prop · G40380 · 1980-12-31 00:00:00 — För att klara sig ur de ekonomiskaproblem som kan förväntas är det nödvändigl alt kommunernas budget- ochredovisningssystem ger möjlighet till insyn i ekonomiska realiteter och inle,som är fallet, fiämsl skall belysa hur förmögenheten förändras. Enbelysning som till råga på allt är nominell. Institutionen understryker sinmyckel positiva inställning lill kommitténs förslag om frihet för kommunernaatt använda kapitalfonder för finansiering av driftändamål. Samlidigl anför institutionenatt kommitténs argument all förmögenhetsskyddel är en tillräcklig reglering avfondanvändning ej är övertygande, Inslilulionen anser att kommunernas budgetoch redovisningssvslem bör ses över särskilt med tanke på hur den finansiellasidan hanleras. Enligl insitulionen kan begreppsförvirringen illustrerasmed kommitléns uttalanden att kommunerna och landstingskommunerna givetvis harmöjlighet alt fritt "låna" ur fonderna, dvs. utnyttja medel urfonderna som rörelsekapital saml alt några formella lånebeslut inle behövs idessa fall ulan fondmedlen kan användas efter behov. menar, anförinstitutionen, är all likvida medel kan användas för löpande ulbelalningaroavsett om medlen skulle kunna härledas lill drift- eller stamkapital. Dennahärledning är enligl omöjlig alt eöra. Prop.1980/81:80 91 Komitléns överväganden i fråga omunderställning av beslul o ni hamnavgifier m.m. kommenteras av endast ett fåtalremissinstanser. Inga direkta erinringar framförs mot att slopaunderslällningsskyldighelen beträffande sådana beslul. Överbefälhavaren framhåller emellertid all det i enframtid kommer all bli nödvändigl alt vattenplaneringen i våra kust- ochhavsområden samordnas med och ingår i kommunernas egen planering. Precis sommarkfrågor ined hithörande problem beaklas i den kommunala planeringen måsle,anför ÖB. detta även gälla vattenfrågor. Enligl ÖB fordrar detta självfalletall ett planeringsunderlag framtaget genom inventering finns. Till de remissinslanser somuttryckligen tillstyrker eller förklarar sig inte ha någol alt erinra mot allunderslällning.sskyldighelen för hamnavgifier m. m. las bon hör iSkaraborgs län samt . , och kommuner. 3.3 Underställning enligt kommunålförbundslagen Endasl ell par remissinstanserberör uttryckligen frågan om underslällning av förbundsordning. Länsstyrelseni anser i likhei med kommittén alt övervägande skäl talar förall underställningen bör slopas. Hur man skall förfara om en förbundsordningvisar sig strida mol lag eller annan författning bör enligt kunnaregleras i kommunalförbundslagen. Även kommun anser alt underslällningsskyldighelenbör las bort. 1 fråga om tvångsvis bildande av kommunalförbund enliglspeciallagstiftning ansluter sig bl. a. kommun till kommitténsprincipiella uppfattning att kommunalförbund inte bör få bildas tvångsvis.Enligt kommunen ärdel närmast en önskan om samarbele på olika områden såstjmbostadsförsörjning, samhällsplanering m. m. som bör ligga lill grund för ettkommunalförbund. Även kommun anser del felaktigt att behålla reglersom ger möjlighet att tvångsvis bilda kommunalförbund. Enligt kommunen är detangeläget all en översyn blir gjord av den lagstiftning som innehåller sådanaregler. Delta kan enligt kommunen lämpligen göras i samband med den aviseradeöversynen av kommunalförbundslagen. I tar särskiltupp frågan om regionplaneförbund. Enligl bör, om regionplanbehövs för saniordning av kommunala planfrågor, kommunerna själva få bestämmasamarbetsformerna. anser sålunda all tvångsvisa regionplaneförbundinte bör förekomma i framliden. Kommitténs ställningstaganden i fråga om övrigaundersläll-n i n g s f r å g o r belräffande kommunalförbund har inle möttnågra invändningar från remissinstanserna. Dessa har sålunda lämnat utanerinran uppfallningen all övervägandena i fråga om ianspråktagande avkapitalfond och beslul om hamnavgifier m. ni, bör gälla också för kommunalförbunden. Prop.1980/81:80 92 3.4 Underställning av kommunala förordningar Vissa principiella s y n p u n k te r på