prop · G403183 · 1980-12-31 00:00:00 — Höga halter av kväve i dricksvattnet som härrör fränjordbrukels användning av kväve och gödsel kaf\ utgöra en hälsoVara förspädbarn. Eventuella långtidseffekter på vuxna är inle kända. Även omnitrattillför-seln helt upphör i områden som har påverkats kommer det att laläng tid innan nilrathalten i grundvattnet har sjunkit lill en acceptabel nivå. 1 vissa vattenområden är valtenproblemen sä kompliceradealt långsiktiga och planmässiga ätgärder för värd och utnyttjande avvattenresurserna är nödvändiga. Områden med vallenproblem kan delas in i störreområden där problemen ofta är knutna till markanvändningen (främst . Ölandoch ), sjöar av slor betydelse för dricksvatlenförsörjningen (bl. a.Vänern med , , med siröm och )samt vattendrag med lokalt särskill stora problem av skilda slag (bl.a.Fyrisån, Svartån-Kumlaån, , , Viskan ochMörrumsån). har anspråken pä havet och dess tillgångarblivit allt mer uttalade, särskill i kustnära områden. Konkurrensen mellanolika inlressen är påtaglig och leder ofta lill konflikter. Eftersom djupområden under vissa perioder ärsyrefria har svavelväte utbrett sig över stora arealer. Orsaken lill detta ärdels begränsat vattenutbyte med , dels ökad tillförsel avföroreningar. Del är viktigt att fortlöpande få kunskap om miljösituationen iolika havsområden. Det är angelägel atl arbetet inom med altutveckla enhetliga principer för mätning av förorenande utsläpp lill havetfortsätter. Konflikter om utnyttjandet av havet som resurs uppslår bl.a. mellan fisket och industrin till följd av ulsläpp av föroreningar.Konflikter föreligger ocksä bl.a. mellan yrkesfiskel och fritidsfisket samtmellan friluftsliv och försvar. Genom de alltmer omfattande transporterna avmiljöfarligt gods utefter kusterna har risken för oljeförorening ökal. Den slora ökningen av anlalel fritidsbåtar innebär problemi vissa skärgårdsområden. Det är därför angeliiget att länsstyrelser ochkommuner uppmärksammar konsekvenserna av del ökade innehavet av fritidsbåtaroch utbyggnaden av bl. a. fritidsbåtshamnar i kustområdena. Prop.1980/81:183 47 För att komma till rätta med de problem som föreligger ivåra havsområden och för att bättre hushålla med havels resurser måste en mermedveten planering och samordning av olika verksamheter komma till stånd. 1 dagsaknas i hög grad instrument för och erfarenhet av en samordnad havsplanering.En utgångspunkt för den framtida planeringen av havsområdena bör vara all enfysisk planering för olika havsområden utformas på i princip samma säll somgäller för planeringen av marken. Del krävs därior ylterligare sludier innanöverväganden kan göras om behovel av långsiktiga riktlinjer förresursutnyttjandet i havet. Inom etl antal havsområden föreslås länsslyrelsernafä i uppdrag alt närmare analysera problem och upprätta älgärdsprogram. IBohusläns och Hallands skärgårdsområden. , omrädel norr om samtUpplands och Södermanlands skärgårdar bedöms planeringsbehovet sell fränrikssynpunkl vara mest framträdande, varför en försöksverksamhet bör inledasför atl finna lämpliga former för behandling av havsfrågor i den fysiskaplaneringen. Miljöpåverkan av olika föroreningar Utsläppen av försurande ämnen frän olika verksamheter ärell av vårt lands allvarligaste miljöproblem. En stor del av det försurandenedfallet i beräknas härröra frän utländska källor. uppskattades antalet försurade sjöar i landet lillca 10000. kan sannolikt ca 20000 sjöar i samband med snösmältningen få sålåga pH-värden atl den biologiska produktionen störs. Försurningen påverkaräven markens ekosystem. Bl.a. kan den komma all få negaliva effekler förskogsproduklionen. I rapporten föreslås som riktlinje i den fysiskariksplaneringen att försurande utsläpp från nya källor inle skall tillåtas omde i väsentlig utsträckning påverkar försurningskänsliga områden i ,, , saml Göieborgs och län. Mängden kväve från kommunala och induslriella ulsläpp harminskal lill följd av stora insatser för rening. Trols en nästan oförändradkväveanvändning