prop · G403150 · 1980-12-31 00:00:00 — Den ständiga likvidiseringen av den svenskaekonomin, som budgetunderskotten skapar, ökar också instabiliteten pävalutamarknaden. Med tanke pä den tid det tar att få ner budgetunderskottenäven vid en mycket återhållsam utgiftspolitik, är del viktigt att allamöjligheter utnyttjas för att underlätta hanteringen av statens upplåning påkreditmarknaden. Fullmäktige vill därför fästa regeringens uppmärksamhet pånägra ålgärder som kunde förbättra förutsättningarna för att bedriva en välavvägd kreditpolitik. Den första åtgärden gäller formerna för statensutbetalningar till kommunerna. Den andra gäller kommunernas placering av sinöverlikviditet. Densvenska kreditmarknaden är utsatt för kraftiga, kortfristiga likviditetsförändringar.De är väsentligen betingade av tidsförläggningen av utbetalningarna frånstaten och inbetalningarna till staten. De har varit stora, mende har tilltagit allt eftersom de statliga betalningsströmmarna ökat. Dessabetalningsströmmar har vuxit i en längt snabbare takt änekonomin i övrigt expanderat. Likviditetsutslagen har därför blivit extremtstora och alltmer störande för likviditetsplaneringen hos banker, företag ochkommuner och för likviditetsstyrning. Jämsidesmed expansionen av kommunernas tillgångar och skulder har volymen förbelalningstransaktionerna mellan statsverket och kommunerna blivit mycketomfattande. I är beräknas sålunda stålverkets utbetalningar till kommunernauppgå lill i runt tal . Kommunernas inbetalningar tillstatsverket är också mycket slora. Dagensbetalningssystem innebär ett utpräglat varannanmånadsmönster med kraftigafluktuationer i kommunernas likviditet. Kommunskattemedlen utbetalas tillkommunerna , den 8 i de udda månaderna. Kommunernasinbetalningar av källskatl sker den 18 och inbetalningar avarbetsgivaravgifter den 18 . Därtill kommer stora utbetalningarav statsbidrag samt ytterligare utbetalningar från och fillstatsverket. Tillföljd av denna bristfälliga anpassning av in- och utgående betalningar uppstårkortfristiga likviditetstoppar hos kommunerna, vid sidan om kommunernas övrigalikviditet. Detstatliga betalningssystemet åstadkommer således fluktuationer i kommunernaslikviditet. Det återverkar även på andra delar av ekonomin och förstärkerkraftigt likviditetsfluktuationerna på penningmarknaden. Härigenom försvårasriksbankens möjligheter att med någon precision påverka bankerna istabiliserings- och valulapolitiskt syfte. 1980/81:150 Bilaga 1.3 11 vill i detta sammanhang specielll framhålla viklen av allriksbankens möjligheter att genom säväl räntepolitiska somlikvidilelspåverkande ålgärder pä penningmarknaden motverkavalulapäfreslningar inle minskas genom brister i del ställigabelalningssyslemel. En betydande likviditelsutjämnande effekt skulle erhållasom tidpunkterna för utbetalning av kommunalskattemedel ändrades till attsammanfalla med tidpunkterna för inbetalning av källskatl. Utjämningen skullebli ännu stöne vid övergäng till utbetalning av kommunalskallemedel månadsvisoch denna utbetalning under de jämna månaderna gjordes i anslutning tillinbetalningen av arbetsgivaravgifter. Av skäl som ovan anförts hemställer fullmäktige atlregeringen ändrar systemet för de slalliga betalningarna tiil kommunerna efterde linjer som här angivits. Även kommunernas likviditetsutveckling i övrigt förtjänaruppmärksammas. till mitten av ökade kommunernasfinansiella tillgångar med sammanlagt inte . Deutgörs huvudsakligen av likvida medel. Dessa har klart ökal mer än behovet avkassa för de löpande transaktionerna inom den kommunala sektorn. Därtill kommeratl en betydande ökning skett av kommunernas ufiåning i olika former.Kommunerna har bl. a. kommit att ge betydande bidrag till expansionen även avden icke organiserade kreditmarknaden. Ur kreditpolitisk synvinkel är det av slor vikl attökningen av kommunernas finansiella tillgångar inte ytterligare bidrar tillall försvåra kreditpolitiken utan i stället kanaliseras i sådana former bidrar lill att lösa