prop · G40381 · 1980-12-31 00:00:00 — Fondstyrelserna framhåller allränteutvecklingen i under är 1980 saknar motstycke. 1 det ekonomiskaläge befinner sig i bedömer fondstyrelserna det vara realistiskt alt förutsealt förändringar av del slag som inlräffat kommer alt inträffaäven . Alt i ett sådant läge vidhålla en regel som innebär allräntesatsen för ell visst slags lån endasl skall förändras årsvis förefallerfondstyrelserna mindre välbetänkt. Fondstyrelserna har därför nödgats dra sjuisalsenall den utformning reglerna för refinansieringsläneränlan erhöll inle håller måttet.Styrelserna har närmare utvecklat skälen för alt den lämpligaste jämförelseränlanär räntesatsen för det senasi utgivna långfristiga slalsobligalionslånet (sebilaga 1). Fondstyrelserna har därvid upplyst, all de adminislrativa problemsom de uppmärksammat näringsulskotlet på numera har reducerats genom att AP-fondenoch bankerna enats om en ordning som innebär att räntesatsen för alla under ettkalenderår utgivna refinansieringslån omprövas vid ingången av det kalenderårsom börjar löpa . Fondstyrelsernaanser att del - om förslagel genomförs - inte finns behov av regeringsingripandei andra fall än då förhällandena ändrats efter den senasle emissionen av stalsobligationslånså all räntesatsen för detta inle längre molsvarar det allmänna ränteläget. Detallmänna ränteläget kan också ha förändrats utan att della slagit igenom pä ränlesäftningenför 1980/81:81 12 Vidare pekar fondstyrelserna på att denallmänna räntestrukturen kan ha förändrats - t. ex. genom väsentligaförskjutningar mellan slatsobligationsränlan och ränteläget för näringslivetslångfristiga upplåning - så alt tillämpningen av en undanlagsregel skullekunna vara motiverad. Fondstyrelserna förordar därför en beslämmelse såutformad att det finns möjlighel för regeringen all fastställa räntesatsen för refinansieringslånmed hänsyn till alt det allmänna ränteläget eller den allmänna ränteslmklurenhar förändrats. Flertaletremissinstanser har tillstyrkt fondstyrelsernas förslag eller sagt sig inle hanågon erinran mot del. Det gäller bl. a. fullmäktige i , fullmäkfigei riksgäldskonloret. Ettpar remissinstanser anser emellertid att frågan om ändring av reglerna bör anstä.Sveriges industriförbund menar sälunda alt det är svårt att bilda sig enuppfattning om ränteutvecklingen ulgör ett förtopp som kommer allupprepas. Förbundet anser att en ändring bör bygga på dels en längre lidserfarenhet än vad som föreligger, dels en utredning om konsekvenserna avolika alternativa lösningar. , som avstyrker förslaget, vänder sig mol alt de som fär återiånhos en bank regelmässigt skulle få acceptera alt ta upp detta utan alt ibeslutsögonblicket veta vilken ränta älerlänel kommer all löpa med.Fondstyrelsernas ändringsförslag bör nämligen enligl bankföreningen ses isamband med den ordning som gäller för älerlån från del kunden får sitl lån lilldess AP-fonden betalar ut refinansieringslånel lill banken. Banken måste gentemolkunden hålla räntefrågan öppen, eftersom det är den ränta som gäller när AP-fondenbetalar ul pengarna till banken som blir avgörande för ränlesäftningen. Räntanpå kundens län blir beroende av vilken refinansieringsränta som gäller vid entidpunkt som kan infalla upp efter det att avlalelslöts. föreslär i stället att en anpassning tillstatsobligationsräntan skall ske både vid helårsskifte och halvårsskifte ochatt refmansieringsräntan skall vara beroende av den statsobligationsränta somgällde, när åleriånet togs upp i banken. Med en anpassning av räntenivån tvägånger skulle inte möjligheten att genom särskilt regeringsbeslut undermellantiden ändra refmansieringsräntan behöva behållas. Väljs fondstyrelsernaslösning finns det enligt bankföreningens åsikt sä mycket mindre anledning attbehälla denna möjlighet som refinansieringsränlan kommer att ändras fleragånger i samband med emissioner av statslån. Om bankföreningensförslag inte godtas, hemställer bankföreningen att statsmakterna gör ettuttalande om att bankerna och AP-fonden i samråd bör inrikta sig pä att imöjligaste män undanröja de olägenheter i fråga om ofömtsebarhel och planeringsproblemsom enligt föreningens mening här kan drabba företagen. Föregen del vill jag anföra följande. 