prop · G403130 · 1980-12-31 00:00:00 — Landstingsförbundetframhåller att en fråga av stor vikt för läkemedelsindustrin och sjukvärden äratt försöka påverka koslnadsulvecklingen och 1980/81:130 356 att detta, såsom också hävdar, främst kan ske genomatt styra läkarens förskrivning och/eller införa hårdare priskontroll. Manpåpekar ocksä alt landstingens läkemedelskommittéer är ell uttryck för strävandenaalt via rekommendationer påverka konsumlionsbesluten i säväl den öppna som denslutna värden och finner det därför angeläget atl ökade ansträngningar görs föratt förbällra deras arbete. Förbundet noterar att pä olika ställen i betänkandeldiskuterar läkemedelsindustrins marknadsföring och hänvisar alt man föregen del har uttalat sig för en reduktion av industrinsmarknadsföringsåtgärder till förmån för mer problemorienterad, obundenläkemedelsinformation. 8 Branschråd för läkemedelsindustrin Flerlalel instanser bl.a. LandslingsjÖrbundet, /SR ochKemikontoret har yttrat sig i denna fräga och tillstyrker tillsättandet av ettbranschråd för läkemedelsindustrin. välkomnar LlND:s förslag ometl branschråd som synes kunna bli del centrum för information och kommunikationmellan intressenter pä sjukvärdens område som samhällel uppenbariigen har ellbehov av. Man pekar i sammanhanget ocksä pä all del är rimligt alt anta alt eltorgan för kontinueriigt informationsutbyte skall kunna göra det mycknautredandet på läkemedelsindustrins område överflödigt. Inrättandet bör enligtLIF ske utan dröjsmål. SAF ochSveriges industriförbund känner rent allmänl elt betydande mått av skepsisinför organ av det slag som branschrådet är. Man menar all erfarenheterna avverksamheten i de hittillsvarande branschråden motiverar en sädan uppfattning.Om man med inrättandet av etl branschråd kan skapa etl forum för en mer sakligdebatt än anser SAF och ändå all detla är nägotpositivt. bör enligt SAF och i sädanafrågor när så är önskvärt även kunna inkallas representanter för RUFI. Dockanser man atl RUFI inle borde beredas perma'henl plats i rådet pä grund av attrådets verksamhel specielll skall inriktas pä FoU-planeringen inom de svenskaförelagen. RUFI lillslyrker LlND;s förslag till inrättande av ellbranschråd för läkemedelsindustrin under förutsättning att den i Sverigeverksamma ulländska läkemedelsindustrin via sin branschorganisation blirrepresenterat i ett sådanl branschråd. Statens pris- och kariellnämnd uppger sig vara beredd atl- om del av föreslagna branschrädel kommer lill sländ - medverka lill samlade erfarenhel och kompelens som finns på nämnden rörande läkemedelsindustrinpä bäsla säll kommer rådet lill del. lillslyrker förslagel ombranschråd och kon- 1980/81:130 357 staterar alt såväl permanent som lillfällig expertis frånberörda myndigheler och organisationer bör knytas till branschrådet. MFRräknar självt med atl fä bli representerat på permanent bas. ansluter sig lill ulredningensförslag om elt branschråd som bör bli elt ändamålsenligt organ för informationom branschens allmänna utveckling och lönsamhel men ocksä elt forum för planeringav forskning och vidareutveckling, diskussion och behov av ändradeorganisatoriska former samt klarläggande av evenluelll behov av stöd frånstatsmakternas och sjukvårdshuvudmännens sida. Svenska liidustritjänstemannaförbiindet anser atl textenkring inrättandet av elt branschråd i betänkandet borde ha varit mer pregnantutformad. Med hänvisning till samhällets och de anställdas berättigade krav päinsyn i denna bransch anser förbundel att del föreslagna rådet borde lilldelasvissa slyrande funktioner, exempelvis i frägor angående samordning av industrinsFoU-planering. SIF framhåller även vikten av alt de fackliga organisationernaerhåller en allsidig representation i rådet. arbetsledarejörbund stöder utredningens förslagom inrättande av ett branschråd för läkemedelsindustrin med det syfte som angesi belänkandet. Man förutsätter också att rådet ges initiativ- och förslagsrätttill de åtgärder man finner påkallade samt att