inom jordbruket har mängden kväve som tillförs Östersjönvia floderna ökat . Orsakerna till dessaförhållanden behöver utredas närmare. Del är vikligl alt pågående ansträngningarför atl minska utlakningen av kväve från användning av handelsgödsel inomjordbruket intensifieras. Förändringarna av nilrathalten i grundvattnet ikänsliga områden behöver följas av berörda myndigheter. Tungmetaller som exempelvis kvicksilver och kadmium, samlsvårnedbrytbara ämnen med gifleffekter, t.ex. klorerade kolväten (bl.a. PCB),påverkar miljön starkt negativt. Ökad försurning kan leda till utlakning avolika metaller i sådan ulslräckning att giftverkan uppstår på skilda organismer.Utsläpp av tungmetaller förekommer främsl från bl. a. järn-, stål- ochmetallverk samt vid eldning av fossila bränslen. Det är viktigi atl varje Prop.1980/81:183 48 lOrm av utsläpp av PCB till upphör, eftersom PCBkan leda till utrotning av landets salar och allvarligt försämraförulsältningarna för bl.a. yrkesfiskel. Det är synnerligen angeläget atlintensifiera det arbete som framför allt sker inom med atlvidareutveckla program för att eliminera utsläpp av tungmetaller ochsvårnedbrytbara ämnen med giftkaraktär samt att minska hanteringen av dem. Med hänsyn främsl till de betydande naturvårds-,kullurminnesvårds-och friluftslivsintressena pä Ölund och Gotlund föresläs allsamma rikllinjer som gäller för obruten kust skall gälla för hela samtför inkl. , Sudret och Östergarnslandet men med undantagför . Åven del centrala skärgårdsområdet i , som ulgör ett sammanhängandeområde med mycket stora värden för naturvård, kulturminnesvård ochfriluftsliv, föreslås fä samma rikllinjer som obmten kust. Värmlandsskärgården i är hårt belastad av utsläppfrån tätorter, fritidsbebyggelse och industrier. Kustområdet mellan och tätort utom Karistads tätort och föresläsdärför omfattas av riktlinjerna för högexploaterad kust. 1 rapporten föreslås att sädan industri som behandlas iden fysiska riksplaneringen inte skall få etableras vid vissa delar avNorrlandskusten. Det gäller Haparanda- och Luleskärgården utom tätorternaKalix, och , mellan tätort och Umeåuthamn samt kuststräckan mellan och tätort. Former för fortsatt fysisk riksplanering Genom den lagreglering av riktlinjerna i den fysiskariksplaneringen som finns i förslaget till en ny plan- och bygglag ges bättremöjligheler att skapa överblick över gällande rikllinjer. Sådana riktlinjeråterfinns nu i skilda propositioner och uttalanden. Kommunerna ochmyndighelerna skulle också härigenom lättare kunna förulse riktlinjernasinnebörd. Ett införande av riktlinjerna i den fysiskariksplaneringen i en ny plan-och bygglag innebär att skall fastställariktlinjerna och att kommunerna även i fortsättningen skall ha huvudansvaretför del konkreta planeringsarbetet. Länsslyrelserna skall följa upp altriktlinjerna tillgodoses i kommunernas plan- och lillständsbeslut. Omlänsstyrelse och kommun inte är överens får regeringen avgöra frågan. Berörda myndigheter på central nivå föresläs hållaöversikter pä riksnivå aktuella för olika verksamheter och intressen som är avsärskild betydelse för hushållningen med mark och vatten. Det kan t.ex. gällaområden av riksintresse för naturvården eller utvinning av råvaror. Det finnsäven behov av länssammanställningar över förhållanden av betydelse för denfysiska riksplaneringen. Även kan det finnas behov av mer samladeredovisningar av 1980/81:183 49 mark-och vattenanvändningen och miljösituationen i landet. har ansvarelför samordningen pä myndighetsnivå när del gäller att ta tillvara kunskaper ocherfarenheler av hushållningen med mark och medan havsresursdelegationenkan sägas ha motsvarande ansvar när det gäller havsområden. Naturvårdsverkethar del övergripande ansvarel för att följa förändringar i miljösituationen somhar belydelse från rikssynpunkt. Dessa myndigheter bör i fortsättningenfortlöpande följa utvecklingen inom sina områden och svara för de samladeredovisningar som kan bli aktuella och också ge regeringen förslag tillevenluella åtgärder. 