prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — Reaktorläget spelari detta fall mindre roll än vindriktningen. Vid nederbörd kan däremotcancerfallen väntas inom ett närmare område och inträffar då i huvudsak inomnärbelägna storstadsområden (, , ) om vinden är riktadmot dessa. Vid de största olyckorna kan antalet fåll avlunginflammation bli stort och dominera bland de akuta skadorna. Potentielltskulle en olycka av typ PWR-1 A kunna åstadkomma många lusen lungcancerfall vidvindriktning mot . I realiteten är del iveksamt om de nödvändigaväderförutsättningarna (Pasquill F över stora avstånd) är realistiska. Därtillkommer den filterverkan byggnader anses kunna ha, även om den är omstridd. del av lungcancerfallen skulle kunna leda lill dödlig utgång. Den landyta som vid de stora olyckorna får enmarkbeläggning som ger en 24-timmarsdos på mer än 0,56 rad är vid olyckorna avtyp BWR-1 och PWR-1 . Över denna yta kanman få betydande bosätlningsproblem (första årets dos blir nära 10 rad, andraårets ca 3 rad). Den landyta som vid dessa olyckor ger en24-timmarsdos på mer än 10 rad är vid nederbörd mellan 200 och 400kvadratkilometer. Utan nederbörd är den mindre. Detta är den yta som kanberöras av utrymning . Vid de största olyckorna innehållerutsläppet så mycket cesium-137 att de som lämnat området inle kan återvända pämycket . Prop.1980/81:90 Bilaga 2.1 523 Det första årets dos blir större än 150 rad om man interäknar med avrinning, men även avrinning skulle första årsdosen bli 30rad. Vid de största olyckorna skulle landytorpä upp mot ge mer än 100 rad under de första 24timmarna. Även om man genom kombination av avrinning och konstgjord sanering(för vilket inga bra metoder f. n. finns tillgängliga) skulle kunna avlägsna av de radioaktiva ämnena, skulle återflyttning troligen inte kunna skeförrän efter ålskil-liga decennier även om man accepterade så höga stråldosersom man inte är villig att acceptera i bostäder med högastrålnivåer från byggnadsmaterialet. Vid de största olyckorna skulle deglobala kollektivdoserna över all framtid kunna vara av storleksordningen10-100 miljoner manrad från det radioaktiva nedfallet. Detta kan jämföras medde ca 1000 miljoner manrad som har förorsakats av de atmosfäriskakärnvapenproven. Antalet cancerfall skulle väntasbli mellan 4000 och 40000 enligt institutets första analys (volym 1 avberedskapsrapporten). Enligt senare analyser med andra anlaganden kan fleragånger fler cancerfall väntas (volym 5). De ekonomiska konsekvenserna av reaktorolycka blir omfattande även om aktivitetsutsläppen är obetydliga.Kemenykommissionen räknade med kostnader på . för TMl-olyckan.Vid utrymning kan man räkna med ett produktionsbortfall av storieksordningen500 kr. Om exempelvis 100 000 personer berörs av en utrymningunder blir bortfallet . Vid lämnade 140 000 personerfrivilligt sina hem för längre eller . Bortfall av slörre industrieroch samhällsnyttiga verksamheter kan innebära stora skador för samhället. IVolym 3 redovisas produktionsbortfall som kan beröras vid en olycka i Kalmarlän samt vilka samhällsviktiga verksamheter som skulle drabbas vid en olycka iMalmöhus län. har inte haft någon möjlighet att översättadet senare till ekonomiska termer. Utsläpp av jod-131 underbetessäsongen innebär att färsk mjölk från mycket stora områden, stora delar avlandet, riskerar alt bli oanvändbar. En motåtgärd är ställning av kreatur. Enutredning av lantbruksslyrelsen 1963 visar alt detta nästan skulle fördubblaproducenternas kostnader. En övre gräns ges av det lotala produktionsvärdet förden svenska mejerinäringen, ca . Vid utrymning uppstår svåra problemmed flyttning av svårt sjuka människor. 1 genomsnitt dör en personav 20 000. En utrymning av 100 000 personer omfattar såledesell tiotal döende personer. Därtill kommer några hundra svårt sjuka personersom är mycket svåra att flytta. De psykologiska följderna av en stor olycka anses varaallvarliga. redovisar iVolym 2 en studie av psykologer beträffande attityden hos personer som kanväntas behöva medverka i räddningsarbete (sjukvårdspersonal,transportpersonal, lantbrukare). Studien visar att bristande information är ettstort problem. 