prop · G40392 · 1980-12-31 00:00:00 — 3 Styrmedel imiljövårdspoUtiken .......................... . 404 4 Avgift på överutsläpp ...................................... . 407 4.1 Svårighetema att definieraöverutsläpp .......... . 407 4.2 Övriga invändningar mot avgiftpå överutsläpp . . 409 4.3 Avgifter på restutsläpp ................................ . 410 5 Miljöpolitikenskostnadsfördelning.......................... . 411 6 Avgift på prövning och tillsyn ............................. . 412 6.1 ViUigheten att komma tUlprövning .................. . 413 6.2 Samarbetet mellan företagen ochtillsynsmyndighetema 414 6.3 Motiv ur de tiUstyrkanderemissvaren ............. 418 7 Långtidsplaneringav miljövården........................... 419 Prop.1980/81:92 413 1Analys av miljöpolitikens intäkter och kostnader Endastett fåtal remissinstanser har tagit upp utredningens analys av kostnader ochintäkter. Flera av dessa sätter stort värde på analysen (exempelvislänsstyrelserna i och ). Andra reser invändningarmot metodema för analysen. Företagsekonomiskainstitutionen vid : För att genomföra samhällsekonomiskaöverväganden vid miljövård använder sig utre-dama av traditionellmakroekonomisk teori som bygger på att prisema är det bästa styrmedlet för attuppnå effektiv produktion i marknadssystemet. ---- syn på priser som bra regulatorer blir ett huvudmålvid fullständig information att uppnå ett läge där marginalintäk-tema är likastora som marginalkostnadema. Problemet är givetvis att, som påpekas iutredningen, man ej har denna fullständiga information om utseendetpå kurvorna för marginalkostnader och marginaUntäkter. Trotsdetta bygger en övervägande del av den ekonomiska analysen på antaganden omfullständig information om kostnadskurvomas utseende (se kap 7-12). Detta är enaUtför förenklad bild av de ekonomiska sammanhangen. Därigenom bygger deresultat som tas fram på orealistiska antaganden och analyser. Vad som framförallt saknas är: - En beskrivning av ett"verkligt ekonomiskt system." - En beskrivning avmiljöproblemens tidsmässiga bundenhet, dvs. vad som sker bestämmer i storutsträckning vilka handlingsmöjligheterna är i framfiden. - En mer detaljeradkonsekvensbeskrivning där man försöker analysera vilka målkonflikter som kanuppkomma pä grund av det stora antalet aktörer som finns i dessa sammanhang. Sverigeslantbruksuniversitet: Utredningens framstäUning baseras i stor utsträckning pånationalekonomins välfårdsteori. anser denna veuaen vikfig utgångspunkt för en ekonomisk analys av miljöproblem. De modeUer sompresenteras kan dock oftast endast betraktas som en iUustrering av principieUavariabelsamband. Den praktiska tillämpningen av dessa principer våUar oftasådana problem att delvis andra vägar måste sökas. Så tiU exempel är enfömtsättning for teorins tillämpning att enskilda konsumenter anser attsubsfitutionsmöjligheter föreligger mellan bättre miljö och marknadsfördanyttigheter. Oftatorde den enskilde ha sådan osäkerhet om sina preferenser därvidlag att endirekt jämförelse med de skilda nyttighetema blir spekulativ och därför fögameningsfull. Sverigeslantbmksuniversitet anser att utredningen i större utsträckning borde hastuderat även andra metoder för analys av miljöföroreningamas 1980/81:92 414 Multimålmetoder, institutionell ekonomi och den typ avflerdiménsionella riskanalyser som används i bl. a. energi- och miljökommitténsbetänkande (SOU 1977:67) kan nämnas. I konkreta beslutssituationer med storosäkerhet, flerdiménsionella konsekvenser och betydande motsättningar mellanolika intressenter är ofta någon av de altemafiva metodema lämpligare eller ivarje fall ett värdefullt komplement till välfärdsteorin. Uppsalauniversitet: Den ekonomiska teori och det sätt att se på värderingen avaltemativa åtgärder inom miljövården som framhävs i utredningen kanifrågasättas i vissa avseenden. Som exempel på angreppssätt, vilkainte aUs berörs, kan nämnas de miljöeffektbeskrivningar, som krävsi samband med vissa federala projekt i . 