frågan om underslällning av kommunala förordningar framförs -avjuridiska fakultelsnämnden vid . De kommunala förordningarna, såsonilokala ordningssladgor. hamnordningar, hälsovårdsordningar och brandordningar,innehåller straffsanklione; rade föreskrifter riktade till allniänhelen. Del ärdärför av vikt att del finns garantier för alt deras innehåll inte bara ärlagenligt utan också är rimligt och skäligt i förhållande till de enskilda.Vidare är det väsentligt att deras innehåll inle på ell omotiverat såttvarierar i olika kommuner inom riket. Underställningen fungerar som en viktiggaranti i dessa hänseenden. Om underställningen avskaffas, kvarstår visserligenmöjligheten att anföra kommunalbesvär. Denna möjlighelärdock av mindre värde avtvå skäl. Dels är prövningen av kommunala besvärsmåi begränsad lill alt avsedet överklagade beslutets laglighet. Dels finns det åtskilligakomniunmedlem-mar som av praktiska skäl inte kan uinyllja möjlighelen all anförakommunalbesvär. Ägare av fritidsfasiigheter ulgör en stor grupp avkommunmedlemmar, som i hög grad kan beröras av innehållet i en kommunalförordning men som i regel inle får kännedom om ett kommunalt beslul förebesvärslidens utgång, eftersom de vistas inom kommunen endasl under en mindredel av årel. Om underställningen tas bort. kommer denna grupp i slorl sett altsakna skydd för sina intressen. Ur denna synpunkl ärdel beklagligt allrenhållningsordning enligt den nya renhållningslagen (1979:596) kan beslutasutan underslällning. 1 stället för att öka den kommunalasjälvstyrelsen på detta område borde man enligl fakultelsnämndens nieningöverväga att begränsa den kommunala förordningsmakten. Dennas histtiriskautveckling har präglats av en spänning mellan lokal splittring av regelsystemetoch strävanden efter enhetlig reglering. De s. k, stadsstadgorna (1868 årsordningsstadga för rikels städer samt hälsovårdsstadgan, byggnadsstadgan ochbrandstadgan 1874) tillkom i syfte att enhetligt regleraförhållanden, som tidigare hade bestämls genom lokala stadgor. Särskiltordningsstadgan avsåg alt bringa reda i en snårskog av varierande lokalaföreskrifter. Dessa författningar bibehöll dock en möjlighet att beslulakompletterande lokala föreskrifler. För att förhindra en nv splittring har manunder senare decennier infört ett system med nornialförslag. som i stort setthar följts av kommunerna. Resultatet har blivit alt var och av rikets 279kommuner har beslutat föreskrifter, som i huvudsak upprepar normalförslagensinnehåll med vissa smärre avvikelser eller tillägg, syslem framstår som ihög grad opraktiskt och tungrott. Del enklaste vore att överföra normalförslagensinnehåll lill en riksgiltig författning och att tillåla kommunala avvikelsereller tillägg endasl i den omfallning som kan motiveras av speciella lokalaförhållanden, Behovel av lokala variationer lorde till följd av samhällsutvecklingenvara ganska begränsat. Några remissinslanser lar uppfrågan om underställning av brandordning. Sainliällsveteiiskapligafäkultelsiiämndeii vid nämner att räddningstjänstkommitténfått i uppdrag att utreda frågan om huvudmannaskapet för en räddningstjänst mednuvarande och möjliga nya uppgifter. understryker vikten avatt den Prop.1980/81:80 93 enligl nämnden onödiga underslällningsplikten rörandebrandordning kan avskaffas i della sammanhang. Stålens brandnänmd ger däremotullryck för en motsatt uppfallning. Brandnäninden framhåller alt del kominunalabrandförsvaret utgör en samhällets skydds- och säkerhetsorganisation, varssamlade effekfivitet är beroende av varje enskild kommunsräddningstjänst-resurser. Härav följer enligl nämndens mening ell absolut behovav lagstadgade ruiiner och normer för övergripande bedömningar av skäligeffektivitet. Gällande brandlagstiflning föreskriver vidare att såväl kommunernasom länsslyrelserna skall verkställa den planläggning som fordras för effektivainsalser för räddningstjänst inom koinmunen resp. länet. betydelsefulltgrundläggande element för sådan planläggning år enligl brandnämnden