prop · G403119 · 1980-12-31 00:00:00 — det som kan kallas för operativ ledning. Ledningeni övrigt bör enligt min mening delegeras. Prop.1980/81:119 Bilaga 3 Kommundepartementet 26 Som oljeskyddskommittén föreslår bör presumtivabefälhavare kunna vara utsedda på förhand. Detta förutsattes visserligen intevid tillkomsten av brandlagen (prop. 1973: 185). Inom ramen för denplanläggning som är skyldig all utföra bör emellertid befälhavarekunna utses även om något formellt förordnande inte kan utfärdas på förhand.Enligt min mening kan det vara lämpligt att länsstyrelserna inom ramen förtillgängliga medel anlitar presumtiva befälhavare för atl delta i planläggnings-och förberedelsearbetet. Länsslyrelsen i har redan tagitinitiativet till en sådan ordning. Enligl min mening är det således möjligt alli praktiken lösa denna fråga, redan med nuvarande regler. Det ingår dessutom iräddningstjänslkommitténs uppdrag all se över frägor av detta slag inom helaräddningstjänstens område. Jag anser det därför inte påkallat alt nu vidtanågon åtgärd. 2.6 Planläggning, utbildning och övning 2.6.1 Beredskapsplaner för olje- och kemikalieutsläpp Oljeskyddskommillén anser alt planläggningen hoslänsstyrelserna för oljebekämpning inle kan anses acceptabel. Enligt kommitténkrävs det kunskaper och erfarenheler för alt kunna äsladkomma ändamålsenligplanläggning. Utbildning och information, innefattande bl.a. erfarenhetsutbyte,bör därtör enligl kommitténs mening utgöra en del av planläggningen. bör statens brandnämnd svara för en avsevärt ökadutbildning. anser del synneriigen viktigt att vår samladeberedskapsorganisation för oljebekämpning och sanering planläggs bättre förutnyttjande av externa resurser. vid sjötransporter (MIST)konslalerar atl bekämpning av och sanering efter olja och kemikalier syftartill all så långt som möjligt avvärja eller begränsa skadorna i miljön. För attdetta skall kunna utföras effektivt måsle det enligt MlST:s mening finnas en iförväg utarbetad plan för bekämpningsaibetel. Kommittén föreslår alt regeringenskall ge berörda länsstyrelser i uppdrag alt upprätta beredskapsplaner förolje- och kemikaliebekämpning. Samtliga remissinstanser biträder eller lämnar MISTS:sförslag utan erinran. På regeringens uppdrag har statens brandnämnd gått igenomoch sammanställt länsstyrelsernas nuvarande beredskapsplaner för insatser medanledning av olje- och kemikalieutsläpp samt redovisat de ålgärder som nämndenanser påkallade med anledning av genomgången. Vid genomgången visade del sigatt omkring hälften av de akluella länsstyrelserna hade särskilda planer förinsatsei' vid olje- och kemikalieutsläpp. Övriga länsstyrelser hade ingen planalls för dessa typer av nödlägen eller endasi en översiktlig plan som varinordnad i plan för regional räddningstjänst. bör varje aktuell länsstyrelse sä 1980/81:119 Bilaga 3 Kommundepartementet 27 snartsom möjligt utarbeta en plan för dessa typer av nödlägen. Planläggningen börsåledes enligt nämnden i första hand komma till stånd i de län där inga planerför närvarande är utarbetade. Övriga länsstyrelser bör enligt brandnämndenstämma av sina planer mot de anvisningar som nämnden har gett ut under år 1978.Brandnämnden framhåller atl nämnden med anledning av utredningsuppdraget harutarbetat förslag fill anvisningar till länsstyrelserna avseende derasplanläggning för regionala insatser vid utflöde på vatten av olja ellerkemikalier. Brandnämndensredovisning och förslag har remissbehandlats. Förslagen får ett genomgåendepositivt mottagande av remissinstanserna. Nägra instanser anser emellertid allanvisningarna för länsstyrelsernas planering kunde ha varit mera långtgående.Från några håll påtalas den oklarhet som anses föreligga i fråga omansvarsfördelningen mellan land- och sjösidan. Dessa instanser menar attansvarsfrågorna bör klariäggas. Vissa remissintanser framhåller att del ärangeläget att planeringen påbörjas redan nu även om frågorna om ansvar är underutredning. Huvuddelenav remissinstanserna delar