prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — Det övervägande antalet remissinstanser, däriblandnaturvetenskapliga forskningslaboratoriet, FOA, KTH, tekniska högskolan iLinköping, universiteten i , , och , FRN, STU, ABAsea-Atom och IVA understryker utredarens uppfattning att man skallplanera för verksamheten därefter så att forskningen kan fortsätta utan störreavbrott. Ett nordiskt samarbetsprojekt framstår här som etl intressantalternativ. IVA föreslår att bör erbjuda sig som värd för ettersättningsobjekt till R2 och framhåller atl en lösning förlagd tillStudsvikslaboratorierna skulle ge maximalt utnyttjande av där gjordainvesteringar. Prop.1980/81:90 Bilaga 2.1 513 1 Sammanfattning av statens strålskyddsinstituts rapport beredskap1.1 Direktiven Ibeslut anförde regeringen: "i län med kärnkraftverk(atomanläggning) skall enligl lagen (1960:331) om skyddsåtgärder vid olyckor iatomanläggningar m. m. ansvara för åtgärder till allmänhetens skydd i händelseav en olycka i atomanläggning. I vissa beslut om tillstånd enligt 2§atomenergilagen (1956:306, ändrad senast 1978:281) som gäller innehav och driftav kärnkraftverk föreskrivs även att i det län där anläggningenär belägen skall upprätta en beredskapsplan för större olyckor i anläggningen.Beredskapsplanen skall ange ansvarsförhållanden och skyddsåtgärder i händelseav en olycka. Sådana planer syftar till att minska riskerna för att människorsom bor eller uppehåller sig i närheten av kärnkraftverken utsätts för skadligradioaktiv strålning i samband med olyckor som kan leda till att radioaktivaämnen läcker ut i omgivningen. Lagen om skyddsåtgärder vid olyckor iatomanläggningar m.m. ger extraordinära befogenheter föråtgärdernas genomförande exempelvis genom att även privatägd utrustning sommäUnstmment och fordon kan rekvireras. Lagen kommer att tas upp till behandlingi den tillkallade utredningen (I 1979:05) som skall genomföra enöversyn av lagstiftningen inom atomenergiområdet. Frågorna om ersättning efteren olycka är reglerade i atomskyddslagen (1960:331) och atomansvarighetslagen(1968:45). Till strålskyddsinsfitutet är en beredskapsnämndmot atomolyckor knuten. Nämnden har huvuduppgift att ge råd åt institutetoch länsstyrelserna om skyddsåtgärder mot atomolyckor och att bistå institutetvid planering av beredskapen mot sådana olyckor. Ett omfattande utredningsarbete beträffande riskenför olyckor i kärnkraftverk har genomförts genom bl.a. och . slutbetänkande(SOU 1978:49) Energi-, Hälso, Miljö- och säkerhetsrisker jämte underlagsrapportersamt Energi, Hälsa, Miljö (SOU 1977:67-70) med bilagor innehåller ettomfattande material för bedömning av dessa frågor. Enligt regeringens uppfattning är det nödvändigtatt beredskapsplanerna för större olyckor i kärnkraftverken hålls aktuella ochprövas med jämna mellanrum. Det är angeläget att kunskapsunderlaget från ovannämnda utredningar utnyttjas tillsammans med annat tillgängligt underlag ocherfarenheter för att förbättra beredskapen mot atomolyckor. Regeringen uppdrar åt statens strålskyddsinstitutatt i samråd med berörda länstyrelser se över organisationen och resursernanär det gäller beredskapen mot olyckor i kärnkraftverk. Institutet bör därvidredovisa de beredskapsplaner som upprättats, det arbete som pågår för attförbättra olycksberedskapen samt eventuella svagheter i planeringen. Översynenoch redovisningen bör särskilt behandla hur en riktig information delgesbefolkningen, hur en evakuering av berörd befolkning kan ske om det befinneslämpligt samt vilka åtgärder som bör vidtas vid radioaktiv markbeläggning.Taktiska riktlinjer bör redovisas för de beredskapsåtgärder 33 1980/81. I .samt.Nr 90. 