denbrandordning som kommun skall anla och underställa länsstyrelse. Som redovisats under avsnitt 2,Allmänna synpunkter, efterlyser ,s7t»,v/o/i-lorei en analys av riksdagensbeslut all avslå ett regeringsförslag om slopande avunderslällningsskyldighelen beträifande brandordning. Även kominunsakntir en sådan analys i belänkandet. Bland de remissinstanser som tarupp frågan om underställning av lokal ordningsstadga är länsslyrelserna iMalmöhus och som båda anser all underställningsskyldigheten börbehållas, Kommitléns skisserade lösning all bestämmelser av principiell na.turinförs i lag medan kommunerna ges räll alt meddela kompletterande föreskrifterav lägre valör finner länssiyrelsen I /tus /än i likhet med kommitténkunna leda till svåra avgränsningsproblem. Detta gäller enligl länsstyrelseninle minsl bedömningen huruvida en föreskrifl är påkallad från ordningssynpunkleller inte. I denna fråga är man i slor utsträckning hänvisad till deninställning som intagits av rättspraxis. Det är av stor vikl attallmänheten inte onödigt betungas av mer eller mindre opåkallatle ordningsföreskrifter.Länsstyrelsen avstyrker därför att den nuvarande faslställelseprövningen avlokala ordningssladgor slopas. Enligl länsslyrelsens uppfattning synes ellslopande av nuvarande ordning åven sakna egentlig belydelse för den kommunalasjälvstyrelsen. Prövning av nya eller ändrade lokala ordnintisstadgorförekommer nämligen mycket sällan, anför . Enligl /äii.sstyrelsenI måste del förslag till lösning som kommiltén för framinnebära en större begränsning av det kommunala självbeslåmmandet än dennuvarande ordningen, eftersom förslaget förutsätter en lagstiftning som angervilka beslut som kommunen får fatta. kommun anser däremol altunderställningsskyldigheten bör tas bort. Kommunen anför därvid all del som riktmärkeoch underlag för lokal ordningsstadga oftast föreligger ett normalförslag somrekommendation från . Risken för stora olikheter mellankommuner om underslällningsskyldighelen avskaffas är därför begränsad. Kommunenframhåller vidare alt den lokala ordningsstadgan måsle ligga i linje medallmän lasstiftninc inom området och även ansluta till den allmänna Prop.1980/81:80 94 Kommitténs synpunkter beträffandeunderställning av hamnordning kommenteras av endasl ett par remissinstanser.Överbefälhavaren har i denna del samma synpunkl som i fråga om underställningav beslul om hamnavgifter m. m. (se avsnitt 3.2). i Skaraborgslän framhåller all i sitt yttrande över hamnulredningens betänkandetillstyrkte att de särskilda hamnordningarna slopas och all behövligaföreskrifler införs i de lokala ordningsstadgorna, delar kommitténsuppfallning all del finns fog för kritik mol nu gällande hamnordningar. De harutformats enligl ett normalförslag som kom till när hamnväsen och sjöfart sågannorlunda ul än . En översyn är därför enligl kommunen i hög gradpåkallad. Kommunen har däremol ingen förståelse för tankegången all regler omsjöfart och transporter skall sammanblandas med föreskrifter i lokalordningsstadga. 1 slällel kräver enligl kommunen hänsynen lill sjöfarten atthamnens föreskrifler är överblickbara och förståeliga. Sjöfarten ärinlernalionell och branschspråkel är engelska. Varje befälhavare väntar sig althamnen har en särskild hamnordning på della språk. 1 fråga om underställning av reglemente för s p å r v ä gs f ö -retag m.m. anför i att beslämmelsen i25 S allmänna ordningsstadgan all skall utfärda reglemente ellertaxor för åkare, spårvägsförelag, stadsbud m. m. är så otidsenlig ochbyråkratisk alt den bör las bort snarasl. utan avvaktan på förslag i ämnet frånordningsstadgeutredningen, kominuit anser alt kommunerna numera byggt uppen sådan organisation att underställningsskyldigheten beträffandekollekiivtrafiklaxan är obehövlig. Även i fråga om underställning avlokal h ä 1 s o v å r d s o r d -ning föreligger endasl i ett par fall kommentarerfrån remissinstanserna. I framhåller alllänsstyrelsen i sill yttrande över belänkandel Kommunalt hälsoskydd inleframfört någon erinran mol all underställningen av hälsovårdsordning upphör.Perstorps kommun, som också tillstyrker att underslällningsskyldighelen lasbort. påpekar alt del liksom belräffande lokal ordningsstadga föreligger endetaljerad lagstiftning och normalförslag som styr lokala hälsovårdsordningensinnehåll. Enligl kommunen upplevs underslällningsskyldighelen som både onödigoch tidskrävande. 