prop · G403122 · 1980-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1980/81:122 omåtgärder för vård och bevarande av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse; Regeringenföreslår atl antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll. Ökadestatliga insatser föreslås för vård och bevarande av kulturhistorisktvärdefull bebyggelse. Förslagen bygger i huvudsak på byggnadsvårdsulredningensbelänkande (SOU 1979: 17) Kulturhistorisk bebyggelse värd alt vårda. 1propositionen betonas atl ansvaret för vården av den kulturhistoriskabebyggelsen, liksom , lill största delen måste ligga på ägaren. Förbebyggelse vars bevarande är etl nationellt inlresse, är dock en medverkan frånstatens sida naturlig. Statenger f. n. stöd framför allt till bevarandet av kulturhistoriskt värdefullapermanentbostäder. Genom förslagen i propositionen kommer statens stöd altkunna omfatta också annan slags bebyggelse av kulturhistoriskt värde såsomkyrkor, magasin, industribyggnader, torp och ladugårdar och dessutommiljöinslag som gatubeläggningar, parker och broar. Föratt göra en mer konsekvent tillämpning av byggnadsminneslagen möjlig föreslåsatt medel ställs till förfogande för dels ökad bidragsgivning, dels ersättningi de undantagsfall en byggnadsminnesförklaring försvårar ägarens användning.Också till vården av bebyggelse som har ett mer regionalt kulturhistorisktvärde föresläs att bidrag skall kunna ulgå. Statsbidragetföreslås i propositionen bli inriktat på sådana kostnader som föranleds av atlde kulturhistoriska värdena tas lill vara och som inte kan förräntas, s. k.kulturhistoriska överkostnader. Vidare uttalas att särskilda insatser behöver göras för atl restaureramedeltidskyrkorna på och för atl vårda ringmuren och ruinerna i . 1 1980/81. 1980/81:122 2 Desammanlagda kostnaderna för förslagen i propositionen uppgår för budgetåret1981/82 till 13,4 milj. kr. Huvuddelen finansieras genom omfördelningar inomkultursektorn. Genom fortsatta omfördelningar inom kultursektorn beräknas ytterligare5 milj. kr. kunna tillföras stödet under /83. 1980/81:122 3 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , Åsling,Söder, Krönmark, , , , , , , ,, , och . Proposition om åtgärder för vård och bevarande avkulturhistoriskt värdefull bebyggelse Med stöd av regeringens bemyndigande den 18 mars 1976tillkallades sju sakkunniga' för alt utreda formerna för stödåtgärder för vårdoch bevarande av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. De sakkunniga, somantog namnet byggnadsvärdsutredningen (U 1976:02), lade frambetänkandet (SOU 1979: 17) Kulturhistorisk bebyggelse - värd att vårda. Ensammanfattning av betänkandet och de i betänkandet framlagda författningsförslagenbör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1 och 2. Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetis avSvea hovrätt. kammarrätten i , fideikomissnämnden, fortifikalion.sjörvaltnmg-en,kammarkollegiet, statskontoret, , (), ,, riksantikvarieämbeiei och statens historiska museer (RAÄ),, , (),- som överlämnat yllranden från länsarbetsnämnderna iStockholm, , , och - statens råd för byggnadsforskrung,slalens , statens industriverk, domänverket,i - som överiämnal yttranden frän länslandsting, länsbostadsnämnden och länsarbetsnämnden i Slockholm saml , ,, , , , , , , , , , , och ' Landshövdingen , ordförande, samlriksdagsledamöterna . Karl-ErikSvartberg, Hans Wachlmeisler och f.d. riksdagsledamoten . Prop.1980/81:122 4 kommuner: har avgivit sittyttrande direkt till - län - som överiämnalyttranden frän stiftelsen saml , och Östhammarskommuner - - som överiämnal yttranden från ,, , och kommuner -- somöverlämnat yttranden från länsbostadsnämnden, och Linköpingsstads museum saml och kommuner somöverlämnat yttranden från samt , ochJönköpings kommuner - ,län - som överlämnat yttranden från saml och Vimmerbykommuner - -som överiämnal yttranden från länsarbetsnämnden,fornsal och - - som överiämnal yttrandenfrån , , och kommuner - Kristianstadslän. - som överlämnat yttranden från