uttryckligen brandnämndens uppfattning att läget ifråga om beredskapsplanläggningen för atl möta olje-och kemikalieutsläpp ärofillfredsslällande. Remissinstanserna är ocksä genomgående positiva lill vadnämnden föreslår för all få en tillfredsställande planläggning. Enliglflertalet remissinstanser bör planläggningen, såsom brandnämnden föreslår,anslutas till den plan för regional räddningstjänst som skall finnas vid varjelänsstyrelse. Att planläggningen inte bör begränsas till olje- och kemikalieutsläpptill sjöss ulan även omfalta sådana nödlägen på land betonas från flera håll.Länsstyrelserna anser all det behövs ytterligare medel för uppgiften.Riksrevisionsverket anser däremot att resursbehovet i första hand börtillgodoses genom omprioriteringar inom länsstyrelsernasplaneringsavdelningar. Flertalet remissinstanser är i huvudsak positiva tillbrandnämndens förslag till anvisningar. Från flera håll framförs emellertidönskemål om komplettering av anvisningarna i olika avseenden. Jaganser liksom oljeskyddskommittén och MIST att det är av utomordentligt storbetydelse med en god planläggning. genomgång av länsstyrelsernasnuvarande beredskapsplaner för insatser med anledning av olje- ochkemikalieutsläpp visar att ålgärder behöver vidtas. Planläggningen är enuppgift som det enligt 24 § brandstadgan åligger länsstyrelserna att genomföra.Det finns enligt min mening anledning att utgå från atl erforderliga åtgärderför att förbättra planläggningen vidtas självmant av länsstyrelserna. Sådanaåtgärder har för övrigt redan salts i gång i bl.a. och län.Några särskilda medel för ändamålet bör inte ulgå. harföreslagit om planläggningens genomförande och innehåll har i allt väsentligtbemötts positivt av remissinstanserna. De synpunkter och förslag tillkompletteringar av anvisningarna som har förts fram bör övervägas avbrandnämnden innan nya anvisningar meddelas. 1980/81:119 Bilaga3 Kommundepartementet 28 Kommitténför miljörisker vid sjötransporter (MIST) föreslår atl det tilllänsstyrelsernas beredskapsplan för ingripande mot olje- och kemikalieutsläppskall höra en handbok (miljöallas) i vilken värdefulla och känsliganaturområden finns redovisade på ett överskådligt och lättillgängligt säll.Miljöatlasen skall enligt kommittén också kunna ligga till grund för t.ex.farleds- och hamnplanering. Remissinstanserna äröverlag positiva till förslaget. Mänga instanser, särskilt länsstyrelserna,pekar dock på alt behov finns av såväl anvisningar som resurstillskott. Regeringen uppdrog genombeslut åt länsstyrelserna utmed kusten och vid ochVänern alt som en del av den planläggning som ankommer på enligt24 § brandstadgan sammanställa en miljöhandbok som underiag för ingripandenmol olje- och kemikalieutsläpp. Arbetet skulle enligt beslutel bedrivas isamråd med och i erforderiig utsträckning medsjöfartsverket och . har pålänsstyrelsernas begäran tillsatt en arbetsgrupp för att utarbeta anvisningareller en stomplan lill miljöhandbok. 1 arbetsgruppen ingår företrädare förnaturvårdsverket, , kustbevakning, Inslilulel förvallen- och luflvårdsforskning (IVL) samt länsstyrelserna i ,och samt . Arbetet beräknas bli klart underförsta hälften av detla år. Det material som därefter behövs för att upprättamiljöhandböcker finns i varierande grad hos länsstyrelserna. Enligt min mening ärmiljöhandböckerna en viktig del av länsstyrelsernas planläggning föringripanden mot olje- och kemikalieutsläpp. Självfallet kan böckerna ocksåanvändas i andra sammanhang. Arbetet är nu på god väg och jag anser detangeläget alt arbetet slutförs . Någon särskild åtgärdbehövs enligt min mening inte . Bådeoljeskyddskommillén och remissinstanserna anser alt del krävs en ökad satsningpå samövning, utbildning och information för att den samladeberedskapsorganisalionen för oljebekämpning och sanering skall kunna blieffektiv. Jag delar denna uppfattning. Särskilda samövningar har enligt minmening slor betydelse. Detta visar inte minst erfarenheterna från den ryska oljetankernJosé grundslötning