3.5 Fastställelse av planbeslut m. m. Kommitténs synpunkler i fråga omPBL-utredningens förslag lill över-prövningssystem för kommunalabebyggelseplaner kommenteras av ett relativt slorl anlal remissinstanser. Fleraav dessa hänvisar till sina yttranden över betänkande. Kommitléns uppfallning all förslag lillöverprövnings- Prop.1980/81:80 95 system i form av underställning kan godtas delas ihuvudsak av bl. a. överbefälhavaren, oeh statenshistoriska museer. Institufionen för socionomulbildning vid Stockholmsimiversitet, , , statens planverk.Stockholms läns laiidstiiigs-koininiiii saml . Insitulionen för socionomulbildning saml Perstorps.Östersunds och komnumer understryker särskill kommitténs uttalande att denutgår från alt , när den i del enskilda fallet prövar om ettkommunalt planbeslut skall underställas regeringen, gör en mycket noggrannbedömning av de statliga synpunkternas vikl och endasl när den är heltövertygad om all grund för överprövning föreligger meddelar förordnande omunderställning. Några remissinslanser ger däremol ullryck föruppfattningen att länsstyrelsernas fastställelseprövning av kommunalaplanbeslul bör behållas i någon form. En sådan uppfallning har sålundalänsstyrelserna i , och samt ArkiiekiFörbundet. Kommitléns uppfallning all förvallningsbesvär inle börförekomma över kommunfullmäktiges beslul i planfrågor delas av bl, a.samhällsvetenskapliga fdkiiltelsnäiimdeii vid Lunds iiiilversitet samt Växjöoch kommuner. i och LRF anser däremot alträllssäkerhetsintressel lalar för införande av förvaltningsbesvär beträffandeplanbesluten. som ansluter sig tillPBL-utredningens förslag lill besvärsregler, betonar att dessa inte innebär attöversiktliga planer kan överklagas på materiella grunder. Även kammarrätten iGöteborg förklarar sig inle ha någon erinraii mot förslag tillbesvärsregler. diskuterar utförligt besvärsfrågan.Verkel fiamhåller att konstruktion inrymmer mtnnent av bådekommunalbesvär och förvaltningsbesvär. Enligt verkel borde, med denprecisering av enskildas räll som PBL-förslaget innehåller, nämligen räll lillpågående markanvändning och rätt att ändra markanvändningenenligt tillståndsbeslut eller detaljplan, kommunalbesvärsgrunderna sammantagnage erforderligt skydd åt sakägarna. Särskilt punkterna som anger all ett beslulinle får slå i strid mot lag eller annan författning, inte får kränkaklagandens enskilda rält och inle vila på orättvis grund anser verket härvid fåbetydelse. Tillämpning av kommunalbesvärsinstitutet skulle också enligl verkelansluta väl lill nuvarande fastställelseprövning genoni all del i båda fallenär fråga om en kassationsakt som inte ger överinstansen räll att sätta ellannat beslut i stället, om det prövade beslutet upphävs. En nackdel medkommunalbesvärsinstitutet är dock, anför verket, att det kan finnas sakägaresom inle är kommunmedlemmar och diirför saknar besvärsrätt. problem kandock enligl verket lösas enkelt genom en specialbeståmmelse som vidgarbesvärsrätlen i just dessa fall. Prop.1980/81:80 96 3.6 Underställning av beslutom galumarksersältning och gatubyggnadskost nad Endasl ett par remissinslanserberör kommitténs behandling av frågan om underställning av beslut omgatumarksersällning och gatubyggnadskostnad. uttalar sitt stödför att de nuvarande reglema för ersättning för galumark oeh galubyggnadskostnader,vilka enligt verket inle alls är anpassade till nutida principer, nu kanersättas med ett enklare system. På sikl anser verkel att väghållningen inomalla tätorter bör bli en i princip obligatorisk uppgifi för kommunerna. Enallmän utgångspunkt bör enligl planverket vara alt få till stånd ett ökatkommunalt