prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Hit hör bl.a. beslut om debitering avskatt, tull och allmän avgift men ocksä ätskilliga andra fall avbetalningsälägganden beträffande medel som tillkommer staten eller kommun. Medhänsyn härtill är del inte möjligt att beträffande sådana exekutionstitlar ibalken ange i vilka fall verkställighet får ske innan exekufionstiteln harvunnit laga kraft. Den frågan fär liksom f.n. behandlas i andra lagar. I andrastycket andra meningen sägs därför att annan exekutionsfitel i allmänt mål (änsom avser böter e.d.) får verkställas innan den har vunnit laga kraft, om detär särskilt medgivet. Disciplinbot enligt lagen (1973:18) omdisciplinstraff för krigsmän är inle all anse som böter. Dom eller beslutvarigenom disciplinbot har ålagts omfattas av andra meningen i andra stycketGfr 53 och 91 88 militära rältegängslagen). 1 tredje stycket i 23 8 sägs att verkställighet avexekutionstitel i allmänt mål sker enligt vad som gäller om lagakraftägandedom. Detta innebär enligt 3 8 att verkställigheten fär äga mm utan särskildavillkor. Bestämmelsen avser givetvis inte att göra någon inskränkning i vadsom gäller om ätgärder som vid indrivning föregår verkställighetssladiel, l.ex.anmaning enligt 53 8 uppbördskungörelsen (1%7:626). Bestämmelsen är tillämpligvare sig exekutionstiteln har vunnit laga kraft eller inte. 24 8 innehåUer en bestämmelse om saköreslängder,restlängder och liknande indrivningshandlingar. Säsom Jag har anfört ianslutning lill kapitelmbriken utgör sådana handlingar inle exekutionstitlar ibalkens mening. De har emellertid myckel stor betydelse i det praktiska indrivningsarbeteloch en bestämmelse om sådana handlingar bör inte saknas i balken. Bestämmelseninnebär att i den mån sådana handlingar har upprättats de skall läggas tillgmnd för verkställighet i allmänna mäl. Som regel lar kronofogdemyndigheten dåinte nägon befattning med den bakomliggande exekutionstiteln. 1980/81:8 4 kap. 342 Dettakapitel, som motsvarar 5 kap. beredningens förslag, inleder den centrala del iförslaget som rör utmätning (4-14 kap.). Det ersätter närmast 4 kap. UL menäven en del bestämmelser på andra håll. Vissa bestämmelser i kapitlet saknarmotsvarighet i gällande rätt. 1 kapitlet behandlas frågor som har samband medsjälva utmätningen, i den mån de har ansetts böra bli föremål för regleringinom UB:s ram. Undantag frän utmätning och säkerställande av utmätningbehandlas dock i 5 resp. 6 kap. Bestämmelserna gäller även för den särskildaverkställighelsformen utmätning av lön, i den mån de kan bli tiUämpliga vidsådan utmätning. För utmätning av lön m. m. meddelas dessutom särskildabestämmelser i 7 kap. Beredningen berör under rubrikentill 5 kap. den principiella frågan i vad män exekutionstitel som åläggerbetalningsskyldighet kan verkställas mot annan än den som i exekutionsurkundenhar angetts som förpliktad. Del anspråk som har godkänts genom en exkutionstitelkan överlåtas eller på annan grund övergå från en innehavare till annan. Att säsker medför i allmänhet inte hinder mol exekution, men vid verkställighetenkan eventuellt göras andra invändningar mot den nye innehavaren än som harkunnat göras mot tidigare innehavare. Sädana invändningar skall behandlasenligt reglerna i 3 kap. 24 8 i förslaget. När del sedan gäller frågan ivilken utsträckning en exekutionstitel kan användas även mol annan än den somanges som förpliktad i urkunden fär man enligt beredningen skilja mellan falldå exekutionstiteln går ut på betalningsskyldighet och åberopas för utmätningoch fall då den avser utgivande av lös egendom, avhysning eller annat somomfattas av 16 kap. i förslaget. 