4 1980/81. Prop.1980/81:183 50 Remissyttranden över rapporten (SOU 1979:54, 55) Hushållningmed mark och vatten 2 1 Inriktningen av den fortsatta fysiska riksplaneringen 1.1 Remissinstansernas allmänna synpunkter på inriktningenav den fortsatta fysiska riksplaneringen I rapporten redovisas i ätta punkter frågor som särskiltbör uppmärksammas i den fortsatta fysiska riksplaneringen. Det stora flertaletremissinstanser tillstyrker eller anför inga erinringar mol rapportens förslagi detla avseende. Enligt slutens planverk kommer grunderna för hushållningmed mark och vatten alt i väsentliga delar vara fastlagda i och medredovisningen av den fysiska riksplaneringens planeringsskede . Därefterbör enligt verkel nya områden prioriteras inom ramen för den fysiskariksplaneringen. Fortsatta insatser behövs enligt verkel i samarbete mellanstat och kommun för att ge kommunerna underlag för hänsynslagande lill förlandet gemensamma behov och för att integrera den fysiska riksplaneringen imyndigheternas ordinarie arbete. Slutens nuturvårdsverk efterlyser fortsättningsvis enlöpande planeringsverksamhet, bl.a. när det gäller resurshushållningsfrägor, istället för punktinsatser pä olika områden och . Flera remissinstanser utvecklar sin syn pä fortsatt fysiskriksplanering genom att prioritera olika problemområden. framhåller att planeringsanslrängningarna under 1980-laletmåsle inriklas mot att lösa de svåra resurshushållningsproblem som samhälletslår inför. De mest angelägna frågorna bedömer förbundet vara planeringen avbe-byggelsestmktur och tätorter, energiproblemen i vidaste mening, anspråkenpå vattentillgångarna samt försurningsfrågorna. ochSveriges skogsägareföreningars riksförbund anser all den fysiskariksplaneringen bör inriktas på att föreslå åtgärder för att lösa frågorrörande försurning, tungmelallspridning och bevarande av sötvattenresurserna.Skogsstyrelsen prioriterar behandlingen av miljöfrågorna, energifrågorna ochsamordningen med andra planeringsformer. Enligt i länbör den fysiska riksplaneringen bedrivas i form av vattenresurs-, miljövårds-och energiplanering. Detla är enligt nödvändigt för att denfysiska riksplaneringens intenfioner skall kunna preciseras och tillämpas videnskilda beslul. Ett antal länsstyrelser och kommuner behandlarresursfrågorna och framhåller atl fortsatta insatser inom ramen för den fysiskariksplaneringen kan kräva ökade resurser från staten. Prop.1980/81:183 51 Näringslivets byggnadsdelegation ställer sig negativ fortsatt fysisk riksplanering. Delegationen anser atl de frågor sombehandlas i den fysiska riksplaneringen i stället bör bli föremål förbehandling inom ramen för myndigheternas nuvarande organisation och med stöd avbefintlig lagstiftning. 1.2 Synpunkter på de nya frågor som enligt rapporten böruppmärksammas särskilt Flertalet remissinstanser, bl. a. statens naturvårdsverkoch statens planverk, anför inga erinringar mot rapportens förslag om altriksplaneringen bör syfta till att begränsa miljöföroreningarna. i anser att särskildamiljövårdsprogram bör upprättas regionalt i syfte att prioriteramiljövårdsinsatser pä kort och lång sikt med hänsyn tagen till kostnad ocheffekt. anser att den fysiska riksplaneringen i störreutsträckning bör behandla ohka miljöföroreningars effekt på befolkningenshälsa. En majoritet av remissinstanserna delar eller anför ingaerinringar mot rapportens förslag att en planering av landets sötvattenresurserår angelägen för att skydda vattenresurserna. Mot bakgrund av att frågan omvattenplanering har varit föremål för överväganden inom ramen för vattenplaneringsutredningen(SOU 1980:39,40 Vattenplanering) avstår ett stort antal remissinstanser frånatt ta slutlig ställning beträffande omfattningen av och formerna förvattenplanering. anser atl problemen i ett begränsatantal områden är av sådan art och omfattning att ett direkt planeringsarbetesynes nödvändigt . Fiskets företrädare, bl.a. , anseratt fiskefrågorna bör ges en mer framskjuten roll i en eventuell