prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — För att saken skall tas upp lill prövning ihögsta domstolen skall givetvis liksom f n. krävas prövningstillstånd. Inleheller nämnda ökning bör utgöra något hinder mot att överexekutor avskaffas sombesvärsinstans. Jag föreslår mot denna bakgrund attklagan i utsökningsmål inte längre skall prövas av överexekutor utan att besväröver kronofogdemyndighetens beslut och åtgärder skall anföras direkt ihovrätten. 1980/81:8 Föredraganden: AUmän motivering 152 5.2.6 Uppgifter som åvilar överexekutor enUgl särskildaförfattningar Överexekutor har alt som förstainstans handlägga även en del uppgifter enligt särskilda bestämmelser utanförUL och därtill anslutande författningar. Av uppgifter som är av rent exekutivnatur kan nämnas befogenheten att i vissa fall pröva förutsättningarna förverkställighet av utländsk dom eller beslut samt alt förordna om handräckningenligl särskilda bestämmelser i olika lagar, t.ex. naturvårdslagen. Andrauppgifter som tiUkommer överexekutor är inte av direkt exekutiv natur. att i vissa fall utse eller entlediga skiljemän och att motta depositionav hyra enligt JB eller annan betalning enligt lagen om gälds betalning genompenningars nedsättande i allmänt förvar. Antalet av överexekutorernaslutligt handlagda mål enligt särskilda författningar uppgick till2.046, varav 46 avsåg utseende eller entledigande av skiljeman, 1.005mottagande av nedsättning, 256 fördelning av medel enligl expropriationslagen(1972:719) m.fl. lagar och återstoden, 736 mål, annan åtgärd. Uppgiften attfördela medel enligt expropriationslagen m.fl. författningar åvilar emellertidlänsstyrelsen som sådan. Flertalet mål angående "annan åtgärd" tordeutgöras av mottagande för överlämnande till behörig myndighet av ansökan frånannat nordiskt land om indrivning av underhållsbidrag. Även denna uppgiftankommer på som sådan. Beredningen har i samband med sittförslag till UB framhållit i fråga om nu aktuella uppgifter att det i varjesärskilt fall får prövas om överexekutor bör ersättas av kronofogdemyndigheteller annan myndighet. Beredningen har även redovisat vissa synpunkterbeträffande placeringen av de olika uppgifterna. Dessa synpunkter har iallmänhet inle mött någon erinran i remissyttrandena. 1 betänkandetUtsökningsrätt XIII, som innehåller förslag till följdändringar till UB, harberedningen även behandlat frågan vem som bör handlägga de nuvarandeöverexekutorsuppgifterna. Antalet ärenden hos överexekutorsom avser uppgifter enligt särskilda författningar är förhållandevis ringa.Uppgifterna är i allmänhet inte heller av svårare beskaffenhet. Uppgifter avrent exekutiv beskaffenhet, frånsett de som avser förordnande om handräckning,bör uppenbarligen flyttas till kronofogdemyndigheterna. 1 fråga om andrauppgifter får bedömas från fall till fall vilken myndighet som bör handhauppgiften. De myndigheter som närmast kan komma i fråga är, förutomkronofogdemyndighet, som sådan och tingsrätt. Frågan om vilkamyndigheter som bör överta överexekutors olika uppgifter enligt särskildaförfattningar får tas upp i samband med behandlingen av följdändringar till UB. 5.2.7 Konsekvenser ifråga om personal av överexekutorsavskaffande 1 det föregående har Jag föreslagitatt de uppgifter som f n. ankommer på överexekutor skall flyttas tillkronofogdemyndigheterna och, beträffande Prop.1980/81:8 Föredraganden; AUmän motivering J53 handräckning, till domstol. Härav följer attöverexekuiorsinslitutionen bör avskaffas. Vid länsstyrelserna togöverexekutorsgöromålen i anspråk 106 helårsarbetskrafter, varav knappthälften utgjordes av Juristpersonal, en fjärdedel av personal ilandskanslistkarriären och återstoden av personal i kontorskarriären. Dennuvarande omfattningen av arbetskraft torde endast i mindre mån skilja sig frånförhållandena . Det kan erinras om att överexekutor handlägger ävenvissa uppgifter vilka ankommer på liinsstyrelsen som sådan. Om de uppgifter som f n. ankommerpå överexekutor (frånsett