1 båda fallen är dock utgångspunkten attexekutionstiteln inte kan utan vidare åberopas mot annan än den som anges iurkunden. Såvitt angår betalningsskyldighet ä enligtberedningen undantagen få och begränsade. Om gäldenären avlider, kan enligt vadsom allmänt antas exekution äga rum hos hans dödsbo. Däremot tordeexekutionstitel mot den döde (eller mot hans dödsbo) inte kunna användas mothans dödsbodelägare. Trols alt vissa skäl kan anföras för exekufionslitelnsomedelbara exigibUitel mol delägare vilken lagen utpekar som ansvarig har beredningeninte ansett tillräcklig anledning föreligga att föreslå en allmän sädan regeleller förorda en dylik tillämpning. Om dödsboets skulder inle betalas, är detofta lämpligare att ansökan görs om boets avträdande till förvaltning avboutredningsman eller till konkurs än att utmätning sker hos de särskildadelägarna. I rättspraxis har i fråga om vissa vikliga skattermedgetts att utmätning för avlidens skatt får, sedan dödsboet har skiftats, skehos dödsbodelägare utan att exekutionstitel har utverkats mot dödsbodelägaren(se NJA 1969 s. 418). Delta fär måhända ses som ett praktiskt motiverat avstegfrän den allmänna principen, gmndat pä alt delägares ansvar är 1980/81:8 4 kap. 343 specialreglerati tillämpliga skatteförfatlningar. Till stöd för praxis' ståndpunkt kan enligtberedningen också anföras alt debitering av skall inle innefattar mycket mer änen uträkning av beloppet och att det kan synas meningslöst att kräva en nyuträkning för och debitering på varje särskild delägare eller en dom påbetalningsskyldighet för envar av dem. Man kan emellertid fräga sig, om sammaregel skall gälla i fräga om andra offentligrättsliga exekutionstitlar somväsentligen endast innefattar en uträkning och debitering av det beräknadebeloppet. Beredningen vill för sin del inle framställa någon erinran däremotförsåvitt dödsbodelägarna får tiUfälle att göra invändningar enligt 3 kap. 24 8i förslaget. Även i fråga om en de) andra intressenter ändödsbodelägare finns, anför beredningen, i lag föreskrivet betalningsansvar förnärmare angivna skulder. 1 handelsbolag är t.ex. bolagsmännen enligl 19 8 lagen(1895:64 s. I) om handelsbolag och enkla bolag skyldiga attsolidariskt såsom för egen skuld svara för bolagets skulder. F.n. torde man iallmänhet anse att dom mol handelsbolaget inte kan utan vidare verkställas hosbolagsman. Vad angår den samarbelsform som består i partrederi får enligträttsfall utmätning ske hos partredama för rederiets förbindelser, oavsett omexekufionstiteln nämner den aktuella partredaren eller inte. I viss utsträckningkan en sädan tillämpning försvaras med att partredama företräds av huvudredareoch all dom i mål, där huvudredaren har svarat, sålunda i själva verket riktarsig mot samtliga partredare. Beredningen har ingen saklig erinran molfillämpningen, om invändningar mot exekufionen behandlas enligl vad som sägs i3 kap. 24 8 i förslaget. Om en person är beialningsansvarig på grund avborgen, anses dom mot huvudgäldenären inte kunna verkställas mot borgensmannen.Beredningen vill inle förorda något avsteg från denna princip. Det har uttalats - framhåller beredningen vidare -att singularsucces-sion pä svarandesidan i utsökningsmål inte torde kunnaförekomma. Bl.a. skulle, om uimätningsgäldenär på annan överlåter sin rätt tillredan utmätt gods, överlåtelsen inte medföra succession i svarandeställningen.Uttalandena synes enligl beredningen knappast hållbara. Beredningens förslagutgär från att succession i partsställningen kan äga mm när svarandenrepresenterar viss egendom mot vilken exekufionen riktas. Om utmätt egendomöverlåts, är det t.ex. klart att den nye ägaren är den som skall företrädaegendomen i fortsättningen. Eventuellt överskott - och vid överiålelse av fastegendom m.m. även ägarhypotek - skall tillfalla den nye ägaren. Detta mästeuppenbart medföra att nye ägaren blir jämte förre ägaren sakägare iulmätningsärendet, dvs. att åtminstone partieU succession sker påsvarandesidan. När inlecknad fordran i lagsökningsmål harfastställts till betalning ur fast egendom, har bmkat anses attlagsökningsutslagel inle kan verkstäUas mot ny ägare sedan dessutmätningsverkan har förfallit Gfr 77 a § och 86 8 1 mom. Det synesberedningen inte tillräckligt motiverat att, Prop.1980/81:8 4 kap. 344 när fordran har fastställts till betalning ur