1 lagtexten sägs uttryckligt att man skall arbeta tvärvetenskapligt vid utarbetandet av Vid undervisning i miljöekonomi inomramen för universitets miljövårdsutbildning betonas förekomsten avflera altemativa metoder som i väsentliga avseenden liknar dencost-benefitanalys som utredama förordar, nämligen s. k. multimålmetoder därman likaledes arbetar med en endimensionell målfunkfion. I stället för attmaximera nuvärdet i penningmässiga termer, maximerar man nyttan med hjälp av enadditativ eller multiplikativ nyttofunktion. Att inte alls uppmärksamma sådanaaltemativa möjligheter synes vara ett utslag av en slags renlärighetssträvan.Det bör i sammanhanget påpekas att man även inom ekonomemas krets finner fleraskolbildningar. konventionellekonomi kan man t. ex. peka på institutionell ekonomi. -Renodlingen av ett angreppssätt i den teoretiska delen gör det svårare att taställning till utredarnas rekommendationer. En mindre ensidig teori-ochmetodgenomgång hade med andra ord sannolikt resulterat i ett bättrebeslutsunderlag. Betoningen på penningmässiga effekter i den teoretiskaanalysen leder mycket riktigt till penningmässiga rekommendationer, nämligenavgifter som medel till att styra företag och konsumenter mot ett imiljöavseende bättre beteende. Vissaremissinstanser reser invändningar mot två speciella inslag i värderingen avintäkter och kostnader. Den första gäller värderingen av flora och fauna. : I synnerhet när det gäller behandlingen avmiljöpolitikens intäkter anser föreningen att uredningen tagit alltför lätt på svårighetemaatt åstadkomma sådana mätmetoder. Bitvis tyder utredningens resonemang t. o.m. på att den inte gjort klart för sig, vad som skaU inkluderas i miljövårdensintäkter. Som exempel kan nämnas att det huvudsakliga värdet av ostördanaturmiljöer och en balanserad flora och fauna inte - som utredningen tycksföreställa sig - ligger i det rekreations- 1980/81:92 415 värdeoch de skönhetsupplevelser som kan hänföras till områdena utan i de välfungerande ekosystemens betydelse som en livsgmndval för oss själva och aUaandra levande varelser. En kalkyl över miljöpolitikens intäkter får enligtföreningens mening inle endast ta med i tiden närliggande och/ellerlättvärderade poster utan mäste utvidgas tiU att också omfatta mera svårgripbaraoch svårvärderade poster. Länsstyrelseni anför liknande synpunkter. Denandra invändningen gäller värderingen av oåterkaUeliga ingrepp. Länsstyrelseni : Dessa exempel (tre av anförda exempel) antyderatt konventionell ekonomisk teori inte ger någon ledning då det gäller attangripa de verkligt svåra miljöproblemen, dvs. sådana som avser permanenta,irreparabla miljöskador. Det kan därför, enligt mening,ifrågasättas om ekonomisk teori aUs bör användas i miljövården. En sådananvändning kan kanske t.o.m. innebära en risk därigenom att man frestas att iförsta hand ta itu med akuta, övergående miljöskador eftersom man för justdessa kan föra sådana intäkts-utgiftsavvägningar som skisserats i betänkandet.Detta skulle i så faU motverka den omprövning av synen på miljöskyddet sompågår i vårt land och utomlands och som innebär att uppmärksamheten alltmer förskjutsfrån akuta, lokala miljöproblem till de kroniska och globala. vid : kan inte utanreservationer acceptera utredningens uppfattning att den miljöpolitiskamålsättningen kan formuleras som ett ekonomiskt maximeringsproblem.- Omman definierar miljövårdens intäkter (på det sätt utredningengjort) har man i realiteten reducerat miljövården tiU en fråga om vad nulevande generationer anser väsentligt. Detta är förmodligen av mindrebetydelse när det är fråga om reversibla ingrepp men det ekonomiskabetraktelsesättet räcker inte när det är fråga om irreversibla ingrepp. Här böri stället ett ekologiskt betraktelsesätt ligga tiU gmnd för StäUningstagandet. Liknandesynpunkter framförs av statskontoret. En remissinstans tar upp ett resonemang kring en delinvändningar. 