prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — Liksom i kraftvärmeverk uppnår man i sådana verken hög verkningsgrad, . Elutbytet blir dock något lägre än vidkraft-värmedrift, eftersom ångans energiinehåll efter turbinen är något högre. F. n. finns en installerad effekt i industriellamottryckskraftverk om ca 800 MW i landet. Jag räknar med att det under slutetav kan tillkomma 100-200 MW. Med en uttnyttjningstid av ca 6000timmer skulle i så fall år el produceras i industriellamottrycksanläggningar. Det är enligt min mening angeläget att ett ökatutnyttjande av andra bränslen än olja kommer till stånd också imottrycksanläggningar. Vid utbyte av pannan i en befintlig mottrycksanläggningoch vid installation av ny mottrycksanläggning inkl. panna kommer kraven ilagen om utförande av eldningsanläggningar för fast bränsle att styrabränslevalet. Jag anser att de oljeeldademottrycksanläggningarna så långt möjligt bör övergå till andrabränslen än olja. Jag vill i sammanhanget nämna att utbyte av pannor i sådanaanläggningar tillhör de objekt som kan fä stöd frän den inrättadeoljeersättningsfonden. För att få till stånd den utbyggnad av industriellmottryckskraft som jag har förordat bör kraftföretag och industrier överväga ominte kraftföretagen skulle kunna ha en roll i utbyggnaden av industriellmottryckskraft pä samma sätt som för kraftvärme. Jag tänker närmast påatt kraftföretagen skulle kunna medverka till investering i, eller eventuellthelt eller delvis äga, mottrycksturbin med tillhörande generator och annanelektrisk utrustning. Vindkraften befinner sig, när det gällervindkraftaggregat av en storlek som bedöms vara intressant fränenergiförsörjningssynpunkt, på utvecklings- och försöksstadiet. Storavindkraftaggregat har ännu inte tagits i kommersiell drift i något land. I genomförs inom ramen för det av riksdagenbeslutade energiforskningsprogrammet ett omfattande utvecklings- ochförsöksprogram inom vindkraftområdet. har inom ramen härför bl. a.utförts vissa systemstudier samt uppförts ett försöksaggregat pä 50 kW itrakten av i norta . Denna provanläggning har varit 1977 och då maskinhuset förstördessom en följd av ett kranhaveri då ett planerat utbyte av blad skulle genomföras.Under år 1979 har två prototypanläggningar i full skala beställts. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 294 Dessa får vardera en elektrisk effekt av 2-4 MW.Leverantörer är och . Dessa anläggningar somskall placeras i och på och drivas av resp. statensvattenfallsverk, som ombud för NE),skall stå färdiga resp. 1982. Försöksdrift beräknas pågå under perioden1982-84. Under /85 bör en utvärdering av erfarenheterna frånförsöksdriften kunna genomföras. NE har med skrivelse tillregeringen överlämnat en promemoria i vilken redovisas NE:ssyn på hur en industriell vindkraftsatsning bör genomföras. I promemoriananges att de företag som arbetar med konstruktion och tillverkning av de nämndaprototyperna inte kan sysselsätta de personer som är engagerade i verksamhetenunder försöksperioden om inte beställning av ytterligare aggregaterhålls . NE framhåller även att det synes finnas möjlighetertill export av svensk vindkraftsteknik. Dessa möjligheter skulle dock enligt NEstarkt förbättras om order även kunde erhållas från den svenska marknaden. Ett handlingsprogram för en svenskindustriell vindkraftsatsning kan enligt utformas på följande sätt.Kraftproducenterna åtar sig att redan nu påbörja projektering ochlokaliseringsförberedelser för en eller flera demonstrationsgrupper med tretill fem vindkraftverk av i huvudsak samma typ som de nämnda prototyperna. Dentillverkade industrin påbörjar redan nu offertarbete. påbörjarkraftproducenterna en upphandling under förutsättning att de förstadrifterfarenheterna av prototyperna är goda. NE föreslär i skrivelsen attföreträdare för , , kraftproducenter och utrustningstillverkande företagkallas till överläggningar för att klarlägga de faktiska förutsättningarna föratt genomföra ett handlingsprogram enligt NE:s förslag. NE:s