framtidavattenplanering. Några remissinsianser, bl.a. geologiska undersökninganser all gmndvaltenfrågorna bör få större tonvikt i en planering avsötvattenresurserna. Även behovel av atl i en vattenplanering integrerabevattningsfrågor samt små vattenkraftverk betonas av vissa remissinstanser. Remissinstansema instämmer eller anför inga erinringar motrapportens inriktning när det gäller frågan om hushållning med havets resurser.Några remissinstanser anser bl.a. att rapporten mer borde ha betonat Sverigesinternafionella ansvar i fråga om hanteringen av dessa frågor. Frågan om ökad vaksamhet beträffande miljöutvecklingen istort kommenteras närmare av ett antal remissinstanser. , flerakommuner och några organisationer anser att den fortsatta riksplaneringen börprioritera en planering byggd på en ekologisk grundsyn i enlighet med deintenfioner som finns angivna i statsmakternas beslul om den fysiskariksplaneringen (prop. 1972:111, CU 1972:35, rskr 1972:348). Länsstyrelserna iVästmanlands och samt Svenska kommunför- Prop.1980/81:183 52 bundet framhåller aU flera av de frågor rapporten tagitupp inte går all behandla enbart inom ramen för den fysiska riksplaneringen. 1sammanhanget pekas bl. a. på behovet av ytteriigare kunskapsunderiag frånnaturvårdens område. Flertalet remissinstanser, bl. Flera länsstyrelser,kommuner och miljövårdsorganisationer, delar eller anför inga erinringar molrapportens behandling av de areella näringarna. Företrädare för lantbruket ärmera tveksamma eller direkl avvisande lill rapportens förslag. och anser atl rapporteninnehåller förslag som innebär vissa hinder för lantbrukets rationaliseringssträvanden.Luntbruksstyrelsen anser atl frågor om löpande produktion i areella näringarinte kan lösas inom ramen för den fysiska riksplaneringen. anseratt rapporten överdrivit konflikterna mellan skogsbruket och friluftslivet.Flera skogsvårdsstyrelser anser alt större uppmärksamhel bör riktas mot attbevara skogen som en produktionsresurs. Enligt dessa skogsvärdsstyrelser är enav de angelägnaste frågorna att långsiktigt säkra tillräckliga och lämpligamarker för skogsproduktion. Rapportens förslag när det gäller fortsutt satsning påfriluftsliv och alternativa fritidsboendeformer får starkt stöd, inte minstfrån kommunerna. Inriktningen ifrågasätts endast av några få remissinstanser,framförallt av domänverket, turistråd, i län. och Näringslivets byggnadsdelegation. I huvudsakanser dessa remissinstanser att den restriktiva inställningen till enskihfritidsboende i vissa områden, som bl.a. har kommit till uttryck i regeringenslänsvisa beslut och prop. 1978/79:213 Redovisning av planeringsskedet i denfysiska riksplaneringen, bör omprövas. anser att det krävs styrmedelför att förhindra spekulation i fritidsboende och att det krävs statligt stödi form av bl.a. organisation och lån så atl berörda kommuner förmår investera ifritidsbostäder för uthyrning. Även i vill attfritidsboendet inriktas mot andra former än enskilt ägda fritidshus mol bakgmndav att den allemansrättsligt tillgängliga marken är begränsad i länet. När detgäller fortsatt fritidsbebyggelse framhåller att den måsteutvecklas i former som medger etl intensivare markutnyttjande och ett mindremarkkrävande byggnadssätt. Flertalet remissinstanser, bl.a. statens planverk, statensnaturvårdsverk, statens industriverk och , vilka kommenterarförslaget om handlingsberedskap inför introduktion av nya energikällor, anseratt det är angeläget alt den fysiska riksplaneringen spelar en aktiv roll närdet gäller planering för och ianspråktagande av kraftverkslägen och inhemskaenergikällor. Några länsstyrelser, kommuner och organisationer lämnar ocksåvissa förslag till hur en sådan planering bör kunna genomföras på regional ochlokal nivå. Prop, 1980/81:183 behovet av överväganden rörande kopplingen mellanenergifrågor och frägor om bebyggelsestruktur. Förslaget i rapporten om bättre överblick över ochreservation uv resurser för produktion kommenleras av flera remissinstanser.Till