1980/81:90 Bilaga 2.1 524 1.4 Nuvarande och fräintida beredskap 1.4.1 Problemet att välja syfte för beredskapen Ambitionsnivån föt Varjeolycksberedskap bestäms av de resurser samhället genom politiska beslut ärvilligt att ställa till förfogande för beredskapsändamål. Hur högt man skallsyfta med beredskapen är således delvis en politisk fråga som måste ses i perspektivetav andra skyddsinsatser eller, rättare sagt, mot bakgmnden av samhälletstotala ambition att skydda sina medborgare. Den möjliga ökningen avambitionsnivån för beredskapen sträcker sig från obetydliga förbättringar avden nuvarande beredskapen en omfattande beredskap, dimensionerad med tankepå de största tänkbara olyckshändelserna, oavsett deras sannolikhet. Det första steget mot en högreambitionsnivå är att förbättra den nuvarande beredskapen med oförändrat syfte.Den nuvarande beredskapsplaneringen kan anses vara av den kvalitet och på denambitionsnivå som förutsattes proposition. har emellertidsamhällets ambition rörande skydd avsevärt ökat. Bättre tekniska metoder ochredskap finns tillgängliga. Erfarenhet har hunnit samlas från andra länder ochfrån övningar i . Allt detta lalar för en höjning av ambitionsnivån ävenom syftet bibehålls oförändrat. Mycket stora olyckor med omfattandekonsekvenser anses ha en mycket låg sannolikhet. Produkten av denna lågasannolikhet och konsekvensens storiek (t. ex. räknad i antalet skadade ellerdödade personer vid en stor olycka) bmkar kallas väntevärdet på skada (se Volym5). När det gäller mer sannolika företeelser brukar väntevärdet kunna användassom grund för åtgärdsbeslut. Väntevärdet på skada från olyckor i kärnkraftverkär alltför litet för att motivera omfattande beredskapsplaner. När det gäller mycket osannolikahändelser med mycket stora konsekvenser är det emellertid vanligt att manlägger extra vikt vid den stora konsekvensen, särskilt som uppskattningen avmycket låga sannolikheter är osäker och i grunden subjektiv. Till detta kommer att allvariigaolycksUllbud med lycklig utgång enligt de säkerhetsanalyser som har publiceratsinte kan betraktas som mycket osannolika. Olyckan vid var ettextremt exempel, där utgången kan betraktas som lycklig vad gäller skador påmänniskor men som en katastrof när det gäller ekonomiska förluster. I en sådansituation, innan man har en garanti för att en stor katastrof inte kommer atlhända, kommer allmänheten naturiigt nog att oroa sig för det värsta och myndigheternamåste utgå från pessimistiska antaganden. Om det dä inte finns en godberedskapsplanering kan även en relativt obetydlig händelse skapa storaproblem. Det kan därför te sig som ett trygghetskrav att myndigheterna har enberedskapsplanering som även täcker in möjligheterna till mycket stora olyckor. Prop.1980/81:90 Bilaga 2.1 525 I presentationen av åtgärder för förbättring avberedskapen har det varit lämpligt att dela upp dessa i två gmpper, nämligendels förbättringar av beredskapen med dess nuvarande syfte och dels åtgärdersom strålskyddsinstitutet anser rimliga i syfte att åstadkomma en beredskapsom även är inriktad på möjligheten av mycket stora olyckor. Detta ger enmöjlighet att redovisa den extra kostnad som en ändring av syftet medberedskapen skulle medföra. Utrymning kan helt förhindra stråldosen omtillräcklig förvarningstid finns och minska doserna om utrymning sker förstefter en markbeläggning med radioaktiva ämnen. Dosen från inandad aktivitet kanminskas genom andningsskydd eller inomhusvistelse och för jod även genom intagav jodtabletter. Gammastråldosen från moln och markbeläggning kan minskasgenom inomhusvistelse. Efter konstaterad markbeläggning kan sliitli-gensanering i vissa fall minska doserna från vistelse i det belagda området, En liten cancerrisk för ett mycket stort antalmänniskor på avstånd av hundratals eller tusentals kilometer innebär