prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — a. för att säkerställa att utbildningens tekniska och pedagogiskakvalitet hålls på en rimligt hög nivå och för att återföra information tillstatsmakterna inför framtida omprövningar av mål och resurser förutbildningsverksamheten. Både utredningen ommyndighetsorganisationen inom energiområdet och energihushällningsdelegationenhar som jag har nämnt (avsnitt 4.2.2) tagit upp frågan omenergiinriktad fortbildning. I betänkandet De statligaenergimyndigheterna - arbetsfördelning och samverkan framhåller utredningen attSIND i fortsättningen inte bör ha något övergripande ansvar för denenergiinriktade utbildningen inom lokal-uppvärmningsområdet. Ansvaret för dennautbildning bör i stället åvila resp. sektormyndighet, dvs. SIND, planverket ochtransporträdet. Utredningen föreslär att regeringen utfärdar anvisningarrörande obligatoriskt samråd mellan dessa myndigheter i fräga om derasanslagsframställningar för energiutbildningsinsatser. Flera av de remissinstanser som haruttalat sig i denna fråga instämmer i utredningens bedömning att ansvaret förutbildningsåtgärderna bör åläggas sektormyndigheterna.Energihushållningsdelegationen betonar emellertid betydelsen av en övergripandesamordning av utbildningsaktiviteterna. SIND och anseratt utredningen inte tillräckligt 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 69 harbeaktat frågan om utbildning av yrkesverksamma. Enligt Lantbrukarnasriksförbunds uppfattning bör även arbetsmarknadsutbildningen kunna användas föratt åstadkomma ökad energikunskap och bättre energihantering i näringslivet. Energihushållningsdelegationenföreslår i sitt betänkande Program för energihushållning i befintlig bebyggelseatt berörda myndigheter ges i uppdrag att utarbeta ett program för atttillgodose behovet av energiinriktad utbildning inom bebyggelsesektorn. Avspeciellt intresse är därvid enligt delegationen att behovet av fort- ochvidareutbildning för berörda yrkesgrupper tillgodoses i ett sådant program. För egen del får jag anföra följande. Fortbildningav yrkesverksamma inom energiområdet är en angelägen uppgift. Verksamheten börvara inriktad mot dem som i sin yrkesverksamhet direkt eller indirekt kanpåverka energianvändningen. Även om energiinriktad utbildning till viss deltillhandahålls av olika utbildningsorganisationer visar erfarenheterna frånden verksamhet som SIND har bedrivit att statligt stöd krävs för attfä till stånd utbildning i den omfattning som behövs. Det är viktigt attinsatser görs för att övervinna de svårigheter att få till stånd ett intresseför att nå ut med utbildningen som SIND har visat på. Stödet bör anpassas föratt övervinna dessa svårigheter. Krav ställs bl. a. på initierande verksamhetfrån den myndighet som har ansvaret för stöd till energihushällningsinrik-tadfortbildning. Omfattningen av insatserna för fortbildningen bör avvägas motomfattningen av den energihushållningseffekt som utbildningen kan tänkas ledatill. SIND anser det motiverat att öka det statliga stödet till hela kostnadenför utveckling och genomförande av utbildningen i stället för som tidigare igenomsnitt halva kostnaden. Enligt min mening bör som gälla attstödandelen inte skall sättas högre än vad som erfordras för att den aktuellautbildningen skall komma att genomföras. Utbildningsverksamheten bör byggas utsuccessivt. Det är viktigt att utbildningsverksamheten följsupp löpande och anpassas till vunna erfarenheter, nya rön m.m. inomenergiområdet. En mera genomgripande utvärdering bör göras efter entreårsperiod. SIND bör under nästa budgetår ha det övergripandeansvaret för utbildningsinsatserna. SIND bör ha ansvaret för att initiera och lämnastöd för den energiinriktade utbildningen av olika kategorier avyrkesverksamma. Detta bör gälla all utbildning som inte har en direkt anknytningUll endast en viss sektors verksamhet. Sålunda bör SIND ha ansvar för stöd tillutbildning av den personal som handhar drift och förvaltning av