skrivelse har remitterats.Yttranden har inkommit från , delegation (I 1975:02) förenergiforskning. , , och . Samtliga remissinstanser förklararsig beredda att delta i överläggningar om det fortsatta arbetet påvindkraftsområdet. och anseratt beställningar av vindkraftaggregat utöver de två prototyperna bör görasunder perioden . De skäl som anges härför är det annars blir svårt attbehålla den kompetens som finns och att möjligheten till export av svenskavindkraftverk annars försämras. Delegationen för energiforskninganser att det energipolitiska behovet av att upprätthålla industriell kompetensfram till ett ställningstagande bör klarläggas liksomom det finns andra möjligheter att göra detta än genom projektering och byggandeav en demonstrationsgrupp. Vidare bör enligt delegationen de industripolitiskamotiven för att stärka den svenska vindkraftindustrins internationellakonkurrenskraft klarläggas. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 295 anseratt alltför komplicerade lösningar och därmed höga kostnader har kännetecknatmänga av de vindkraftanläggningar som projekterats. hardärför tagit intiativ till ett vindkraftprogram vars syfte är att få fram förenkladeoch billigare anläggningar. och avser att på egenbekostnad genomföra lokaliseringsstudier och förprojektering för vindkraftverki grupp. avstyrker en upphandling av en grupp vindkraftverk såfidigt som 1982. anger att sä snart beslutsunderlag med rimlig grad avsäkerhet föreligger bör beställning av ett antal aggregat möjligtövervägas. Om ett sådan beslut skall tas kan, enligt ,ett av statsmakterna garanterat energipris vara en framkomlig väg. Sydkraftvill dock varna för en alltför storskalig satsning pä en teknik som ännu inteär fullt utprovad. och ärsåledes tveksamma till en ytteriigare upphandling av vindkraftaggregat innanerfarenheter vunnits från provdriften av prototyperna. En noggrann uppföljningav internationella erfarenheter bör enligt de båda kraftföretagen ocksågenomföras. framför vidareatt det pågår utredningverksamhet för att klargöra vindkraftsproduktionens s.k. sammanlagring samt dess inverkan på produktionssystemet och på kraftnätet. För egen del vill jag framhålla attflera faktorer vid sidan av bl. a. utvecklingsarbetets framgång och de därmedsammanhängande kostnaderna för vindkraftgenerad el, kan komma att bliavgörande för möjligheterna att utnyttja vindenergin. Möjligheterna att inomkraftsystemet till en rimlig kostnad åstadkomma produktionsutjämning överperioder med varierande vindförhållanden är av stor betydelse för möjligheternaatt utnyttja vindkraften för energiproduktion. Såvitt nu kan bedömas kommer enmycket storskalig utbyggnad av vindkraften att fordra utbyggnad av andraproduktionsanläggningar eller lagringskapacitet för att utjämna variationer ivindkraftens produktionsförmåga. Jag anser att den av vattenfallsverket nämndautredningsverksamheten härvidlag är av stort värde. Jag vill även framhållaatt även om de rent fysiska vindtillgängarna är goda så kan olika markområdenstillgänglighet för vindkraft komma att sätta en gräns för utbyggnadsmöjligheterna.Den markyta som undandras annan användning är visserligen liten menvindkraftaggregaten kommer att påverka landskapsbilden inom vida områden. Omvindkraften skall kunna byggas ut så krävs att befolkningen accepterar dennainverkan. Dessutom medför vindkraften genom den korta utnyttjningstid som sådankraftproduktion har att behovet av kraftledningar blir störte än vad det blirmed produktionsanläggningar med längre utnyttjningstid. De i det föregåendenämnda lokaliseringsstudierna bör kunna klarlägga detta närmare. Enligt behandlingen i av motion 1977/78:852 (CU1978/79:1) 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 296 börbyggandet av vindkraftverk föregås av ytterligare översiktliga studier och bedömningarav intressekonflikter. I rapporten (SOU 1979:54, 55) Hushållning med mark ochvatten har översiktligt studerats konflikter med motståendemarkanvändningsintressen vid lokalisering