visstobjekt, vägra verkställighet enbart därför alt objektet har bytt ägare. Dettagäller enligt beredningen inte bara betalningsfastställelse medutmälningsverkan som har förfallit utan även andra fall av betalningsfastställelseur viss egendom, l.ex. på gmnd av fordran som är förenad med handpanträtt ellermed sjöpanlrätt eller luftpanträtt. Avsikten med och det reella innehållet idomen har Ju varit alt fastställa den sakrätlsliga förpliktelse som egendomensvarar för och vid sådant förhållande bör singularsuccession lika litet somuniversalsuccession hindra verkstäUigheten. Med den möjlighet att görainvänd-nmgar mot exekution som 3 kap. 24 8 ger bör nägra betänkligheter intemöta mot en sådan tillämpning. Beredningen har däremot inte ansett attutmätning bör fä äga rum hos successor, när det har fastställts att ettkollektiv av lös egendom svarar för företagsinteckning och det först vidförrättningen kan slutligt avgöras vilken egendom som med anledning avbetalrjngsfaslställelsen kan las i mät. Alt verkställigheten oavsettägarbyte regelmässigt skall fortgå när lös eller fast egendom redan har tagitsi mät är enligt beredningen uppenbart. Beredningen har inle ansett detlämpligt att föreslå några nya bestämmelser som anger när utmätning fär ägarum hos annan än den som utpekas i exekutionstiteln. Det bör i första handfordras att exekutionstiteln har rättskraft mot vederbörande. Därutöver börför tillämpningen vara vägledande, huruvida den föipliktelse som skall realiseraskan anses ha behållit sin identitet och om svaranden är tillräckligltillgodosedd genom den möjlighel att göra invändningar mot verkställighet som 3kap. 24 8 i förslaget erbjuder. Beträffandefrågan huruvida exekutionstitel som ålägger betalningsskyldighet kanverkställas mot annan än den som i exekutionsurkunden anges som förpliktadanför TCO alt den nuvarande ordningen att dom mol handelsbolag inle kanverkställas mot bolagsman är till nackdel för indrivningsarbetel. Detta gäller särskiltnär fråga är om uttagande av arbetsgivaravgifter. TCO anser att verkställighetbör få ske även mot bolagsman, även om i första hand bolagets tillgångar börlas i anspråk. Vad beredningen haranfört om frågan i vad mån exekutionstitel rörande betalningsskyldighet kanverkställas mot annan än den som i urkunden anges som förpiliktad kan jag iallt väsentligt godta. Jag är inle, säsom en remissinstans, beredd att f.n.förorda att dom mot handelsbolag skall utan vidare kunna verkställas motbolagsman 1976 s. 230). Det kan nämnas all frågor om handelsbolag ärföremål för utredning av bolagskommitié (Ju 1974:21). Någon regleringi UB av det nu berörda ämnet anser Jag inte påkallad. Innan jag går närmare in pä desärskilda bestämmelserna i kapitlet vill jag översiktligt redogöra för de olikaled som ingår i utmätningsförfarandet. Av särskilt intresse är härvidfullföljdsreglemas inverkan på för- 1980/81:8 4 kap. 345 farandetsfortgång liksom betydelsen av att den ena eller andra åtgärden underförfarandet har vunnit laga kraft mol parlema i målet resp. mol tredje man. Utmälningsförfarandet är i fall när det leder tillförsäljning uppdelat på tre led. Det första ledet omfattar ansökan omutmätning, utmätnings-beslutet och dess säkerställande. Andra ledet utgörs avförberedelserna till försäljning och dennas genomförande. Tredje ledet omfattarfördelning av köpeskilling och andra influtna medel samt utbetalning därav. Deviktigaste beslut eller åtgärder under förfarandet som kan bli föremål föröverklagande är uimätningsbeslutet, försäljningen och fördelningen av influtnamedel. Vad först angår utmätningsbeslutet gäller enligtdepartementsförslaget alt även om beslutet inte har överklagats sakägare kanbegära att utmätningen hävs av skäl som anges i 33 eller 34 8 i 4 kap. Enligt18 kap. 3 8 får lalan inte föras mot beslut varigenom ett sådant yrkande harlämnats utan bifall. Tredje man kan emellertid enligt 18 kap. 9 8 anföra besväröver utmätningen utan inskränkning till viss fid. Besvär över utmätning hindrar inte alt