1980/81:81 13 En naturlig utgångspunkt när det gäller att finna enjämförelseränta för refinansieringslånen hos AP-fonden är all jämförelseräntanbör avspegla del allmänna ränteläge som råder för andra långfristiga län vidden lidpunkt dä refinansieringslånel belalas ul. Som de tre fondstyrelsernavisat är del dock svårt all finna en användbar jämförelseränta som helluppfyller delta krav. Efter en ingående diskussion avvisar fondstyrelserna bl.a. möjligheten all anknyta lill räntesatsen för näringslivets obligationslån.Jag delar liksom de flesta remissinstanserna fondstyrelsernas uppfattning attden mesl lämpliga jämförelseräntan är räntan pä långfristiga stalsobligationslån. Den nu gällande beslämmelsen anknyter till slatsobligationsränlannärmast före senasle årsskifte. Förekommer inga större förändringar av räntanunder loppet av ell år, kan nämnda obligationsränta någoriunda väl motsvararänteläget vid läneulbelalningen. har förhållandena emellertidmedfört ränteförändringar i en omfattning som inle förekommit under lidigareår. Diskontot höjdes frän 9 lill . Samlidigl höjdes den längaräntan med 3/. Räntan pä prioriterade stals-och bostadslån blev därmed 11,5%.På oprioriterade industri-, kraft- och kommunlån blev räntan då 11,. Ifebruari blev riktvärdet för räntan på oprioriterade fastighetslån, som dåfrigjordes frän den prioriterade faslighetsuppläningen, . 1 aprilupplöstes det faktiska samband som rått mellan räntan pä prioriterade ochoprioriterade obligationslån. Räntan på näringslivels obligalionslån blev13-13,, dvs. 1,5-2,högre än räntan pä prioriterade län. fastställdesen högsla räntesats om för försäkringsbolagens långivning. Räntan pä kommunobliga-tionslänanknöts till räntan på näringslivets obligationslän och fastställdes till 13 %.I juni höjdes den effektiva räntan pä skallkammarväxlar frän lill 13%.1 augusti höjdes stats- och bosladsobligalionsräntan till 12,. Jag delar fondstyrelsernas bedömning all den nu gällandehuvudregeln för fastställande av refinansieringsränlan fungerar mindre väl.Andras inle denna beslämmelse kan regeringen tvingas gång på gång överväga omräntesatsen måste justeras på grund av ränteutvecklingen. Huvudregeln bördärför anknyta till slatsobligationsränlan även under del innevarande årel, inlebara lill vad den var . anser all jämförelseränlan närmare bestämtbör vara den statsobligalionsränta som gällde när älerlänel logs upp i banken.Det skulle alltså innebära att man frångick tanken alt i princip anknyta lillränteläget då fondstyrelsen betalar ul refinansieringslånel lillbanken. åberopar i della sammanhang den ordning som gäller för älerlånenfrän det kunden fär älerlänel i banken lill dess refinansieringslånel belalas ultill banken. Ordningen härför regleras i äterlåneförordningen (1979:1116).Banken skall sålunda senast den 25 i lämna en anmälan lill AP-fondenom de ålerlån banken 1980/81:81 14 beviljat fr. o. m. den 11 i den närmasl föregående månadenl. o. m. den 10 i den innevarande månaden. skallbetala ul refinansieringslånel senast efter den sislaanmälningsdagen. Om jämförelseränlan skall hänföra sig' lill liden förutbetalningen av refinansieringslånel och räntan på della lån i sin lurbestämmer räntan på åleriånet, kan således upp lill tre och en halv månadförflyta innan räntan på åleriånet bestäms. Jag kan hälla med om all del kan innebära vissaölägenheter för banken och dess kund, om frågan om räntesatsen för åleriånethålls öppen under nägon lid. All ovisshet kan råda om denna räntesatssammanhänger med all bankerna pä älerlånen regelmässigt tillgodogör sig en vissräntemarginal i förhållande lill räntan pä refinansieringslånen. även om någonskyldighel för bankerna all anpassa räntesatsen för älerlånen efter refinansieringsränlaninle är föreskriven. Del lorde dock inle vara