handräckning) förs över tillkronofogdemyndigheterna, måste dessa tillföras ytterligare personal. lill de rationaliseringsvinster som är förenade medöverexekutorsinstitulionens avskaffande kan antalet nya tjänster beräknasunderstiga de arbetskrafter som krävs för handläggning av motsvarandeuppgifter hos överexekutor. Åtskilliga av de tjänstemän hoslänsstyrelserna som handlägger överexekutorsgöromålen är endast delvissysselsatta med sådana göromål och har i övrigt andra uppgifter vidlänsstyrelsen. En del av personalen har mångårig erfarenhet avöverexekutorsgöromålen. Del bör övervägas om åtgärder kan vidtas i syfte att gesådan personal möjlighet all tjänstgöra vid kronofogdemyndighet. Frågan om kronofogdemyndigheternasbehov av ytterligare tjänster liksom frågan hur de tjänstemän vidlänsstyrelsema med exekutiva uppgifter som inle flyttar över lillkronofogdemyndighet skall sysselsättas finns det anledning all återkomma lill iannat sammanhang. 5.3 Handläggningen av mäl angående indrivning av skatter,böter o.d. (allmänna mål) UL är som har nämnts förut inledirekt tillämplig på verkställighet av dom, varigenom har dömts till böter,vite eller: särskild rättsverkan av brott, och inte heller på indrivning avskatter och allmänna avgifter. Detsamma gäller lagarna om exekutiv försäljningav registrerat skepp m.m., av luftfartyg m,m. och av fast egendom. På gmnd avsärskilda bestämmelser i andra författningar som hänvisar till UL:s reglerskall dock bestämmelserna i och de särskilda försäljningslagama med vissaundantag tiUämpas även i sådana mål (allmänna mål). Införsellagen är däremotdirekt tillämplig även på indrivning av böter och viten samt skatter ochallmänna avgifter. Ytterligare bestämmelser om indrivningen avoffentligrättsliga fordringar, bl.a. när det gäller bokföring och redovisning,finns i andra författningar. Beredningen har föreslagit att UBskall vara direkt tillämplig även i fråga om indrivning av böter och viten m.m.samt skatter och allmänna avgifter. De avvikande bestämmelser som i vissaavseenden behövs beträffande Prop.1980/81:8 Föredraganden: Allmän motivering 154 allmänna mål kan enligt beredningen regeringen bemyndigasmeddela. Förslaget att UB skall varaomedelbart tillämplig även i fråga om allmänna mål har tillstyrkts ellerlämnats utan erinran av praktiskt tagel alla remissinstanser. Fleraremissinstanser har däremot kritiserat den närmare behandlingen i förslaget avallmänna mål och menat att dessa måls särskilda beskaft"enhet inte harbeaktats tillräckligt. Som allmänna mål drivs främst instaten tillkommande fordringar, men även vissa kommunala fordringar drivs in isamma ordning. Utmärkande för allmänna mål. Jämförda med enskilda mål angåendeutmätning eller införsel, är främst fordringarnas offenlligrältsligabeskaffenhet samt att staten (resp. kommun) i sin egenskap av borgenärföreträds av kronofogdemyndigheten som denna har att handlägga måletsom exekutiv myndighet. På gmnd av sist nämnda förhållande finns inte någonegentlig sökande i allmänna mål på samma sätt som i enskilda mål. De allmännamålens särskilda beskaffenhet medför att en del bestämmelser i inte kaneller inle bör tillämpas i sådana mål. Detta gäller i första hand bestämmelserom måls anhängiggörande och om redovisning av influtna medel men även vissabestämmelser rörande själva förfarandet. De flesta bestämmelserna i tordeemellertid ulan vidare kunna göras tillämpliga även i allmänna mål. Den del avUB som avser införsel bör i varje fall, på samma sätt som f.n. införsellagen,kunna tillämpas direkt på indrivning av böter och viten samt skatter ochallmänna avgifter. I kronofogdemyndigheternas verksamhet är de allmänna målennumera helt dominerande i förhållande till de enskilda målen, såväl i fråga omantalet och belopp som skall drivas in som beträffande den arbetsinsats sommålen totalt sett kräver. Det vore uppenbarligen fögatillfredsställande om bestämmelserna i en ny UB blev direkt tillämpliga endastpå en mindre del av kronofogdemyndigheternas