försäljningäger rum, men denna kan inställas (inhiberas). Enligt departementsförslagetskall besvär över försäljning även av tredje man anföras inom viss bestämd tidfrån försäljningen. Om tredje mans anspråk har blivit känt innanförsäljning av den utmätta egendomen har skett, finns enligt 4 kap. möjlighetall åstadkomma klarhet genom att tredje mannen enligt 20 eller 25 8 föreläggsatt väcka talan vid domstol. Försummar han att väcka talan, har han förloratsin rätt mot utmätningssökanden liksom mol köparen, om egendomen säljs Gfr 14kap. 2 8 i förslaget). utmätningen åter, har han sin eventuella rätt ibehåll. Blir tredje mans anspråk känt först sedanförsäljning har skett, kan kronofogdemyndigheten alltjämt ge tredje mannenföreläggande att väcka talan vid domstol (5 kap. 26 8). Tvisten kommer dä att irealiteten gälla, huruvida utmätningssökanden skall få lyfta medel som harinflutit för egendomen. Dessutom inverkar tvistens utgång pä frågan vem somskall få lyfta eventuellt överskott (se även 33 8). Alt försäljning av ulmätt egendom har vunnii lagakraft utgör en förutsättning för att köparen skall kunna åberopa försäljningensom laga åtkomst. Å andra sidan ger försäljningen inte köparen ovillkorligtskydd mot tredje man, som gör gällande att han hade bättre rätt än utmätningsgäldenärentill den utmätta egendomen. I 14 kap. i departementsförslaget anges de fall dåköparen är skyddad mol tredje man. 1 princip skall tillämpas samma regler somvid frivillig försäljning, vilket bl.a. innebär att godtrosförvärv kan äga rumunder de förutsättningar som eljest gäller. Därutöver skall emellertidförsäljning av registrerat skepp eller av fast egendom stå sig mot tredje manunder villkor som anges i 14 kap. 3 8, även om en frivillig försäQning inteskulle bli gällande under motsvarande omständigheter. 1980/81:8 4 kap. 346 1 14 kap. 4 och 5 88 föreslås även regler enliglvilka köpare av utmätt egendom som gär föriustig egendomen, resp. iredje mansom genom exekutiv försäljning har gått föriustig sin egendom, fär rätt lillersättning av utmätningsgäldenären och borgenär i ond tro som har vunnitbetalning. Sedan beslut om köpeskillingsfördelning harmeddelats kan kronofogdemyndigheten enligt departementsförslaget inle självändra eller rätta beslutet. Fifänselt möjligheten att genom besvär, eventuelltextraordinära rättsmedel, vinna ändring skall köpeskillingsfördelningen ländatill efterrättelse. Det gäller emeUertid vid tillämpning härav att bestämmavad som har blivit avgjort genom fördelningsbeslulel. Om t.ex. utdelning harutfallit på viss fordran för vilken A har stått antecknad som borgenär, hindrardet inle alt B kan göra gällande att fordringen tillhörde honom.Köpeskillingsfördelningen utgör inte hinder mot en sådan talan. Däremot kanfordringen i fräga inte utan att köpeskillingsfördelningen helt eller delvisundanröjs frånkännas rätt lill betalning, l.ex. därför att en tredje person Canser att han hade företräde enligt förmånsrättsordningen eller att nämndafordran över huvud inle existerade. Om någon formlig fördelning inte behövsoch influtna medel utan vidare betalas ul fill utmätningssökanden, fårutbetalningsbeslutet samma rättsverkan som ett fördelnings-beslut Gfr 18 kap. 98 Qärde stycket). Om försäljning har vunnit laga kraft, måsteuppmärksammas alt det kan begränsa möjligheten att ändraköpeskillingsfördelningen. Försäljningen och fördelningen kan i större ellermindre män ha ett samband med varandra. 1 vad mån enligt gällande lagköpeskillingsfördelning utan vidare påverkas av att försäljning undanröjs tordevara en tveksam fråga. En exekutiv myndighels utbetalning av medel kan inteutan vidare anses verkningslös därför alt de medel som har använts förändamålet av en eller annan anledning inle hade bort utdelas. Förslaget utgårfrån att fördelning resp. utbetalning av influtna medel skall stå sig, om deninte undanröjs med anledning av besvär över utmätning eller försäljning Gfr 18kap. 6 8 i förslaget) eller särskild klagan. 