vid . Samarbetet underbekämpningsoperalionen mellan myndigheterna och kommunen fungerade mycket bra.Till stor del berodde della på en ledningsövning som hade hållits några månaderlidigare. Jag vill också betona den betydelse övningar har för aU provaplanläggningen. Övningarna tillgodoser i viss mån behovet av utbildning ochinformation till personal som kan komma att delta i en bekämpningsoperation.Enligl min 1980/81:119 Bilaga3 Kommundepartementet 29 meningär det angeläget att resurser nu ställs till förfogande för samövningar. Jagåterkommer till denna fräga (avsnill 2.9). Vid sammanfattning averfarenheterna från oljebekämpningsoperatio-nerna på ochostkusten tar oljeskyddskommillén upp frågan om utbildning av personersom vid oljebekämpning och sanering kan engagera sig som ledare för arbetslagpå land. Enligt kommittén bör sådana personer utses och utbildas regionalt. Utbildningen inom brandförsvarethar behandlats i betänkandet (Ds Kn 1979:5) Brandförsvarsutbildningen.Utredningsförslaget har remissbehandlats och överarbetas nu av en särskildarbetsgrupp inom . Frågan om utbildning av ledare förarbetslag på land bör enligt min mening övervägas vidare i detta sammanhang. Ulredningenom tillsyn av kusterna (TAK) har lagt fram betänkandet Personal för tillsyn avkust och skärgård. Ulredningen anser att det hittillsvarande systemet förhandläggning av bemanningsfrågor, som innebär alt personalbehovet bedömsisolerat av varje sektorsmyndighet för sig, kan leda till otillfredsställanderesultat, samhällsekonomiskt sett. 1 framtiden måsle därför enligt TAK ett merövergripande betraktelsesätt införas vid ställningstaganden i bemanningsfrågor,så att de totala verkningarna av personalförändringar för såväl statlig somkommunal liksom enskild verksamhet beaktas. TÄK anser att ett minimikrav äratl det införs en garanti för atl personalinskränkningar inte får ske utan attandra huvudmän, som har behov av tillsyn och övervakning utmed kusterna, harberetts möjlighel att redovisa hur dylika inskränkningar skulle påverka derasverksamhet. Mot denna bakgrund och för att förbättra samordningen mellan olikasamhällsintressen, föreslår TAK en ny handläggningsordning. Den föreslagnahandläggningsordningen består dels av en informationsskyldighet, dels av enutredningsskyldighet. , överbefälhavaren i vissutsträckning, , statens vägverk, , ,, slalens naturvårdsverk och generaltullstyrelsen skall i godlid underrätta andra berörda cenirala myndigheter och länsslyrelsen i detberörda länet innan ätgärder vidtas som syftar till indragning av personallängs kusterna. Om länsslyrelsen finner att den tilltänkta indragningen endasti ringa grad påverkar de anspråk på bemanning som finns hos olika huvudmän,skall indragningen enligl utredningsförslaget kunna verkställas. I annat fallskall enligt TAK göra en allsidig utredning av följderna av dentilltänkta indragningen. TAK föreslår att under utredningsarbetetskall höra berörda kommuner, landstingskommuner, fackliga och andraorganisationer saml statliga centrala och regionala myndigheter. Enligt TAK:s meningskall fömtom att lämna en nuläges-10 1980/81. Prop.1980/81:119 Bilaga 3 Kommundepartementet 30 beskrivning lämna elt förslag som tillgodoser de anspråkpå bemanning som olika samhällsintressen ställer i det aktuella fallet.Förslaget skall vidare om möjligt innehålla lösningar som innebär att de olikaarbetsuppgifterna så långt möjligt samordnas. 