ovanligt all den, som har fåll ellbanklän, under någon lid får avvakta definitivt besked om vilken räntesats somskall gälla för lånet. Jag vill erinra om all refinansieringslånen före den 1januari 1980 löpte med rörlig ränla. Enligl min mening ulgör de olägenheler bankföreningenpekat på inte tillräckliga skäl för all i princip anknyta till ett annatränteläge än det som gäller när refinansieringslånel belalas ut. har också föreslagit all man bör låta stalsobligalionsrän-lannärmasl före varje hel- och halvårsskifte vara avgörande. Skulle inträffade ränleändringarbeaklas två gånger om årel, skulle enligl föreningens mening inle möjlighelenall genom särskill regeringsbeslut ändra refinansieringsränlan behövabehällas. En sådan möjlighel för regeringen anser jag emellertid inle kunna hellundvaras. gäller enligl min mening, även om huvudregeln skulle anknyta lillräntan pä del stalsobligationslån som gells ul närmasl före utbetalningen av refinansieringslånel.Utgivningen av slalsobligalionslånen kan vara ojämn. Relativt kanibland förflyta mellan utgivningarna. Ränteläget kan ha ändrats väsenlligl däremellan. Som jag lidigare antytt bör huvudregeln ulformas så altregeringen endast undanlagsvis behöver ingripa med ell beslul om refinansieringsränlan.Del innebär att bankföreningens uppslag att halvårsvis anknyta lill slatsobligalionsråntaninle innebär någon lämplig lösning, eftersom della inle garanterar en sådanordning. Jag finner för min del all huvudregeln bör - somfondstyrelserna föreslagit och flertalet remissinslanser godtagit - vara all refinansieringsränlanskall molsvara räntesatsen fördel senasi uigivna långfristiga slalsobligalionslånet.Som ulgivningsdag för slalsobligalionslånet bör därvid -som angavs ikapitalmarknadspropositionen (s. 179) räknas den dag harbeslutat emittera lånet. Regeringens möjlighel alt besluta annan räntesals för refinansieringslånän som följer av huvudregeln torde mera sällan behöva aktualiseras, omhuvudregeln blir den jag här 1980/81:81 15 förordar.Regeringen bör enligt min mening vara restriktiv när del gäller all utnyttjamöjligheten att justera refinansieringsränlan. Som fondstyrelserna påpekat kanett ingripande från regeringens sida krävas inte bara när del allmännaränteläget ändrats utan t.ex. också när den allmänna ränteslruk-turenförskjutits. Någon uttrycklig föreskrift om när justering kan ske behövs inteenligt min mening. Mot bakgrund av vadfondstyrelserna uppgetl i sin skrivelse anserjag all del bör tas in enföreskrift i reglementet om att fondstyrelserna och bankerna skall kunna avtalaatt räntesatsen för alla under ell kalenderår lämnade refinansieringslån skallomprövas . Denna omprövning kan då ske när fem är har gätt frän delförsta lånet under nämnda kalenderår erhölls. Ulöverde sakliga ändringar i AP-fondsreglemenlel som del här sagda föranleder börvissa språkliga justeringar göras i de berörda paragraferna. De av mig föreslagnaändringarna bör träda i krafl den . 1 fräga om refinansieringslånsom grundas pä ålerlån beviljade före bör dock den nuvarandebestämmelsen i 15 § reglementet tillämpas. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemsläller jag all regeringen föreslärriksdagen att antaga ett inom ekonomidepartementelupprättat förslag till lag om ändring i reglementet (1959:293) angåendeallmänna pensionsfondens förvaltning. Regeringenansluter sig lill föredragandens hemslällan och beslutar att genom propositionföreslå att antaga det förslag som föredraganden lagt fram. Prop.1980/81:81 16 Första,andra och tredje Ang.