1 beredningens lagförslag (5 kap. 26 8) ingår vissabestämmelser om återvinning vid utmätning vilka saknar motsvarighet idepartementsförslaget. De av beredningen föreslagna bestämmelserna syftarfrämst lill att motverka otillbörliga rättshandlingar frän gäldenärens sida ochatt göra det möjligt att undvika det mer omständliga konkursförfarandet. Somallmän regel föresläs gälla att om gäldenären har'getl bort egendom eller omhans ekonomiska ställning har försämrats genom annan rättshandling som kan varaföremål för återvinning vid konkurs och han saknar utmätningsbara tillgångarsom förslår fill betalning av sökandens fordran, återvinning skall kunna skeenligl vad som gäller för motsvarande fall enligt KL (numera 28-37 och 39-40 a88 KL). Härvid skall dagen för ansökan om utmätning räknas som fristdag. Finner kronofogdemyndigheten att rätt lill äter- Prop.1980/81:8 4 kap. 347 vinningföreligger, fär egendom som är föremål för återvinning eller fordran som följerav rätt till återvinning utmätas för sökandens fordran. Bestrider tredje manatt rätt till återvinning föreligger och kan invändningen inte lämnas utanavseende, skall kronofogdemyndigheten enligl förslaget kunna förelägga sökandenatt inom viss lid väcka lalan i saken mol tredje mannen vid äventyr allutmätningen hävs. Eventuellt överskott som uppkommer efter återvinning skallredovisas till tredje mannen. Förslaget om införande av möjlighel tillåtervinning vid utmätning har i allmänhet godtagits vid remissbehandlingen.Flera remissinstanser, bl.a. länsstyrelserna i och ochutredningen om säkerhetsåtgärder m.m. i skalteprocessen, betonar dock attbestämmelserna kommer att ställa stora krav på kronofogdemyndigheterna. Konkurslagskommitténpåpekar att kommittén i sitt betänkande (SOU 1974:6) Förenklad konkurs harföreslagit att återvinningstalan skall kunna föras även vid förenkladekonkurser. Om detta förslag godtas, blir del inte lika motiverat att öppnamöjlighet lill återvinning även vid utmätning. Kommittén anser dock att detändå finns tillräckliga skäl för att genomföra beredningens förslag. är däremot negativ till förslaget.Hovrätten delar visserligen uppfattningen att vissa skäl talar för alt införamöjlighet till återvinning även vid utmätning, bl.a. önskvärdheten av attonödiga konkurser undviks. Hovrätten känner sig dock inte övertygad om attskälen för en utvidgning av återvinningsinstitutets tillämpningsområde ärtillräckligt starka och kan i vart fall inte tillstyrka förslaget i föreliggandeutformning. Kronofogdemyndigheterna är med hänsyn bl.a. till den nuvarandeorganisationen enligt hovrättens mening ofta inle skickade att avgöra frågor omåtervinning. Den föreslagna ordningen framstår som särskilt betänklig iallmänna mål, där myndigheten i egenskap av skatteindrivare får anledning attsöka efter återvinningsbar egendom och därvid själv fär avgöra omförutsättningarna för återvinning föreligger. Möjligheten att ge föreläggandenär tredje man bestrider att rätt lill återvinning föreligger erbjuder intetillräcklig motvikt lill den obalans som förslaget medför i detta hänseende. Omsamma garantier för rättssäkerhet som vid återvinning i konkurs inle kan skapasi ulmätningärenden bör enligt hovrätten återvinning inte införas pä detta område. framhåller att i fall då det finnsflera borgenärer återvinning i insolvenssitualion innebär att en borgenär medkronofogdemyndighetens hjälp bereder sig betalning framför övriga borgenärer,t.o.m. framför sådana som har bättre förmånsrätt i konkurs. Visserligen kanövriga borgenärer, om de uppmärksammar förhållandet, begära gäldenären ikonkurs, men denna eventualitet kan också uppmuntra till inte önskvärdaunderhandsuppgörelser mellan sökanden och den som skall återbära egendomen. Enligtsamfundets mening skulle det vara olyckligt om man i balken gör avsteg fränprincipen att en borgenär i ett läge relativt 1980/81:8 4 kap. 348 närakonkurs inle skall kunna bereda sig förmåner framför övriga borgenärer.Samfundet förordar därför att i paragrafen görs det