SALF blir representerat i rådet. anser att det föreslagnabranschrådet kan bli rätt forum för informations- och kunskapsutbyte mellanbranschens olika intressenter saml för fortlöpande bevakning och analys avbranschens utveckling. Vidare förutsäller man att rådet eftersträvar etlsmidigt och obyräkratisk! arbetssätt samt alt förbundel blir representerat irådet. tillstyrker att etl branschråd för läkemedelsindustrinelablers och anser all rådet ärligen bör rapportera till industridepartementetom sin verksamhet. I rådet bör enligt TCO ingå representanter bäde fränproducent- och konsumentsidan saml fackliga representanter frän båda sidorna.Man anser vidare att rådet bör diskutera de problem som kan uppstå förläkemedelsindustrin när det gäller atl finansiera ökade FoU-insatser samtinternalionell marknadsbearbelning. När det gäller den senare frägan torde päsikl elt ökat samarbete mellan företagen bli fördelaktigt enligt TCO. isynnerhet på de växande u-landsmarknaderna. Slutligen framhåller TCO atl rådetböria initiativ till utvecklingsprojekt där landsting och läkemedelsindustrinkan samverka. finner ingen anledning att erinra moldelegationens förslag om inrättande av etl branschråd, trots atl man finnerförslaget vad avser rådets uppgifter och moliv för dessa någol oklart och ejnärmare utvecklat. Kollegiet vill dock underslryka vikten av all deinternationella synpunkterna ges en framträdande roll i rådets arbete.Avslutningsvis finner kollegiet det önskvärt all man bereds möjlighet alt dellai rådels arbele mot bakgrund av de uppgifter som kollegiet har i anslutninglill internationell handel bl.a. på läkemedelsområdet. Prop.1980/81:130 358 anser alt erfarenheterna fråntidigare inrättade branschråd i och andra länder visar all sådana rådfär en begränsad betydelse för den förda politiken. Del synes enligl SINDfrämst fungera som elt forum där departementsledningen kan diskutera branschensproblem med företrädare för företagen och deras anställda och i vissa fall fäsynpunkter på planerade politiska åtgärder. SIND menar alt industriministerninle borde ha några svårigheter atl samla företrädare för berörda grupper försådana diskussioner när sä behövs utan tillgång till etl permanent råd med mereller mindre fasta sammanträdestider och med eget sekretariat. Styrelsenför teknisk utveckling anser i likhet med ulredningen att samspelet mellanberörda myndigheler och sjukvärden å ena sidan och svensk läkemedelsindustri äandra sidan är långtifrån optimalt. Vad beträffar den konkreta åtgärden attinrätta ett branschråd för att förbättra samarbetet delar STU emellertid inteutredningens uppfattning. Man anser att branschrådet i sin sammansättning är såbrett och dess uppgifter så vagt definierade att dess handlingsförmåga tordebli starkt begränsad och föreslår att branschrådets tänkta uppgifter bör kunnatillvaratas av existerande organ. åberopar LlND:s diskussion ommöjlighelerna för sjukvårdsorganisationen atl genom olika former avteknikupphandling dels lösa problem inom sjukvården, dels stimuleraläkemedelsindustrin. Sådanl samarbete kan enligt de hälso- och sjukvårdspolitiska målen snabbare kan uppnås och bör därföreftersträvas. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar framhåller altförsörjningen med läkemedel under en avspärrning till stor del beräknas kunnaklaras med hjälp av den inhemska läkemedelsindustrin saml med hjälp av beredskapslagraderåvaror, substanser och halvfabrikat. ÖEF framhåller vikten av alt ha en inomlandel fungerande produktion av läkemedel som bör vara så differentierad sommöjligt. Under sådana förhållanden och med hjälp av vissa beredskapslagradesubstanser och viss omställning inom industrin kan sannoliktläkemedelförsörjningen enligl ÖEF hjälpligt under en längre avspärrning.Då endasi berört läkemedelsindustrin i fredstid, avstår ÖEF från attvidare yttra sig över betänkandet. delar utredningens synpunkler päfrägan om elt evenluellt förstatligande av läkemedelsindustrin, nämligen atldel inle synes vara befogal