byggnadereftersom såväl industrisektorn som bostadssektorn berörs. bör haansvar för sådan utbildning som har direkt anknytning tillbyggnadsverksamheten. SIND:s ansvar bör omfatta även ansvar för att göraskolöverstyrelsen, universitets- och högskoleämbetet och andrautbildningsplanerande organ uppmärksamma på olika energifrågor till vilkahänsyn bör tas vid utarbe- Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 70 tändeav läroplaner m. m. I det övergripande ansvaret bör också ingå att skaffa enöversiktlig kännedom om energiutbildning och behov av sådan utbildning inomolika områden och att samordna olika myndigheters verksamhet medenergiutbildning. Statligt ekonomiskt stöd till fortbildning inomenergiområdet har lämnats via SIND . Detta stöd bör enligt minmening utökas fr.o.m. /82. Som jag har anfört (prop.1980/81:49 s. 26) bör stödet till den utbildning som SIND administrerar /82 inte längre finansieras över statsbudgeten utan viaoljeersättningsfonden. Behovet av medel för denna verksamhet kommer jag i detföljande att beräkna till 7 milj. kr. för nästa budgetär. Jag återkommer straxtill behovet av medel för den närmaste treårsperioden. Jag kommer i det följande (kapitel 11) att föreslåatt en energimyndighet inrättas . 1 energimyndighetens uppgiftbör ingå bl. a. vissa samordnande och verkställande uppgifter inominformations- och utbildningsområdet. Det fortsatta ansvaret för deutbildningsinsatser SIND för det kommande budgetåret bör ha att handlägga börövervägas närmare inom den organisationskommitté som jag i annat sammanhangavser föreslå. Jag går över till att redogöra för den del avenergihushållningsprogrammet som gäller särskilda insatser för att genområdgivning få företagen att spara energi. I utredningen stöd till energihushållninginom näringslivet presenterade SIND en plan för rådgivning rörandeenergihushållningsfrågor till framför allt de mindre och medelstora företagen.Den ökade betydelse som erfarenhetsåterföring m. m. får när kunskapen omenergibesparingsmöjligheterna ökar samt den service i dessa avseenden som framförallt de mindre företagen behöver var det centrala motivet för den av SINDföreslagna planen. Huvudpunkten i planen var att rådgivningskompetens ienergifrågor skulle byggas upp vid de regionala utvecklingsfonderna. SINDföreslog i utredningen en successiv utbyggnad av denna rådgivningsverksamhettill att fullt utbyggd omfatta i princip en energikonsulent vid varje regionalutvecklingsfond. Stödet föreslogs utgå som ett ramanslag för en konsulent medmöjlighet att anlita regional experthjälp och annan nödvändig central service -av SIND programskriven verksamhet vid resp. utvecklingsfond. En utbyggnad av rådgivningsverksamheten har bedömtssom positiv av samtliga remissinstanser. Enligt riksrevisionsverketsuppfattning torde dock förutsättningarna för en effektiv energirådgivning varastörre om erfarenheterna från olika företag inom samma bransch tas till vara änfrän olika företag inom samma region. I förta årets budgetproposition (prop. 1979/80; 100bil. 17 s. 220) betonade jag att det för de mindre och medelstora företagen ärsärskilt angeläget med uppsökande rådgivningsverksamhet avseendeenergihushållning. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 71 framhöllatt försöksverksamheten med energikonsulenter vid de regionalautvecklingsfonderna borde kunna vidareutvecklas. Jag anförde vidare att jag sågpositivt på att SIND på olika sätt prövar vilken form av rådgivning som är mesteffektiv. Beträffande mera branschanknuten rådgivning konstaterade jag att ettvisst stöd från statens sida, särskilt i ett uppbyggnadsskede, är motiverat.Ansvaret för sådan rådgivning måste dock i första hand åvila industrin själv. SIND har - mot bakgrund av erfarenheterna av denhittills bedrivna försöksverksamheten med olika former av energirådgivning -under är 1980 presenterat ett program för den fortsatta verksamheten.Programmet är utformat enligt i huvudsak samma principer som den plan sompresenterades . Målet för programmet är att skapa ett effektivtrådgivningssystem genom bl. a. samordnade rådgivningsinsatser via de regionalautvecklingsfonderna och olika branschorganisationer. I programförslaget ingårockså insamling och bearbetning av erfarenheter och uppgifter rörandeenergihushållning. Till grund för SIND:s programförslag ligger bl. a.en utvärdering av en försöksverksamhet med energikonsulenter placerade vidnågra regionala utvecklingsfonder. En sammanfattning av utvärderingen ochSIND:s förslag till framtida rådgivningsverksamhet samt av remissyttrandenhäröver återges i bilaga 1.4. Remissinstanserna ser i huvudsak positivt på enökad statlig insats för att spara energi i de mindre och medelstora företagen.Vissa invändningar mot SIND;s förslag till uppläggning och organisation avverksamheten förs dock fram. Utvecklingsfonden i tror inte attbehovet av energirådgivning är sä stort och sträcker sig över sä attdet är motiverat med särskild personal vid fonden för dessa uppgifter. Man börenligt fonden överväga om inte företagen själva bör stå för kostnaderna förrådgivningen, alternativt för delar av den. Utvecklingsfonden i anser att manhar största möjligheten att påverka energianvändaren via entreprenör- ochkonsultledet. Riktade insatser för att höja konsultföretagens ochentreprenörernas kunskaper i kombination med branschrådgivare och branschvisaenergisparhandböcker torde ge stora positiva effekter. Fonden ifrågasätterdock om en fast organisation skall byggas upp för detta ändamål. Utredningen om styrmedel för näringslivetsenergihushållning, m. m. framhåller att frågan om organisation och styrning avverksamheten inte bör överbetonas på bekostnad av konkret rådgivning. och utvecklingsfonden i betonar vikten av attverksamheten anpassas till de speciella förhållanden - bl. a. rörandenäringslivsstruktur som råder i de olika länen. Vad gäller målgrupper för verksamheten anserutvecklingsfonden i att även större företag i viss utsträckningbör kunna 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 72 Utredningen om styrmedel för näringslivets energianvändning,m. m. anser att man bör överväga att vidga verksamheten även tillservicenäringarna. Energihushållningsdelegationen har i sittbetänkande Program för energihushållning i befintlig bebyggelse framhållit attkraftfulla insatser inom områdena besiktning, rådgivning och utbildningavseende energihushållning i befintlig bebyggelse måste göras. Delegationenhar också framhållit vikten av att den av de regionala utvecklingsfondernabedrivna verksamheten samordnas med den av kommunerna bedrivna besiktnings-och rådgivningsverksamheten. I betänkandet De statliga energimyndigheterna -arbetsfördelning och samverkan konstaterar utredningen att det är av vikt attrådgivarna vid de regionala utvecklingsfonderna i sitt arbete samverkar medövriga energirådgivare inom samma region. Erfarenheterna av bl. a. den bedrivnaverksamheten med energirådgivning visar att man inom mänga företag inte ärmedveten om vilka företagsekonomiskt motiverade energisparåtgärder som kangenomföras. Insatser för rådgivning är därför enligt min mening motiverade. Debör inriktas mot framför allt de mindre och medelstora företagen och de företagi vilka energin endast utgör en mindre del av produktionsresurserna. Destörre, mera energiintensiva företagen påverkas mera direkt av förändringar ipriset på energi och har därför ett störte eget intresse av att undersökamöjliga åtgärder för att minska energikostnaderna. Så sker också i storutsträckning. Rådgivningsverksamheten bör byggas ut i huvudsak ienlighet med SIND:s förslag, dvs. med energikonsulenter placerade vid deregionala utvecklingsfonderna och med branschanknutna energiexperter vid vissabranschorganisationer. Utvecklingsfonderna är i sin ordinarie verksamhetinriktade i huvudsak mot den mindre och medelstora tillverkande industrin.Fondernas energirådgivningsverksamhet bör emellertid avse inte bara dessaföretag utan även handel och övriga