verksamhet. Som framgår av vadsom sägs i specialmotiveringen till 3 kap. anser jag att UB, till skillnadfrån UL, bör vara direkt tillämplig på verkställighet av förvaltningsdomstolsoch förvaltningsmyndighets beslut rörande annat än skatter eller allmännaavgifter, när sådana beslut får verkställas exekutivt. Mot bakgrund av det somhar sagts nu talar övervägande skäl för att UB bör vara tillämpligäven på verkställighet som avser indrivning av skatter, böter m.m. Vid bedömande av frågan hur deallmänna målen närmare skall behandlas i UB är det av vikt alt klargöra i vadmån undantag från bör göras för sådana mål och i vilkenutsträckning allmänna mål kräver särskilda föreskrifter. Några remissinstanserhar ansett att allmänna mål kräver avvikelser från i störreutsträckning än vad beredningen har förutsatt. Sålunda har t.ex. RSV utgåttfrån att bestämmelser i beredningens förslag som har avseende på "sökanden"inte skall vara tillämpliga i allmänna mål. eftersom det inte finns någonsökande i dessa mål. Härtill vili jag först framhålla att Jag liksom bered- Prop.1980/81:8 Föredraganden: Allmän motivering 155 ningen anser att termen ""sökanden" börkunna användas som generell beteckning på den som begär verkställighet. Attbeteckningen "borgenären"" inte används när fråga är ombetalningsförpliktelse beror på att del även kan finnas andra borgenärer imålet, t.ex. panthavare. Även om det i allmänna mål inle finns någon egentligsökande, finns givetvis även i sådana mål en borgenär, nämligen staten (resp.kommun). De bestämmelser som UB föreslåsinnehålla passar i allmänhet även för allmänna mål. Detta hänger också sammanmed att UB i princip reglerar endast det exekutiva förfarandet och frågor somhar samband därmed. Bestämmelserna härom rör i stor utsträckning svarandenseller tredje mans rättigheter och skyldigheter vid exekutiv verkställighet ochanledning saknas att inte låta sådana bestämmelser gälla i princip även vidverkställighet för uttagande av skatter, böter o.d. Men även-bestämmelser somnärmast avser att ta till vara ""sökandens" intressen och renaförfaranderegler bör i allmänhet gälla även i allmänna mål. En närmaregenomgång av balkens bestämmelser visar också att endast beträffande ett mindreantal paragrafer och endast i vissa kapitel bör göras undantag för allmännamål. Det kan påpekas att flera bestämmelser i balken på grund av sitt innehållöver huvud inte kan få aktualitet i allmänna mål, t.ex. regler angåendeverkställighet som avser annan förpliktelse än betalningsskyldighet. beträffande allmänna mål torde behövas endast i ett mindre antalfrågor. Ett särskilt spörsmål är hur deundantag som behövs beträffande allmänna mål formellt skall komma till uttryck.Det är nämligen inte förenligt med nya regeringsformen att, som beredningen harföreslagit, regeringen bemyndigas all föreskriva behövliga undantag frånbalken. En möjlighet är att föreskrifter om undantag från UB:s bestämmelsermeddelas i andra lagar som närmare reglerar indrivningen av skatter, böterm.m.. t.ex. i uppbördslagen i fråga om skatter och allmänna avgifter som avsesi den lagen. Det är emellertid inte särskilt praktiskt att undantagen frånUB:s regler skall återfinnas utarjför UB. En sådan ordning torde också kunnaföranleda missförstånd i tillämpningen. Med hänsyn till att indrivningen avolika medel som förekommer i allmänna mål regleras i flera särskildaförfattningar skulle bestämmelser om undantag från behöva meddelasi flera olika lagar. Om UB blir tillämplig på allmänna mål, är detprincipiellt sett riktigast att det också framgår direkt av UB i vad månundantag från dess bestämmelser skall gälla i sådana mål. Jag förordar att UB utformas medutgångspunkt i det som har sagts . Därvid bör den tekniken användas att islutet av varje aktuellt kapitel anges undantagen från bestämmelserna i detkapitlet. Det torde emellertid inte vara nödvändigt att föreskriva uttryckligtundantag från bestämmelser som över huvud inte skulle kunna få tillämpning vidindrivning av skatter, böter