1 förslaget skall även enligtTAK behandlas frågor om finansiering av en fortsatt bemanning, fördelning avkostnader mellan olika intressenter samt huvudmannaskap för personalen. Omlänsstyrelsens förslag inte godtas av berörd myndighet, skäll det enliglutredningen lämnas över till regeringen för prövning. Belräffande handläggningenpå central nivå bör enligt TAK erinras om atl i de fall länsslyrelsen harföreslagit alt en primärkommunal, landstingskommunal eller enskild intressentskall medverka lill finansieringen av en Ibrtsall bemanning, dessa givelvisskall ha fillslyrkl förslagel för att länsslyrelsen över huvud skall kunnalägga fram detsamma. Däremot har TAK inle ansett det rimligt att ett organ somsjälvt inte är berett all ekonomiskl bidra lill en fortsatt bemanning, men intefinner en viss lösning acceptabel, skall kunna påräkna att regeringen alllidprövar ärendet. TAK anseratt de kostnader som kan behöva täckas för en fortsatt bemanning skall betalasgenom en försöksverksamhet med s. k. regionalpolitisk anpassning av statligaijänsler saml genom den frilidsbålavgift och oljeavgift som har föreslagits avandra statliga ulredningar. Utredningensförslag har fåll ell i huvudsak posilivt mottagande vid remissbehandlingen.Flertalet remissinstanser delar således utredningens uppfattning att detnuvarande systemet för handläggning av bemanningsfrågor ärotillfredsställande. 1 flera yttranden framhålls att utredningsförslaget gerbättre förutsättningar för samordnade lösningar. Vissa instanser, bl.a. statensnaturvårdsverk, anser atl utredningen borde ha gått ännu längre och utrett hurstor bemanning som krävs för all tillfredsställa alla samhällsintressens behov.Generaltullstyrelsen, som har en övervägande kritisk inställning tillförslaget, framhåller att de olika myndigheternas personal i allt väsentliglarbetar enligt skilda förutsättningar och att de endast i begränsad omfattning,i flera avseenden inte alls, kan ersätta varandra inom de verksamhetei- sominnefattas i begreppet "tillsyn och övervakning längs kusterna".Några instanser anser att de regionalpolifiska aspekterna har tillmättsallfiör stor tyngd och alt detta kan försvåra önskvärda rationaliseringar. Denföreslagna handläggningsordningen tillstyrks eller lämnas utan erinran avhuvuddelen av remissinstanserna. Flera instanser anser atl de intressen som dehar att företräda lättare kan hävdas med den ordning som TAK föreslår. Fränvissa håll framhålls att handläggningsordningen inte borde begränsas tillindragningar. Andra instanser pekar på att anpassning av deras verksamhel måstekunna ske inom rimlig lid. 1 fråga om informationsskyldigheten anser någraremissinsianser, bl.a. , att den bör utvidgas lill atlomfatta postverket och domänverkel. menar att dess kustradiopersonalpå grund 1980/81:119 Bilaga 3 Kommundepartementet 31 avsin lokalisering inte kan komma i fråga. anser att det inte ärmöjligt att ålägga dess personal ökade uppgifter. Generaltullslyrelsen varnarför en alltför långtgående formalisering av informationsskyldigheten. Styrelsenanser alt myndigheter som avser atl vidta indragningar själva skall bedöma ombehov av information föreligger eller att muntliga kontakter skall räcka.Förordningen (1979:637) om länsplanering lämnar enligt några instanser redan denödvändiga föreskrifierna. Nästanalla remissinstanser tillstyrker all skall svara för denutredning som skall göras när det behövs för att klarlägga verkningarna avpersonalinskränkningar. 1 yttranden från regionala och lokala organ framhållsatt med sitt breda sektorsövergripande ansvar församhällsutvecklingen bör ha de bästa förulsältningarna atl göra en allsidigutredning samt att har större anledning än annan myndighet atlbevaka de lokala och regionala intressena. ochriksrevisionsverket anser däremot att behovet av bemanning bäst kan bedömas påcentral nivå. Farhågor framförs för att den regionala utredningsmodellen kommeralt bli alltför byråkratisk och resurskrävande. För egen del kan jag heltinstämma i TAK:s uppfattning att det hittillsvarande systemet för handläggningav bemanningsfrågor kan leda till otillfredsställande resultat sett i ettsamhällsekonomiskt perspektiv. Detta är också flertalet remissinstansersmening. En personalinskränkning som genomförs av en myndighet kan få betydandeåterverkningar för andra samhällsintressen längs våra kuster. En indragning avtjänster kan, som framhåller, i sämsta fall leda lill attunderlaget för en godtagbar service för den kvarvarande befolkningen försvinner.Vidare kan en avbemanning, som medför en kostnadsbesparing för en myndighet,rent