uppgiften att begränsa de störningar påkreditmarknaden som finansieringen av statens budgetunderskott kan ge upphovtill. Det är av dessa skäl angeläget att den del av kommunernasfordringar som inte har ett nära samband med deras reguljära verksamhetöverförs till all täcka statens upplåningsbehov. Detta kunde, som närmare visasi bifogade utredningsrapport, ske genom atl kommuner med en på visst sättdefinierad överlikviditet ålades placera den på konto i . Pä sammasätl som gäller för försäkringsbolag skulle placeringspliklen istatsobligationer eller annan form av utlåning till slalen även utsträckas tillkommunerna. Härigenom skulle ökningen av inlåningen i bankerna bli mindre.Underlaget för en kreditexpansion i bankerna skulle minska och riksbankenskulle inte i samma utsträckning behöva höja likviditetskvoterna för atttvinga bankerna till köp av statspapper. Överföringen av medel till eller direkt tillslaten bör främst ses som ett led i konsolideringen av den offenlliga sektornskassahållning och totala upplåning. Syftet med placeringsregleringen är attändra kommunernas finansiella förvaltning sä att den bidrar till alteffekfivisera kreditpolifiken. Placeringsreglering innebär inte att kommunemaavhändes medel utan endast att medlen placeras på ett ur del allmännas synpunkt 1980/81:150 12 Kommunerna förutsätts erhålla ränta pä iriksbanken placerade medel motsvarande den som gäller för placering iskattkammarväxlar (räntan är där ) och i statsobligationerför längre bindningstider. Placeringarna hos är dessutom endasttemporära för den enskilda kommunen. När en kommuns totala finansiella tillgängarsjunkit ner till den förutbestämda nivån, upphör kravet på alt medel skallhållas placerade i . Riksbanksfullmäktige hemställer atl regeringen låternärmare ulreda möjligheterna att i den kredilpolitiska lagstiftningen införaplaceringsregler för kommunerna.' ' Två ledamöter, , reserverade sig molfullmäktiges beslut atl hos regeringen hemställa om ulredning omplaceringsplikt för kommuner och landsting och anförde, aU de ej ansäganledning föreligga vare sig att utreda eller införa placeringsplikt i härnämnda fall. 1980/81:150 Bilaga 1.3 13 3 Sammanställning av remissyttrandena Yttranden har avgivits a\ fullmäktige i ,, , i ,, i , iJämtlands län. , landstingsförbundet, . , föreningsbankers förbund. Post- och ,samt postverket. 3.1 Förslaget om ändrade betalningsrutiner mellan statenoch kommunerna Samtliga remissinstanser ställer sig positiva tillförslaget. , landstingsförbundet, pastoratsförbundet,kommunförbundet och i har dockinvändningar mot att den föreslagna åtgärden medför ett räntebortfall förkommunerna. ,och i diskuterar ettnettoredovisningssystem beträffande alla transakfioner mellan staten ochkommunerna. i förordar att de ekonomiskaeffekterna av ändringen först utreds. avstyrker utbetalningar varjemånad. , länsstyrelserna i , och samtStockholms län, bankföreningen, föreningsbankernas förbund, ochpostverket har framlagt vissa synpunkter om senast möjliga tid och lämpligastesätt för betalningarna. Fullmäktige tillstyrker detta förslag till ändring i systemetför de statliga betalningarna till kommunerna. Kommunernas likviditet tordekunna delas upp i tre delar: Transaktionskassor o. d., en mer permanentöverlikviditet och en temporär överlikviditet direkt orsakad avbetalningsperiodiciteten. Förslaget om ändrade former för betalningsmfinerna,vilket alltså fullmäktige tillstyrker, eliminerar den temporäraöverlikviditeten. Ändrade former för betalningarna torde också till en delkunna minska den mer permanenta överlikviditeten då kommunerna i ett reformeratsystem inte skulle behöva ha så stora likviditetsbuffertar som . Ettgenomförande av förslaget om ändrade betalningsmtiner skulle alltså väsentligtminska problemen för kredit- och statsskuldpolitiken. En ändring av systemetbör dock göras på sådant sätt att kommunerna inte åsamkas några ökade kostanderjämfört med nuvarande betalningssystem. I detta sammanhang vill fullmäktige föreslå att regeringenutreder möjligheterna att ytterligare reformera betalningstrafiken mellanstaten och kommunerna i syfte att minimera de kortfristigalikviditetssvängningarna. 