eller önskvärt att förstatligaläkemedelsindustrin eller öka samhällets mera direkta inflytande. Prop.1980/81:130 359 Utdrag ur betänkandet (Ds 11980:17) Att utveckla enlångsiktig industripolitik Vägar till utveckling av en långsiktig industripolitik 1kapitel I angavs fem bärande idéer - "teser" - som genomsyrarulredningen. Med hjälp av analyserna i kapitlen 2 och 3 kan nu dessa idéerutvecklas och ses i relation till den kartläggning av kunskaps- och informationsförsörjningenpå det industripolitiska området som gjorts i kapitel 4. Denförsta tesen innebär atl det är viktigare att förstärkautvecklingen av mer grundläggande kunskap än att bygga upp rutiner för löpandedatainsamling. Flera av förslagen i detta kapitel har detta syfte (särskiltavsnitten 5.2, 5.3 och 5.4). Vissa förslag avser dock förbättringar i fråga ominsamling och användning av löpande information (avsnitten 5.3, 5.4 och 5.5). Denandra tesen innebär atl internationella aspekter bör prioriteras. Förslagbeträffande internationellt inriktad forsknings- och utredningsverksamhetframläggs i avsnitt 5.2 och om utveckling av den löpande internationellabevakningen i avsnitt 5.6 Jagframför även förslag som syftar till förstärkning av den internationellaerfarenheten hos olika befattningshavare (avsnitt 5.4). Det föreligger inte totaltsett en brist på resurser för kunskaps- och informationsutveckling på delindustripolitiska området. Delta är den tredje tesen. Förslag beträffandeomprioritering av resurserna för ulredning och forskning framläggs i avsnitt5.2 Medutgångspunkt från den fjärde tesen presenteras i avsnill 5.3 förslag om hurinitiering och beställning av ulredningar och forskning skall kunna förbättras.Förslag framläggs även om förbättring av möjligheterna att analysera och tolkautrednings- och forskningsresultat. Båda dessa förbättringar syftar till attöka användningen av resultat från utrednings- och forskningsverksamhet i etlindustripolitiskt sammanhang. Enligtden femte tesen bör förutsättningarna för samråd, dialog och debatt förbättras,I avsnitt 5,5 ges förslag tiil hur sådan verksamhet skall kunna stimuleras. Merpartenav mina förslag berör relationerna mellan följande fyra för industripolitikencentrala grupper eller funktioner: De industripolitiska beslutsfattarna i vid mening,dvs. , industridepartementet, industriverket, STU och slalliga organav typ investeringsbanken och industrifonden. Andra viktiga intressenter på det industripolitiskaomrädel, nämligen Prop.1980/81:130 360 vissa övriga deparlemenl och verk, arbetsmarknadens organisationer,andra intresseorganisationer samt, inle minst, företagen. - De som genomforskning och utredande bidrar till den industripolitiska kunskapsutvecklingen,dvs. uiredningsfunklioner inom den slalliga sek-torn, kommittéväsendet, privatautredningsinstitut, universitet och högskolor. - De som samlarin information och dala för användning i industripolitiskt sammanhang. Förutomorgan som gör sådan insamling för den egna operativa verksamhelen samt förutrednings- och forskningsändamål, återfinns t.ex. SCB samt olika känselsprötför information utomlands. Jag har i mitt arbete funnit att kontakterna mellan dessafyra grupper bör förbättras i en rad avseenden. Innebörden i de förslag somanknyter lill de fem bärande idéerna är ofta just olika slag av bällre kontakter. Förslagen innebär, förutom förstärkningar av vissafunktioner som finns , ocksä i en del fall riktningsförändringar iförhållande till existerande aktiviteter. Det blir inte fräga om nägraspektakulära omkastningar. Jag har tagit fasla på de utvecklingsmöjligheter sombefinlliga resurser och resursfördelningar skapar. De konsekvenser som minaförslag får för olika aktörer berör till inle ringa del just deras kontaktermed omgivningen. Del är genom sådana konlakler som aktörens egen verksamhet börpäverkas. Industridepartementet och industriverket berörs direkl i slörreomfattning än andra aktörer. För attbidra till flera av de förändringar som jag anser önskvärda