av i första hand störtevindkraftverk. Vindkraftverk inverkar bl. a. på landskapsbilden. En omfattandeintroduktion av vindkraftverk måste därför föregås av överväganden ikommunernas fysiska planering. I regeringens proposition 1980/ 81:99 föreslåskrav på byggnadslov för vissa slag av vindkraftverk. Jag anser således att flera frågor fortfarandeåterstår att lösa innan frågan om vindkraftens möjligheter att påett avgörande sätt bidra till vår elförsörjning kan besvaras. Jag är därförefter samråd med chefen för industridepartementet inte beredd att redan nu taställning till en ökad utbyggnad av vindkraft utöver de tvä prototyper somskall byggas inom ramen för energiforskningsprogrammet. Mot bakgrund av vad jaghär har anfört räknar jag sålunda med att beslut om att bygga en eller fleragrupper av vindkraftverk inte kan fattas förrän erfarenheter har erhållits frånprovdriften av de två prototyperna. Påbörjade forsknings- och utvecklingssatsningarbör därför fullföljas med målsättning att senast till mitten av geunderiag för vidare bedömningar rörande vindkraftens möjligheter. Vi börgivetvis också aktivt följa den forsknings- och utvecklingsverksamhet inomvindkraftområdet som bedrivs utomlands. Chefen för industridepartementetåterkommer senare (avsnitt 15.2.3.9) vid sin behandling av frågor om forskningoch utvecklingsarbete inom energiområdet till de närmare riktlinjerna förverksamheten inom delprogrammet Vindenergi. Han anmäler därvid att han senareunder avser att ta upp överläggningarna med berörda företag ochmyndigheter om industrins fortsatta engagemang i utvecklingen inomvindkraftområdet. När det gäller storleken av vindkraftens eventuellabidrag till den framtida svenska energiförsörjningen vill jag framhålla attdet ännu är för tidigt att, innan bl. a. den nämnda utvärderingen avprototyperna har genomförts, göra någon närmare bedömning. 1 elbalansen för är1990 har jag dock räknat med upp till en miljard kilowattimmar från vindkraft. I sammanhanget bör också nämnas att visst bidragfrån vindkraften kan erhållas genom att utnyttja små lokala vindkraftaggregat.Energibidraget från sådana lokala aggregat torde bli av mindre betydelse förenergiförsörjningen totalt sett. För elförsörjning av enskilda fastigheter ivissa delar av landet kan de små vindkraftaggregaten däremot vara av stortintresse. 9.9Planering för ersättande kraftproduktion beslut att kärnkraften skall avvecklassenast ställer särskilda krav pä planering för dekraftproduktionsanläggningar som skall ersätta kärnkraften. Jag redovisar i detföljande min syn på denna fråga. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 297 Behovet av elektrisk kraft för att upprätthållasysselsättning och välfärd och somkärnkraften avvecklas bestämmer den takt i vilken nyaelproduktionsanläggningar behöver tas i drift. Vidare innebär beslut att kärnkraftenskall avvecklas att energiförsörjningssystemet och särskilt elförsörjningenmåste utformas på ett sådant sätt att avvecklingen inte försvåras ellerförhindras. Överväganden av detta slag kommer att tillhöra arbetsuppgifternaför den nya energimyndighet som jag (kapitel 11) skall återkomma till. Såsom jag har framhållit anser jag atttillkommande elproduktionsanläggningar i första hand bör utgöras avkraftvärmeverk och mottrycksanläggningar eldade med fasta bränslen. Dessaanläggningar bör tas i drift . Utbyggnad av kraftvärmeverk på ett flertal orterställer särskilda krav på planeringen. Kommunerna har de förkraftvärmeprodukion nödvändiga värmeunderlagen men saknar möjligheter attbedöma anläggningarna kommer att behövas för landetselförsörjning. Vilken eller vilka kommuner som bör byggakraftvärmeverk kan inte avgöras enbart på den kommunala nivån. Risk förunderskott eller överskott i kraftvärmekapaciteten kan inte uteslutas. För attfå till stånd en samordnad utbyggnad av kraftvärme på ett flertal orter tordedärför fordras ett nära samarbete mellan kommunerna och de störtekraftföretagen. Det är också angeläget att kommunerna i sin fysiska