självbestämmande i väghållningsfrågor. i Väslernorrlands länfinner del lämpligl att via taxa ta ul en engångsavgift för anläggandet avkommunala vägar och galor. Däremot avstyrker förslagel frångalukoslnadsulredningen alt la ul driftkostnaderna för kommunalt underhållnavägar genoni ftistighetsanknut-na avgifter. Enligt måsle del varaytterst svårt att tillskapa lämplig taxa och lämplig avgränsning av den kretsfastigheier som bör betala avgiften. Många faktorer måste beaktas för allkraven på en rättvis och likformig fördelning skall kunna uppfyllas, Mol dellastår de uttalade kraven på enkelhet och långl gående utjämning av kostnadema.En omfallande administrafion behövs för all beräkna och inkassera avgifterna.Till detta kommer all gatu- och vägunderhållet i första hand är lill nytta förtrafikanterna dvs, i princip alla kommuninnevånare. påpekar ocksåatt avgifter för väghållning inte på samma sätt som t, ex, VA- och el-avgifterkan användas som styrmedel för användningen och koslnaderna, 3.7 Underställning av arbetsplan för allmän väg Frågan om underställning avarbetsplan för tillmän väg behandlas av ell tiotal remissinslanser. Kommitténsförslag att tirbetsplan för väg inom kommun som är egen väghållare inle skallbehöva fastställas av statens vägverk saml alt della förslag närmare börutredas av utredningen om statsbidragssystemet för väghållning m, m,tillstyrks eller lämnas ulan erinran av . statensplanverk och i . Enligl länsslyrelsens uppfallninginnebär kommitténs förslag en viss förenkling i handläggningen utan att denenskildes rättsskydd försämras. finner all förslagel kan hasådana fördelar all del närmare bör utredas. Ett par remissinslanser redovisaren något mer tveksam inställning till kommitléns förslag. i läntillstyrker all frågan om fastställelse av arbetsplan för allmän väg utreds avulredningen om statsbidragssystemet för Prop.1980/81:80 97 den kommunala väghållningen m,m. framhållerdock all beslul om fastställelse av arbetsplan för väg medför att vägen ifrågablir allmän väg och således berättigar lill statsbidrag för byggandet samt fördriflen. Konsekvenserna av ell slopande av fastslällelseprövning idella fall bör därför enligl länsslyrelsens mening närmare utredas ochövervägas. nämner vidare all del i decenlraliseringsulredningensförslag (Ds Kn 1977:6) lill förenklad decentraliserad vägplanering föreslogsbl. a. an arbetsplan både för om- och nybyggnad av väg på det regionalavägnätet och för enklare ombyggnader även på riksvägnälel skulle upprättas ochfastställas på regional nivå. ser det som naturligt allbeslutanderätten beträffande arbetsplan i dessa fall delegeras lilllänsstyrelsen. Enligt I planprövas flerlalelvägar för vilka kommun är väghållare enligl byggnadslagens regler. Del ärrelalivl sällsynt att sådana vägar behandlas enligt lagen om allmänna vägar.Ölägenheterna ur kommunernas synvinkel med statlig prövning enligl denna laganser därför i praktiken vara begränsade. Härtill kommer all devägar som prövas enligl lagen om allmänna vägar ofta är av sådan art allställningstagandet till arbetsplanen innefattar ett ställningstagande tillvägens funktion i ell slörre sammanhang, där såväl slatjiga som kommunalaväghållarintressen i ell slorl område kan vara involverade. Vidare fårprövningen enligl väglagen i praktiken stor belydelse för behandlingen avfrågan om statsbidrag skall ulgå för underhåll och byggande. Den ordning, somkommittén uttalat sig för i fråga om fastställandet av arbetsplan för allmänväg där kommun är väghållare kan enligl ge upphov till vissasamordningsproblem såväl i relation lill statliga intressen som lill andrakommuners väghållarintressen. utgår från all de antyddasamordningsfrågorna blir föremål för ytterligare studium i del utredningsarbete,som pågår inom ulredningen med uppdrag alt göra en översyn avstatsbidragssystemet för kommunernas väghållning m. m. Några remissinstanser intar en mer kritisk hållning lillförslagen. Bland dem är slatens vägverk som dock tillstyrker alt den formellahandläggningen