lägger jag fram etlförslag om inrättande av ettjiyll organ. Expertgruppen för industripolitiskutveckling (EIU). Detla organ skallinte ersälla verksam- het som bedrivs ellermed fördel kan bedrivas av befintliga organ pä det industripolitiska omrädel.Syftet är istället atl bidra till alt de befinlliga organens resurser utnyttjasbällre. Jag vill här ånyo betona det experimentella synsätt sompräglar idéer och förslag i detla belänkande och som ocksä bör präglaindustripolitiken i stort. Enligt min uppfattning finns del inle någon"optimal" organisalionsstmktur på industripolitikens område vare sigpä kort eller läng sikl. Utgångspunkten har varit atl försl pröva om denorganisationsstruktur som vuxit fram kan väntas ha en utvecklingspotential förall möta de krav som bör ställas. Varje organisatorisk lösning bör emellertidbetraktas som etl experiment och därvid fä karaktären av provisorium. Utfalletbör därför utvärderas sä alt erfarenheterna kan analyseras. En slörre öppenhetoch rörlighet när del gäller organisatoriska förändringar är önskvärd. Experimenterandeoch prövning mäste känneteckna inte bara industripoliliska ätgärder utan ävenden underliggande kunskaps- och informationsverksamheten och formerna för den. Det är, enligt de tilläggsdirektiv som utgått fränbudgetdepartementel 1980/81:130 361 (Dir.1980:20), utredningens ambition att presentera förslag som endast förutsätteromprioriteringar av givna resurser och inom givna kostnadsramar. Kapitletär disponerat pä följande sätt. Iavsnitt 5.2 presenteras förslag belräffande kunskapsområden som börprioriteras. Vikliga forskningsområden föreslås. Tre områden ägnas särskilduppmärksamhet: forskning med internationell inriktning, utveckling av s. k.förvarningssyslem samt ulvärderingsforskning. 1avsnitt 5.3 föresläs metoder för att förbättra relationerna mellan utrednings-och forskningsverksamheterna och beställare och användare av resultat frånsådan verksamhet. I syfte all öka användbarheten bör därvid initierings- ochbeställningsfunktionerna förstärkas, likaså analys- och tolkningsfunktionerna. Andrasätt för erfarenhetsuppbyggnad än utredande och forskning behandlas i avsnitt5.4. Jag föreslår vägar all öka befattningshavarens kompelens genomcirkulationstjänstgöring och annan ulbildning. Iavsnitt 5.5 framläggs förslag till hur samräd, dialog och debatt skall kunnastimuleras. Förbättringari fråga om den internalionella bevakningen av industripolitisk informationpresenteras i avsnitt 5.6. Iavsnitt 5.7 lägger jag fram förslaget om ett nytt organ. Expertgruppen förindustripolitisk utveckling. Iavsnitt 5.8 behandlas konsekvenser av förslagen för induslrideparlementet(inklusive dess relationer lill och andra deparlemenl). Iavsnitt 5.9, slutligen, diskuteras konsekvenserna av förslagen för industriverket,särskill dess utredningsverksamhet. Förslagensammanfattas i kapitel 6, Enutförligare diskussion om forskningsbehov förs i bilaga 3, Ettviktigt område för kunskapsutveckling är industriella ulvecklings-ochförändringsprocesser, där vi trots en ganska omfattande forskning fortfarandelider av rätt stora kunskapsbrister. Olikasynsätt, perspektiv och teorier bör vara användbara i denna forskning:ekonomisk-historiska perspektiv för alt förklara långsiktiga industriellautvecklingsförlopp; samhällsekonomiska f)erspekliv för all pä aggregeradenivåer kunna behandla tillväxt- och balansproblem i ekonomin;struklurekonomiska perspektiv för att fä grepp om branschutveckling,beroendeförhållanden mellan företag vertikalt och horisontellt; organisationsperspektivför att förstå förändringsprocesser inom förelag. Ulredningaroch forskning som belyser internalionella aspekter bör i framliden prioriterasstarkare än . 