dessa hör bl.a. vattenöverdomstolen, kommun.Ingenjörsvetenskapsakademien, , Ceniraladriftledningen och slutens vut-tenfallsverk, som pekar på behovet av atl denfysiska riksplaneringen inte blir en restriktionsplanering ulan mersyflar till att genom positiva planeringsätgärder skydda markområden förframtida ianspråktagande exempelvis för energiproduktion. Statens industriverkinstämmer i huvudsak i behandlingen av främsl industri- och energifrågor irapporten. LO anför liknande synpunkter och pekar på behovel av integrering medandra planeringsformer så att inte den fysiska riksplaneringen begränsas tillinventeringar. geologiska undersökning framhåller viklen av ettförbättrat kunskapsunderlag i form av kartläggningar och inventeringar av olikanaturresurser. Remissinstanserna är genomgående positiva till en bättresamordning i samhällsplaneringen av bebyggelseutveckling och viktigareinvesteringar i trunsporter och energidistribution. De remissinstanser sombehandlar denna fråga delar rapportens förslag att kommunerna bör analyseratätortsstmkturen som ett led i den fysiska planeringen. Ett stort antalremissinstanser, däribland slutens industriverk, anser all frågor om planeringav kraftledningar samt gas- och hetvaltenledningar bör integreras i övrigsamhällsplanering. Centrala driftledningen och äremellertid negativa till rapportens förslag till hantering av kraftledningsfrågorna.Behovet av en integrering mellan den kommunala energiplaneringen och denfysiska planeringen när det gäller planeringen av landets fysiska stmkturframhålls av flera remissinstanser, däribland i Skuraborgs län.Nämnda länsstyrelse m.fl. remissinstanser anser vidare att den fysiskariksplaneringen bör samordnas bättre med den regionalpoHliskaplaneringen och den kommunala energiplaneringen. Enligt börden fortsatta fysiska riksplaneringen i högre grad än f. n. ägnas åthushållning med tätorternas och transportsystemens fysiska resurser. anför liknande synpunkter. Flertalet remissinstanser delar eller anför ingaerinringar mot rapportens förslag att förenkla arbetsformerna genom att bl.a.föra in den fysiska riksplaneringen i den kontinuerliga planeringsverksamheteni stal och kommun. anser att det är viktigt med förenklingarav planeringssystemet. Enligt verkel bör antalet relativt likartade rikllinjerför olika geografiska områden minskas och delas upp på adressater (centralaverk, länsstyrelser eller kommuner). Detta bör enligt verket kunna förkorta behandlingenav olika frågor samt underlätta samordningen med kommunema. , och vill attkartläggningar och analyser görs för mera begränsade områden och problem somhar hög aktualitet. Prop.1980/81:183 54 stanser, däribland ochIndustriförbundet, framhåller att restriktivitet bör iakttas när del gällerfortsalt datainsamling. i , statens planverk m.fl.remissinstanser framhåller behovet av ökad delegering till länsslyrelserna. 2 Former för fortsatt fysisk riksplanering 1 rapporten anges atl ulgångspunklen för förslagen omformer för fortsatt fysisk riksplanering är all ansvarel för all fullfölja statsmakternasriktlinjer för hushållning med mark och vatten skall ligga på kommunerna ochlänsslyrelserna samt atl olika moment av arbetet i ökad ulslräckning förenklasoch förs in i det löpande planerings- och utredningsarbete som sker inomstatliga myndigheler och på nivä. Ett femtiotal remissinsianser kommenterar rapportensallmänna utgångspunkter och överväganden om ansvarsfördelning. Flertaletinslämmer i eller lämnar rapportens överväganden ulan erinran. Remissinstansernaär bl.a. , lantbruksstyrelsen, , Sverigeslantbruksuniversitet, statens planverk, slutens luntmäteriverk, fiskenämnden iVärmlands län, tolv länsstyrelser, två lundsting, tjugo kommuner.Göteborgsregionens kommunalförbund, , Svenska föreningenför byggnadsvård. , LO-distriktel i ,Vattenvärnet och HSB. Direkl negativa eller tveksamma till rapportensutgångspunkter och överväganden om ansvarsfördelning är forskningsrådsnämnden.Staffanstorps, , , och kommuner. , , ochNäringslivets