samband med besvärsprövningen.Kammarrätten antar att det är ett förbiseende att någon motsvarighet tillskyddet för yrkeshemligheter i 23 § FPL inte har föreslagils. 2.3 Rättelse och besvär De flesta remissinstanserna har i huvudsak godtagit ellerlämnat förslagen utan erinran. Den fråga som har rönt det största intresset hosremissinstanserna är förslaget om utvidgning av rätten att anföra besvär isärskild ordning. 2.3.1 Rättelse av lokal skaltemyndighet (3.1.1) Några remissinstanser behandlar frågan om utvidgning avlokal skattemyndighets rällelsebefogenheler m. m. Hit hör ,länsrätterna i och , länsstyrelserna i , Örebrooch samt RSV. erinrar om den pågående diskussionen omreformering av taxeringsprocessen, framför allt förslaget om atl besvär skallinges lill skattemyndigheterna för prövning enligl olika nya institut. uppfattning borde här avsevärda vinster kunna göras främst genom attden lokala skattemyndighetens möjligheter till rättelse reellt förbättras,sammanställningen av aktmalerial underlättas och påskyndas samt, inte minst,länsrätterna i en större utsträckning än f. n. ges tillfälle att avgöra i sak tvistigamål. Verket anser att dessa frågor förtjänar att aktualiseras även inför denkommande allmänna fastighetstaxeringen. Även enligt länsrätten i bör förfarandet medrättelse genom lokal skattemyndighets försorg kunna utökas, förslagsvis på detsättet att taxeringsintendent ger fastighetsägaren ett föreläggande, som, omdet godkänns, överlämnas till lokal skattemyndighet för anteckning i fastighetslängden.Det bör, enligt länsrätten, också övervägas om inte fastighetsägares besvär somär av rättelsekaraktär och som tillstyrkts av taxeringsinlendent, skall kunnaavskrivas från handläggning i länsrätten genom att lämnas över till lokalskaltemyndighet för ändring i fastighetslängden på sätt fastighetsägarenyrkat. Bl.a. i behandlar ÖBO-projekteloch föreslår att detta projekt bereds tillfälle all se över bestämmelserna i 20kap. 23 § FTL angående en eventuell utvidgning av lokala skattemyndighetens rätlelsemöj-ligheter.Även enligt i lån bör en ändring av gällande bestämmelserövervägas i syfte att förenkla handläggningen av de ärenden 6 1980/81. 1980/81:111 82 vilka gäller enkla och odiskutabla felaktigheter och somkommit till myndigheternas kännedom först i samband med att regelrätta besväranförts. Lånsrätten i lån anser, att den tidsgräns somfinns för lokal skattemyndighets befogenhet att rätta uppenbar felaktighet m. m.bör tas bort. "Fel av den sort, som det här är fråga om, bör enligtlänsrätten inte belasta länsrättens verksamhet. RSV anser att det finns skäl att utöka LSM:s befogenheteratt rätta även andra otvistiga fall än de som anges i 20 kap. 23 § FTL för attavlasta länsrätterna och länsstyrelsernas besvärsenheter. 2.3.2 Besvär i vanlig ordning (3.2.2) Förslagen i denna del har i allmänhet godtagits ellerlämnats utan erinran av remissinstanserna. På några enskilda punkter harkritiska synpunkter framförts. Några remissinstanser berör frågan om taxeringsintendentsbesvärstid över beslut av fastighetstaxeringsnämnd m. m. i anser att, för att taxeringsiniendentenskall få praktisk möjlighet att tillvarata rättviseaspekten och kravet pålikformighet, taxeringsintendents besvärstid bör framflyttas med minst enmånad. Även länsrätten i samt länsstyrelseni anser att taxeringsintendents besvärstid är för snävttilltagen. Länsrätten i förordar atttaxeringsintendenten skall ha rätt att anföra besvär intill utgången av januarimånad året efter taxeringsåret och att han då utan inskränkning inom samma tidskall ange yrkanden och grunder. Kammarrätten i anför: 121 kap. 5 § FTL föreslås en bestämmelse om anstånd för taxeringsiniendentenatt ange grunderna för sin besvärstalan. Det finns numera en allmän bestämmelsei 5 § FPL om vad rätten skall göra, om grunderna inte är angivna på ettfullständigt sätt. En särbestämmelse i FTL - som då skulle tillämpas i ställetför den allmänna regeln i FPL - behövs inte. Kommittén behandlar frågan om grunderna för att etttaxeringsbeslut skall kunna överklagas. Om grunderna angrips då ett yrkande omändrat värde framställs, skall grunderna givetvis prövas. Tveksamhet finns barai de fall då grunderna angrips utan yrkande att något värde skall ändras.Kammarrätten delar kommitténs uppfattning att det finns fall då en sådan talanskall tas upp till prövning. En förutsättning härför är emellertid attgrunderna har belydelse utanför taxeringsprocessen. Det exempel som nämnts (s.131) om typkodens betydelse för tillämpningen av förköpslagen synes emellertidvara mindre väl valt, eftersom taxeringsbeslutets bevisvärde i en rättegånginför fastighetsdomstolen torde vara mycket ringa. 1980/81:111 83 I 21 kap. 8 § andra stycket sista punkten FTL föreslås enbestämmelse -som finns i TL- att samtliga länsrättens ledamöter skall fåsammanträda för överläggning rörande de värderingsgrunder som skall tillämpas.En sådan bestämmelse måste vara obehövlig och kunna ge en felaktig uppfattningom vilka beslut som får fattas vid sammanträdet. 2.3.3 Besvär i särskild ordning (3.2.3) Allmänt Förslagen har i allmänhet fått elt positivt mottagande avremissinstanserna. Flera remissinstanser har synpunkter på förslagen, framförallt i fråga om utvidgning av tillämpningsområdet enligt 23 kap. 2 § 6 FTL. Kammarrätten i behandlar frågan om de föreslagnatilläggen av orden "eller del av fastighet" i 23 kap. 2 § 1 och 4.Kammarrätten anser att dessa tillägg inte kan godtas utan vidare. Bl.a. kan"del av fastighet" avse en så liten areal eller en så obetydligbyggnad att taxeringen påverkas endast i mindre grad. Här bör liksom i fråga omändringsförslaget under punkt 4 behovet av särskilda rättelsemöjlighetertillgodoses genom övriga punkter.