prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — Prop.1980/81:90 Bilaga 1.2 Industridepartementet 44 SEMKO framför att för sådanaprodukter, för vilka riksprovplalser finns utsedda, i första hand dessa börutföra energiprovningen. Endast när riksprovplatsen icke är lämplig samt närprovningsresurser och lämplig kompelens finns på annat håll, bör enligt SEMKOprovning förläggas på annat håll. Skall nya resurser byggas upp. ärriksprovplatsen den naturliga platsen för delta, menar SEMKO. 6 Finansiering av utredningens förslag Utredningen föreslår alt särskildamedel för utveckling av energiprovningsmetoder avdelas inom de ramar som görstillgängliga av statsmakterna för stöd till energiteknisk utveckling ochdemonstration, energiinrik-tat experimentbyggande samt för energibesparandeåtgärder. Inga remissinstanser har haft några invändningar mot detta. a.RRV tillstyrker förslaget att medel ställs lill förfogande genom motsvarandeomfördelning från andra direkta bidrag till energibesparande åtgärder ochkonstaterar härvid att den föreslagna provningsmelodutvecklingen berör såvälindustri- som jordbruks-, bostads- och kommunikationsdepartementens verksamhetsområden. Av stor betydelse är enligt konsumentverketatl medel finns även fiir utnyttjande av provningsresurserna för att konkretaresultat skall kunna uppnås. RRV påpekar också att statliga bidrag för täckandeav underskott i den löpande uppdragsverksamheten för energiprovning kan behövasför atl nå full kostnadstäckning. DFE påpekar att utredningen intehar angivit om den aviserade ""olje-ersättningsfonden""skall kunna utnyttjas för stöd till utveckling av provningsmetoder. Eftersomprovning har sin största betydelse för introduktionsskedet, anser DFE atlutveckling av provningsmetoder lill stor del bör kunna stödjas via denna fond.Den bör därvid i första hand avse utveckling av metoder inom områden därenergideklarerande. konsumentupplysande och säljfrämjande provning blirbetydelsefull. DFE framför vidare: Beträffande stöd till utveckling avprovningsmeloder inom områden där tekniken är under utveckling anser DFE allsådant stöd bör utgöra en integrerad del av energiforskningsprogrammel.Programorganen bör därför fortsättningsvis uppmärksamma behovet av sådanprovningsutveckling och vid sin programplanering särskilt avdela medel fördetta. 7 Internationellt samarbete och handel Utredningen anser det angelägel attmöjligheterna atl fördela utvecklingsarbete och utvecklingskostnader övergränserna tas till vara. Mellan de nordiska ländernas provningsanslaller barett välfungerande 1980/81:90 Bilaga 1.2 Industridepartementet 45 samarbete etablerats inom ramen för NORDTEST. Det finnsenligt utredningen flera faktorer som gör att samarbete vid utveckling avenergitekniska provningsmetoder har förutsättningar att bli fruktbärande. Denordiska länderna uppvisar stora likheter när det gäller i.ex. klimat, energisystemoch teknologisk nivå. Utredningen förutsätter därför atl samarbetsmöjligheternainom NORDTEST m.fl. nordiska organ tas till vara vid utvecklingen avenergitekniska provningsmetoder. På det internationella ocheuropeiska planet finns ännu inte något fastare samarbete mellan statligaprovningsanstalter. Utredningen anser att det finns etl behov av ett mermålinriktat internationellt och europeiskt samarbete mellan statligaprovningsinstitutioner och -myndigheter. Det är angeläget alt landelsprovningsinstilutioner uppmärksammar denna fråga. Det torde enligl utredningenvara lämpligt atl frågan om ett vidgat internationellt samarbete när detgäller utveckling av energitekniska provningsmetoder också behandlas inomNORDTEST. Samarbete vid utvecklingen avprovningsmetoder skapar också förutsättningar för en internationell samordningav provningsmetoder. Detta i sin tur underlättar en harmonisering av olikaländers myndighetskrav och -bestämmelser varigenom den internationella handelnunderlättas. Harmoniserade krav gör det också möjligt att fördela självaprovningsarbetel genom att olika länder godtar utländska