1980/81:150 14 De tidigare diskuterade betalningarna skulle också kunnasamordnas med andra stora betalningar såsom mervärdeskatt och alla statsbidrag.Ur de kommunala budgetarna torde man kunna få fram nellobetalningsslröm-marnafrån staten till kommunerna. Man borde då kunna ha ett system med ennettobetalning från staten till varje kommun. Avstämning ocheventuell räntekompensation skulle kunna ske med längre mellanmm, t.ex. årsvis. Mot beslutet reserverade sig ordföranden samtledamöterna . , som anförde att det föreslagna nyasystemet för utbetalning av kommunernas medel starkt kunde ifrågasättas,eftersom det skulle medföra ränteförluster för kommunerna. RSV har begränsat sitt yttrande till tekniska frågor omutbetalning av skattemedel till kommuner. Enligt gällande regler utbetalas skattemedel fill kommunerden 8 varje udda månad med början . Kommunens fordran vid årsskiftetkan inte fastställas till utbetalningstillfället och därförutbetalas samma belopp som utbetalats föregående är. Justeringsker sedan vid utbetalningstillfällel . RSV harinte något att erinra mol att utbetalningen sker den 18 . Viduträkning av kommunens fordran skall beakta enmängd beslul, bl. a. alla beslut rörande ändrad taxering till kommunalskatt avlänsrätt, kammarrätt och regeringsrätten, som beslutats före årsskiftet.Kommunens fordran kan därför inte vara uträknad och knappastheller . Utbetalning bör därför ske medsamma belopp som utbetalats . Vid de nya reglemas ikraftträdandebör vid vartdera utbetalningstillfällel och 18 febmari utbetalashälften av det belopp som utbetalats . Justering får ske den 18mars. Omläggning till de nya utbetalningsmtinerna kräver vissaförberedelser. Om de nya reglerna skall gälla from bör beslut fattas av1980/. De föreslagna förändringarna i gällande regler förbetalningen mellan stat och kommun borde leda lill en utjämning av de ickeönskvärda likviditetsfluktuationerna. Av denna anledning tillstyrker RRV enändring av gällande relger i det statliga betalningssystemet efter de linjersom angivits i skrivelsen. RRV fömtsätter att statens transaktioner med andrasektorer än den kommunala på samma gång blir föremål för en översyn. 1980/81:150 Bilaga 1.3 15 De stora fluktuationer som uppstår i kommunernaslikviditet p. g. a. den bristande samordningen av betalningarna mellan statenoch kommunerna är otvivelaktigt ett starkt störande inslag pä kreditmarknaden.Även för kommunerna kan det, som framgår av yttrandet från ,innebära fördelar från handläggningssynpunkt om betalningstidpunklernasamordnas. tillstyrker därför i princip en sådan samordning. Detbör dock observeras att utbetalning inte kan ske senare än den 10 varje månadom de utbetalda medlen skall vara tillgängliga för kommunernas inbetalningar avkällskatter och arbetsgivaravgifter. Det måste vidare understrykas att en förändring av statensutbetalningar av kommunalskattemedel som innebär en senareläggning iförhällande till nu gällande tidpunkter medför minskade ränteintäkter förkommunerna. Enligt den ena av de två varianter som skisseras i skrivelsen frånriksbanksfullmäktige (utbetalning den 18 i ) skulle bortfallet avränteintäkter för komma att uppgå till ca 40 milj. kr. För har motsvarande räntebortfall beräknatstill 112 milj. kr. För att helt kompensera elt sådanl bortfall skullelandstingsskatten behöva höjas med ca . En förändring av tidpunkterna för utbetalning avkommunalskattemedel till kommunerna bör därför inte göras innan dekorrimunalekonomiska konsekvensema av den föreslagna ändringen har utretts. Iyttrandet från redovisas några alternativa former församordning av betalningarna mellan stat och kommun, vilka inte medför ellräntebortfall för kommunerna. Enligt mening bör även sådanaformer för samordning av betalningarna prövas. Av administrativa skäl börutbetalningsdagen vara densamma i udda och jämna