1 industriverkels PM 1978: 5 framläggs ett förslag tillforsknings- och utredningsprogram om strukturom- Prop.1980/81:130 362 vandlingenoch den internalionella konkurrensen. Mänga goda uppslag ges. Studierkring internationell konkurrenskraft - utifrån olika perspektiv -är önskvärdaliksom studier av effekterna av de nya industriländernas framväxt. För mångaforskningsprojekt med statistikbehov är det viktigt atl utveckla deinternationella organens - t. ex. FN och - statistik av industripolitiskrelevans. Information om efterfrågeutveckling och ka-paciletsulbyggnad förolika produktområden framslår som myckel önskvärd. Ett område som anknyterlill kunskap om industriella utvecklingsprocesser är early warning systemseller förvarningssyslem. Metoder som gör det möjligt att i god Ud förutserisker och problem för industri och industripolitik är naturiigtvis önskvärda. Förvarningssystemi form av datoriserade informationssystem som kan peka ut problembranscher ochandra problemområden är knappast möjliga . Kunskapen om grundläggandemekanismer för industriell utveckling är nämligen alltför bristfällig för atlsädana system skall kunna byggas upp. Dock är andra slag av förvarningssystemtänkbara, närmast i form av forsknings- eller utredningsprojekt kringspecificerade problem. Här följer några exempel: - De nya industriländernas industriella utvecklingfår effekter på svensk industri. Förutom att följa planerade och beslutadeinvesteringar i sådana länder kan man också identifiera förhållanden som pekarpå sårbarhet hos svensk industri. Så kan exempelvis branscher som saknarteknologiskt förspräng, med produkter som är enkla atl marknadsföra ochdistribuera befinna sig i utsatt konkurrensläge. - Importulvecklingen med avseende på importens andelav den inhemska förbrukningen i en bransch kan studeras. Ökade imporlandelarkan vara tecken på alt problem kan uppstå . Etl annat exempel påtänkbara "varningsindikatorer" är relativa produklivitetstal för medSverige konkurrerande tillverkning av betydelse. - försöker i sin prognosverksamhetidentifiera branscher o. dyl. som synes visa oroande utveckling, t, ex, ifrågaom lönsamhet, och som därför anses i behov av närmare studium. Bristeri mer grundläggande kunskaper om industriell utveckling tvingar fram en långrad antaganden i förvarningsstudier av det här slaget. Det är därför inlelämpligt att bygga industripolitiska ätgärder på enstaka studier. Dettaär dock inle det enda problemet. Som lidigare diskuterats finns en benägenhetall blunda för obehagliga signaler (jfr oljekrisen ). Slutligenbör framhållas att de förvarningssyslem som behandlats här har till syfte atlidentifiera problemområden (framtida krisbranscher o. dyl) och inle framtidaexpansionsområden. Möjligheterna atl utveckla förvarningssystem för s. k.framlidsbranscher torde vara betydligt mindre. Prop.1980/81:130 363 STUsarbete uppmärksammas nya teknikområden som kan ge underlag förinduslripolitiska insatser i form av teknikupphandling etc. Bland källor förindikatorer på utvecklingsområden märks palentslatistiken. Pä detla område ärdet emellertid ännu viktigare att skapa en för innovationsarbele ochentreprenörskap gynnsam miljö så atl bedömningar och rikstagande kan göras därdetaljerad information om teknologi och marknader kontinuerligt genereras. Det föreligger, enligt minbedömning, brister i kunskapen om hur industripolitik utvecklas i komplexaprocesser. Här behövs utvärderande insatser av statsvetare ochorganisationsforskare. Nära detla omräde finner vi forskning kring förändringari attityder, mäl och värderingar, dvs. problem som ligger närmast till förtvärvetenskaplig forskning med sociologiskt inslag. Industripolitikens mål,medel och organisation bör bedömas och utvärderas i betydligt högre grad änhittills. Detta bör göras kontinuerligt som etl normalt inslag iindustripolitiken och inte bara då problem uppkommer. Det behövs statligainsatser för atl stimulera till forskning om industri och industripolitik. Jagföreslår att industridepartementet och industriverket i ökad grad beställerforskning vid universitet och högskolor. Den expertgrupp för industripolitiskutveckling (EIU) som föresläs i avsnill 5.7 kan därvid vara behjälplig. EIU börvidare ordna kontakter mellan forskare och olika avnämnare förproblemdiskussioner och