servicenäringar m. m. samt de störteföretag som bedriver mindre energikrävande verksamhet. Jag anser i likhet medenergihushållningsdelegationen och utredningen om myndighetsorganisationen inomenergiområdet att det är angeläget att energikonsulenterna samverkar med dekommunala energispartådgivarna. Detta gäller särskilt den uppsökandeverksamheten som avser små företag som har sina lokaler i byggnader där dethuvudsakligen finns bostäder. Verksamheten bör i första hand vara av initierandeoch uppsökande karaktär och organiseras så att en energikonsulent knyts tillvarje utvecklingsfond. För att energikonsulenten skall fungera effektivterfordras dessutom särskilda resurser både regionalt för t. ex. särskildakonsulUnsatser eller specialprojekt och centralt hos SIND för service ochsamordning av verksamheten. Samordningsverksamheten bör emellertid inteöverbetonas på bekostnad av den direkta rådgivningsverksamheten. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 73 Energikonsulentverksamheten bör byggas utsuccessivt och bör efter en treårsperiod omfatta samtliga utvecklingsfonder.Verksamheten måste naturligtvis anpassas till företagsstrukturen i resp. län.Det betyder att rådgivningen kan vara av något olika omfattning och inriktninginom olika län. Jaganser att det är angeläget att snabbt komma i gång med en mera omfattanderådgivningsverksamhet på energiområdet. SIND har i sitt förslag angett attåtta energikonsulenter bör kunna inleda rådgivningsverksamhet under nästabudgetår. För egen del anser jag att det bör vara möjligt att etableraenergikonsulentverksamhet i ytterligare några län redan nästa budgetär. SINDhar tagit upp frågan om att komplettera utvecklingsfondernas företagarregistermed olika typer av energiuppgifter som bl. a. energikonsulenterna skulle kunnaanvända i sin verksamhet. Jag har erfarit att utredningen om styrmedel förnäringslivets energianvändning, m.m. f.n. studerar i vilken omfattning man börkräva energiredovisning av olika typer av företag. I avvaktan på eventuellaförslag från utredningen och ställningstagande till dessa bör enligt min meninginga särskilda resurser satsas för att komplettera företagarregistren medenergidata. Verksamhetenmed energikonsulenter bör i enlighet med SIND:s förslag kompletteras medbranschkunniga energiexperter för vissa branscher. Som jag har anförtbör ansvaret för detta slag av energirådgivning i första hand åvilanäringslivet självt. Inledningsvis anser jag emellertid att visst statligt stödbehövs för att etablera verksamheten. SINDhar i anslutning till den tidigare bedrivna verksamheten med statsbidrag tillenergibesparande åtgärder utarbetat energisparhandböcker avseende olikabranscher och en för industrin mera allmänt inriktad energisparhandbok. Det ären angelägen uppgift för SIND att även fortsättningsvis ta fram material avdetta slag. Materialet torde utgöra ett viktigt hjälpmedel irådgivningsverksamheten. I fortsättningen bör därför sådant arbete finansierasinom ramen för de medel som avsätts för energirådgivningen. Motbakgrund av energiprovningsutredningens förslag, som jag har redovisat(avsnitt 4.2.2), anser jag att SIND bör ha möjlighet att stödja utveckling avenergitekniska provnings- och mätmetoder, inkl. utveckling avprovningsutrustning härför, inom områdena industriell utveckling ochbiobränslen. SIND bör därvid från energihushållningssynpunkt avväga behovet avstöd fill utveckling av sådana metoder mot behovet av stöd till andra åtgärderför energihushållning som enligt mina förslag skall finansieras inom ramen förresurserna avseende energirådgivning. Kostnaderna för detta stöd bör därförbestridas inom denna ram. Detär enligt min mening en viktig uppgift att även fortsättningsvis dels samla inkunskap om hur man kan spara energi eller ersätta olja med andra bränslen inomindustrins olika branscher och näringslivet i övrigt, dels föra ut dessakunskaper till energianvändarna genom information, utbildning 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 