månader. förordar således att frågan om en samordningav betalningarna mellan stat och kommun utreds vidare, speciellt med hänsyntill de kommunalekonomiska konsekvenserna. Utredingen bör syfta till att finnaett system för utjämning av de kortsiktiga fluktuationerna i kommunemaslikviditet som är administrativt enkelt och som inte medför en oacceptabelbelastning på kommunernas ekonomi. Det framlagda förslaget om samordning avbetalningsströmmarna skulle i den redovisade utformningen innebära enränteförlust för om . , för samtligakommuner . Förslaget är därför oacceptabelt. Däremot ärkommunen i princip inte motståndare till att bättre utnyttja möjligheter tillsamordning med de förbehåll som närmare redovisats i kammarkonloretstjänsleutlätande. En sädan samordning skulle då även omfatta mervärdeskatt,energiskatt och samtliga statsbidrag och innebära ränteneulralilel mellan staloch kom- 1980/81:150 16 I det åberopade tjänsteutlåtandet från kommunenskammarkontor anförs bl.a. följande. Det måste vara ett villkor att en övergång till detskisserade systemet med samordnade betalningar görs på ett sådant sätt attränteförluster för kommunen inte uppkommer. Om systemet exempelvis införs såatl kommunen i en udda månad i stället för att erhålla sedvanligt skattebeloppden 10:e erhåller hälften av detta belopp minus källskalteavgifter den 18:e föratt nästkommande månad den 18:e erhålla resterande skallebelopp minusarbetsgivaravgifter, innebär detta en ränteförlust för kommunen på ca påårsbasis eller för samtliga kommuner ca . Denna förlust undviks omsystemet införs en jämn månad genom att kommunen med avdrag förarbetsgivaravgifter den 24:e erhåller hälften av det skattebelopp som eljestskulle utbetalls den 8:e nästkommande månad. Ett införande per den 24:e en jämnmånad skulle också ha den fördelen att samordning nås med utbetalning avkommunens löner med ytterligare likviditetsutjämningseffekt som följd. Det må i sammanhanget noteras att statens utbetalning avkommunalskatt den 8:e varje udda månad görs över postgirot med den följd attmedlen i princip är tillgängliga försl tvä dagar senare, vilkel innebär enränteförlust för kommunen på ca . Kammarkontoret vill ifrågasätta om inte målet bör sättashögre än vad som skett och i stället syfta till en mer heltäckanderänteneutral samordning av betalningar staten-kommunerna. En sådan samordningkan då inkludera även mervärdeskatt, energiskatt och samtliga statsbidrag. Dentotala nettobetalningsslrömmen till kommunen kan relativt enkelt fås urkommunens budget och om detta nettobelopp utbetalas den 24:e , medavstämning inklusive beräkning av ev. räntekompensation en gång ,uppkommer ell minimum av likviditetssvängningar hos kommunsektorn.Ränteneutraliteten bör då innebära, vad gäller statsbidragen, att dessa utbetalassuccessivt i takt med att kostnaderna uppkommer för den verksamhet som bidragenär avsedda att stödja. Vad som här anförs om kravet på ränteneutralitetframstår som ett självklart minimikrav med hänsyn till den iväärseftersläpningsom finns inbyggd i systemet för utbetalning avkommunalskallemedlen med ränteförluster för del av storleksordningenen miljard kronor . Från kommunstyrelsens yttrande var sex ledamöterskiljaktiga och tillstyrkte en samordning av betalningsflödena mellan statenoch kommunerna under förutsättning atl detta inte leder till ränteförlusterför kommunerna. har inte något alt erinra mot attutbetalningarna sker den 18 i . Det må dock framhållas, alt deutbetalningar kan göra knappast kan varaannat än preliminära Prop.1980/81:150 Bilaga 1.3 17 utbetalningar.Länsstyrelsen skall nämligen vid uträknandet av kommunernas fordran vid årsskiftetbeakta alla beslut om ändrad taxering lill kommunalskatt som fattats avlänsrätt, kammarrätt och regeringsrätt . Justering av depreliminära utbetalningarna kan lämpligen ske vid marsutbetalningen. Länsstyrelsenfömtsätter, att det föreslagna utbelalningssystemet inte påverkar det nuvarandeuppbördssystemet för källskatter. Förslagetom att ändra