provningsresultat. Utredningen anser det viktigt attde berörda svenska myndigheterna, provningsorganen och forskningsorganensamverkar i syfte att inom energitekniken främja en samordning avprovningsmetoder över gränserna. Härvid bör även medverkan frånstandardiseringsorganen eftersträvas. De medel som har föreslagits förutveckling av nya provningsmetoder bör därför, i begränsad omfattning, kunnaanvändas för att täcka omkostnader vid provningsinstitutioner inom den statligasektorn för dellagande i sådant internationellt samarbete som syftar tillsamordning av energitekniska provningsmetoder. Vikten av harmonisering av krav ochprovningsmetoder mellan olika länder understryks av bl. a. , statensplanverk, statens väg- och trafikinstilut och SIB. Möjligheten till vissfördelning av utvecklingsarbetet mellan olika länder, kanske framför alltmellan de nordiska länderna, påtalas också av energisparkommittén och AB SvenskBilprovning. Ett samordningsarbete pågår redan inom på flera områden,vilket omnämns av några remissinstanser. och framhålleratt det är angeläget att medel finns till förfogande för ett deltagande i detinternationella samarbetet. anser atlförutom att enhetliga typprovnings-bestämmelser tillämpas målsättningen börvara atl godkänd lypprovning, utförd av ett lands riksprovplats, skall kunnaligga till grund för typgodkännande även inom övriga länder utan extraprovning eller omfattande kontroll. Föreningen framför vidare alt äventypefterkontroll bör ordnas Prop.1980/81:90 Bilaga 1.2 Industridepartementet 46 genominternationella överenskommelser så att nationell (om)-provning kan undvikas. pekar på de stadganden som gällerenligt de internationella överenskommelserna på det handelspolitiska planetoch då framför allt GATT-överenskommelsen om tekniska handelshinder. understryker vikten av alt standardiserade energiprovningsmetoderutarbetas med hänsyn till GATT-överenskommelsens hänvisning till ISO-standardsoch varnar för att i utarbeta egna metoder som kan ge upphov tillhandelshinder. påminner också om skyldigheten förmyndighet att underrätta kommerskollegium om den utfärdar föreskrift ellerallmänt råd i fråga om teknisk utformning eller beskaffenhet i övrigt,märkning, provning eller godkännande av en vara som är föremål förinternationell handel. framför att det samarbete som haretablerats inom ILAC () ochRiiem (du Laboratoire Essai de Materiaux) bör kunnautnyttjas för att initiera ett mer konkret samarbete mellan officiella provningsorgan. 1980/81:90 Bilaga1.3 Industridepartementet 47 Försökskurser och utredningsarbete vid statens industriverk1979/80 rörande energihushållningsutbildning Rapportutarbetad av statens industriverk. Skrivelse1980-11-06 från statens industriverk (SIND) med överlämnande av rapporten och redovisning av förslag till plan för rapportFörsökskurser och utredningsarbete vid sta tens industriverk 1979/80 rörande energihushållningsutbildning 52 1 Förord ......................................................... 52 2 SIND:s uppgift.................................................. 52 3 SIND:s verksamhet ......................................... 53 4 Ekonomisk utvärdering av SIND;senergiutbildning . 5 Utvärdering avenergisparinriktad kursverksamhet . 6 Fömtsättningarna för SIND:sinsatser för energisparande genom utbildning 64 7 Mål för utbildningen under enfemårsperiod, förslag 72 Prop.1980/81:90 Bilaga 1.3 Industridepartementet 48 Skrivelse från statens industriverk (SIND) medöverlämnande av rapporten och utredningsarbete vid statensindustriverk 1979/80 rörande energihushållningsutbildning och redovisning avförslag till plan för utbildningsverksamheten I anslagsframställningen för bå1981/82 () redovisade statens industriverk att verket bedömde atlmedelsbehovet för energiutbildning var . Till grund för denna bedömninglåg bland annat en utvärdering av utbildningen /80 som helt naturligtinte kunnat slutrapporteras när anslagsframställningen gjordes. En rapport""Försökskurser och utredningsarbete vid statens industriverk1979/80 rörande