74 Sådana kunskaper är också värdefulla bl. a. vid bedömningar omframtida energitillförselbehov. Ansvaret för att samla in och sprida dessauppgifter till företagen anser jag i likhet med vad föredraganden anförde i1979 års energiproposition (prop. 1978/79:115 bil. 1 s. 92) - i första handåvilar näringslivet självt. Viss statlig medverkan är emellertid befogad.Viktig basinformation om utvecklingen inom industrisektorn finns i denreguljära officiella statistiken. De utredningar om industrins energianvändningsom SIND har i uppdrag att kontinuerligt bedriva är en viktig del av statensinsatser. En annan viktig del är att samla in och till företagen sprida deerfarenheter om olika energisparande åtgärder som har vunnits i anslutning tillden energibidragsverksamhet som SIND har bedrivit. Näringslivetsorganisafioner har också i anslutning till mina överläggningar med dem våren1980 utfäst sig att bidra med att sprida sådan information. Det nämndautredningsarbetet hänger nära samman med SIND;s uppgifter rörandeenergirådgivningsverksamheten. Utredningsverksamheten och övriga uppgifter somrör utvecklingen av energianvändningen inom olika industribranscher bör därförfortsättningsvis ses som en av SIND;s ordinarie uppgifter. Kostnaderna förverksamheten bör bestridas inom den medelsram som bör avsättas förenergirådgivning till näringslivet. Som jag fidigare har anfört bör stödet tillrådgivning i energifrågor på samma sätt som för utbildningsåtgärder finansierasvia oljeersättningsfonden. Behovet av medel för den rådgivningsverksamhet m.m. jag nu har beskrivit kommer jag i det följande att beräkna till 9 milj. kr.för nästa budgetår. Jag har nämnt att energikonsulentverksamhetenbör byggas ut . Medelsbehovet för denna verksamhet samtövrig rådgivningsverksamhet, stöd till utveckling av energitekniska provningsmetoderm. m. och till den utbildningsverksamhet jag har beskrivit kommer jag idet följande (kapitel 14) att beräkna till sammanlagt 65 milj. kr. för denförsta treårsperioden. Därefterbör för rådgivningsverksamheten m.m. - på samma sätt som jag har förordatbeträffande utbildningsverksamheten - en mera genomgripande utvärdering avverksamheten genomföras. Därmed bör man få ett värdefullt underlag inför denomprövning av energihushållningsprogrammet som bör ske . Vid mina överläggningar med representanter förnäringslivet och de fackliga organisationerna m. fl. framfördes önskemål ommera regelbundna diskussioner eller andra kontakter mellan staten ochnäringslivet rörande näringslivets energihushållning. Det bör ankomma på SINDatt upprätthålla sådana kontakter. Enligt vad jag har erfarit överväger SINDf. n. en lämplig form härför. Detta skulle exempelvis kunna ske genom att manpä lämpligt sätt kompletterar redan befintliga samarbets- eller informationsgrupper.Sådana arbetsformer bör möjliggöra att åtgärder för näringslivetsenergihushållning utformas i nära samverkan med näringslivet. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 75 Enligt 136 a § byggnadslagen kan, som jag harnämnt, bl. a. energihushållningen hos vissa störte energianvändare prövas vidnyanläggning eller utbyggnad av verksamheten. En översyn av 136 a §byggnadslagen sker f. n. inom bl. a. mot bakgrund avrapporten (Ds Bo 1980:2) Tillåtlighetsprövning av viss industriell verksamhetm.m. Frågan om formerna för energihushällningsprövning kommer vidare attövervägas sedan utredningen om styrmedel för näringslivets energihushållning,m. m. har avslutat sitt arbete. har fattat beslut om ett nyttstatligt stödsystem avseende åtgärder för att ersätta olja eller spara energi(prop. 1980/81:49, NU 1980/81:19, rskr 1980/81: 100). Stödet ersätter i vissadelar det tidigare bidragssystemet för energibesparande investeringar inomnäringslivet. Syftet med det nya stödet är i första hand att stimuleraintroduktion och kommersialisering av åtgärder som snabbt kan minskaoljeberoendet. Stödet är inriktat på åtgärder som kan få effekt redan under1980-talet och åren