utveckling av forskningsprogram. Det är även vikliglalt olika synsätt pä industri och industripolitik kommer fram. Som komplementbehövs därför även förutsättningslös forskning. Konlakler med forskare,utredningsorgan o.dyl. i andra länder bör stimuleras både genom utlandsresoroch besök i av ulländska forskare. I samband med beställning avforskning bör finansiella medel avsättas för sådana ändamål. Forskningsfonderbör ocksä stimuleras atl göra sädana avsättningar. Den föreslagna expertgruppenför industripolitisk utveckling bör verka för atl etl antal industripoliliskaforskningsstipendier inrättas. Bättre användning avforskningsresultat bör eftersträvas. De föreslagna kontakterna mellan forskareoch användare är viktiga för della. Forskare bör vidare uppmuntras att skrivaanvändaranpassade rapporter och artiklar. Samarbele i analys och tolkning avforskningsresultat mellan forskare och användare bör stimuleras. När forskningsanslagbeviljas bör krav på sådana rapporter slällas och medel avsättas för eventuellakoslnader i samband med direkta kontakter med användare. Deförslag som framförs i delta avsnitt innebär all slörre resurser ägnas ål vissaangivna problemområden. Inom ramen för givna lotala resurser innebär det atlandra områden måste få mindre utrymme. Omfördelningen bygger på att härprioriterade områden genom förslagen får ökad konkurrenskraft i kampen ommedel. 1980/81:130 364 5.3 Bättre användning av resultat från utredning ochforskning Bl.a. med utgångspunkt från kartläggningen i kapitel 4anser jag att de resurser som i ägnas ål utredande av industri ochindustripolitik knappast är otillräckliga. I avsnitt 5.2 harjag pekat på en delproblem som bör ägnas större uppmärksamhet . Här skall jag ta upp en annan form av omprioritering. 1kapitel 3 visas att det kan brista ifråga om initiering och beställning samlanalys, tolkning och användning. Utredningar kan vara genomförda pä eltkompetent sätl, men om förberedelserna är otillräckliga eller tolkning gjortsulan tanke pä användning kan rapporten förbli oanvänd. I kapitel 4 hävdas att direktiv lill ulredningar fränindustridepartementet ibland är vaga. Detta kan vara fallet även omdirektivutformningen ägnats stor uppmärksamhet i departementen och mångapersoner i och utanför departementet varil inblandade. görs mindre,interna förstudier i sammanhanget. Men trots detta kan direktiven uppfattas somvaga av t. ex. kommittéer och industriverket. I kapitel 3 beskrivs olika skäl till att utredningartillsätts. Det är inle alltid som de faktiska skälen framgår av de skriftligadirektiven eller pä annat sätt uppfattas av utredaren. Även om skriftligadirektiv ofta kompletteras med muntliga kontakter tycks inte heller detlaalltid räcka. Utredare bör i ökad utsträckning kopplas in på tidigare stadier,helsl under direktivarbetet, som bör kunna ulföras gemensamt av beställare ochutredare. Vidare bör om möjligt direktiv kunna bli föremål för förstudier avkompetenta ad hoc-grupper som på fär ytlra sig över förslagelinnan del egentliga ulredningsarbetel startar. Den expertgrupp förindustripolitisk utveckling som jag föreslär kan förmedla kontakter. Därtill bör i ökad utsträckning direktiv ses sompreliminära och provisoriska. Det bör vara naturiigt att direktiv förses medtillägg efter det all ulredaren fält möjlighet all bedöma konsekvenserna av altfölja de preliminära direktiven. Samprojekt där flera myndigheter, departement,organisationer och företag medverkar kan vara värdefulla. Samprojekt bör iökad utsträckning kunna bedrivas mellan industridepartementet och vissa verk,mellan industriverket och STU samt mellan industriverket och kommerskollegium.Expertgruppen för industripolitisk utveckling bör bidra med uppslag lillområden som lämpligen kan bedrivas i sådan samverkan. Framgången är dockavhängig av vissa villkor. För det första måste deltagaren ha ett eget intresseav all aktivt medverka. För det andra mäste deltagaren vara beredd atl försökaförstå andra deltagares intressen och synsätt.