1980/81:90 Bilaga2.1 514 somplaneras vid olyckor av olika omfattning. Vidare bör resurserna vad gällerpersonalutbildning inventeras och redovisas. bör utifrånden gjorda översynen lämna förslag till åtgärder som befinnes lämpliga för atterhålla en ökad effektivitet hos beredskapsorganisationen." I strålskyddsinstitutets rapport redovisar institutet den nuvarande beredskapen och dess syfte samtpåpekar brister och förslag till förbättringar. Samråd har skett medförsvarsdirektörerna i kärnkraftslänen. Nära kontakt har hållits med statenskärnkraftinspektion samt flera andra berörda myndigheter och organisationer. En särskild utredning om telekommunikationerna vidett haveri har på uppdrag utförts av . Syftet med nuvarande beredskapsplanering är atthålla en beredskap mot olyckor vilka inte är så omfattande att man kan väntasig mycket allvarlig radioaktiv markbeläggning som nödvändiggör snabb utrymningför att undvika livshotande skador. Med detta begränsade syfte bör man enligtstrålskyddsinsututets uppfattning ställa större krav påberedskapsorganisationen nu än vad man gjorde 1960. Institutet tillsammans medlänsstyrelserna har funnit brister i nuvarande beredskapsorganisation. Dessabrister har mestadels sin grund i otillräckliga ekonomiska och personellaresurser men i viss mån även i svagheter i nuvarande lagstiftning som gör detsvårt för länsstyrelserna att kräva planeringssamverkan av andra organ somkommer att beröras av en olycka. En kostnadskrävande insats är en radikalförbättring av sambandsmedlen i enlighet med de förslag som utarbetats avTeleplan AB. Detta är nödvändigt för att undanröja den betydande svaghet somligger i att man i en katastrofsituation inte kan lita på att det vanligatelefonnätet fungerar. Strålskyddsinslitutet föreslär en väsentligt ökadsatsning på utbildning och övning av all personal som kan bli berörd avberedskapsplaneringen. Det föreslås atl delar av utbildningen ochövningsplaneringen sker samordnat och under central tillsyn. För detta ändamålbehövs en central planerings-, utbildnings- och övningsledningsorganisation. En viktig fräga är tidig indikering av radioaktivtnarkbeläggning eftersom detta är en förutsättning för en effektiv evakuering.Tidig indikering kräver tillgång till lämpliga instrument och en beredskap föralt snabbt kunna organisera mätningar och rapportering av mätresultat. En svårbedömd åtgärd är utdelningen avjodtabletter. Att dela ut jodtabletter i förväg, redan under normalaförhållanden, är en förhållandevis enkel åtgärd även när det gäller storaområden. Länsstyrelserepresentanterna är eniga i bedömningen att en sådanutdelning bör ske. trots att vissa invändningar har rests mot förslaget, bl aatt det för många kan te sig som 1980/81:90 Bilaga 2.1 515 en drastisk åtgärd och att man inte kan räkna med att allafinner sina tabletter när en olycka inträffar. Den uppskattade sammanlagdakostnaden av de föreslagna förbättringarna uppgår till 9 milj. kr. iengångskostnad och med en ärlig kostnad av 5 milj. kr. De föreslagna åtgärdernakräver också en förstärkning av såväl länsstyrelsernas somsträlskyddsinstitutets personella resurser för planläggning, undervisning ochövning. har ocksåövervägt behovet av en utökad beredskapsorganisation med handlingsberedskapäven mot mycket stora olyckor. En långtgående beredskap mot sådana olyckorskulle innebära en utsträckning av beredskapsåtgärderna till stora avstånd frånkärnkraftverken. Valet av avstånd blir förhållandevis godtyckligt inomintervallet . 1.3 Reaktorolyckor och deras följder Den mest kända, tidiga rapporten omtänkbara olyckskonsekvenser publicerades från Brookhaven NationalLaboratory på uppdrag av den amerikanska . Den är kändunder beteckningen WASH-740. ändrades emellertidintrycket av konsekvensbild genom de uppgifter som publicerades i den rapport,kallad WASH-1400, som den amerikanska beställt för attfå en bättre bild av reaktorsäkerheten och olyckskonsekvenserna än den somgivits av den lidigare WASH-740. Det intressanta med WASH-1400 (oftakallad "Rasmussenrapporten"). utöver den metodik för säkerhetsanalyssom introducerades, var ett antal antaganden om analyserade olyckssekvenser somskulle kunna leda lill utsläpp av andra radioaktiva ämnen än ädelgaser och jod. I flera av de olycksförlopp somanalyserades antogs utsläpp av tiotals procent av härdinnehället av