ändrad lydelse av 15 § reglementet (1959:293) ang. allmänna pensionsfondensförvaltning I15§ andra stycket reglementet (1959:293) angående allmänna pensionsfondensförvaltning finns bestämmelser om räntesatsen för län från fondstyrelse tillkreditinrättning som har lämnal s.k. ålerlån. Enligt bestämmelserna skalldenna räntesats motsvara räntesatsen för närmasl före senaste årsskifte utgivnalångfristiga slalsobligationslån. Regeringen får dock fastställa annanräntesats med hänsyn till att räntelägel senare har ändrats. Lagrummet fick sinnuvarande lydelse den (SFS 1979:1056). Enligt den fidigarelydelsen fastställde regeringen räntesatsen så att denna med en halv procentöversteg högsla allmänt förekommande inläningsränta i bank. Älerlånenvar föremål för en noggrann prövning av kapilalmarknadsutredningen. I sittbetänkande Kapitalmarknaden i svensk ekonomi (SOU 1978:11) föreslog utredningenatt återlänesyslemel borde avskaffas. Utredningen pekade på att älerlånen lillövervägande del utnyttjas av slora förelag som skulle kunna la upp län på denordinarie kapitalmarknaden. Enligt utredningen utnyUjas älerlånen också för altlindra verkningarna av kreditålstramningar. Systemet innebär att sparandet intekanaliseras efter en konkurrerande prövning på kapitalmarknaden. Utredningenutgick ifrån att de större företagens totala finansieringssituation inte skullebehöva försämras, om äterlänesystemet avskaffades, utan att det frigjorda låneutrymmetskulle tillfalla dessa företag på obligationsmarknaden eller genommellanhandsinstituten. Avsikten bakom utredningens förslag var alltsä attutrymmet för att kanalisera AP-fondens medel i marknadsmässiga former skullebli större. Kapitalmarknadsutredningenföreslog dock alt en älerlånemöjlighet borde finnas som var anpassad till demindre företagens behov. Dessa ålerlån borde begränsas lill högst 500000 kr.för varje låntagare. Återiänen skulle få avse hälften av de avgifter låntagarenhade betalat . Fast ränta borde tillämpas på till bankerna men räntesatsen för dessa lån borde omprövas vart femte ärmed hänsyn till ränteutvecklingen. Räntesatsen borde fastställas till densammasom 1980/81:81 17 gällerför långfristiga stalsobligationslån som har getts ut här i landel närmasl förefastställandet. Regeringen borde dock kunna fastställa en annan räntesats, omdet allmänna ränteläget hade hunnil ändrats . Allmänna pensionsfondensförsta fondstyrelse samt majoriteten inom andra resp. tredje fondstyrelsernatillstyrkte ulredningens förslag att återiänen borde avskaffas.Fondstyrelserna hade dock ingen erinran mol del av utredningen föreslagnasystemet med en särskild utlåning för de mindre förelagen. 1978/79: 165redovisade föredragande stalsrädet att han i likhei med ell flertal remissinslanseransåg det mindre välbetänkt att avskaffa återlånemöjligheten med hänsyn lill debelydande problem som de svenska förelagen ännu hade. Han förordade därt'ör allålerlånesyslemel bibehölls. Han förordade vidare en sådan ackumulerad återiånemöjlighetför de mindre förelagen som utredningen föreslagit, dvs. möjlighel all äterlånamedel som molsvarar inbetalda avgifter. hade föreslagit att äteriånesyste-met skulle avskaffas,hade den inle haft anledning all överväga vilka beslämmelser som skulle gällaför räntan på sädana län. För den begränsade älerlånemöjlighet som ulredningenföreslog skulle gälla för de mindre förelagen hade ulredningen dock som nämnisföreslagit all räntan på refinansieringslånen (bankernas län i AP-fonden)skulle anknytas lill den länga slatsobligationsränlan. Inte heller deremissinstanser som tillstyrkt kapilalmarknadsutredningens förslag omavskaffande av ålerlånesyslemel för de större företagen, hade hafl anledningatt beröra denna ränlefråga. Det föredragande slalsrådet kommenterade inte detlaförhällande, ulan konstaterade endasl alt några egentliga invändningar intehade framförts mot att räntan på refinansieringslånen i princip anknöts lillden långa slatsobligationsränlan och justeras . Med dennaformulering blev de av ulredningen föreslagna räntebestämmelserna för de mindreföretagens ackumulerade ålerlån jämväl tillämpliga fördel återlänesyslem somskulle behållas för de större förelagen. 