1980/81:92 416 : stöder utredningens åsikt att ökadeansträngningar bör göras att kartlägga konsekvensema av miljöförstöring ochmiljövårdande åtgärder. Verket anser liksom utredningen att miljövårdspolitikenkan utformas effektivare med hjälp av sådan information. Med den osäkerhet sområder beträffande miljövårdens marginella kostnader och intäkter ger dock desamhäUsekonomiska teorierna f. n. inte mycket stöd vid faktiska val ochdimensionering av insatser på miljöområdet. Som utredningen påpekar måsteokunnigheten om miljöförstöringens kostnader ofta leda till att man gör enpolitisk värdering av vad som kan vara en rimlig nivå för utsläpp m. m. I denmån sådana mål eller restriktioner inte fastställts politiskt blir det istället miljömyndighetemas sak att välja ambiUonsnivå. Enligt verkets meningfår svårighetema att på objek-fiva gmnder formulera mål för miljövårdspolitikeninte leda till att man avstår därifrån. Naturvårdsverketvill betona att svårighetema att fylla ekonomiska modeller med adekvatakostnads- och intäktsdala inte hindrar att utrymme finns för ett ökalekonomiskt tänkande på miljövårdens område. Inte minst bör det vara möjligt attförbättra den relativa värderingen av olika insatser. 2 Förslaget om främjande av forskning rörande samhällsekonomisk värdering avmiljöpolitikens kostnader och intäkter Praktiskttaget samtliga remissinstanser behandlar förslaget om främjande av forskningoch alla dessa instämmer i behovet av ökad forskning. Flera remissinstanser serdet största värdet med fortsatt forskning i att den kan ge ett underlag förallmänna avvägningar inom miljövårdspolitiken (exempelvis länsstyrelsema iVästmanlands och och ). Dämlöverbehandlar en del remissinstanser frågan om anslag tiU forskningen, forskningensinriktning samt dess organisation. Ifråga om anslag fill miljöekonomisk forskning avstyrker industriförbundatt särskilda medel ställs till förfogande och anför att studier av föreslagentyp skall ingå i de ordinära ekonomisk-vetenskapliga forskningsprojekten.Kooperativa förbundet avstyrker forskning, som syftar till att utformaprinciper för avgiftsbeläggning, men avvisar inte annan typ av miljöekonomiskforskning som då bör stödjas med hjälp av bidrag från aUmänna forskningsmedel.Flera remissinstanser yrkar å andra sidan på större anslag än de 0,7 milj. kr.som utredningen föreslagit (exempelvis statskontoret, ochlänsstyrelsen i ). Länsstyrelseni län: finner det i och för sig befogat med utvecklingsarbete angående miljövårdens ekonomiska Prop.1980/81:92 417 aspektermen anser det angeläget att ett sådant arbete knytes an tiU den konkretaverkligheten inom miljövårdens olika områden och tiU de reella prakfiskalösningar på problemen, som finns. Länsstyrelseni anför liknande synpunkter. : En stor del av det pågående forskningsprogrammet inriktas påatt studera, särskilt identifiera, effekter av olika ämnen och åtgärder i denyttre miljön. Det är väsentligt att en utvidgad samhällsekonomiskmiljöforskning kopplas till nämnda effektstudier eller projekt inom ramenför det tekniska miljöskyddet. Länsstyrelseni anför praktiskt taget detsamma. Koncessionsnämndenför miöskydd: Med hänsyn till att medelstilldelning en för forskning ej är obegränsad bör enligt nämndens mening i vartfall under ett inledningsskede - sådan forskning prioriteras som avser attutröna vilka effekter i miljön som olika föroreningsutsläpp kan ha. Sverigesnaturvetareforbund: Det är nödvändigt att kvalificerad ekologisksakkunskap deltar även i den mera rent ekonomiska forsknings-ochutredningsverksamheten. Universitets-och högskoleämbetet: Denna forskning måste som utredningen understrykerbetraktas som ett komplement till den synnerligen angelägnateknisk-naturvetenskapliga miljövårdsforskningen på vars resultat mycket av denmiljöekonomiska forskningen måste bygga. Denna starka koppling innebär ocksåatt den föreslagna forskningen måste bli tvärvetenskaplig till UHÄtillstyrker--- förslaget att forskningen förläggs tiU högskolan. UHÄdelar däremot inte utredningens åsikt att forskningen skall styras avmiljövårdsmyndigheterna. Enligt UHÄ bör