av framtvinga åtgärder hos en annan myndighet som betingar störrekostnader än besparingen. Jag delar helt TAK:s ståndpunkt alt det nuvarandesystemet, som innebär alt personalbehovet bedöms isolerat av varjesektorsmyndighel för sig, är ofillfredsslällande och alt ett mer övergripandebetraktelsesätt måste införas vid ställningstaganden ibemanningsfrågor. Jag anser liksomutredningen alt de totala verkningarna av personalförändringar för såvälstatlig som och enskild verksamhet måste beaktas. bör maneftersträva praktiska lösningar som medför lägsta möjliga kostnader församhället som helhel. Självfallet måste även i fortsättningen tekniskahjälpmedel och rörliga enheter kunna användas för övervakningen längs kusterna.Enligt min mening krävs det emellertid en övergripande syn på sådana frågor.TAK:s förslag innebär att andra berörda huvudmän bereds möjlighel att redovisahur en personalinskränkning skulle påverka deras verksamhet och hur en fortsattbemanning kan finansieras. Som flera remissinstanser framhåller ger dellaförslag till handläggningsordning goda förutsättningar för samordnadelösningar. Denav TAK föreslagna informationsskyldigheten och utredningsskyl- 1980/81:119 Bilaga 3 Kommundepartementet 32 digheteninnebär att del införs en garanti för att samordnade lösningar prövas förebeslut om personalinskränkningar som medför negativa verkningar av nägon betydelse.Vissa instanser anser atl TAK borde ha gäll ännu längre och utrett hur storbemanning som krävs för att tillfredsställa alla samhällsintressen. Jag harstor föreståelse för dessa synpunkter. Utredningsuppdraget hade emellertid i såfall varit mycket stort och hade med all sannolikhet tagit i anspråk.1 stället valdes metoden att relativt snabbt få fram en lösning som kundeförhindra de olägenheter som avbemanningen längs kusterna har medfört och somjag har redovisat tidigare. Enligt min mening får denna lägre ambitionsnivågodtas. Vidare är del knappast möjligt att en gång för alla fastställa behovetav bemanning utmed kusterna med hänsyn till de förändringar som följer avutvecklingen. Det finns också betydande risk för att ett fullständigt systemskulle bli administrativt tungrott och byråkratiskt. Jag anser emellertid kan hoppas på att den handläggningsordning som TAK föreslår för kust ochskärgård skall kunna initiera samordnade lösningar även på andra områden.Sammanfattningsvis anser jag liksom huvuddelen av remissinstanserna att denföreslagna handläggningsordningen bör genomföras. Den kritiska inställningsom framförs i fråga om personalens möjhgheter att vid en samordning fullgörauppgifter inom annan myndighets verksamhet är enligt min mening betydligtöverdriven. Visserligen finns det kvalificerade uppgifter som kräver långutbildning eller erfarenhet. 1 många fall behövs emellertid endast en begränsadkompletterande utbildning eller information. Jag kan inte heller hålla med omatt de regionalpolitiska aspekterna har tillmätts alltför stor tyngd. Det finnsutmed våra kuster alltför många bevis på motsatsen. I fråga om vilkamyndigheter som handläggningsordningen och därmed ocksåinformationsskyldigheten skall omfatta för en del remissinstanser fram förslaglill en utökning och andra till en minskning av den krets av myndigheter somTAK föreslår. Enligt min mening bör det till en början slås fast attinformationsskyldigheten endast skall gälla sådan personal inom myndigheternasom kan ha direkl betydelse för tillsynen och övervakningen av kusterna. Deavgränsningsproblem som kan uppkomma i det särskilda fallet avpersonalinskränkning anser jag att myndigheterna bör kunna klara utan störresvårigheter. Jag kan dela uppfattningen att postverket och domänverket börinkluderas. Den personal hos dessa verk som är verksam i kustområdet och dåfrämst inom skärgårdsområden kan ha betydelse från bemanningssynpunkt. Försådan personal bör således gälla informationsskyldighet. Televerketskustradiopersonal bör, även om den kan vara lokaliserad långt från kusten,också omfattas av