energihushållningsutbildning" har sammanställts somhärmed översändes. I samband härmed vill SIND anföra följande. Det är uppenbart att utbildning ärett viktigt led i hushållningen med energi. SIND har /75ett övergripande centralt ansvar för utbildning för energisparande. Även om utbildning sålunda säkertär betydelsefullt är därmed inte sagt att all utbildning som kan föreslås ärnödvändig eller ändamålsenlig för energihushållningen. SIND har därför sedan1974/75 inom ramen för tillgängliga resurser drivitenergihushållningsutbildningen mot bakgrunden av fem hypoteser: En delorganisationer och kursgivare har redan viss erfarenhet av energisparutbildningoch angränsande kunskapsområden även om de senare årens utveckling ställertillkommande krav på utbildningens tekniska och pedagogiska kvalitet. Bidragborde utgå lill utbildning som har kunnat bedömas vara effektivt utformad medhänsyn lill de målgrupper den riktas till. Kurser för yrkesgrupper med direktkontakt med energianvändning i fastigheter och industrier har främst kommitifråga. En vissberedskap för en utökad utbildning för energisparande fanns blandorganisationer och hos kursgivare. Denna kom till uttryck i allmänna uttalandenom villighet till medverkan i utbildningen. Därmed var emellertid intesäkerställt att de nämnda organisationerna skulle vara villiga till eller haresurser för en snabb expansion av sin utbildningsverksamhet. De målgruppersom efter sparutbildning kan effektivt medverka till energibesparingar har intevarit väl kända. Utredningar borde genomföras i avsikt att klariägga skildamålgrupper, storlek och utbildningsbehov. Även om detövergripande ansvaret för energisparutbildningen förlagts till SIND kunde manvänta att utbildning i energisparsyfte skulle initieras inom skildasamhällssektorer och av skilda organisationer utan att initiativ och planerskulle komma till SIND:s kännedom förrän utbildningen genomfördes. SIND:senergisparsektion borde fortlöpande hälla sig underrättad om sådana aktiviteteroch i största möjliga utsträckning hämta erfarenheter från dem. 1980/81:90 Bilaga 1.3 Industridepartementet 49 Effekterna avenergisparutbildningen på energiförbmkningen var otillräckligt kända. Försökborde göras att utvärdera utbildningen i detta hänseende. Den under punkt 1 nämndabidragsgivningen redovisas i den här bilagda rapporten. En detaljeradredovisning återfinns i bilaga I till rapporten. Bidragen har i huvudsak kunnat gestill utveckling och genomförande av kurser för målgrupper som yrkesmässigtarbetar med energiförsörjning och energihushållning. Särskilt bör nämnasdriftpersonal i fastigheter, anläggningar och industrier. och särskiltunder /80 har SIND ökat sina ansträngningar att förmåorganisationer och kursgivare atl utöka sin utbildning för energisparande. Ickeobetydliga hinder och irögheter har därvid observerats (se punkt 2), sommotiverar att de statliga energisparin-satserna ökas i avsikt att eliminerahindren. Som framgår av rapporten och somnämnts i SIND PM 1979:9 har en sådan karlläggning kunnat göras som nämnts underpunkt 3 av för energisparandet betydelsefulla målgrupper. Denna är ännu inteuttömmande. Fler grupper än dem som utretts har utbildningsbehov.Kartläggningen är emellertid tillräcklig som underiag för ett i förhållandetill nuvarande verksamhet betydligt utökat program. En del av detta bör ägnasåt en fortsatt kartläggning av målgrupper och dessas utbildningsbehov. Den utbildningsverksamhet vid sidanav den av SIND finansierade som omnämns i punkt 4 har utvecklats kraftigt. Denär av större ekonomisk volym än SIND:s totalt sett ochförhållandevis splittrad. En del målgrupper förses med utbildning av skildaslag från flera olika håll. är det inte helt klarlagt huruvida detfinns målgrupper för vilka inte någon myndighet eller organisation utvecklarbehövlig utbildning. Dessa grupper torde ej vara mycket stora, men de kan varaav tillräcklig omfattning för att utbildning av dem skall få icke försumbaraspareffekter. har det inte funnitsanledning att avsätta