1sammanhanget redovisade föredragande statsrådet att den föreslagna förändringenav räntesatsen var angelägen av resursfördelningsskäl. Ålerlån borde inle varaen billigare finansieringsform än obligationsemission, vilkel skulle bli falletom de dittillsvarande reglerna om ränta på bankernas län hos AP-fonden behöllsoch bankerna log ut en normal räntemarginal på älerlånen lill företagen. Höjs ålerlånensräntenivå fär räntan en större betydelse för hur tillgängliga kapitalresurserfördelas mellan olika investeringsobjekt. Del föredragande stalsrådel anfördeavslutningsvis alt i den mån återlänesyslemel skulle innebära olägenheler frånresursfördelningssynpunkt skulle dessa komma alt reduceras genom denföreslagna ändringen belräffande räntan. Införriksdagsbehandlingen av kapitalmarknadsproposilionen togs frän Prop.1980/81:81 18 de banker som svarar för huvuddelen av äterlånegivningenupp överläggningar med AP-fonden. Man ifrågasatte därvid om de i propositionenföreslagna bestämmelserna rörande räntan på refinansieringslånen var utformadepå lämpligaste sätt. Man pekade härvid särskill på alt innebörden av denföreslagna ränlebestämningsregeln var att del är den långa ränla som gäller vidden lidpunkt när refinansieringslånel utbetalas, som bestämmer räntan pä refinansieringslånel.Från den tidpunkt en bank beviljar ell älerlån till den tidpunkt AP-fonden refinansierardella återiån förflyter nämligen . skulle osäkerhetråda om vilken refinansieringsränta som kommer all gälla, beroende på allräntan på långa stalsobligationslån kan ändras i fråga. Det alternativ som kom all övervägas i dessaöverläggningar innebar all räntan pä refinansieringslånen inte skulle, somföreslagits i propositionen, molsvara räntesatsen för senast i uigivnalångfristiga stalsobligationslån, ulan räntan på refinansieringslån som utgesunder skulle överensstämma med den länga räntan vid årets ingäng. Detlainnebar alt "normala" förändringar i den länga räntan under loppet avell år inte skulle påverka räntan på refinansieringslån under detta år. Kvarskulle dock finnas den i propositionen föreslagna möjligheten för regeringenatt ändra räntesatsen. Det kunde då antas all regeringen normall endast skulle UtnyUjadenna möjlighet vid kraftiga förskjutningar i den allmänna räntenivån. Även vid AP-fondens prövning av den uppkomna frägan blev slutsatsenatt de i propositionen föreslagna beslämmelserna rörande räntan pä refinansieringslåneninte var utformade på lämpligaste sätt. Även för fondens del fanns det skäl alluppmärksamma de svårigheter som skulle kunna vara förenade med att bedöma denlånga räntans utveckling under den lid fonden skulle ha pä sig all refinansierauigivna ålerlån. Av slörre vikl för fondens överväganden var dock all bankernasoch älerlånetagarnas mera långsiktiga ränleförvänlningar skulle kunna innebäraall fonden utsattes för betydande refinansieringsanspräk med ålerföljandeverkningar på fondens likviditetsplanering. En olägenhet av en annan arl somfonden log i beaktande, sammanhängde främst med den föreslagna omprövningen avräntesatsen vart femte är. Fonden bedömde alt denna regel skulle leda lill att refinansieringslånsom utbetalas l.ex. ijanuari 1980 skulle ränlejus-leras ijanuari 1984, medanför refinansieringslån utbetalade skulle gälla all de räntejuslerasi osv. Åven om den långa räntan skulle vara densamma i febmari1980 som , är del inle säkert att räntan årdensamma som . Ur redovisningssynpunkt skulle en sådantillämpning av ränlejusleringen innebära aft varje månads utbetalning av refinansieringslånskulle behöva särskiljas som särskilda lån. Med beaktande även av att det ärmånga banker som beviljar ålerlån saml av tillkomsten av de föreslagna ackumuleradeåterlånen, kunde del påvisas att antalet refinansieringslån som 1980/81:81 19 skullekunna behöva läggas upp i fondens räkenskaper skullekunna uppgå till storleksordningen 5000 lån. Med den redovis-ningsteknik som fondenlidigare hade kunnat tillämpa var antalet refinansieringslån i fondensräkenskaper begränsai till ca 40. Fonden betonade alt en sådan utökadredovisning självfallet skulle vara fulll möjlig, men alt den skulle kunna slällakrav pä ökade resurser ur kontroll- och revisionssynpunkt. - Det nu redovisadeproblemet har sedermera i huvudsak eliminerats genom att enighet nåtts mellan AP-fondenoch