emellertiden på grundval av försiktiga antaganden beräkningsbar kollektiv skada.Sannolikheten för att ett stort utsläpp av radioaktiva ämnen, om det äger rum,någonstans kan förorsaka en besvärande radioaktiv markbeläggning, antingen itätbebyggda områden eller i värdefulla jordbruksområden, kan för reaktorlägenavid vara betydande. Det är därför de kollektiva skadorna och desociala och ekonomiska konsekvenserna för samhället som i första hand måstebeaktas vid konsekvensbedömningen. Tyvärr kan dessa skar dor i de flesta fallendast obetydligt minskas genom beredskapsåtgärder. De kan däremot minskasgenom förbättrade konsekvenslindrande system vid kärnkraftverken.Strålskyddsinstitutet instämmer i reaktorsäkerhetsutredningens bedömning attinförandet av ytterligare sådana system är av stor vikt. Därmed skulle även dekonsekvenser som kan minskas genom beredskapsåtgärder reduceras. Det är enUgtinstitutets uppfattning vikfigare att skapa säkerhet genom preventiva åtgärderoch utsläppsbegränsande system än genom vittgående beredskapsinsatser. 1.4.3 Nuvarandeberedskap och möjligheter till förbättringar Syftet med nuvarande beredskapsplanering är atthålla en beredskap mot olyckor vilka inte är så omfattande att man kan väntasig en mycket allvarlig radioakUv beläggning som nödvändiggör snabb utrymningför att undvika livshotande skador. Så stora olyckor är inte uteslutna påfysikaliska gmnder, men antas vara mycket osannolika. propositionsägs uttryckligen att beredskapsorganisationen inte skuUe "dimensionerasmed sikte på sådana svåra och avlägsna verkningar av en olycka som visserligenteoretiskt låter sig tänkas men som i praktiken är i det närmasteuteslutna." Detta har avgjort den nuvarande beredskapens inriktning. 1980/81:90 Bilaga2.1 526 Beredskapengrundar sig på lagen (1960:331) om skyddsåtgärder vid olyckor iatomanläggningar m. m. I lagens 2 § anges I län, som Konungen bestämmer, skalllänsstyrelsen 1) upprätta en organisationsplanavseende de åtgärder som erfordras för att skydda allmänheten mot radioaktivaämnen frän atomanläggning; saml 2) utse en befattningshavare somäger alt besluta i ställe för den händelse dess beslut icke utanolägenhet kan avvaktas, ävensom en eller flera ställföreträdare för dennebefattningshavare. I det utredningsbetänkande Beredskap motatomenergiolyckor (SOU 1959: 38) som låg till grund propositionföreslås ambitionsnivån för beredskapsplanering (organisaUonsplanerna) varaförhållandevis låg. En realistisk bedömning av riskerna torde därvidböra eftersträvas sä att icke organisationen dimensioneras med sikte på sådanasvåra och avlägsna verkningar av en olycka som visserligen teoretiskt låter sigtänkas men som i praktiken är i det närmaste uteslutna. Utredningen förutsåg alt länsstyrelserna skullekunna få svårigheter att förfoga över erforderliga personella och materiellaresurser. Skulle det därvid visa sig att brist kan väntasuppstå på viss särskilt värdefull arbetskraft eller utrustning, börlänsstyrelsen på förhand försöka fylla luckan genom frivilliga överenskommelsermed företag och enskilda inom länet. Utredningen lade inte fram något förslag ianslagsfrågor i samband med uppbyggandet av beredskapen, utan föreslog attredan tillgängliga resurser skulle räcka. I den mån sålunda tillgängliga resurser ej kanantas förslå för beredskapen mot atomolyckor fär det enligt utredningen bli enuppgift för länsstyrelserna att hos statsmakterna göra framställning omerforderliga anslag. Institutets översyn visar att resursfrågan är avavgörande betydelse och att det med nuvarande resurstillgäng är svårt att hällaen god beredskap även på den ambitionsnivå utredningen föreslog. Tillgången erforderliga resurser efter eninträffad olycka har tillgodosetts i stort i atomskyddslagens 6§. Resursbristengäller därför i stället medel för planering, övning och informaUon.Atomskyddslagen reglerar exempelvis inte kommunernas skyldighet att delta isådant förberedelsearbete. Beträffande utredningens förslag omorganisationsplan och därmed