planeringbeaktar behovet av lägen för kraftvärmeverk. Vindkraftensförutsättningar och problem har jag tidigare berört. Som jag då framhöllfordrar en stor utbyggnad av vindkraft utbyggnad av kompletterandeproduktionsresurser eller lagringskapacitet för att utjämna variationer ivindkraftens produktionsförmåga. Det torde ankomma på kraftföretagen att infören eventuell större satsning på vindkraft sköta denna planering inom sina resp.system. Brist i tillgången på elenergi kan medföra attsysselsättning och välfärd hotas. Kraftföretagen bör som jag tidigare (avsnitt9.5) har framhållit upprätthälla en sådan planering att detta inte behöverinträffa. Jag framhöll då även det väsentliga i att kraftföretagen gesmöjlighet att bygga upp en projektreserv av lämplig storlek för att vid behovsnabbare kunna bygga ut nya anläggningar. Sammanfattningsvis anser jag att den planering jaghar berört kommer att ställa stora krav på alla inblandade parter. Det ärväsentligt att elförsörjningen tryggas och att detta kan skepå ett från miljösynpunkt acceptabelt sätt och till så låga kostnader sommöjligt. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 298 Grundläggande bestämmelser om att dra fram ochbegagna starkströmsledningar finns i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissabestämmelser om elektriska anläggningar (ellagen) och kungörelsen (1957:601) omelektriska starkströmsanläggningar. Därtill kommer de starkströmsföreskrifterenligt vilka SIND meddelar närmare föreskrifter om utförande och skötsel avelektriska anläggningar. Enligt ellagen krävs tillstånd och koncession föratt dra fram eller begagna elektrisk starkströmsledning. Sådant tillståndmeddelas av regeringen eller av SIND. Avsikten med koncessionsplikten är attstaten skall ta till vara det allmännas intressen och utöva kontroll överkraftföretagen så att inte enbart företagsekonomiska synpunkter bestämmerplaneringen, samt kontrollera att kraven på säkerhet är tillgodosedda. De flesta elproduktionsanläggningar av betydelse äranslutna till det riksomfattande stamnätet, som består av ledningar ochtransformatorstationer för och . Stamnätet utnyttjas föröverföringen av elenergi på störte avstånd mellan produktionsanläggningar ochkonsumtionsområden. Stamnätet är vidare en förutsättning för samkörningen mellankraftföretagen, som gör det möjligt att utnyttja den totala elproduktionsapparatenpå ett ekonomiskt optimalt sätt. Störte delen av stamnätet ägs av statensvattenfalls verk. Tillfälliga störningar i produktionssystemet liksom fel påstörte ledningar m. m. kan i de allra flesta fall utan avbrott förabonnenterna under förutsättning att stamnätet är rätt dimensionerat. Enändamålsenlig utbyggnad av stamnätet är sålunda ett villkor för en säker ochekonomisk framtida elförsörjning. Utbyggnad och drift av stamnätet ombesörjs avvattenfallsverket i samråd med de övriga kraftföretag som utnyttjar stamnätet.Villkoren för överföring på stamnätet är reglerade i ett avtal mellanvattenfallsverket och ett antal kommunala och enskilda kraftföretag. Den regionala kraftöverföringen från kraftverk ochfrån Uttagspunkter på stamnätet (stamstationer) till storkonsumenter ochåterdistributörer ombesörjs av vattenfallsverket samt kommunala och privatakraftföretag. har gemensamt med , SINDoch vattenfallsverket gjort en utredning om kraftledningar i fysisk planering.Syftet med Utredningen har varit att ge information och förslag tillsamordningsrutiner av ömsesidigt intresse för kraftindustrin och den statligaoch kommunala planeringen med anknytning till markanvändning ochnaturtesursfrågor. Utredningsarbetet har redovisats i rapporten fysisk riksplanering, som har överlämnats till vidplanverkets rapportering till regeringen i samband med den fysiskariksplaneringens planeringsskede. Regeringen har i anslutning till sitt beslutden , med uppdrag till vissa myndigheter att medverka i denfortsatta Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 299 fysiskariksplaneringen, angett att den av verken föreslagna