m.m. 1980/81:8 Föredraganden: Allmän motivering 156 Några remissinstanser har i detta sammanhang tagitupp frågan om kronofogdemyndigheternas ställning i allmänna mål och kritiseratdet förhållandet att kronofogdemyndigheterna i sådana mål både företräderstaten (resp. kommun) som borgenär och har verkställande och beslutandeuppgifter i egenskap av exekutiv myndighet. För egen del vill jag förstframhålla all kronofogdemyndighetemas dubbelstäUning i allmänna mål inte itillämpningen torde vålla olägenheter för parter eller andra sakägare iutsökningsmål. De kritiska remi:isinstanserna synes inte heller mena attkronofogdemyndigheterna skulle kunna tänkas utnyttja sin ställning för atttillgodose staten (resp. kommun) i allmänna mål på bekostnad av andrasberättigade intressen. De invändningar som har riktats mot attkronofogdemyndigheterna har dubbla funktioner i allmänna mål är av meraprincipiell natur. Från denna synpunkt skulle det onekligen vara envinst om de båda funktionerna kunde hållas åtskilda, så attkronofogdemyndigheten hade enbart exekutiva uppgifter. En sådan uppdelning avfunktionerna skulle emellertid göra indrivningen av skatter, böter m.m.betydligt mera omständlig och kostsam än f.n. utan att några praktiska fördelarskulle uppnås. De nya uppgifter som åläggs kronofogdemyndigheterna genom UB kaninle heller anses påkalla någon ändring av myndighetemas ställning i allmännamål. Enligl min mening Tmns därför inte tiUräcklig anledning att i nuförevarande sammanhang ta upp frågan om kronofogdemyndighetemas ställning isådana mål till omprövning. 1 fall då någon av de nya uppgifter somkronofogdemyndighetema erhåller skulle kunna skapa svårigheter pä grund avmyndighetemas dubbla funktioner i allmänna mål, ämnar jag i samband medbehandlingen av bestämmelserna därom närmare beröra vilka åtgärder som börvidtas för att förebygga en olämplig ordning. I vissa situationer bör emellertid staten (resp.kommun) i allmänna mål företrädas av annan än kronofogdemyndigheten. som härmast kommer i fråga i fall då kronofogdemyndigheten intelämpligen bör handha viss uppgift är RSV. Frågan i vilka fall annan än kronofogdemyndighetenbör företräda staten (resp. kommun) behandlas i anslutning till de paragrafersom reglerar de aktueUa befogenhetema. Vissa bestämmelser i aktualiserar frågan näransökan skall anses gjord i allmänt mål, dvs. på vilket stadium ettutsökningsmål i UB:s mening skall anses föreligga vid indrivning av skatter,böter o.d. Denna fråga bör lämpligen regleras uttryckligen i balken. Jagåterkommer till saken i specialmotiveringen. Bestämmelser om indrivning av skatter, böter m.m.finns meddelade även i flera författningar utanför UL och därtill anslutandeexekutions-rättsliga lagar, l.ex. i uppbördslagen ochmedelsförvaltningskungörelsen. Sådana bestämmelser behandlar bl.a.betalningsanmaning, bokföring, redovisning och andra frågor som ligger utanfördet rent exekutiva området. Några remissinstanser har ansett att bestämmelsema är Prop.1980/81:8 Föredraganden: Allmän motivering157 svåröverskådliga och bör ses över i samband med arbetet påUB. Enligl min mening har emellertid bestämmelsema inle sådant samband med enny utsökningslagstiftning alt del därför är påkallat med en sådan översyn. 1anslutning till arbetet på en eventuell övergång till automatisk dalabehandlinginom exekutionsväsendet har vidare inom RSV skett en översyn avindrivningsförfattningarna. Förslag om ändringar i dessa författningar övervägsf n. i budgetdepartementel. I den mån behov kan anses föreligga av ytterligareöversyn av gällande indrivningsbestämmelser får den frågan tas upp i annatsammanhang. Några remissinstanser har tagit uppfrågan om möjlighel för kronofogdemyndigheten att i allmänt mål ta emotsäkerhet för fordran på skatt m.m. och förordat alt sådan möjlighet införs.Bestämmelser finns inte i saken och kronofogdemyndighet har tidigare ansettssakna befogenhet att ta emot säkerhet för fordran i allmänt mål. Även dennafråga faller emellertid