om beredskapens ambitionsnivå anförs i 1960 årsproposition att den föranleder från min sida ingen annan erinran än attjag - i likhet med vissa remissinstanser - anser att, när så finnes lämpligt,en gemensam organisationsplan bör kunna upprättas för flera län. Prop.1980/81:90 Bilaga 2.1 527 1.4.4 Brister och förslag till förbättringar i stortBegränsat syfte Även med begränsat syfte bör manemellertid enligl strålskyddsinstitutets uppfattning ställa högre krav påberedskapsorganisationen än vad man gjorde 1960. Samhällets ambitioner förskydd av medborgarna har avsevärt ökat, bättre tekniska metoder finnstillgängliga och erfarenhet av beredskapsplanering, inkluderandesvenska beredskapsövningar och erfarenheter från andra länder; allt utgör godaskäl för en förbättring av beredskapen. I en bilaga till huvudtextenredovisar strålskyddsinslitutet ingående de brister institutet tillsammans medlänsstyrelserna funnit i nuvarande beredskapsorganisation. Dessa brister harmestadels sin grund i otillräckliga ekonomiska och personella resurser, men iviss mån även i svagheter i nuvarande lagstiftning som gör det svårt förlänsstyrelserna atl kräva planeringsmedverkan av andra organ som kommer allberöras av en olycka. Först sedan en olycka inträffat ger atomskyddslagenlänsstyrelserna stora befogenheter att ingripa. I samma bilaga redovisas derekommendationer om förbättringar som strålskyddsinstitutet i samråd medlänsstyrelserna funnit rimliga. En kostnadskrävande insats är en radikal förbättring avsambandsmedlen i enlighet med de förslag som har utarbetats frän AB Teleplan.Detta är nödvändigt för att undanröja den betydande svaghet som ligger i i en katastrofsituation inte kan lita pä att det vanliga telefonnätetfungerar. föreslår en väsentligt ökad satsningpå utbildning och övning av all personal som kan bli berörd avberedskapsplaneringen. Det föreslås att delar av utbildningen och övningsplaneringensker samordnat och under central tillsyn. För detta ändamål behövs en centralplanerings-, utbildnings- och övningsledningsorganisation. Denna skulle kunnaorganiseras gemensamt av strålskyddsinsfitutet, kärnkraftinspektionen,länsstyrelserna och kraftverksbolagen, varvid även befintliga resurser vidStudsvik och bör beaktas. Organisationen skulle kunna arbeta underöverinseende av strålskyddsinstitutet i anslutning till beredskapsnämnden motatomolyckor (BNA). En tidig indikering av radioaktivmarkbeläggning är en förutsättning för en effektiv utrymning. Detta krävertillgång till lämpliga instrument och en beredskap för att snabbt kunnaorganisera mätningar och rapportering av mätresultat. Informationen till allmänheten ochmassmedia är en annan viktig fråga som inte får försummas i enkatastrofsituation. anser att det är viktigt attmassmedia får möjlighet alt komma i direkt kontakt med personer med centralställning och överblick över händelseförloppet vid en olycka. Ävenerfarenheterna från har visat på värdet av att sådanapersoner ägnar åt direkta kontakter med massmedia, som därigenom fären kanal till den mest aktuella och samlade 1980/81:90 Bilaga 2.1 528 Skapandet av sådana centralainformationsvägar får emellertid inte innebära en monopolisering avinformationen eller etl hinder för massmedia att från olika expertorgan fåkompletterande uppgifter. har ocksåövervägt behovet av att utöka syftet med beredskapsorganisalionen att gå längreän vad som sades proposition om atomskyddslagen, dvs. att ökaambitionsnivån till alt omfalta även handlingsberedskap mol mycket storaolyckor. Det skulle i sä fall gälla sådana olyckor där reaktorhärden har smälleller kraftigt överhettats tillföljd av utebliven kylning, sombefintliga barriärer inte såsom avsett förmår hindra avsevärda utsläpp av ävenandra radioakliva ämnen än ädelgaser till omgivningen. Någon sådan olycka harännu inte inträffat i världen och sannolikheten anses vara myckel liten, ehurustrålskyddsinslitutet i likhet med energi- och miljökommittén,expertgrupp för hälsa och miljö (EK-A) ochreaktorsäkerhetsutredningen