utbetalningstidpunkterna av kommunalskallemedel m.m. till den 18i utbetalningsmånaderna synes för del inte innebära någranackdelar utan tillstyrks. Eftersomdet dessutom dels fär anses rimligt med en jämnare förskotts-givning tillkommunerna och dels synes vara till fördel för staten ur likviditetssynpunkt,kan även förslaget om utbetalning av kommunalskattemedel månadsvistillstyrkas. Därvid fömtsätts att preliminära belopp utbetalas ochfebmari och att - liksom - justering sker vid utbetalningsfillfället imars efter det att underlag för redovisningsräkningarna föreligger och dessakunnat upprättas. En tidigareläggning av redovisningsräkningarna till febmarimånad synes med nuvarande rutiner för beräkning av skatteunderlag,skatteutjämningsbidrag etc. inle möjlig. I detta sammanhang måste också beaktasden eventuellt förestående förlängningen av taxeringsperioden med en månad (t.o. m. november månad). Ytterligare en fråga som kan övervägas i dettasammanhang är om fördelar skulle vinnas med och om någon form av"kvittning" skulle vara lämplig och praktiskt genomförbar mellankommunernas inbetalning av källskattemedel m. m. och länsstyrelsernasutbetalning till kommunerna av kommunalskattemedel. anser dettveksamt om fördelar skulle stå att vinna med en dylik kombination av i och försig skilda handläggningsrutiner. En sådan "nettoredovisning"fömtsätter ändå "bmttoredovisning" i bokföring ochuppbördsbokföringen. Vidare skulle det formellt krävas att kommunerna skullelämna sina uppbördsdeklarationer vid ett tidigare datum än det för andraarbetsgivare gällande, den 18:e i uppbördsmånaden. I annat fall skulle ettkorrekt käll-skattebelopp inte hinna beaktas. Rent principiellt synes ettkvittningsförfa-rande inte lämpligt. Ianslutning till ovanstående vill ifrågasätta omutbetalningar av kommunalskattemedel m.m. även i fortsättningen skall ske viapostgirokonto. Kunde en rutin införas med automatiska överföringar till ettkommunens konto i , skulle vissa arbetsmoment kunna försvinna frånlänsstyrelsen. Eventuellt kunde hela utbetalningsförfarandet överflyttas frånlänsstyrelsen till , innebärande att svarar enbart förupprättandet av underlag (redovisningsräkningar). 2 1980/81. 1980/81:150 18 Riksbankensförslag om ändrade utbetalningstider för kommunalskattemedlen motiveras medatt de nuvarande utbetalningsrutinerna åstadkommer kraftigalikviditetsfluktuationer på penningmarknaden. möjligheter att mednågon precision påverka bankerna i stabiliserings- och valulapolitiskt syfteförsvåras härigenom. Styrelsen ser det som angeläget att kommunerna bidrar tillalt finna lösningar pä ovan angivna problem. Ett oeftergivligt krav är dock attkommunerna inte drabbas av ytteriigare eftersläpning vid utbetalning avkommunalskallemedlen med därtill hörande ränteförluster. Om de ändradeutbetalningsreglerna skulle tillämpas på så sätl att de nuvarandeutbetalningarna den 8 i skulle flyttas fill den 18 i samma månadmedför det ränteförluster för kommunerna om ca . Delas dessutomutbetalningarna upp på två tillfällen, varvid den ena utbetalningen sker med enmånads fördröjning, ökar ränteförlusterna ytterligare och skulle uppgå till ca600 Mkr. Inräknas även landstingens skattemedel stigerränteförlusterna til! ca per är. Styrelsen fömtsätter attandra utbetalningstillfällen väljes så att kommunerna inte åsamkasränteförluster. Styrelsen förutsäller också att eventuellt ändradeutbelalningstidpunkter fastställs så att utbetalda medel kan användas förinbetalning samma månad av källskatter respektive arbetsgivaravgifter. Förslagenfrån Riksbanksfullmäktige kommer efler del alt överläggningargenomförts mellan regeringen, landstingsförbundet och Svenska Kommunförbundelom förulsältningarna för kommunernas ekonomi 1982. hartidigare deklarerat att landstingen är beredda att medverka i ett samlat åtgärdspaketför all få ekonomi i balans igen. Som ett inslag i ett sådant programskulle i och för sig även åtgärder av den lyp som föreslår kunnatdiskuteras. har emellertid regeringen i