av vägarbelsplaner i kommuner som är egna väghållare närmareutreds på sätt som kommittén föreslår. Enligl vägverkels mening bör kommunernasansvar och beslutsbefogenheter ökas i den takt som de får ökad kompelens.Hänsyn bör dock las lill del samlade behovet av resurser lill de olika statligaoch kommunala verksamheterna. Kommitténs förslag torde enligl vägverketinnebära att verkels fastställelseprövning i princip skall ske inom kommunalaorgan. Verkel anser alt kommiltén övervärderar betydelsen av en sådandecentraliseringsålgärd. För del första är antalet fastställda arbetsplaner mycket litet inom de flesta kommuner som är egna väghållare. För del andraföreslår kommiltén begränsningar i kommunernas möjligheter att självafastställa arbetsplaner. De väghållande kommunerna skulle enligt verkel myckelsällan behöva tillämpa fastställelseproceduren och således få 7 1980/81. Prop.1980/81:80 98 svårt all upprätthålla kompelens belräffandehandläggningsmtinerna. Verkel anför vidare att del i faslställelseprövningeningår även en kontroll att statliga medel används på ett ändamålsenligt sälloch ej till överstandard. Arbetsplanens kostnadsberäkning ulgör underlag förden ekonomiska planeringen och beslut om bidrag. 1 samband därmed prövasdessutom frågan om eventuell indragning av äldre vägdelar. Prövningen av enarbetsplan medför på flera säll konsekvenser även för driftkostnader iframliden, varför den enligl verkel inle utan vidare kan anses vara kommunensensak även om koinmunen själv skulle svara för ombyggnads-kostnaderna. Så längedet statliga ekonomiska ansvarel för de allmänna vägarna är så slorl som kanjämförelse inle göras mellan faslslällelser enligt väglagsliftning och enligtbyggnadslagstiftning där kommunen normall har hela genomförandeansvarel, anförvägverket. Verkel lar också upp kommitténs påslående alt upprättande ochfastställelse av arbetsplaner för slalliga vägar i praktiken sker på olikanivåer inom samma myndighet, sialens vägverk. Delta är enligl verkel enanmärkningsvärd underskattning av roll i vägplaneringsprocessen.Både formellt och praktiskt har ell väsenlligl inflytande påulformningen av arbelsplaner. Oberoende av om , en kommun elleren privat konsultfirma enligt uppdrag upprättat arbetsplanen, förs den inlevidare till ulslällelse eller fastställelseprövning ulan en ingående bedömningur olika aspekter från länsslyrelsens sida. 1 praktiken kan inte en arbetsplankomma till formell behandling mol länsslyrelsens vilja, anför verkel. Kommilténanger enligl verkels mening inle någol bärande skäl för delegering avfastställelsebeslul avseende vägarbelsplan från stal lill kommun. Behandlingenav de lill arbetsplanen kopplade beslulen - förändring till allmän väg.indragning, koslnadsgodkännande m. m., som med nuvarande lagstiftningfömtsätter statliga beslut - behandlas inle alls. Liknande synpunkler anförs avlänsstyrelsen i genom hänvisning lill ett yttrande frånvägförvaltningen i länet. I motsats lill anser dock attdel är tveksamt om ulredningen om stalsbidragsyslemel för kommunernasväghållning m. m, kan behandla frågan ulan väsentlig fördröjning av sitlutredningsresultat. Även' i länställer sig genom hänvisning till ett yllrande från tveksamtill om någon betydande fördel kan uppnås genom all ändra de nuvarande reglernaför fastställelse av arbetsplan för allmän väg. Enligt har underden senasle femårsperioden faslslällls endasl två vägförelag inom område därkommun är väghållare.' anför i övrigt synpunkter liknande dem somvägverket för fram. Enligl i Jämtlandslän finns inom en väl fungerande organisation för fastställelse avarbetsplaner. Kommitténs förslag innebär enligl troligensplittrade resurser och minskad effektivitet. förklarar sig i och för Prop.1980/81:80 99 sig dela kommitténs uppfallning alt onödiga statligakontrollregler bör rensas bort ur författningarna. 1 komplicerade tekniskaspörsmål som t. ex. vägar och broar finns dock, anför , ell behovav praktiska råd och anvisningar från till kommuner och andraväghållare.