handläggningsordningenbör vara vägledande vid planering av kraftledningar. Inombostadsdepartementet bereds dels betänkandet (SOU 1979:65, 66) med förslag tillny plan- och bygglag, dels förslagen i rapporten med mark ochvatten (SOU 1979:55, 56). Inom ramen för dessa arbeten bör en del av de bristersom i olika sammanhang påtalats beträffande planläggningen och handläggningenav koncessionsärenden enligt ellagen kunna avhjälpas. Det kan emellertid ocksåbli erforderligt att göra ändringar i ellagen. SIND har tillregeringen överlämnat ett förslag till vissa ändringar i ellagen m. m. somredovisats i SIND PM 1980:9 DistribuUon och överföring av elkraft. Även ibostadsdepartementets rapport med mark och vatten behandlas frågorom planering av främst stamlinjenätet. I SIND:s promemoria redovisas bl.a. verketssyn på frågor om hur planeringen av ledningsnätens utbyggnad skall kunna skeför att kraven på bättre samordning med andra samhällsintressen skall kunnatillgodoses. SIND förordar i detta syfte en ordning med frivilligt samrådmellan berörda kraftföretag, myndigheter och övriga intressenter. SIND;sförslag är f.n. föremål för remissbehandling. Jag är därför inte nu beredd attta upp förslaget. Det svenska kraftöverförings- och eldistributionssystemetskännetecknas vid en internationell jämförelse bl. a. av en hög driftssäkerheti elleve-ranserna till såväl storförbrukare som övriga elkonsumenter.Kraftöverföringssystemet byggs upp och drivs på sådant sätt att enstaka fel iledningsnätet - som normalt inträffar - inte påverkarel-leve-ranserna till abonnenterna. I vissa fall kan emellertid mer omfattandestörningar ge upphov till avbrott i eldistributionen. Erfarenhetsmässigt ärstörningar av stöne omfattning ytterligt sällsynta och är i allmänhet kortvariga. Jag anser att det är angeläget att driftsäkerheteni elkraftssystemet även fortsättningsvis hålls på en mycket hög nivå med hänsyntill den centrala betydelse som elenergin har för samhällets funktion. Enändamålsenlig utbyggnad av kraftöverföringssystemet är därför nödvändig. Enövergång till ledningar med högre spänning eller kraftigare dimensioneringminskar överföringsförlusterna. Utbyggnad och ombyggnad av ledningssystemetblir härigenom även ett led i en förbättrad energihushållning. Ledningssystemet dimensioneras med viss marginalför att kunna överföra kraft då belastningen är som högst. En kall vinterdagår belastningen avsevärt högre än vad den är . En utjämning avbelastningen borde enligt min mening minska behovet av utbyggnad avkraftledningar. Regeringen har genom beslut omfullföljande av fastlagda riktlinjer för hushållning med mark och vattenuppdragit åt planverket att efter samråd med , ,vattenfallsverket och berörda länsstyrelser lämna regeringen en översiktligredogörelse för konsekvenserna från markanvändningssynpunkt av att bygga ett800 kV 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 300 Resultatet av detta arbete har planverket redovisat förregeringen i rapporten (49/1980) ledningarsmarkanvändningskonsekvenser. Frågan om ett system för spänning har ocksåaktualiserats genom att regeringen haft att ta ställning till två ansökningarav vattenfallsverket om koncession för en ledning med nämnda spänning frånForsmarks kraftstation till i . Enligt vattenfallsverketskall ledningssträckningen förlängas från till utanförSödertälje. Vid sin bedömning av vattenfallsverkets ansökningarhar regeringen haft att väga de fördelar som är förknippade med en ledning för800 kV mot att verkningarna av en sådan ledning på hälsa och miljö ännu inte ärtillräckligt kända. Härvid har regeringen inte kunnat medge att ettöverföringssystem med nu införs. I stället har regeringen genom beslutden givit vattenfallsverket tillstånd att bygga tvä styckenledningar för . Sträckningen blir densamma som för den planeradeledningen för . Ledningarna skall utföras som en dubbelledning och varaupphängda i s. k. portalstolpar. Distributionsnäten omfattar högspänningsledningarför 20,10 och och lägspänningsledningar för 