dosimetrisktbetydelsefulla isotoper av ämnen såsom rutenium, tellur, barium, cesium ochstronlium. Dessa ämnen medför risker för höga stråldoser i lungorna vidinandning och de kan ge en kraftig radioaktiv markbeläggning som kan bli mycketlångvarig genom att några nuklider (cesium-137 och strontium-90) har längafysikaliska halveringstider (). Med utsläpp av dessa ämnen skulle demöjliga konsekvenserna bli helt annorlunda än vad som anges inärföriäggningsutred-ningens rapport. WASH-1400 utsattes för en hel del kritik,särskilt beträffande anspråket på meningsfyllda uppskattningar avabsolulvärdet för sannolikheten för mycket svårartade olyckshändelser. Denledde emellertid till etl antal nya utredningar och konsekvensbedömningar ochlill en allmän konsekvensbild som är förhållandevis enhetlig. WASH-1400grupperade olyckor som kunde väntas leda till likartade utsläpp av olikaradioaktiva ämnen i fem grupper för kokarreaklorer och nio grupper förtryckvattenreaktorer. Typiska olyckor inom varje grupp betecknades Prop.1980/81:90 Bilaga 2.1 BWR-l,BWR-2, etc. resp. PWR-l,PWR-2, etc. De utsläpp somantogs för varje grupp framgår av tabell 1. Det är av intresse att notera attgrupperna BWR-1 - BWR-4 samt PWR-1 - PWR-7 inbegriper härdsmälteföriopp. Dentotala sannolikheten för någon olycka inom respektive grupp är enligt tabellen29- 10"*" resp. 60-10"*. Detta är därför de sannolikheter förhärdsmälta som också har angetts i WASH-1400 och som i genomsnitt för deamerikanska reaktorerna blir ca 50-10"*, dvs. Alla sannolikheterär räknade per reaktorär. Enligt WASH-1400 är sannolikhetenför mycket stora utsläpp, dvs. för en olycka av typ BWR-1 eller PWR-1, ca I 10"* per reaktorär. Om man även räknar med BWR-2 och PWR-2 blir den ca7-8- 10"* per reaktorär. Om man kombinerar sannolikheten för härdsmältaenligt WASH-1400:s medelvärde för , dvs. 50- 10"* med oddsen 1:10 atthärdsmältan leder mycket stora utsläpp, blir sannolikheten för de senare 5 10* per reaktorär. Om man tillämpar ettsannolikhetsvärde på 7-8 10* per reaktorär på ett svenskt kärnkraftprogram om12 reaktorer under , dvs. 300 reaktorär, blir sannolikheten att en olyckaav typ BWR-1, BWR-2, PWR-1 eller PWR-2 skall hända vid någon av de12 reaktorerna ca 2- 10", dvs. Olyckan blirinte nödvändigtvis en stor katastrof för den närmaste omgivningen (vindriktningenkan vara ut mot havet), men antalet cancerfall på stora avstånd kan ändå blimycket stort. Tabell I: De olika utsläppskategorierna enligt WASH-1400 1 - 10"" 0.08*** * tid från driftstörningens början till utsläppet(varningstiden för evakueringen blir i de flesta fall kortare) ** per reaktorär *** om en stor del av utsläppet sker i form av organiskjod kan värdet vara 0,2. Somjämförelse gav ("") följande värden: 1980/81:90 Bilaga2.1 517 Svenska reaktorsäkerhetsutredningar har i stortsett accepterat de sannolikhetsberäkningar som redovisades i WASH-1400. Senareutredningar har emellertid mer än WASH-1400 understrukit osäkerheten i sannolikhetsuppskattningarna.Varje beräkning av sannolikheten för en händelse som ännu inte har inträffat ärförknippad med den fundamentala svagheten att uppskattningen inte går attverifiera. Beräkningarna bygger på ett omfattande tekniskt erfarenhetsmaterialnär det gäller olika komponenter och steg i händelsekedjorna, men de måsteockså bygga på många antaganden och bedömningar som gör att den beräknadesannolikheten är vad statistikerna kallar "subjektiv sannolikhet".Osäkerheten i uppskattningarna låter sig inte preciseras. Huruvida man kanlita på att sannolikheten är sä låg som det antas är en fråga om Ulltro tillbedömarnas erfarenhet och fullständigheten av den information de har tillgångtill vid sina bedömningar. Man måste vara medveten om att såväl de ekonomiskakonsekvenserna som vissa av de biologiska skadeverkningarna blir helt olika förde olika kärnkraftstationerna. Det är uppenbart att de totala konsekvenserna avolyckor av typ BWR-1 och PWR-1 skulle kunna bli avsevärt större än vad somangavs i prop. (1960:139) med förslag