de forskningsbeställande ochforskningsutförande funktionema i princip vara åtskUda. Detta uteslutergivetvis inte samarbete. Den miljöekonomiska forskningen måste planeras och genomförasi samråd mellan högskolan och miljövårdsmyndigheterna. Uppsalauniversitet: Utan att ta ställning till fmktbarheten för aktuell typ avmiljöekonomisk forskning viU rekommendera en bredare synpå de samhällsvetenskapliga forskningsinsatser, som behövs inom miljöområdet.Utöver konvenfioneU ekonomisk teori (välfärdsteori, cost-benefitanalys) börfmktbarheten i andra nationalekonomiska ansatser 27 1980181. Prop.1980/81:92 418 (institutionellekonomi) och i mer tvärvetenskaplig forskning prövas. Flera samhällsvetenskaperutöver nationalekonomin kan tänkas lämna värdefuUa bidrag. Utöver dennormafiva forskning (utvärdering av altemafiva miljövårdsåtgärder) somulredningen föreslår är en mer historiskt beskrivande analys av olikamiljöärendens handläggning angelägen. Sverigeslantbruksuniversitet: Ett av forskningens huvudsyften bör vara att ta fram material fiU den föreslagna långtidsplanen för miljövården. Härvid bör bl.a. frågan hur en viss miljövårdsbudget bör fördelas mellan olika miljövårdsåtgärder ägnas stor uppmärksamhet. Även besluts processen bör vara föremål för forskning och integreras med den ekono miskaforskningen. -- Utvärdering av det hittillsvarande miljövårdsar betet beträffande styreffektivitet inom olika områden av miljövården bör vara en viktig del av forskningen. Den miljöekonomiska forskningen bör ha nära anknytning tiU naturvetenskaplig och teknisk forskning. Den mil jöekonomiska forskningen bör ha en bredare ansats än den som präglar utredningen. 3 Styrmedel i miljövårdspoliitiken Ettstort antal remissinstanser har tillstyrkt fortsatt allmän inriktning påadministrativa styrmedel med ekonomiska styrmedel som komplettering i en delfaU. Endast två har dock penetrerat frågan närmare. : instämmer i att en individuell prövning avutsläpp m. m. liksom bör ligga till gmnd för beslut om miljöstörandeverksamheter. Endast genom sådan prövning kan tiUräcklig hänsyn tas tUIvarierande lokala förhållanden. Generellastyrmedel bör användas främst i de faU det är mindre viktigt frånmiljöskadesynpunkt var reduktioner av utsläppen sker, dvs. när det gäller attangripa regionala eller nationella föroreningsproblem. Mångagånger kan en kombination av individuell prövning och mera generella styrmedel(typ avgifter) vara effektiv. Olika styrmedel kan komplettera varandra såvälnär det gäller att åstadkomma effekter av delvis olika slag som när det gäUeratt hålla kostnadema för samhällets styming på rimlig nivå. Som jämförelse kannämnas den nuvarande regleringen av svavelutsläpp genom en kombination avproduktnormer (högsta svavelhalt i olja) och prövning av större anläggningarsom förbränner olja (t.ex. oljekraftverk och ). Avgiftersom styrmedel i miljövårdspolitiken behöver icke nödvändigtvis vara relateradetiU utsläpp av föroreningar utan kan kopplas tiU för-bmkningen avnaturresurser, miljöfarliga råvaror, fillsatser, konsumtionsvaror,förpackningar etc. 1980/81:92 419 Påvissa andra samhällsområden används avgifter (och deras motsats -subventioner)åtminstone delvis för att påverka efterfrågan på varor och tjänster. Somexempel kan nämnas punktskatter på vissa hälsofarliga varor (sprit, tobak,godsaker) å ena sidan och de låga taxorna inom sjukvården å den andra sidan. Påmiljöområdet används däremot inte sådana avgifter. Förpackningsavgiftenvar, som påpekade i rapporten (SOU 1974:44) Effekter avförpackningsavgiften, primärt ett led i finansieringen av ett prisstopp pålivsmedel, även om ett miljöpolitiskt bisyfte fanns med i bilden. har isitt yttrande över betänkande (SOU 1978:17) foreslagit attenergiproduktionen skall beskattas på ett sätt som bl. a. tar hänsyn till olikaenergikällors miljöfarlighet. Detta kan ske genom att skatteuttaget knyts tillenergirävarorna (olja, kol, kärnbränsle, vatten etc). Liknande punktskattereller avgifter bör övervägas för