utanför kronofogdemyndigheternas rent exekutivaverksamhei. En eventuell befogenhet all ta emot säkerhet bör därför reglerasutanför UB. Anledning saknas alltså att ta upp frågan i detta sammanhang. Detkan nämnas att i belänkandet (SOU 1975:104) Belalningssäkringslag förskatte-och avgiftsprocessen har föreslagils att säkerhet skall kunna ställasför fordran som avses i den föreslagna belalningssäkringslagen. f n. i budgetdepartementel. Enligl gällande rätt kanutmätningsmannen själv rätta verkställd utmätning av lös egendom, om del iefterhand skulle visa sig all egendomen tillhörde tredje man eller att den avannan anledning inte borde ha utmätts. Sådan rättelse får dock inte vidtassenare än från utmätningsförrättningen. Utmätningsmannen kan ocksåsjälv ändra beslut om införsel eller om utmätning av lön o.d. 1 övrigt är densom vill ha ändring i utmätningsmannens beslut i princip hänvisad lill attöverklaga beslutet hos överexekutor. Beredningen har anseti altmöjligheten till självrättelse bör vidgas, bl.a. för att antalet överklagadeutsökningsmål skall begränsas. Självrältelse av sakulmälning föreslås kunna skeutan särskild tidsbegränsning när den utmätta egendomen visas fillhöra tredjeman. För andra fall av självrältelse av sakutmätning har tidsbegränsningen från utmätningen behållits, dock att rättelse skall kunna ske ävendärefter om besvär har anförts. Bestämmelserna föreslås omfatta även fastegendom. Den nuvarande möjligheten att ändra beslut om införsel eller omutmätning av lön o.d. har tagits upp oförändrad i förslaget.Kronofogdemyndigheten föreslås också få befogenhet all häva säkerhetsåtgärd, omdet i efterhand befinns att åtgärden inte borde ha ägt rum. Beredningensförslag utgår vidare från att kronofogdemyndigheten i viss utsträckning kanändra Prop.1980/81:8 Föredraganden: Allmän motivering 158 meddelade beslut och vidtagna åtgärder utöver vad somanges i lagtexten. Ändring eller rättelse skall kunna vidtas självmant avmyndigheten vid den mtinmässiga granskning av underordnades arbete som högretjänstemän förutsätts utföra eller efler påpekande från part eller tredje man.Ändring eller rättelse skall också kunna äga rum med anledning av anfördabesvär. Om klaganden därvid blir tillgodosedd eller om besvären återkallas,skall saken över huvud inle tas upp av hovrätten. Beredningens förslag har fått ettblandat mottagande i remissyttrandena. De kritiska remissinstanserna harsärskilt framhållit att den föreslagna utvidgningen av möjligheten lillsjälvrältelse kan minska allmänhetens förtroende för kronofogdemyndighetemaoch leda till en mindre omsorgsfull handläggning samt alt möjligheten lillsjälvrältelse kan leda till en självständig procedur vid sidan av självamålet. Några remissinstanser har särskilt vänt sig mot att självrättelse skallkunna ske utan stöd av uttryckliga bestämmelser. Även förslaget attsjälvrättelse skall kunna äga rum med anledning av anförda besvär harkritiserats. En remissinstans har ansett att möjligheten till självrältelse harnära samband med frågan om rättskraft i utsökningsmål, vilken inte harbehandlats närmare av beredningen. För egen del vill Jag förstframhålla att del knappast går all undvika att beslut och åtgärder i denexekutiva vaksamheten ibland i efterhand visar sig vara oriktiga. Detta behöverinte icro på försumligt eller felaktigt förfarande från någon tjänstemanssida. Anledningen är i allmänhet att förrättningsmannen har måst gmnda sittställningstagande på bristtallig utredning, t.ex. därför att svaranden i måletinte har lämnat behövliga upplysningar. Det bör också beaktas attförrättningsmannen ofta måste handla skyndsamt. Det är önskvärt att klarafelaktigheter kan rättas till på ett enkelt och smidigt sätt utan att sakenbehöver underkastas en mera omständlig och tidskrävande prövning i överinstans.Beaktas bör också att de allra flesta utsökningsmål i praktiken handläggs av personali exekutionskarriären. För att tillämpningen skall bli så riktig och enhetligsom möjligt är det lämpligt