erinrar om att de uppskattningar av absolutasannolikhelslal del här är frågan om är förenade med fundamentala osäkerhetersom inle kan preciseras. tillsatte hösten1978 en arbetsgrupp som hade i uppgift att studera vilka problem enlänsstyrelse skulle möta om det inträffade en olycka med så slor spridning avradioaktiva ämnen atl en utrymning av tätbebyggda områden blev nödvändig.Arbetsgruppen lämnade sin rapport till institutet . Enligt gruppensrapport skulle en långtgående beredskap mot sådana olyckor innebära en utökningav beredskapsåtgärderna till att omfalta områden pä från kärnkraftverken. I sin slutrapport gör strålskyddsinstitutet följandebedömning. Om syftet med beredskapen vidgasför atl medge en god handlingsberedskap även i händelse av en härdsmälta medmycket stora utsläpp av radioaktiva ämnen bör beredskapsområdet enligtslrålskyddsinstitutets uppfattning utsträckas till stora avstånd frånkärnkraftverken. Valet av avstånd blir förhållandevis godtyckligt inom dettidigare nämnda intervallet . Den gräns som sätts inom varje län börvara anpassad till lokala geografiska förhållanden och reaktorernas storlek. Skullenågon större tätort ligga vid den gräns man finner rimlig, bör den omfattas avberedskapen snarare än uteslutas. Beredskapen bör anpassas lill despeciella lokala förhållanden som kan råda men bör i första hand omfattainformation och råd till allmänheten samt utbildning och övning av personal somväntas medverka i skyddsarbetet vid en olycka. Sådana insatser måste ske överhela beredskapsomrä-det; det är enligt institutets uppfattning inte praktisktmöjligt eller försvarbart att inom området låta graden av beredskap avta medökat avstånd. Däremot kan man inom närområdel, t.ex. inom frånreak- 1980/81:90 Bilaga2.1 529 torn,hålla en beredskap för ett antal åtgärder som kan vidtas utan att man har deninformationsbakgrund som bör krävas innan man bestämmer sig för ingripanden påstörre avstånd. Framför allt är det nödvändigt att länsstyrelserna förbättrarsitt beslutsunderlag för att ha en pä god kunskap baserad handlingseffektivitetom en stor olycka skulle inträffa. Ett annal viktigt ställningstagande är rikfiinjernaför utrymning. rekommenderar följande gmndläggandepolicy, som dock naturligtvis kan behöva modifieras efter omständigheterna Vid en hotsituation: Överväg utrymning om tidenmedger att en sådan hinner ske. Inför radioaktivt moln: Utrymning sannoliktolämpligt ge råd att stanna inomhus. Vid radioaktiv markbeläggning: Överväg utrymningefter indikering. Råd till havande kvinnor att lämna området vid hot om mer än1 rad. Utrymning av närområdet vid förväntan om mer än 10 rad. Problemen ökarmed samhällets storlek. Det är därför svårt att ge fasta riktvärden förstråldos för utrymning på större avstånd, men 10 rad torde vara en undre gräns. 1.5Ändring av lagar och ansvar bedöms ha stöd i nuvarandelagstiftning vad beträffar möjligheterna att vidta erforderliga åtgärder efterdet att en olycka har inträffat i ett kärnkraftverk. Däremot saknas stöd föratt ålägga andra än att genomföra planering och övrigaförberedelser i erforderlig omfattning. Det är vidare tveksamt om hartillräckligt stöd för ett kraftfullt handlande om en hotsituation skulleinträffa. Med hotsituation avses här en störning av driften av kärnkraftverket,kopplad med en osäker men tydlig möjlighet att störningen kan leda till enallvarlig olycka. Det var en sådan situation som förelåg vidThree . Även terroristaktioner mot kärnkraftverk skulle kunnainnebära en hotsituation. Från praktisk synpunkt syns det värdefullt om allaväsentliga regler beträffande befogenheter före, under och efteren olycka vid kärnkraftverk kan återfinnas i en och samma författning (jfr.prop. 1960:139, sid 59). Atomskyddslagensformulering "inom riket" bör slopas. För att få till stånd en effekUv räddningstjänstoch möjligheter att snabbt utveckla full kraft vad avser samhälletsräddningsinsatser vid en olycka i ett kärnkraftverk krävs att samtliga iräddningsorganisationen inblandade parter har förberett sig i erforderligomfattning. Dessa parter bedöms främst vara 1)primärkommuner (kommun där kärnkraftverk är beläget samt angränsande kommuner) .34 1980/81. 