länsarbetsnämnden, länslandsting samt Eslövs, Lunds och kommuner -- somöverlämnat yttranden från saml , ochHalmstads kommuner - - som överiämnal yllranden frånBohusläns museum saml , , , Orusts och Tanums kommuner- , , - som överlämnat yttranden frånVärmlands museum saml . - län -som överlämnat yttranden från lantbruksnämnden, länsarbetsnämnden,länsbostadsnämnden, förvaltningsutskott. Stiftelsen länsmuseum samt . , och kommuner - Västmanlandslän, , - somöverlämnat yttrande frän kommun - -som överlämnat yllrandenfrän , och kommuner - - som överiämnalyttranden från samt , , , Strömsundsoch kommuner - - som överlämnat yttranden frånUmeå, , och kommuner - ochstiftsnämnd - gemensamt - domkapitel - som överlämnat yttranden från Bitlerna,och församlingar -Lunds domkapitel - som inhämtatyttranden frän , Österslövs och församlingar - iGöteborg - som överlämnat yttranden från kyrkonämnden i , kyrkorådet iUddevalla och Bäve kyrkliga samfällighet, pasloratskyrkorädet i Gällsladspastorat och kyrkorådet i - i - som överiämnalyttranden frän Fole, Halls, Hejdeby, . Klinte, , Lojsta, Lye, ,, Sjonhems, Stenkyrka, Sundre, och församlingar samt från , arkitekten och förbundsavdelningen förVisby stift av - , stiftsnämnden i , 1980/81:122 5 stiftsnämnden i , 1976 årsfastighetstaxeringskommitté (¥\ 1976:05), utredningen (Bo 1978:07) om nybyggnadslagstiftning. , Vitterhet.-,historie- och antikvitetsakademien. för de fria konsterna. Folkparkernas centralorganisation (FPC), . Styrelsen för sladshypotekskassa.Svenska arkitekters riksförbund (), stiftsråd. CentralorganisationenSACO/SR (/SR), i (LO). ,, , , , , Jordägareförbundoch Näringslivets byggnadsdelegation. Härutöver har skrivelser kommit in från humanistiskasektionsnämnderna vid , ivästra . i , Svenska föreningen förbyggnadsvård och krets av . En sammanställning av remissyttrandena bör fogas tillprotokollet i delta ärende som bilaga 3. 1980/81: 100 (bil. 12 s. 161) har jag anmält altjag avsäg all utarbeta en särskild proposition om åtgärder för vård ochbevarande av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse, byggd på de förslag som harpresenterats av byggnadsvårdsutredningen i betänkandel Kulturhistorisk bebyggelse- värd att värda. 1 avvaktan på denna proposition har regeringen föreslagitriksdagen alt till RAÄ för /82 beräkna dels ell förslagsanslagbenämnt Förvaltningskostnader av , dels ett reservationsanslagbenämnt Vård och underhåll av fornlämningar och kulturhistoriskt värdefullabyggnader av . Jag anhåller nu att få ta upp dessa frågor. Den kulturhistoriska byggnadsvården har varil eltstatligt intresse. Av tradition har det intresset främst gällt vården avenstaka särskilt värdefulla objekt, dvs. det man brukar kalla monumenlvård. Förslunder har man allmänt börjat uppmärksamma de värden somfinns bevarade i sammanhållna kulturmiljöer. Denna förskjutning kan ses som endirekt följd av de framför allt mycket stora förändringar somskett i den fysiska miljön i våra tätorter. Prop.1980/81:122 6 förändringar som orsakals av den fortfarande pågåenderationaliseringen av jordbruket har spelat sin roll. Del nya synsättet har kommit till uttryck bl.a. genom deriktlinjer som dragit upp för den statliga kulturpolitiken (prop.1974:28, KrU 1974: 15, rskr 1974:248). Enligt det s.k. bevarandemälet skall kulturpolifikenverka för atl äldre liders kultur las till vara och görs levande. Kulturminnesvärdenskall inriktas på att bevara också samlade miljöer vid sidan av dentraditionella monumenlvärden. Genom den fysiska riksplaneringen har kulturminnesvårdenkommit in som en faktor i samhällsplaneringen. Länsstyrelsernas nya uppgift somregional myndighet för kulturmiimesvården har här passat väl in. Under riksplanearbetelfick kulturminnesvärdens företrädare tillfälle att anmäla sina anspråk påsärskild hänsyn till vissa delar av landels fysiska miljö. tusentalkulturhistoriska miljöer redovisades under planeringsskedet som riksintressen.Redovisningen, som presenterades i en promemoria från dåvarandecivildepartementet (Förarbeten för fysisk riksplanering,underlagsmaterial nr 23), var dock översiktlig och omfattade inte tätorterna. 