omfattande resurser för den samordning och den styrningav utbildningen för energisparande som är förenade med SIND;s övergripandeansvar för denna. Det har varit födelaktigt alt låta många initiativ prövas ochatl avstå från att använda SIND:s begränsade ekonomiska resurser för samordningoch styrning. Utbildningen för energisparande harnu fått en sådan volym att ökad samverkan mellan skilda organisationer ochkursgivare är motiverad. anser att rapportens förslag om enorganiserad samverkan med tyngdpunkten förlagd till SIND:senergiutbildningsprogram är ett tillräckligt steg i dennariktning. Viss utvärdering har såsom nämnts irapporten kunnat göras av utbildningens energispareffekter. Denna harutnyttjats för att formulera målet att strävan skall vara atl utbildning skallgenomföras som totalt i samhällsekonomin leder till att den ekonomiska vinslenav energisparåtgärder som bygger på utbildning skall vara större än kostnadernaför samma utbildning. 4 1980/81. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.3 Industridepartementet 50 Detta mål motiverar att omkring 30000 personerutbildas och att varje individ därvid genomgår utbildning vart femteår i ett framtida fortvarighetsfillstånd. Utbildningsvolym och resurser fördenna bör byggas upp . De målgrupper som i första hand skall nås är yrkesverksammasom befattar sig med energiproduktion, ventilationsanläggningar ochandra anläggningar. Bland annat maskinister, fastighetsskötare och driftpersonali industrin tillhör denna huvudgrupp. En annan viktig huvudgrupp är tjänstemän som berederenergitekniska beslut, företagsledningar och förtroendevalda. utbildas omkring 5000 personerårligen i energisparande. En succesiv ökning till 30000 ären kraftig expansion. Det är naturligt atl den genomförs i samarbete medteknisk expertis vid högskolor och i bransch- och intresseorganisationer.Likaså bör arbetet drivas i samarbete med bransch-, intresse- och arbetsmarknadsorganisationersamt fastighetsförvaltande organisationer i avsikt att tillgodose dessa ochderas medlemmars speciella behov av energiutbildning. En så kraftig expansion av energiutbildningen somdet redovisade behovet medför måste fortlöpande utvärderas bland annat för attsäkerställa att utbildningens tekniska och pedagogiska kvalitet hålls på enrimligt hög nivå och för att återföra information till statsmakterna sommöjliggör omprövningar av mål och resurstilldelning. Särskilt det senaste årets verksamhet då SIND istörre utsträckning än tidigare aktivt marknadsfört bidragen till energiutbildninghar visat pä hinder och trögheter som om de inte övervinnes torde lägga hinderi vägen för att det uppställda målet skall kunna nås. Det är därför motiveratatt öka det statliga stödet så att hela kostnaden i stället för som tidigareomkring halva kostnaden för utveckling och genomförande av utbildningen kanbestridas med bidrag. Kostnaden för de utbildades företag i form av löner ochuppehållskostnader kan beräknas till omkring det dubbla av utvecklings- ochgenomförandekostnaderna. Den plan för utbildningen som upprättats redovisasi nedanstående tabell. Den medför alt 110000 personer kommer att få en förstautbildning . Därefter kan de resurser som skapats användasför utbildning av 30000 yrkesverksamma . Planen syftar sålunda både tillatt täcka ett initialt utbildningsbehov och att utveckla resurser för ettfortvarighetstillstånd efter femårsperioden. De i tabellen redovisade medelsbehoven liksom detmedelsbehov som angivits i anslagsframställningen /82 baseras på ettförväntat penningvärde såsom det kunnat beräknas . 