till lag om skyddsåtgärder vid olyckor iatomanläggningar m. m. Den ändring som har skett i konsekvensbilden under desenaste åren ligger framför allt i den potentiella möjligheten att storalandområden (av storleksordningen tusen kvadratkilometer) genom beläggning medbl. a. cesium-137 skulle kunna bli oanvändbara med mycket småmöjligheter till praktiskt genomförbar sanering (halveringstiden för cesium-137är ). När radioakfiva ämnen läcker ut från ettkärnkraftverk stiger de först uppåt i atmosfären på gmnd av att utsläppet ärvarmare än den omgivande luften. Därefter driver de med vinden och bildar en"plym" eller radioakfivt moln i vindriktningen. falleren del av det utsläppta materialet till marken och bildar en radioakUvmarkbeläggning i vindriktningen. Människor kan bli externt bestrålade avgammastrålning från det radioaktiva molnet (molndos) eller internt bestrålade,med de största stråldoserna i lungor och sköldkörtel, från inandade radioaktivaämnen (inhalations-dos). Markbeläggningen kan också ge en extern bestrålningmed gammastrålning (markdos) och kan förorena växtlighet, betandedjur och till följd därav också mjölk. Förtäring av förorenade livsmedel kanockså ge ett dosbidrag (förtäringsdos). Mankan grovt särskilja tre grader av utsläpp Enbart ädelgaser (såsom, bortsett från heltförsumbara jodmängder, var fallet vid ) ger inga katastrofalaverkningar. Det blir ingen inhalationsdos och ingen markdos. 2) Ädelgaserplus radioakUv jod Ädelgaserplus radioaktiv jod är ingen realistisk kombination vid stora 1980/81:90 Bilaga 2.1 518 olyckor enligt tabell 1, men jodens lättfly ktighet ochden lätthet med vilken den förorenar betesmarker och därmed mjölk på storaavstånd gör den särskilt intressant. Efter olyckan i den plutoniumproducerandereaktorn (inle ett kärnkraftverk) i Windscale, kunde radioaktiv jod påvisas iatmosfären över hela och förorenad mjölk kastades i inom ettområde '. Utsläppet av jod var den gången ca 20 000 curie, dvs. catusen gånger slörre än utsläppet av jod frän . 3) Ädelgaser plus jod plus aerosoler Utsläpp av större mängder aerosolerav andra radioaktiva ämnen fömtsätter dels svåra härdskador (såsom i ), dels atl reaktorinneslutning och kylvatten inte (såsom vid ) förmår hålla kvar de radioaktiva ämnena. Det är dessa olyckor,vilka såsom tidigare nämnts antas ha en mycket liten men svårbedömbarsannolikhet, som kan ge allvarliga inhalationsdoser och en kraftigmarkbeläggning som kan ge så höga stråldoser atl en snabb utrymning kan blinödvändig. Det är för dessa senare olyckor somman i olika sammanhang har angett stora konsekvenser i form av akuta dödsfall,sena cancerfall och ärftliga skador samt stora förorenade landytor. 1.3.1 De biologiska strålverkningarna De biologiska strålverkningarna kan indelas i tre grupper Skador av "akut" typ: Akut strålsjuka Nedsatt sköldkörtelfunktion Fosterskador: Utvecklingsrubbningar Sena skador: Cancer Akut strålsjuka uppstår till följdav skador pä de blodbildande organen, framför allt den röda benmärgen. Det skerbara om stråldosen överstiger ca 1 Gy (100 rad). kan dedrabbade både må illa och kräkas, men de tillfrisknar sedan tillfälligt för attåter bli sjuka när antalet livsviktiga blodkroppar har minskattill fariigt låga värden och kroppens motståndskraft mot infektioner ärnedsatt. Dä finns risk för dödsfall och man brukar räkna risk att dövid korttidsdoser om ca 3 Gy (300 rad) i benmärgen. Man har tid pä sig attförbereda vården, eftersom den kritiska tidpunkten kommer först efter ett parveckor. () ärsymtomen illamående, kräkningar, aptitlöshet och trötthet och åtgärder som börvidtagas är vila, ev. symtom-lindrande medel. efter bestrålningen ärsymtomen subjektiv besvärsfrihet och blodbildsförändringar, åtgärderna ärfysisk och psykisk aktivitet. efter bestrålning ger symtomen en meddosen ökad 1980/81:90 Bilaga 2.1 519 dödlighet, aptitlöshet, trötthet, diarré, infektioner,viklföriust, häravfall, blödningar och rubbningar i saltbalansen - åtgärdernaskall vara symtom-motande åtgärder