1 fiera län har påbörjats en mer detaljerad ochsystematisk planering. RAÄ och statens planverk har lämnatvägledning till kommuner och länsstyrelser när det gäller program förkulturminnesvården. Enligt denna vägledning kan kommunerna bl.a. välja utobjekt och avgränsa miljöer av särskilt värde och föreslå insatser för dennärmaste lidsperioden. Därigenom fär kommunerna etl underlag för alt rangordnainsatserna för byggnadsvård efter angelägenhetsgrad och tillgång på resurser. Byggnadsvärden har för övrigl också internationellt settkommit i blickpunkten . Jag vill erinra om Europarådetskampanj med beteckningen . Den markerade kulmen på eltmer än tioårigt arbele med bevarandefrågor i rådets sekretariat. Kampanjenledde till en rekommendation från rådet som antogs pä etl ministermöte i april1976. Medlemsländerna uppmanades bl.a. att hjälpa ägarna med atl restaurera ochrusta upp byggnadsminnen genom bidrag, förmänliga län eller skattelättnader.Bevarandefrågorna ägnas fortlöpande stort intresse från sida. i antogs en resolution som aktualiseraderekommendationen från byggnadsvärds-året. 1 har vi elt finansiellt stöd förbevarandet av kulturhistoriskt värdefull bostadsbebyggelse. Stödet utgår i formav särskilda lån vid ombyggnad av hus inrättade för permanent boende och är eltkomplement till del statliga bostadslånet. Till vården av andra slag av kulturhistoriskt värdefullbebyggelse än permanentbostäder har staten genom RAÄ kunnat ge stödgenom bidrag frän det s.k. vårdanslaget (1980/81:1X B 50 Vård och under- Prop.1980/81:122 7 håll av fornlämningar och kulturhistoriskt värdefullabyggnader). Ämbetet har kunnat avsätta omkring 1,6 milj.kr. per är av anslaget för bidrag till kommunalt och enskilt ägda objekt. Behovel av elt slöd till byggnadsvården utanförbostadssektorn har lill en del kunnat mötas genom beredskapsarbeten. Nedgångeni sysselsättningen i byggnadsbranschen i början av 1970-lalet ledde till ettförhällande-vis stort tillskott av arbeten på byggnadsvårdens område. Därefterhar en kraftig nedgång sketl, bl.a. beroende på förändringar i arbetslöshetensstorlek och sammansättning och en ökning av beredskapsarbetena inom tjänste-och vårdsektorerna. Det var ocksä i första hand oron inför bortfallet avberedskapsarbeten som gjorde all diskussionen om principerna för statensinsatser för byggnadsvården på allvar togs upp. I fiera motioner betecknades situationen för byggnadsvärden som mycket svär, på ett hålltill och med som krisartad (mot. 1974: 1708). fann frågan myckel väsenlligoch anhöll om en översyn av formerna för medelstilldelningen till vård ochbevarande av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse (KrU 1974: 15, rskr1974:248). Med kyrkorna i de små och skattesvaga församlingarna i åtankebegärde 1975 ärs kyrkomöte en motsvarande översyn. 1anledning härav tillsattes byggnadsvårdsutredningen . Som jag lidigarehar nämnt lade ulredningen fram sitt belänkande . belänkande har fäll elt positivtgensvar från så gott som alla remissinsianser. Som jag strax kommer atl utveckla närmare förordar jag attförslag som ulredningen har lagl fram inom utbildningsdepartementels områdegenomförs med de begränsningar som är nödvändiga med hänsyn till den slatsfinansiellaoch samhällsekonomiska situationen. Ulredningens förslag berör dessutom frågorinom bostads- och budgeldepartementens områden. 