ämnen som konstgödsel, vissa bekämpningsmedeletc, vars aUmänna användning är angelägen att begränsa från miljövårdssynpunkt.I dessa fall är en mer individueU prövning eUer bindande normer ofta tänkbara.Inte heller är användningen av "mjuka" styrmedel som utbildning, rådoch rekommendationer alltid tillräcklig. Ett mer påtagligt incitament som avgifterbehövs i förening med nämnda styrmedel. Avgifterpå miljöfarliga varor av olika slag kan motiveras på i princip samma sätt somdu-ekt utsläppsrelaterade avgifter men har dämtöver den fördelen att manslipper besvärliga mätproblem. Naturvårdsverketanser att genereUa styrmedel över huvud taget bör få en större roll imiljöpolitiken. En vidgad användning av dessa styrmedel bör samordnas med enmotsvarande satsning på forskning och utvärdering beträffande deras effekter. : Föreningen kan för sin del hålla med utredningen i dessresonemang (rörande administrativa och ekonomiska styrmedel). Föreningen är välmedveten om att det kan vara svårt att fastställa en avgift som ärriktig, men liksom utredningen anser föreningen att denna svårighet inte ärstörre än exempelvis den bemästrade svårigheten att ålägga en företagareskyddsåtgärder upp tiU en ekonomiskt rimlig nivå. Det bör också enligtföreningens mening framhållas att om en avgift sätts för högt blir resultatetatt förorenaren får högre kostnader än som motsvarar de skador han förorsakar.Om å andra sidan avgiften sätts för lågt blir resultatet att vissasamhällsekonomiska kostnader övervältras på samhället. Ingetdera altemativetär helt optimalt, men från samhällets synpunkt måste det ändå vara väsentligtbättre att förorenaren belastas med ungefår de kostnader han förorsakarsamhäUet än att han inte får några kostnader alls. Även om varje enskilt beslutinte blir optimalt, så kan ändå systemet att lägga kostnaden på förorenarengenom 1980/81:92 420 avgifteroch/eller skyddsåtgärder visa sig vara det optimala systemet -fömtsatt attspridningen mnt det rätta värdet blir så liten som möjligt och framför aUt likastor på båda sidor. Många av de invändningarsom i den allmänna debatten framförs mot ekonomiska styrmedel - framför aUt moten särskild avgift på restutsläpp - tycks bero på en rädsla för att avgiften inågot fall skaU sättas högre än det opfimala värdet. Föreningen vill medanledning härav framhålla att en avgift utgör ett incitament för företagarenatt utveckla bättre teknik som sänker utsläppsnivån och därmed den kostnadrestavgiften förorsakar. Den för högt satta avgiften kan i ännu högre grad änen opUmalt eUer för lågt satt avgift initiera framtagandet av ny teknik somgagnar såväl den enskilde företagaren som samhället. Enligt föreningens meningfinns det mot denna bakgmnd ingen anledning alt se en i något fall för högtsatt avgift som ett avgörande hinder mot införande av ekonomiska styrmedel.Från samhällsekonomisk synpunkt kan det t.o.m. vara så att det är lämpligareatt tillåta en större felmarginal över än under del optimala värdet. Ytterligare enomständighet som talar för att avgifter bör utnyttjas i störte utsträckning änhittills är enligt föreningens mening att samhäUets kostnader för individuellprövning av miljöstörande verksamhet blir allt mer kostsam. Visserligen kandessa kostnader, som utredningen föreslår, delvis lyftas över på förorenama,men från samhäUsekonomisk synpunkt måste det ändå vara bättre att satsa pengamapå exempelvis miljöförbättrande åtgärder än på ett aUtför kostnadskrävandeindividuellt prövnings-förfarande . Bland de administrativastyrmedlen bör enligt föreningens mening kvalitetsnormer komma till användningi större utsträckning än . Detta gäUer i synnerhet för vatten- ochluftområden. Kvalitetsnormer bör kunna variera från ett område till ett annatallt efter de lokala ekologiska och andra förhåUandena. Enligt föreningensmening bör kvalitetsnormer kunna komma fill användning såväl inom ramen förmiljöskyddslagsfiftningen som vid central planering av markanvändningen,vattenanvändningen etc. Dessutomhar två