som blodlransfusioner, antibiotika, skyddmol infektioner och salltillförsel. Inhalationsdosen i lungorna kan vidnågra olyckslyper med höga koncentrationer av aerosoler, bl. a. rutenium, iluften bli sä hög att lungvävnaden skadas. För del krävs stråldoser pä mer än5 Gy (500 rad) i lungorna vid kortvarig bestrålning. När man andas inradioaktiva ämnen kommer emellertid en del av dessa att stanna i lungorna underen , så att den totala stråldosen från de inandade ämnena kan härrörafrän en bestrålning som fortsätter efter inandningen. Viden sådan utdragen bestrålning krävs mer än 10 Gy (1000 rad) för lungskada ochflera tusen rad för risk för dödlig skada. Lungskadan kan leda till en svårlunginflammation som uppträder först , kanske elt halvår, efterolyckan. Den kan då ha ett mycket våldsamt förlopp. Höga stråldoser över 10 Gy (I 000rad) - i sköldkörteln kan leda till nedsättning eller förstöring avsköldkörtelns funktion (hypotyreos) och sannolikheten härför blir hög omstråldosen närmar sig 50 Gy (5 000 rad). Hypotyreos anses dock inte vara ettlika svårt problem som övriga strålskador eftersom den inte är livshotande. Dedrabbade hänvisas dock lill alt under resten av livet använda hormontabletterregelbundet. Den huvudsakliga källan till höga stråldoser i sköldkörteln ärradioaktiv jod som efter inandning söker sig till detta organ. Vid samma mängdjod i luften blir stråldosen högre för barn, trots deras mindreandningskapacitei, eftersom sköldkörteln är mindre och jodkoncentrationendäiför blir större. Intag av inaktiv jod. i form av kaliumjodid, blockerarsköldkörteln så att den inte förmår ta upp ytterligare jod och därmed inteheller den radioaktiva. Vid foslerdoser pämer än 0,1 Gy (10 rad) brukar Jäkare i ofta rekommendera abort medtanke pä risken för fosterskador från strålningen. Vid doser under 0,01 Gy (1rad) anses risken inte vara påvisbar och den () anser att man i strålningsarbete normalt kanacceptera en fosterdos på 0,005 Gy (0,5 rad) under havandeskapets första månader. De svenska strålningsbiologer somsträlskyddsinstilutet har konsulterat anser emellertid att de aborter som kankomma att rekommenderas om många kvinnor får en stråldos på ca O, I Gy (10 rad)troligen utgör en större skadeverkan än om barnen skulle födas med risk attnågot blir missbildat. 1980/81:90 Bilaga2.1 520 Sannolikheten för cancer brukar antas vara direktproportionell mol stråldosen i den aktuella kroppsvävnaden, utan någottröskelvärde för stråldos under vilket sannolikheten är noll. Det innebär att det antal cancerfall som kanförväntas efter en reaktor-olycka bör antas vara proportionellt mot denkollektiva riskdosen uttryckt i mangray eller manrad. Riskfaktorn antas oftavara ca 4 - lO""* per manrad för antalet sjukdomsfall och ca 2 -lO"'' per manrad för antalet dödsfall i det fall att hela kroppen ärbestrålad. Om endast etl enstaka organ är bestrålat är riskfaktorn för cancer idetta organ mindre. Riskfaktorerna vid helkroppsbestrålning innebär att manräknar med att det i genomsnitt skulle dö en person i cancer för var 5000:emanrad och inträffa ett cancerfall för var 2500:e manrad. Vid Three kollektivdosen inom ett avstånd pä ha varit ca 2000 manrad(Kemenykommissio-nens värde). Den totala kollekuvdosen kan enligtstrålskyddsinstitutets bedömning kanske ha varit mellan 4000 och 5000 manrad.Man kan alltså vänta sig ett par cancerfall, varav etl med dödlig utgång. Dettagår inte alt påvisa mot bakgrunden av det stora antalet normalt förekommandecancerfall. Myndigheterna har ändå tagit initiativet till epidemiologiskastudier av cancerförekomsten i befolkningen kring , troligenför alt skaffa sig statistiska data för att kunna skingra allmänhetens oro föratt cancerrisken är större än vad som påstås. Det pågår nämligen fortfarande endebatt om huruvida de ovan nämnda riskfaktorerna, som är rätt väl belagda vidhöga stråldoser, även gäller när stråldosen är mycket liten. ser ingen orsak att frångåden praxis, som institutet har tillämpat inom andra områden för