1 dessa delar har jag samråttmed resp. departements chef. Jag kommer längre fram att redovisa resultatet avdetta samråd. Innan jag går in på de principer efter vilka jag menar attstaten skall ta en del av ansvaret för vården och bevarandet av denkulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen i landet, vill jag uppehålla mig någolvid begreppet "'kulturhistoriskt värde". konstaterar inledningsvis alt nägonklar och entydig definition av detta begrepp inte kan formuleras. Utredningenredovisar i stället utförligt vilka "egenskaper" hos bebyggelsen somsärskilt bör uppmärksammas. Sä gott som alla remissinstanser som har behandlat fråganuttalar tillfredsställelse med den metod och de värderingsgrunder somutredningen har presenterat. Ocksä jag anser att utredningen på ett lämpligt sätt har tagilfram sådana 1980/81:122 8 kännetecken,som var för sig eller sammantagna ger en byggnad eller en byggnadsmiljökulturhistoriskt värde. Trots att begreppets innebörd i varje situationgivelvis lill en del beror pä vars och ens personliga uppfattning, förefallerdet ändå nu som om enighet har nåtts om vilka objektiva faktorer som skalltillmätas betydelse. Således bör den grundläggande principen vara atl objektethar något alt berätta om sin tid, dvs. att det genom sitt dokumentvärdeförmedlar kunskaper om äldre tiders förhållanden. En relativasällsynthet kan också vara ett kännetecken. torde t.ex. gälla för den välbevarade bebyggelsen och tidigare. För bebyggelsetyper som ärvanligare, gäller del att välja ut de objekt som är särskill representativa.Ursprunglighet kan vara en annan grund för ell kulturhistoriskt värde, medan iandra fall värdet just kan skapas av de förändringar och ombyggnader somgjorts. Inte minst viktig är den bedömning som alltmer blivit gällande,nämligen att vid sidan av objektets egel värde se samspelet med den omgivandebebyggelsen. Ilikhel med flera remissinsianser menar jag att ulredningens preciseringar, somjag försökt sammanfatta, bör kunna läggas till grund för dekulturhistoriska bedömningarna framöver. Det utesluter givetvis inle atl delkan finnas andra mer speciella faktorer efter vilka det kulturhistoriskavärdet kan bedömas. Som exempel kan jag peka på begreppet symbolvärde somarkitekturmuseet lyft fram. Museet menar att en kvarlig-gande enstaka byggnadkan få ett högre kulturhistoriskt värde som en markering just därför altbebyggelsen i omgivningen förändrats eller rivits. Däremot står del nu enligtmin mening klart all ett yllerligare sökande efter den enkla och allmängiltigadefinition, som efterlysts från några håll inte kommer att bära frukt. Nägotalternativ till den värderingsmetod som utredningen har redovisat torde alltså inlebehöva diskuteras. Ansvarelför vården av den kulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen måste av nalurligaskäl i huvudsak ligga på ägarna själva. Kommunerna har genom sitt planmonopoldet grundläggande ansvaret för bebyggelsemiljöns utformning. Från dessautgångspunkter har ulredningen försökt ange i vilken omfattning staten bör laen del av ansvarel för byggnadsvården. Utredningen konstaterar alt stålensansvar f. n. finns direkl uttryckt bara i byggnadsminneslagen, där etl sedanlänge uttalat statligt intresse för de kulturhistoriskt mest värdefullaobjekten återspeglas. Ulredningen menar dock att staten i samband med denfysiska riksplaneringen har uttalat ett starkt önskemål alt också få miljöer avriksintresse utvalda och skyddade. Därav följer enligl utredningen också etlstatligt ansvar för bevarandet av kulturhistoriskt värdefulla miljöer som går ulövervad som omfattas av byggnadsminneslagen. Föratt staten bättre skall uppfylla det kulturpoliliska bevarandemålet krävs dockenligt ulredningen all statens ansvar ytterligare vidgas. Prop.1980/81:122 9 ningenmenar alt staten bör medverka till att också de karakteristiska inslagen ilandets olika delar kan bibehållas, också i de fall bevarandet är att betraktasom en mera regional angelägenhet. Statens insatser för de regionaltintressanta kulturvärdena bör enligl utredningen ha lill syfte att stimuleraoch uppmuntra kommuner och enskilda i deras bevarandesträvanden och avlastavissa kommuner från särskilt betungande bevarandeuppgifter. Enövervägande majoritet av remissinstanserna har ställt sig positiv lill ulredningensresonemang. Del ligger dock i sakens natur att allmänt hållna programförklaringarav det här slaget är svåra atl överföra lill en praktisk tillämpning. Detgäller t.ex. när man i ell konkret fall skall försöka bedöma graden av enbyggnads kulturhistoriska värde. Flera