handläggningsordningen på gmnd av den storci roll sompersonalen spelar i sjöräddningsarbetet. Ätt personal för färje-och brodrift inom skärgårdarna har betydelse och att därför böromfattas av informationsskyldigheten anser jag vara uppenbart. Prop.1980/81:119 Bilaga 3 Kommundepartementet 33 enligtmin mening inte till att länsstyrelserna får erforderlig information om nuaktuella personalförändringar. Erfarenheten visar att så inle är fallet och attdet därför behövs en särskild förordning såsom utredningen föreslår. Enligtmin mening är det uppenbart atl den föreslagna regionala handläggningsmodellenger den mest allsidiga och sakliga belysningen av frågan ompersonalinskränkningar. Jag vill dock understryka atl det är väsentligt attlänsstyrelsen genomför uppgiften i samråd med berörda cenirala myndigheter.Länsstyrelsen skall enligl min mening naturiigtvis som TAK föreslår också höraberörda kommuner, landstingskommuner, fackliga och andra organisationer samtstatliga regionala myndigheter. Jaganser inle att handläggningsordningen skall behöva bli byråkratisk ochresurskrävande. Jag vill understryka att den särskilda handläggnings-ordningenendast gäller rena kust- och skärgårdsområden. Som jag har framhållitär del meningen atl skapa en garanti för att personalinskränkningar som medförallvarliga negativa verkningar inte sker utan en allsidig belysning.Utredningsskyldigheten bör endast avse sådana åtgärder som innebär meraväsentliga förändringar. Av betydelse för bedömningen i detta hänseende är omdet gäller indragningar i särskilt utsatta områden. I de fall när länsstyrelsenfinner att dessa krav inte är uppfyllda eller att en tilltänkt indragningendast i ringa grad påverkar de anspråk på bemanning som finns hos olikahuvudmän avses indragningen kunna ske utan särskild utredning. Det ärväsenlligt med en snabb handläggning av de ärenden där utredning inte skallske. Även utredningarna bör naturligtvis handläggas med skyndsamhet. Jagvill peka på all länsslyrelserna utreder många av de fall där detnu föreslagna regelsystemet blir tillämpligt och medför atl en utredning skallgöras. Skillnaden är att utredningen ofta sker först sedan beslul ompersonalinskränkning har fattals. Syftet med utredningen är då alt förmåvederbörande myndighet alt ändra sitt beslut. Enligt mitt förslag görsutredningen före beslutet om personalinskränkning. Detta är enligt min meningen mycket mera tillfredsställande ordning. Jagvill i sammanhanget erinra om att myndigheterna fortlöpande har att övervägamöjligheterna till rationalisering av verksamheten och omprioritering till demest angelägna verksamhetsområdena. En fortlöpande översyn av verksamhetensomfattning och inriktning är följaktligen elt nödvändigt inslag imyndigheternas verksamhet. Länsstyrelsenskall sålunda enligt min mening i vissa fall göra en allsidig utredning avföljderna av en tilltänkt indragning av personal. Resultatet kan naturligtvisbli atl indragningen skall genomföras. Om länsslyrelsen finner del angelägetmed en fortsatt bemanning, skall enligt min mening sträva efteratt få fram en överenskommelse mellan intressenterna om organisation,huvudmannaskap och kostnadsfördelning. Det är väsentligt all äveni denna del av utredningen arbetar i nära samråd med berörda centralamyndigheter. Dessa bibehåller ju sitt nor- Prop.1980/81:119 Bilaga 3 Kommundepartementet 34 Om någon av de berörda statligamyndigheterna inte kan godta förslag, skall frågan föras upptill regeringen. Enligt min mening bör det i sädant fall ankomma på den myndighetsom har aktualiserat personalinskränkningen att överlämna ärendet till regeringen.Jag utgår dock frän all detla skall bli mera sällan förekommande. Vad gäller kostnaderna ansei" jag all huvudregeln börvara att dessa skall fördelas mellan olika intressenter och att länsstyrelsenskall försöka få fram en frivillig överenskommelse om kostnadsfördelning. Blandintressenterna bör förutom statliga myndigheter kunna ingå kommuner, landstingskommuneroch enskilda sammanslutningar.