1 saml Vr Ort R:in..,u' 1980/81:90 Bilaga2.1 530 2) landstingskommuner (avseendefrämst sjukvård i samband med olycka med eventuella behov av utrymning avsjukvårdsanläggningar) 3) statliga myndigheter (utöverlänsstyrelsen) 4) försvarsmakten (medfrivilligorganisationer) 5) enskilda och kooperaUvaföretag, organisationer, m.fl. (även delar av allmänheten kan ifrägakomma). Möjligheter bör skapas att med stöd av lag kunnaålägga ovan angivna att medverkavid upprättande av beredskapsplaner, främst för egen verksamhet delta iutbildning avseende räddningstjänst delta i övningar medräddningsorganisaUonen. Om en olycka nödvändiggör omfattande utrymning avområdet runt ett kärnkraftverk Ullkommer ett behov av att ålägga kommun att tahand om befolkning från annan kommun. Detta bör även gälla kommun belägen iannat län (_jfr. lagen 1964:63 om beredskap, som f.n. endast gällerförhållanden vid krig eller krigsfara). Vidare behöver lagstiftningen kompletteras så attkostnadsansvaret klarläggs för olika organs medverkan i planering och övningarliksom för anskaffning av utrustning. För fallet med höjd ambitionsnivå bör ävencivilförsvarslagen ändras så att personer som skrivs in med stöd av denna ocksåkan användas i räddningsverksamhet vid stora reaktorolyckor. håller pä att utarbetaföreskrifter om larmkriterier. Dessa har gjorts med förutsättningen att manbeslutar sig för att införa tre larmnivåer: Upplysning, litet larm och stortlarm. "Upplysning" till skulle lämnas vid sådanahändelser där det står helt klart att några skyddsåtgärder för allmänheten inteär aktuella, men att händelsen är av sådan art att ändå bör havetskap om den för alt vid behov kunna ge information om det inträffade. "Litet larm" skulle ges vid olyckor som motsvarar de modellhaveriersom beskrivs i nuvarande beredskapsplaner. Larmet skulle innebära attallmänheten i närområdet varnas genom yttre ljudsignaler kompletterat medtelefonsignaler och att beredskapsorganisation träder i funktionoch vidtar åtgärder enligt uppgjorda planer. "Stort larm" slutligenskulle utlösas vid olyckor som befaras leda till större utsläpp av radioaktivaämnen än vad som väntas vid modellhaverierna, dvs. vid olyckor där dekonsekvenslindrande systemen vid kärnkraftverket inte fungerar i tillräckliggrad. Prop.1980/81:90 Bilaga 2.1 531 Vid "stort larm" skulleallmänheten inom större områden varnas och ytterligare beredskapsåtgärderenligt planen vidtagas. För att erhålla tillräckligt säkralarmindikationer kan det komma att visa sig nödvändigt med ytterligareinstrumentering vid kärnkraftverket. Ett krav som kan bli aktuellt är attbegära redundans på systemet för skor-stensmonitering. bör ingå bland de myndighetersom larmas primärt. Vid en vidgad beredskap beger sig vakthavande på respektiveflygväderstjänst (vid haveri i Simpevarp: Meteorolog vid SMHLs vädertjänst iNorrköping) till respektive länsstyrelses ledningscentral. HiUlls har anordningar funnits föratt med tyfoner ge larm till allmänheten inom en närzon på mellan 2 och 5 km.Strälskyddsinstitutet anser efter samråd med länsstyrelserna attlarmmöjligheten vid oförändrat syfte med beredskapen bör utbyggas . Om så sker räcker inte tyfoner.Tyfonlarmet måste därför kompletteras med telefonlarm, eventuellt också (iBarsebäcksfallet) genom användning av civilförsvarets alarmeringsnäl iskyddsrumsorterna (och Löd-deköpinge). anser att manbör fortsätta att utreda möjligheten till ett differentierat larrii, underfömtsättning att alla steg sker fullt öppet. Om ambitionsnivån för beredskapenhöjs, föreslås att larmsystemet byggs ut . I så fall kan larm förolika typer av olyckor differentieras genom begränsning av larmets utlösningtil! de skyddsavstånd som kan vara aktuella. Det kan uppstå lägen dåbefolkningen kan behöva larmas på betydligt större avstånd än frånkärnkraftverket.