1 medelsbehovet för energiutbildning är kostnadernaför administration, samverkan med tekniker och organisationer samt utvärderinginkluderade. Som framgår av tabellen har den totala kostnaden för utveckling,genomfö- 1980/81:90 Bilaga 1.3 Industridepartementet 51 rande, administration, samverkan och utvärdering beräknatstill I per kursdeltagare. Det bör observeras att denna siffra ärosäker inte enbart på grund av att den framtida inflationen inte är känd. Denkommer att påverkas bland annat av hur den genomsnittliga kurstiden utvecklas.En ökning av denna i avsikt att ge kurserna ökad energi spareffekt kommer attöka kostnaderna som den svarar mot atl statsmakternas övergripandeenergisparmål bättre tillgodoses. Medelsbehov, Mkr*) *) 1981/penningvärde (penningvärdet 31 december1981). För att genomföra den 5-årigaenergihushållningsutbildningen krävs atl de centrala administrativa resursernahos SIND utökas. Främst avses dessa användas som projektledningsförstärkning dåSIND i stor utsträckning ämnar köpa externa tjänster. Slutförandet av utvärderingen avutbildningsverksamheten /80 har som även framgår av tabellen intemotiverat en revidering av det medelsbehov som finns angivet ianslagsframställningen / 82. Beslut i detta ärende har fattatsav industriverkets styrelse. Därvid har deltagit ordföranden ledamöterna . , , ,, , och . I handläggningen har dessutomdeltagit byråchefen . samt byrådirektörenBjörn föredragande. Till yttrandet fogas reservation av ledamöterna . Den föreslagna omfattningen avenergihushållningsutbildningen förefaller orealistiskt hög både med tanke påefterfrågan och tillgängliga utbildningsresurser. Till dess en grundligutvärdering av hittillsvarande insatser skett bör ifrågavarande utbildningbibehållas pä ungefär oförändrad nivå och med oförändrade bidragsvillkor. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.3 Industridepartementet 52 Försökskurser och utredningsarbete vid statensindustriverk 1979/80 rörande energihushållningsutbildning Föreliggande arbete avrapporterarenergihushållningsutbildningen inom ramen för SIND:s energihushållningsprogramtill och med /80; bland annat en försöksverksamhet under dettabudgetår med speciella kurser. Försöksverksamheten har utvärderatsoch dokumenterats i särskilda rapporter. Dessa och övrig aktuell informationhar bearbetats i denna rapport som mynnar ut i förslag att SIND skall bygga uppfort- och vidareutbildning rörande energisparande under én initieringsperiod till kapaciteten 30000 kursdeltagare . Därigenom ges underfempårsperioden omkring 100000 yrkesverksamma en första utbildning förenergisparande. Vidare bedöms utbildningskapaciteten 30000 deltagare per ärsvara mot del fortlöpande behovet efter inilieringsperioden av utbildning förmed energianvändning yrkesmässigt sysselsatta. Statligt stöd till energisparandeåtgärder i näringslivets byggnader infördes /75 (prop.1974:69). gavs möjlighet att inom ramen för anslagnamedel även bevilja bidrag till utbildning med syfte att minska energibehovetför lokaluppvärmning. Anslagens utveckling och användningfrån och med /75 t. o. m. 1979/80 redovisas i detalj i bilaga 1. Energipolitiska propositioner ochriksdagsbeslut har utgjort utgångspunkter vid sammanställningen av dennarapport. Den i tiden närmast liggande utgångspunkten har varit propositionen1979/80: 100 i vilken föredragande statsråd anför följande rörande utbildningför energihushållning och dennas samband med investeringar i energiteknik somsnabbt kan minska oljeberoendet: Genom en god utbildning kan man påsikt åstadkomma åtskilliga energibesparingar inom lokalområdet och inomindustriella processer. ' Stalsriidel syftar här på den plan för energiutbildningför vissa målgrupper som SIND presenterat i SIND PM 1979:9. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.3 Industridepartementet 53 behöver emellertid - såsom också industriverket påpekar -ses över ytterligare. Den försöksverksamhet som verket f. n. bedriver kommeratt ge underlag härför. Jag är därför inte beredd att nu ta ställning tillplanen i dess helhet. För nästa budgetår beräknar jag, i avvaktan på ettfullständigare underlag, en viss ökning av anslaget. Vad gäller verksamhetenför har jag för avsikt att senare la upp frågan om enutvidgning av verksamheten i samband med frågan omfinansiering av stöd till åtgärder för att bl.a. underlätta investeringar i nyenergiteknik som snabbt kan minska oljeberoendet. Föredraganden anför vidare: har detövergripande ansvaret för