att de underordnades handläggning i lämpligutsträckning granskas av kronofogde, som vid behov kan vidta rättelse. Jag hartidigare förordat att besvär över kronofogdemyndighetens beslut och åtgärderprövas av hovrätten. Mot bakgrund härav är det särskilt angeläget attkronofogdemyndighetema själva kan vidta rättelse i sådan omfattning att antaletbesvärsmål begränsas. Självrältelse gagnar i första handpart och andra sakägare vilkas rätt berörs. Befogenheten underiättar emellertidockså kronofogdemyndighetens handläggning och minskar kostnaden för detexekutiva förfarandet. De nuvarande möjligheterna lill självrättelse torde hafungerat bra i praktiken. Kritik har inte från något håll riktats mottillämpningen därav. Möjligheten för kronofogdemyndigheten att vidtasjälvrältelse bör därför kunna vidgas något. Rättelse bör naturligtvis inte fåske i sådan 1980/81: 8 Föredraganden: Allmän motivering 159 utsträckning att del exekutiva förfarandet blir lösligtoch otrygghet uppstår för part. Självrättelse bör t.ex. inte få äga rum annatän om del är klarlagt att visst beslut eller viss åtgärd verkligen var oriktig.En försiktig utvidgning av möjligheterna till självrältelse kan inte antasleda lill att kronofogdemyndigheternas handläggning blir mindre omsorgsfull.Om man dessutom, som jag ämnar föreslå i del följande, har den ordningen atttalan inte kan föras mot beslut varigenom begäran om rättelse av utmätning haravslagits, finns det knappast fog för påstående att möjligheten tUlsjälv-riittelse kan leda till en självständig procedur vid sidan av självamålet. Inte heller i övrigt torde enligt min mening principiella betänkligheterkunna riktas mot att möjligheten till självrältelse vidgas något. I dettasammanhang vill Jag nämna att beredningens uttalanden om självrältelse utanstöd av uttryckliga bestämmelser synes ha missuppfattats av flera av dekritiska remissinstanserna. Jag återkommer till den frågan i del följande. har ansett det svårtatt överblicka de föreslagna reglerna om självrättelse, eftersom beredningeninle har gått närmare in på frågan i vad mån beslut i utsökningsmål harrättskraft. Att ett avgörande har rättskraft anses innebära dels att den saksom har prövats inte kan bli föremål för förnyad prövning i nytt mål, dels altavgörandet skall läggas till grund vid prövning av annan fråga, som beror avden rättskraftigt avgjorda saken. Med hänsyn bl.a. till attkronofogdemyndighetemas verksamhet främst är av rent praktisk natur liggerfrågan om rättskraft annorlunda till i utsökningsmål än t.ex. i mål viddomstol. Utrymmet för rättskraft är sålunda betydligt mindre i den exekutivaverksamheten. Frågan huruvida beslut i utsökningsmål är bindande torde sällanbli aktuell i nytt utsökningsmål. Frågan kan dock länkas komma uppi rättegång vid domstol. Det synes knappast påkaUat att idetta lagstiftningsärende i detalj klarlägga frågan i vad mån exekutiva beslutär bindande. Hur frågan bör lösas i konkreta situationer torde i allmänhet varatämligen självklart. 1 vissa fall kan frågan möjligen vara mera tveksam. Sombakgmnd till den närmare behandlingen av institutet självrättelse synes docklämpligt att här något belysa problemet i vad mån beslut i utsökningsmål ärbindande. Det bör till en början påpekas attett avgörande tillerkänns rättskraft först sedan det har vunnii laga kraft. 1del följande ämnar Jag föreslå all besvär över beslut om införsel eller omutmätning av lön o.d. och besvär av tredje man över annan utmätning skall kunnaanföras utan inskränkning till . I fråga om exekutiv försäljning ochbeslut om fördelning eller om utbetalning av medel bör besvär få anföras från försäljningen resp. beslutets meddelande. 1 övrigt börbesvärstiden utgöra från det alt beslutet delgavs klaganden. Häravföljer att beslut i utsökningsmål ibland kan överklagas och ändras av hovrättenlång fid efter det att beslutet har meddelats. Hos kronofogdemyndigheten torde frågan i vad mån exekutivtbeslut är Prop.1980/81: 8 Föredraganden: Allmän motivering 16C