närmast efter är 1990. Stödet lämnas fr. o. m. den Ijanuan' 1981. Stödet, som även är en viktig del i det program föroljeersättning som jag i det följande (kapitel 6) kommer att föreslå, är inriktatpå teknik som baseras pä varaktiga, helst inhemska och förnybara, energikällormed minsta möjliga miljöpåverkan. Verksamheten finansieras genom en avgift påoljeprodukter. Avgiften, som filiförs en särskild fond - oljeersättningsfonden-, är . per m olja och beräknas medföra att ca 500 milj. kr. ställs tillförfogande för stödverksamheten . För den förstatreårsperioden beräknas stödbehovet uppgå till 1 700 milj. kr. Stöd kan enligt reglerna i förordningen (1980:1085) om statligt stöd för åtgärder för att ersätta olja, m. m. lämnas tillprototyper och demonstrationsanläggningar, investeringar ifullskaleanläggningar med stora kommersiella risker, speciella investeringar ifullskaleanläggningar med måttliga risker samt vissa energibesparande åtgärderi befintliga byggnader och processer i näringslivet. Ett väsentligt inslag i stödgivningen är att stödetinte skall vara den enda finansieringskällan i ett projekt. För prototyper ochdemonstrationsanläggningar kan stöd lämnas med högst avtotalinvesteringen, varav högst kan utgöra bidrag. För övriga åtgärderlämnas lån med högst med i vissa fall villkorlig äterbetalningsskyldighet. Som jag har anfört är det av vikt att nyteknik för energihushållning tas fram och introduceras inom näringslivet ochatt de statliga styrmedlen för energihushållning inom industrin inriktas motatt bl. a. stödja införande och kommersialisering av ny teknik som snabbt kanminska oljeberoendet. Den beslutade förstärkningen av stödet till prototyperoch demonstrationsanläggningar ser jag som ett verksamt medel för att nå dessasyften. Det blir också en viktig del av rådgivningsverksamheten att föra ut dekunskaper som genom bl. a. stödverksamheten inhämtas om ny teknik. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 76 Från fonden kan lån vidare lämnas till vissa störrespillvärmeprojekt. Jag återkommer härtill i det följande (avsnitt 8.3.4). Stödverksamheten administreras f. n. av en särskilddelegation (I 1980:08) för uppbyggnad av en oljeersättningsfond. Jag återkommeri det följande (avsnitt 11.4.3) till frågan om den framtida administrationen avdenna verksamhet. En viktig del av de styrmedel som främst på längresikt kan påverka energianvändningen inom industrin är de insatser som görs förforskning och utveckling. Insatserna inom detta område syftar bl. a. till attkomplettera företagens och branschorganens egen utvecklingsverksamhet för attförändra produktionsprocesserna med hänsyn till ökade energipriser och för attgå över till andra bränslen än olja. Deinsatser för energiteknisk forskning och utveckling som chefen för industridepartementet efter samråd med mig i detföljande kommer att förorda (avsnitt 15.2.3.6) innebär en koncentration av detstatliga stödet till områden där stora mängder energi, främst olja, kan sparasgenom införande av ny teknik. Han kommer därför att förorda att omfattandeutvecklingsinsatser även fortsättningsvis görs inom områdena trä, massa ochpapper samtjärn och stål. Inom verkstads-och kemiindustrierna förutses en någotsnabbare utveckling än inom övriga branscher. Detta innebäratt investeringar i produktionsutrustning m.m. inom dessa branscher kan kommaatt ske snabbare än inom övriga branscher. Det är därför viktigt att även inomdessa områden utveckla och introducera ny teknik. Resultat i form av minskad oljeförbrukning ocheffektivare energianvändning i övrigt av nu nämnda insatser bör i huvudsakkunna föreligga . Sammanfattningsvisinnebär vad jag nu har anfört om ett program för industrins och vissa delar avdet övriga näringslivets energihushållning följande.Företagens ansvar för en bättre energihushållning betonas. Förutomprispåverkan är vissa andra styrmedel nödvändiga. Jag har framhållit att dessastyrmedel bör bestå av en ökad satsning på att föra ut kunskap om bl.