stödet till utbildningsåtgärder i syfte att minskaenergianvändningen i byggnader och inom industriella processer. Frågor rörandeolika former av energiinriktad utbildning handläggs av flera statliga organbl. a. statens råd för byggnadsforskning och statens planverk. Behovet avsamordning av verksamheten är därför stort, vilket också har påpekats avindustriverket och flera av remissinstanserna. SIND:s försöksverksamhet medenergihushållningskurser har med dessa utgångspunkter förenats medutrednings-, karlläggnings-och utvärderingsarbete. I föreliggande rapportsammanfattas försökets resultat. Därutöver redovisas även aktuella beräkningarav behov som gjorts vid sidan av försöksverksamheten. har SIND beviljat anslagtill utveckling av kursmateriel och direkt kursgenomförande samt i egen regilåtit göra utredningar kring utbildningsbehov som underlag till ett detaljeratprogram för den fortsatta verksamheten. Vidare har SIND sökt utreda metoder attvärdera energi-sparresultal av samhällets utbildningsinsatser. Den övervägande delen av stödet hargått till att täcka utvecklingskostnader och genomförandekostnader. Igenomsnitt torde detta stöd ha medfört att kursarrangörerna ungefär kunnathalvera sina kursavgifter. Kursinriktning - deltagare ktasarrangörer Exempel på kurser som erhållitekonomiskt genomförandebidrag från staten är OLJEELDNINGSTEKNIK, VÄRMEAUTOMATIKoch DRIFT OCH SKÖTSEL AV VENTILATIONSANLÄGGNINGAR. Kursdeltagare vid dessa harvarit driftpersonal från såväl bostads- som industrisektorn. har också kurser för industrinsÅNGPANNESKÖT- Prop.1980/81:90 Bilaga 1.3 Industridepartementet 54 SEL-personal som ansvarar för FASTBRÄNSLEELDNING bl.a.ved, sopor, flis och kol, utvecklats och genomförts med ekonomiskt stöd. SINDanser detta vara angelägen uppgift speciellt som de nämnda grupperna iindustrin ofta saknar basutbildning inom sitt ansvarsområde. Den kompetenshöjning, som kursernager är en förutsättning för att driftpersonalen skall kunna fortsätta attutveckla drift och skötsel vid den egna anläggningen, ibland av egen kraft, ivissa fall tillsammans med utomstående. Det har bl. a. i en enkät med SIFU:skursdeltagare, som närmare berörs i det följande, visat sig att förslag tillenergisparande åtgärder från kursdeltagare som i sitt dagliga arbete sysslarmed värme och ventilation ofta inte genomförs. En orsak härtill kan vara attföretagsledare och förtroendemän i företag och organisationer inte ärtillräckligt informerade i energifrågor. SIND har därför stött genomförande avkurser för personal med arbetsledande eller företagsledande uppgifter samt förförtroendemän. Exempel på sådana är EKONOMISK VÄRMEPRODUKTION ochELENERGIBESPARING FÖR DRIFTCHEFER. Dessa kurser tar upp frågor som ärbetydelsefulla för planering av anläggningar med avseende påenergiförbmkningen. VVS-branschens och byggbranschenskonsulter och entreprenörer har genom SIND:s bidrag till bl. a. SIFU fåttmöjlighet lill subventionerade avgifter för speciella kurser. Av dessa kannämnas VÄRMEPUMPAR, VA-BYGGNORM, TÄTNING AV DÖRRAR OCH FÖNSTER och TER-MISKTINOMHUSKLIMAT. SlND:s stöd till den traditionellakursverksamheten har utgjort etl stöd till kompetensuppbyggnad hoslärare och kursarrangörer. Karaktären hos denna verksamhet är att olika kursergenomförs . Målgruppen för en viss kurs kan vara 25-200personer, motsvarande 1-5 kursgenomföranden . Till dessa kurser bjudsnormalt in kursdeltagare från hela landet. Erfarenheter och innovationer somgörs i en landsända kommer därigenom lättare till utnyttjande i hela landet. Fastbränsleeldning har förekommit i1 000-tals anläggningar i kontinuerligt fram lill mitten av 60-talet.Oljeprishöjningen har gjort att det som förr betraktades som avfallseldning nuhanteras som ett seriöst energi-produktionsallernativ med stora krav påeldningsekonomi och säkerhet. Genom att kurserna ger utbyte av såväl positiva somnegativa erfarenheter mellan kursarrangör, lärare och deltagare utnyttjaskreativiteten hos en specialiserad grupp människor och dubbelarbete kanundvikas.