tillägget, att utmätningför sökandens fordran får ske endast om det inte kan antas äventyra andraborgenärers rätt. Samfundet framhåller vidare alt om tredje man bestrider allrätt till återvinning föreligger, kronofogdemyndigheten undantagslöst börförelägga sökanden att väcka talan mot tredje mannen. att mänga återvinningsfrågor brukar vara av juridiskt komplicerad natur.Det kan då inte vara riktigt att vid bestridande från tredje mans sid;a läggabedömningen av dennes invändningar i kronofogdemyndighetens hand. Som Jag har nämnt har nägon motsvarighet tillden berörda paragrafen i beredningens förslag inte influtit idepartementsförslaget. Detta beror i första hand på att frågan om införande aven ordning med återvinning vid utmätning har kommit i ett ändrat läge efterdel alt beredningen lade fram sitt förslag. 1 samband med förslag om ett nyttsystem för handläggning av mindre konkurser har konkurslagskommittén föreslagitatt möjlighet införs till återvinning i sådana konkurser (betänkandet SOU1977:29 , jfr betänkandet SOU 1974:6 Förenklad konkurs, prop.1975/76:210, LU 1976/77:11 och rskr 1976/77:63). Det finns anledning räkna medalt möjlighet fill återvinning i mindre konkurser kommer att förverkligas inomen nära framlid. Med en sådan ordning minskar uppenbarligen behovet av altinföra återvinning vid utmätning avsevärt. Möjlighet till återvinning kommer dåatt stå lill buds utan den tidsutdräkt och de kostnader som ofta följer medordinär konkurs. Enligt min mening kan man inte heller räkna med att enmöjlighet lill återvinning vid utmätning skulle få nägon stöirre praktiskbetydelse. Det kan sålunda bl.a. ifrågasättas om en ordning med återvinning vidutmätning kommer att avhålla mindre nogräknade gäldenärer frän otillbörligatransaktioner i ett ekonomiskt trängt läge utöver den verkan i detta hänseendesom möjligheten till återvinning vid konkurs har. Enligt min mening finns medhänsyn lill det anförda inte tillräckliga skäl alt nu införa möjlighet tillåtervinning vid utmätning. Beträffande del närmare innehållet i 4 kap. villjag framhålla följande. Innehållet har väsentligen disponerats i enlighet medvad beredningen har föreslagit. Som har behandlats under 2 kap. har emellertidregeln om förhör i 5 kap. 13 8 första stycket beredningens förslag flyttatstill 2 kap. 10 8. har reglema om upplysningsplikt i 5 kap. 4 8beredningsförslaget flyttats lill 4 kap. 14 och 15 88 i departementsförslaget.Vidare har regeln om utmätnings verkan av domstols beslut i 5 kap. 15 8beredningsförslaget flyttats till 27 8 i departementsförslaget. 1 enlighet med det sagda tas i 4 kap. till enbörjan upp vissa inledande bestämmelser (1-3 88), varefter följer regler om utmätningsordningen(4-7 88). Därefter meddelas bestämmelser om förfarandet (8-13 88), bl.a. Prop.1980/81:8 4 kap. I § 349 om behörig kronofogdemyndighet, kronofogdemyndighetensundersökningsskyldighet, tid för ulmätningsförrältning och underrättelse tillgäldenären, samt om upplysningsplikt för gäldenären och tredje man (14-16 88).Nästföljande avsnitt rör förhållandet fill tredje man (17-26 88). Där gesbestämmelser bl.a. om hur tvister angående äganderätten till utmätt egendomskall lösas. Härefter regleras utmätningsverkan av domstols beslut ombetalningsfastställelse resp. av betalning lill kronofogdemyndigheten (27 och28 88). 1 det därpå följande avsnittet behandlas verkan av utmätning (29-3188). Där ges föreskrifter om de inskränkningar i gäldenärens förfoganderättsom utmätning medför, om inträdet av förmånsrätt och om kronofogdemyndighetensbefogenhet all la till vara sökandens rätt. Vidare innehåller kapitletbestämmelser om sammanträffande av utmätningar (32 8) samt om hävande av utmätningoch annan självrältelse (33-35 88). Slutiigen meddelas, på motsvarande sätt somi flera andra kapitel, föreskrift om undantag från kapitlets tillämpning iallmänna mål (36 8). 1 8 I denna paragraf, som motsvarar 5 kap. 1 8 beredningensförslag, anges den allmänna förutsättningen för alt utmätning skall fä ske.