380/. Distributionen av elström till över fyramiljoner abonnenter sköts av drygt 400 företag. Mer än hälften av dessaär privatägda och förser av abonnenterna med elenergi, medan kommunernasvarar för och vattenfallsverket för . hareldistributionen genomgått en kraftig strukturförändring som har medfört attinte mindre än 1 600 företag har upphört. Huvudparten av landetseldistributörer har ingen egen elproduktion utan elenergin levereras frånnågon av de större elproducenterna. Större industrier inom ettdistributionsområde får ofta elenergi direkt från kraftleverantören. fastställde riktlinjer förstrukturomvandlingen pä eldistribufionsomrädet (prop. 1975/76: 100 bil. 15 s.158, NU 1975/76:45, rskr 1975/76:263). Dessa innebär att rationaliseringen ihuvudsak skall fortgå på frivillig väg och att den bör ske med utgångspunkt iatt huvudansvaret för distributionens ordnande åvilar det allmänna. Deenskilda elkon-sumenterna skall tillförsäkras gynnsamma distributionsförhållandenoch kommunerna skall som företrädare för lokala intressen ges ett störreinflytande på eldistributionen. förutsätts komma att aktivtmedverka till en rationell utveckling på området och även fortsättaatt bedriva en inte oväsentlig distributionsverksamhet. Distributionsföretag skall, där så bedöms lämpligt,föras samman eller gå upp i företag som medger rationell verksamhet medtillgodoseende av 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 301 konsumenternaskrav på driftsäkerhet, störningsberedskap, elkvalitet och service.Uppmärksamhet bör fästas vid behovet av en rationell samordning mellaneldistributionen och den allmänna kommunala verksamhets-ochsamhällsplaneringen. Andrakrav som bör tillgodoses i samband med strukturomvandlingen är bl. a. attmöjligheterna till taxeutjämning tas till vara. Vidare är det enligtriktlinjerna önskvärt att så långt som möjligt söka uppnå enhetliga lokaladistributionsförhållanden genom en samordning av tätorts- ochlands-bygdsdistribufion. Föratt uppnå dessa mål genomfördes vissa ändringar i ellagen. Vidare infördeslagen (1976:240) om förvärv av eldistributionsanläggning m.m. som innebär attkoncessionsmyndigheten fått bättre möjligheter att följa och påverka strukturomvandlingen. Som jag tidigare nämnt har SIND redovisat sinaförslag till vissa ändringar i ellagen m.m. (SIND PM 1980:9) Distribution ochöverföring av elkraft. Av redogörelsen framgår bl. a. att det alltjämt finns endel företag som har påtagliga svårigheter att tillgodose konsumenternas krav pådriftsäkerhet, störningsberedskap, elkvalitet och service. Genom utredningar, förhandlingar och ekonomiskastödåtgärder medverkar SIND till frivilliga överenskommelser som i många fallleder till rationalisering av olönsam och undermålig distribution. I promemorian tar SIND också upp frågan omskyldighet att motta elkraft från lokala elproducenter. Verket erinrar om attSvenska utarbetat rekommendationer till sina medlemsföretagom de ekonomiska villkoren för samköming mellan mindre produktionsanläggningaroch eldistributörer. SIND kommer att göra en studie av den praktiska effektenpå prisbildningen av dessa rekommendationer. Innan resultatet därav föreliggerär verket inte berett att lägga fram något förslag i frågan. Om verkets studie visar att effekterna avElverksföreningens rekommendationer för samköming mellan mindreproduktionsanläggningar och eldistributörerna avsevärt försvårar möjligheternaatt ta tillvara den elström som produceras i mindre anläggningar kommer jagatt överväga frågan. SIND förordar att vissa ändringar görs i ellagen.Ändringarna syftar bl. a. till att ge koncessionsmyndigheten bättre underlagför sina ställningstaganden i koncessionsärenden och förhindra åtgärder somkan leda till att myndighetens behandling av sådana ärenden föregrips. Av dentidigare redogörelsen framgår att SIND:s förslag remissbehandlas f.n. och attjag därför inte är beredd att nu ta upp förslagen. Staten har med olika stödåtgärdermedverkat till utbyggnaden av eldistributionsanläggningar på landsbygden.