remissinsianser, bl.a. någralänsstyrelser, har hävdat alt svårigheterna i praktiken är sådana alt man intebör göra någon uppdelning av bebyggelsen i kategorier av riks-resp.regionalintresse. Som stödberättigad och skyddsvärd bör enligt denna mening i slällelanges bara en kategori, kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Tillgången påresurser menar man kommer att garantera att endast objekt av största belydelseblir föremål för åtgärder. Jagär som jag har sagt medveten om all del finns komplikationer på detpraktiska planet. Den svårighet jag nu har berört är dock enligl min meninginte så besvärande att det finns skäl all överge det angivna sällel atl sebebyggelsen ur etl nationellt resp. regionall perspektiv. Jag vill påminna omalt stödet lill den kulturhistoriskt värdefulla bostadsbebyggelsen utgår efterliknande värderingsgrunder. Vidare kan jag peka på den fysiska riksplaneringensom just bygger pä alt värden av riksintresse skall avgränsas och särbehandlas.Det allernaliv som har skisserats av några remissinstanser skulle såvitt jagförstår leda till att statens ansvar över huvud laget inle skulle kunnamotiveras. Jagvill avslutningsvis framhålla att även om del kan finnas utrymme för olikameningar om de praktiska följderna av de anförda principerna om slalens ansvar,finns här ändå mofiv för anspråk på större statliga insatser än lidigare. Medhänsyn till de ekonomiska konsekvenserna ter sig dock etl strikt och omedelbartåberopande av principerna inle möjligt. Det krävs med hänsyn härtill storomsorg vid rangordning av insatserna. 1 vissa fall kan vårdåtgärderna skjutasupp ulan alt ohjälpliga skador uppslår, medan uppskov i andra fall kaninnebära total förstörelse. Delär lätt att inse alt det inte går atl göra någon tillförlitlig beräkning av dettotala behovet av stöd till den kulturhistoriskt värdefulla bebyggelse av allmänlintresse som finns i landel. Varje bevarandeprojekt kan ju sägas vara unikt. Bl.a.beror den ekonomiska kalkylen pä byggnadens fortsatta användning och på vilkenomsorg som skall läggas ned för alt la byggna- Prop.1980/81:122 10 dens kulturhistoriska värden lill vara. Tidsfaktorn harnaturligtvis också viss betydelse. Det lotala stödbehovet kan alltså barauppskattas. Som utredningen har konstaterat finns det f. n. ingenrikstäckande inventering av all bebyggelse. 1 samband med den fysiskariksplaneringen har visserligen etl förhållandevis storl inventeringsarbeleulförts av kommunerna, men del är bara en liten del av landets byggnadsbeståndsom har tolalinvenlerals. Del framgår av den rapport som bostadsdepartementetpresenterade om överväganden för det fortsatta arbelel med denfysiska riksplaneringen (SOU 1979: 55 s. 128). Ulredningen har försökt fä underlag för sin bedömninggenom att för landsbygdens bebyggelse låta utföra tvä specialsludier iJämtlands och , där bebyggelsen visal sig vara bäst inventerad.Bebyggelsen i de båda länen har tillsammans bedömts kunna vara godtagbartrepresentativ för landet som helhel. Enligt studierna är av debebyggda fastigheterna kullurhisloriskl värdefulla. Anlalel byggnader iglesbygd med kullurhisloriskl värde i hela landet har utredningen enligt samma andelslaluppskattat till omkring 60000, varav har bedömts vara i behov av olikagrader av vård. För tätorternas del har utredningen använt sig bl. a. avmaterial från fastighetstaxeringen och begränsat bedömningen alt gällaytor i lokalbyggnader uppförda . Ulredningen har utgått från all ett behov av stödföreligger när ell bevarande av kulturhistoriska hänsyn medför kostnader som inlekan förräntas av fastighetens avkastning. Inkl. etl stöd till vård av kyrkor i skaltesvagaförsamlingar om 7 milj. kr. , har ulredningen uppskattat det årligastödbehovet lill 120 milj. kr. Ulredningens bedömning av stödbehovet har lämnats utanerinran av de flesta remissinstanser. Från några håll uttalas dock attutredningen underskattat behovel. Flera länsstyrelser, bl.a. de iÖstergötlands och , menar att andelen fastigheter medkulturhistoriskt värde är större än vad utredningen har räknat med. Denstarkaste kritiken kommer från kyrkans företrädare. a. från domkapitlenssida hävdas atl del beräknade beloppet för stöd till kyrkobyggnader är klartotillräckligt. Som jag förut har framhållit är jag fulll medveten om delvanskliga i atl försöka beräkna det behov av slöd som kan föreligga för denbebyggelse som det kan vara av allmänt intresse atl bevara. Utredningen harockså lagl fram sin beräkning med flera reservationer. Ulredningens bedömningvisar dock atl del finns behov av ökade insatser på området. 