strålskydd,nämligen att anta samma riskfaktor vid alla stråldoser. Detta ger stor tyngd ätde mänga små stråldoserna på stora avstånd. De flesta cancerfallen skulle viden olycka inom i en vädersituation utan nederbörd inträffa utanförlandels gränser. Man måsle emellertid ha klart för sig att detta kan vara enöverskattning av de mycket små stråldosernas betydelse. Ärftliga skador (genetiska skador på könsceller)anses liksom cancer uppträda med en sannolikhet som är proportionell molstråldosen. När man skall uppskatta antalet ärftliga skador efter en visskollektivdos i en befolkning, måste man ta hänsyn till alt inte alla individerär reprodukliva (I.ex. till följd av ålder). Om man därför anger en riskfaktorper genomsnittlig manrad i hela befolkningen och denna har normal ålders- ochkönsfördelning, blir riskfaktorn mindre än om man bara skulle ha räknat på denkollektivdos som faller inom den reprodukliva delen av befolkningen.Riskfaktorn för hela befolkningen anses vara 0,8- IO''/manrad dvs. något lägreän riskfaktorn för cancer. Prop.1980/81:90 Bilaga 2.1 521 Spridningen av radioaktiva ämnen i omgivningenefter en olycka bestäms, utöver väderförhållandena av utsläppshöjden och devärme-mängder som frigörs till atmosfären. Olyckskategorin PWR-1A karakteriserasexempelvis av små värmemängder. Utsläppets värmeinnehåll bestämmer hur högtplymen kan lyfta över den ursprungliga utsläppshöjden. Koncentrationen av radioaktiva ämnen i plymen påolika avstånd från utsläppspunkten kan beräknas med de vanliga spridningsmodellernaom man kan anta att vindhastigheten är , vindriktningen oförändrad,atmosfärens stabilitet densamma samt att nederbördsförhållandenainte växlar. Dessa förutsättningar gäller ofta inte i praktiken. Det är inte ovanligt att vindriktningen skiftar såalt en utsläppsplym inte driver i endast en riktning utan ändrar riktning ochslingrar sig ("mean-drar"). En meteorologisk situation som är mycketsvårbedömbar är den när radioaktiva ämnen sprids långa sträckor under stabilaatmosfäriska förhållanden utan nederbörd och aktiviteten därefter plötsligtavsätts på marken genom nederbörd. Sådana förhållanden kan inte uteslutas, mensannolikheten att en viss ort skulle drabbas är mycket liten. 1.3.3 Stråldosensberoende av tiden Molndos och inhalationsdos blir beroende av ivilken omfattning man är direkt exponerad för det radioaktiva molnet när detdrar förbi. Markdosen blir allt större ju längre man uppehåller sig i områdenmed radioakliv markbeläggning. Tabell 2 visar hur den ackumulerade stråldosen ochdosraten (dosen per tidsenhet) varierar med tiden i de två fallen alt den inom24 timmar ackumulerade dosen är 1 rad eller att dosraten är1000 Tabell 2: och dosrat e.fter enolycka av typ BWR-1 eller PWR-1, under antagande atl värdena äramingen I rad eller I 000 mrad/timma. 0,003-0,009 1980/81:90 Bilaga2.1 522 millirad/timme.Förutsättningen är en olycka av typ BWR-1 eller PWR-1 och den sammansättning avolika radioaktiva ämnen som man då kan vänta sig i markbeläggningen (de två olyckstypernager inte riktigt samma värden, varför siffrorna är avrundade). Den konsekvensbild som har givits i svenskautredningsrapporter har för de största olyckorna med destörsta utsläppen varit ungefär följande Antaldödsfall i akuta skador: hundratals till tusentals Antaldödsfall i cancer: tusentals till fiotusentals Förorenadelandytor: tusentals till tiotusentals km- Institutet har inte funnit något skäl att tro attden största tänkbara konsekvensbilden faller utanför ramen av vad tidigareutredningar har beskrivit. Några slutsatser frän strålskyddsinstitutets analysav konsekvenserna av stora reaklorolyckor bör nämnas. Det krävs olyckor av typ PWR-1 A eller BWR-1 föratl förorsaka akut livshotande skador på större avstånd än . Decancerfall som förorsakas av en olycka under torrt väder kommer huvudsakligenalt uppträda pä mycket stora avstånd. Vid en olycka i medvindriktning mot inträffar de flesta cancerfallen på europeiskakontinenten. Vid vind mol inträffar de i .