byggnadsdelegaiion. Bland de allmänl positiva remissinstanserna ärlänsstyrelsen i , som framhåller atl en ökad delegering av ansvarbör medföra enklare former för den fysiska riksplaneringen. Överföring avbeslulsan-svarel i större utsträckning till , som företrädare förstatliga intressen, torde enligt i många fall ocksä kunnaförkorta den procedur för förhandlingar och uppgörelser kring riksplanefrågorsom i den första omgången av den fysiska riksplaneringen enligt länsstyrelsenhar tett sig onödigt utdragna i tiden. framhåller vidare atl detär särskilt betydelsefullt att pågående överväganden under ell planeringsarbeteinte får lägga hinder i vägen för del dagliga handlandet i kommunen. anser att former bör sökas för att ge länsstyrelserna ett mersjälvständigt ansvar för sådana plan- och tillståndsbeslut som enligtPBL-utredningens förslag förutsätts ankomma på staten. De centrala myndigheternafår därmed enligt planverket anledning att samverka med läns- styrelserna och att föra ut övergripande ståndpunkter ochvärderingar via länsslyrelsens samråd med kommunen. Svenska kommunförbundetframhåller atl kommunerna har ställt sig bakom de grundläggande principernaför den fysiska riksplaneringen och har därmed accepterat alt angelägnariksintressen skall påverka den kommunala fysiska planeringen. är detenligl kommunförbundel viktigt att slå fast att kommunerna bär och skall bäraansvaret, för den lokala fysiska planeringen. Det förutsätter enligt förbundetatt kommunerna har frihet atl efter eget bedömande ta ställning lill hur markenoch vattnet skall disponeras. Förbundet framhåller vidare alt del är viktigtatt de restriktioner i denna frihet som riksplaneringen medför begränsas tillvad som är erforderiigt för all ta tillvara riksintressen. Förbundet framhållerslutligen att det är av väsenllig betydelse att samspelet mellan staten ochkommunerna i del fortsatta arbetet med den fysiska riksplanerinengen och inomramen för en ny plan-och bygglag utvecklas så alt statens styrning sker via denöversiktliga planeringen. kommun anser atl kommunerna bör gesytterligare ansvar och beslutsbefogenheter saml att regionala och ceniralamyndigheter bör få ökad betydelse som serviceorgan. tar i sitt yttrande avstånd fråntanken pä en omfattande och mer eller mindre bindande förplanering avall mark. Den kommunala fysiska planeringen bör enligt förbundet iställetkoncentreras lill tätorter och deras närområden saml vissa kultur- ochnaturvårdsområden. Näringslivels byggnadsdelegution anser alt den fysiskariksplaneringen har kommit att rubba ansvarsfördelningen mellan stat och kommunbl.a. vad avser ansvarel för ställningstaganden lill enskilda tätortersutveckling och utformning. finner den föreslagnaorganisationen för den fysiska riksplaneringen vara alltför komplicerad medför många myndigheter inblandade. anser det befogat alt göra en paus i detmassiva utredningsarbetet på det cenirala planet. Det bör vidare enligl kommunenskapas klarhet i fråga om de ekonomiska konsekvenserna av alt vissa områden ärav riksintresse. Åven Uddevullu kommun framhåller all regering och riksdagmåste la ett ekonomiskt ansvar för aU fullfölja sina riktlinjer för mark- ochvattenanvändningen. kommun anser alt utfärdade myndighetsanvisningar förden fysiska planeringen inte är anpassade till kommunernas fysiska planering.Kommunen godtar ej all statsmaklerna reglerar den fysiska riksplaneringen genommyndighetsanvisningar. Stuffunstorps kommun framhåller att den föreslagnaansvarsfördelningen kan inge farhågor för ett mera komplicerathandläggningsförfarande. Ansvarsfördelningen får enligl kommunen inle ledalill all den kommunala självbestämmanderätten urholkas. Sydvästru kommunalförbundanser att departementens anvisningar och vissa beslut i fört med sigen hårt styrande slallig slyrning av kommunerna. Sydvästra betonar vidare behovet av interkommunal planering. 1980/81:183 56 Irapporten föreslås ökade planeringsinsatser rörande bl.a. energi, mineralrävaror,sötvattenresurser och havsresurser.