proposition 1980/81:116 omkommunalekonomiska frågor föreslagit en höjning av det kommunalagmndavdraget och en minskning av det kommunala skatteunderlaget från juridiskapersoner, trots kommunförbundens avstyrkande. Landstingsförbundetreagerar mot den brist på planering som tycks känneteckna statsmakternashandlande. Landstingen måste nu få arbetsro. De måste få planera sin verksamhetutan ständiga ändringar i de ekonomiska fömtsättningarna. Resultatet blirannars dyrbara provisorier, investeringar som inte kan utnyttjas osv. Kommunskattemedlenutbetalas med en betydande eftersläpning, eftersom de förskott somlämnas normalt utgår från ett lägre skatteunderlag än det som används viduträkning av den slutliga skatten. Den föreslagna förändringen skulle kunna geen ytterligare eftersläpning 1980/81:150 Bilaga 1.3 19 med åtföljande ränteförluster för landsting ochprimärkommuner. En övergång till utbetalning av kommunskattemedel månadsvisden 18 kan för landstingen medföra ränteförluster i storleksordningen450 , vilket molsvarar per skattekrona. Om staten för all minska likviditetsfluktuationerna påpenningmarknaden anser det angeläget att genomföra den ändring avbetalningsrutinerna som föreslås måste landstingen erhålla full kompensationför ränteförlusterna. 3.1.10 församlings- ochpastoratsförbund konstaterar alt förslaget om ändrade rufiner för be- talningama mellan staten och kommunerna kommer attinnebära ränteförluster för hela den kommunala sektorn, således även för dekyrkliga kommunerna. Dessa drabbas hårt av de av redan beslutade ochde av regeringen föreslagna besparingsåtgärderna. Ränteförlusterna blir ca20-25 milj kr, vilket motsvarar ca utdebitering per skattekrona. Dekyrkliga kommunerna kan efter denna ränteförlust, vilken i tiden sammanfallermed regeringens besparingsåtgärder, knappast undvika atl behöva kompensera sigexempelvis genom utdebiteringshöjningar. Förslag som innebär ytterligarenedskärningar pä inläklssidan måste därför avstyrkas. Endast underförutsätlning av att uppkomna ränteförluster tillfullo kompenseras kanstyrelsen för sin del acceptera förslaget. Förbundsstyrelsen vill också hänvisa till de negativakonsekvenser förslagets genomförande skulle få för de lokala bankkontoren.Relationerna mellan de kyrkliga kommunema och bankerna skulle kunna påverkastill det sämre, vilket bl. a. skulle försvåra möjligheterna att ta upp lån. vill inte motsätta sig att betalningarnamellan staten och kommunema anpassas bättre tidsmässigt, sä attlikviditelssvängarna minskar. Eftersom en sådan ändring skulle medföra ettminskat penninginflöde i bankerna, fömtsätter bankföreningen att riksbankensänker kassakraven i motsvarande grad. I annat fall tvingas bankerna skaffaersättning för kommunmedlen genom medel från annat håll, exempelvis genom upplåningi till straffränta. Härigenom skulle bankernas redan nu hårt pressadelönsamhet ytterligare försämras. anser således att en ändringav betalningsrutinerna måste beaktas av vid dess utformning av dekreditpolitiska åtgärderna gentemot bankerna. När det gäller den offentliga sektorns kassatransaklionerföreslår bankföreningen att ytterligare en förändring av rufinerna genomförs.För närvarande sker sådana betalningar enbart via postgirot. Bankföreningenanser att den offentliga sektorns effektivitet skulle förbättras om för sådanabetalningar även bankgirot kunde användas. Prop.1980/81:150 20 skäl talar härför. hemställer därför atlregeringen vidtar åtgärder som möjliggör en sådan ändring. De nuvarande kraftiga likviditetsfluktuationerna påkreditmarknaden orsakade av gällande betalningsmtiner mellan staten ochkommunerna utgör ett störande inslag för likviditetsplaneringen hos banker,företag och kommuner samt givetvis också för likviditelsstyrning.Sparbanksföreningen har ingen erinran mol riksbanksfullmäktiges förslag attändra systemet efter de riktlinjer som anges i skrivelsen. Föreningenfömtsätter emellertid att en omläggning inte medför påtagligt negativakonsekvenser för kommunernas ekonomi.