bankerna om en ordning som innebär att omprövning av räntesatsen pä refinansieringslånskall ske sä att räntesatsen på alla under ett kalenderår av AP-fonden uigivna refinansieringslånomprövas vid ingången av del kalenderår som börjar löpa fem är . Sammantagna ledde fondensöverväganden fram till alt det i överläggningarna framkomna alternativet -innebärande att räntan på refinansieringslånen skulle motsvara den längaräntan vid årets ingång - var förenat med färre olägenheter än förslagel atträntan skulle motsvara räntesatsen för senast uigivna stalsobligationslån. Allmänna pensionsfonden-påpekadedelta för näringsutskott i samband med utskottets behandling av kapitalmarknadsproposilionen.Ulskoltel fann de framförda synpunklerna beaktansvärda och föreslog riksdagenatt beslämmelsen i fräga i fondens placeringsreglemente skulle utformas isaklig överensstämmelse med vad fonden förordat. Detla blev också beslul. Deregler som sålunda fastställdes för räntan pä allmänna pensionsfondens refinansieringslånåterfinns i 15 § andra slyckel reglementet (1959:293) angående allmännapensionsfondens förvaltning. Paragrafen har följande lydelse. Räntesatsenför lån från fondstyrelse till kreditinrättning (enligt vad i första stycketsägs) skall molsvara räntesatsen för närmasl före senaste årsskifte i Sverigeutgivna långfristiga statsobligationslän, om ej regeringen, med hänsyn tillall ränteläget därefter ändrats, fastställt annan räntesats. Dessa regler gäller frän senasleårsskifte. Händelsernas gång gjorde all reglerna kom att aktualiseras mindre efter del att de trätt i krafl. I anledning av en i början av årelgenomförd höjning av räntan pä långfristiga obligationslån, fastställderegeringen pä förslag av fondstyrelserna att räntan på refinansieringslånenskulle anpassas till den högre räntenivå som etablerats. Räntan på långfristigastalsobligationslån höjdes igen , vilkel ånyo aktualiseradefrågan om räntesatsen för fondens refinansieringslån. Efter ingående prövningstannade fondstyrelserna för bedömningen att även vid della tillfälle borderäntan på fondens refinansieringslån anpassas till det förändrade ränteläget.Fonden anmälde detta för regeringen i en skrivelse . I dennaskrivelse redovisade fondstyrelserna ocksä att det fanns skäl överväga om deregler som sedan Prop.1980/81:81 20 årsskiftetgäller för räntan på fondens refinansieringslån är de mest lämpliga. Fondstyrelsemaavsåg alt om de fortsatta övervägandena skulle ge anledning härtill, i annatsammanhang återkomma fill denna fräga. I remissyttranden som avgivits överfondstyrelsernas skrivelse, har de remissinstanser som berört den nubehandlade frägan riksbanksfullmäktige, riksgäldsfullmäktige, bankföreningenoch industriförbundet - redovisat alt de delar uppfattningen alt en omprövningbör komma till ständ. Fondstyrelserna vill nu anmäla denna fråga. Enligtfondstyrelsernas förmenande har den avgörande förutsättning som läg fill gmndför det ställningstagande som gjordes rörande räntan påfondens refinansieringslån, förändrats. Styrelserna åsyftar härmed denräntepolitiska utveckling som ägt mm. har räntan pälångfristiga obligationslån ändrats sparsamt, och dä sällan med mer än en halvprocent. Endasl har räntan förändrats med enprocent, nämligen är 1975 när gjorde en väsentlig omläggning avkreditpolitiken. Detta år upplöstes bindningen av den långa räntan till denkorta räntan, som den långa räntan höjdes. De förändringar av denlänga räntan som därefter ägde rum senare hälft, följde dettidigare mönstret, dvs. förändringarna rörde sig om en kvarts eller en halvprocent. Deviktigaste inslagen i den ränteutveckling som ägt mm innevarande år har varitföljande. Ijanuari 1980 höjdes diskontot med en procent till . höjdes denlånga räntan med tre kvarts procent, innebärande att räntan på prioriteradestats- och bostadslån blev 11,och räntan på opriorilerade industri-, kraft-och kommunlän blev 11,75%-12%. Ifebmari 1980 lösgjordes den oprioriterade fastighetsupplåningen frän denprioriterade obligationsupplåningen.