2.2 Frågan om skydd för den kulturhistoriskt värdefullabebyggelsen Utredningen har i ell särskilt avsnitt behandlat demöjligheter som finns alt skydda den kulturhistoriskt värdefullabebyggelsen. Utgångspunkten har varit atl den bebyggelse som kommer alt fåstatligt stöd också skall vara garanterad ett bevarande för framtiden. 1980/81:122 11 dealternativ som bjuds, framhåller utredningen, atl de skyddsföreskrifter somutfärdas i samband med en byggnadsminnesförklaring, är den enda tillfredsställandegarantin f. n. Utredningen föreslår därför att det pä ägarens begäran skallbli möjligt att utfärda motsvarande skyddsföreskrifter också för andrabyggnader av allmänl kulturhistoriskt inlresse än byggnadsminnen. Tekniskt harutredningen löst delta genom att föreslå ett tillägg till byggnadsminneslagen. Även jag anser atl i regelbara byggnader vars bevarande är tillfredsställande säkrat bör komma i frägaför etl statligt stöd. Ulredningens förslag om en kompletlerande skyddsform i byggnadsminneslagentillstyrks av en majoritet av remissinstanserna. De invändningar som harrests mot förslagel från ett tiotal remissinstanser är av olika slag. 1 några yttranden, bl. a.från fiera länsstyrelser, uttalas att byggnadsminneslagen kan tillämpas enligtulredningens tankegångar redan i sin nuvarande lydelse. Man hävdar alt lagenhar fått en vidare tillämpning än tidigare i vissa län, bl. a. som en följd avden breddade syn på kulturminnesvården som utvecklats . Ulredningensförslag om tillägg lill byggnadsminneslagen skulle enligt detla synsätt varaobehövligt, eftersom lagen med den tolkning som förordas, ändå rymmer de byggnadskategoriersom utredningens förslag tar sikte pä. Dessa yllranden speglar enönskan om att utvidga byggnadsminnesla-gens gränser. Flera remissinstanser harockså anfört önskemål i den riktningen och bl.a. pekat pä det förslag tillreform som lades fram av 1965 ärs musei- och utslällningssakkunniga (MUS 65) ibelänkandet (SOU 1972:45) Kulturminnesvård. Etl ylterligare åberopat skäl fören översyn är del förslag, (SOU 1979:65 och 66), Ny plan- och bygglag som harpresenterats av utredningen om en ny plan- och byggnadslagstiftning (PBL-utredning-en).Förslaget innebär bl. a. att kommunerna i en detaljplan eller genom etl s. k.markförordnande skall kunna föreskriva atl en byggnad som är av större värdefrån historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt ellersom ingår i etl bebyggelseomräde av sädan karaktär, inte får förvanskas varesig genom arbeten som rör byggnaden eller marken. Restriktionerna skall enliglförslaget kunna få samma effekter som en byggnadsminnesförklaring. PBL-ulredningenhar ulgålt från att byggnadsminneslagen skall fortsätla atl gälla, men ullalaratl en allmän översyn av lagen är motiverad för alt man skall få en lämpliganpassning lill en kommande byggnadslagstiftning. Jag har erfarit atl detinom RAÄ pågår en av PBL-arbetet aktualiserad översyn av behovet av ändringar ibyggnadsminneslagen, bl.a. rörande frågan om skydd för kulturmiljöer somreservat enligl modell hämtad från naturvårdslagen. Ävenom jag anser alt del finns skäl som talar för ell införande av den kompletteringlill lagen som byggnadsvårdsulredningen har föreslagil, 1980/81:122 12 framstår behovet av en kompletlerande skyddsform inte somakut. Jag bedömer alt den allra största delen av det statliga stödet under enföljd av år kommer atl ulgå till byggnadsminnen och till församlingskyrkor, somockså de redan har elt skydd.