remissinstanser anmält avvikande mening rörande subventioner imiljövårdspolitiken. : Det är väsentligt att generösa bestämmelser tiUämpas förstatsbidrag fill miljövårdande åtgärder, såväl till reningsanläggningar avolika slag, framtagning av ny teknik som för restaurering av landskap ochsjöar. Förbundet delar således inte utredningens restriktiva syn påsubventioner som medel inom miljöpolitiken. Prop.1980/81:92 421 Länsstyrelseni län: Det kan konstateras att erfarenheterna av att användasubventioner som stimulans vid utbyggnad av kommunala avloppsanläggningar ochavfallsanläggningar och som stimulans åt industrin vid utförande av extemamiljöförbättringar har varit i hög grad positiva. Miljövårdseffektema harvarit snabba och påtagliga. Man bör ej bortse från behovet av motsvarande sådanstimulans i lämplig utformning även i fortsättningen. Ett område där sfimulanskan rekommenderas är till utredningar och undersökningar av regional karaktärsamt till genomförande av önskvärda regionala lösningar. Man skulle därigenomi många fall underlätta en ur miljösynpunkt angelägen samordning över kommun-och länsgränser. 4 Avgift på överutsläpp Blandremissinstansema råder starkt delade meningar om förslaget om avgift påöverutsläpp med en betydande övervikt för de tveksamma eller negativa.Konsumentverket, några fä länsstyrelser. i ,, och är klart positiva. Den övervägande delen av länsstyrelsemaoch de statliga myndighetema liksom också är tveksammaeller negativa. Industrins organisationer är starkt negafiva med undantag avSveriges hantverks- och induslriorganisation . intar en särställning genom att inte finna tiden mogen för ettstyrsystem med utsläppsavgifter men förespråkar avgifter som sanktionsmedel motöverträdelser av miljöskyddslagen. Även andra remissinstanser ser frågan omavgift på övemlsläpp huvudsakligen som ett sanktionsmedel och hänvisar tiUmiljöskyddsutredningens arbete. Många remissinstanser, särskill bland destatliga myndighetema, begär över huvud taget fortsatt utredning av frågan. 4.1Svårighetema att definiera överutsläpp Dendominerande invändningen mot förslaget om avgifter på övemlsläpp ärsvårighetema att definiera vad som är övemlsläpp. Den invändningen har i sintur två aspekter dels sägs det att villkoren ej är uttryckta i utsläppsvärden,dels hävdas det att mätmetoder saknas. Några remissinstanser har uttryckt enoro för att avgiften skaU framtvinga beslut just i utsläppstermen i stäUet för,som är vanligt förekommande, i form av specifikationer av vilken teknik somskall användas. : Avgifter på övemlsläpp utgör den del av utred ningens "förslagspaket" som förbundet betraktar som oacceptabelt. 1980/81:92 422 -Förslaget om en avgift på övemlsläpp bygger på ett flertal missuppfattningar,varav förbundet viU belysa två. Den första är att det finns utsläppsvärdengivna i tillstånd enligt miljöskyddslagen. Så är ingalunda aUtid Denandra missuppfattningen gäller tron på en redan väl fungerandekonfinuerlig mätteknik. KontroU för en eventuell avgiftsberäkning förutsätterständig registrering av ett stort antal parametrar. En sådan situationföreligger i praktiken inte och fömtsätts ej heUer i nuvarande kontroU- program.--- Föratt kontinuerligt kunna mäta vid utsläppspunkten krävsen omfattande utveckling på instmmentsidan. Även om sådana instmment inom enacceptabel tid kom ut på marknaden skuUe avgiftema även här leda till enorimlig insats av mätningar, debiteringskontroU, revision av mätinstmment ochanalysmetoder. Länsstyrelseni län: Utredningens förslag om särskild avgift för s.k. övemlsläpp saknar övertygelse i sin motivering. framhållassvårigheten att definiera övemlsläpp. För vissa anläggningar och vissa typer avutsläpp kan övemlsläpp definieras men i flertalet fall är det mycket svårt ochofta är det omöjligt med hänsyn tiU anläggningens art och utformningen av givnaviUkor. Dessutom tillkommer ofta stora mäitekniska problem. Länsstyrelseni : Flera omständigheter synes tala mot en avgiftsbeläggningäven vad avser s.k. övemlsläpp.