prop · G40310 · 1980-12-31 00:00:00 — Lagen tillämpasdock inte om ersättningsskyldigheten är särskilt reglerad (5 S i förslaget).Med inkassokostnad förstås enligt 1 S andra stycket borgenärens kostnad förkrav och andra förhållandevis enklare åtgärder som har syftat lill att förmågäldenären alt betala en förfallen skuld. Den föreslagna definitionen avinkassokostnad innebär alt lagen kommer att reglera även rätten till ersättningdå en faktura eller annan neutral betalningspåminnelse sänds ut efterförfallodagen, I 2 § anges vilka inkassokostnader som skall varaersättningsgilla. Förslaget anknyter här till de nuvarande bestämmelserna iinkassokostnadskungörelsen. Gäldenären skall sålunda ersätta inkassokostnadsom avser krav rörande en skuld, om kravbrev som har utformats enligt 5 Sinkassolagen har tillställts gäldenären. Han skall vidare ersätta inkassokostnadsom avser upprättande i samråd med honom av fullständig plan för amortering avåterstående del av en skuld, om planen har satts upp skriftligt och tillställtshonom. Som en allmän förutsättning för ersättningsskyldighet gäller enligtförslaget att kostnaden skall ha varit skäligen påkallad för att ta 1980/81:10 37 till vara borgenärens rält. I fråga om ersättningsbeloppens storlek föreslås att regeringen skallpromemorian utfärda en särskild förordning, 1 lagförslagets 3 § har därförtagits upp en bestämmelse om alt ersättning som avses i 2 S utges med skäligtbelopp enligt vad regeringen närmare förskriver, 1 3 S föreslås vidare enbestämmelse som innebär att ränta inle skall ulgå på fordran på ersättning förinkassokostnad. 1 4 S första stycket i lagförslaget fastslås attgäldenären inle skall vara skyldig att utge ersättning för annan inkassokostnadän som avses 12 S. Detla innebär bl. a. alt gäldenären inle är skyldig attersätta kostnader lör neutrala betalningspåminnelser efter förfallodagen, Lagen föreslås bli tvingande till gäldenärens förmån (4 stycket i lagförslaget). Avtal som utvidgar gäldenärens skyldighet attutge ersättning för inkassokostnad utöver vad som följer av den förslagna lagenskall sålunda vara ogiltigt. Detta skall enligt promemorian gälla oavsett näravtalet har träffats och även om betalning har erlagts enligt avtalet. Enligtpromemorian bör gäldenären emellertid inom ramen för en process kunna på ettbindande sätt disponera över sin skyldighet att utge ersättning förinkassokostnad. Han bör alltså genom förlikningsavtal eller processuelltmedgivande kunna ta på sig en längre gående ersällningskyldighet än den somföljer av den föreslagna lagen. Mål rörande ersättning för inkassokostnader börmed andra ord vara disposiliva. Enligl promemorian bör denna princip dock inteupprätthållas fulll ul i mål som handläggs enligt lagsökningslagen. När det gäller lagsökningslagen föreslås till en börjansådana ändringar att en borgenär får möjlighet att i samband med lagsökning fören fordran som har föranleti inkassokostnad lagsöka gäldenären också förersättning för denna kostnad, även om kostnadsanspråket inte grundar sig på ettskriftligt fordringsbevis. Enligt promemorian kan det godtas att domstolensskyldighet att självmant pröva anspråk på ersättning för inkassokostnad iprincip bortfaller i vanlig rättegång. Vid lagsökning ochbetalningsföreläggande framstår detta emellertid enligl promemorian som enalltför ofördelaktig följd av den föreslagna civilrättsliga regleringen. Dettasammanhänger framför allt med alt i summarisk process gäldenärens blottapassivitet leder till utslag eller slutbevis i enlighet med borgenärensansökan, ulan materiell prövning från domstolens sida. Här finns det sålundasärskilt stor risk för alt gäldenären belastas med en alltför storersättningsskyldighet, om officialprövningen bortfaller. I promemorian föreslåsdärför att man i lagsökningslagen för in bestämmelser som ger domstolen iprincip samma möjligheter som att självmant pröva ett anspråk påersättning för inkassokostnad som framställs i summarisk process. De föreslagnabestämmelserna innebär i huvudsak att lagsöknings- ochbetalningsföreläggandeinstituten skall hållas öppna endast för anspråk på sådanersättning för inkassokostnad som kan utgå enligt den föreslagna särskildalagen och de verkställighetsföreskrifter som regeringen meddelar i anslutning till denna. Anspråk påinkassokostnadsersältning som Allmänna gårdärutöver skall enligt de föreslagna ändringarna i lagsökningslagen utgångspunkter avvisas avdomstolen redan i ett inledande skede av förfarandet. Enligt förslaget till lag om ersättning för inkassokostnadär gäldenären, som har berörts, skyldig att utge ersättning för kravendast om han har tillställts ett skriftligt krav som har utformats pä det sättsom anges i 5 S inkassolagen. Detsamma gäller enligtinkassokostnadskungörelsen. Enligt promemorian bör emellertid domstolarnaskontroll av kravbrevens utformning skärpas, sä att bestämmelserna i 5 Sinkassolagen kan slå igenom ordentligt. I promemorian föreslås därför att man ilagsökningslagen för in bestämmelser som ålägger en borgenär att, när hanansöker om lagsökning eller betalningsföreläggande för kravkoslnad, tillansökningen foga en avskrift av kravbrevet. Motsvarande skall enligtpromemorieförslaget gälla om borgenären gör anspråk på ersättning för att haupprättat en amorteringsplan. I övrigt föreslås i promemorian en del mindre justeringari lagsökningslagen, vilka föranleds av de föreslagna nya reglerna omersättning för inkassokostnad. Vidare föreslås följdändringar i 18 kap. 8 Srättegångsbalken och i 8S lagen (1974:8) om rättegången i tvistemål om mindrevärden. I promemorian föreslås att den nya lagen om ersättning förinkassokostnad samt ändringarna i lagsökningslagen m, m. skall träda i kraftden . En väl fungerande kreditmarknad har slor betydelse i vårtsamhälle. och privatpersoner har ofta behov av krediter för olikaändamål. Det är emellertid från flera synpunkter angeläget att kreditgivningensker under ansvar och efter sunda principer. Detta förutsätter bl. a. attkreditgivarna kan få ett tillfredsställande underlag för sin kreditbedömning.En effektiv och vederhäftig kreditupplysningsverksamhel fyller alltså en viktiguppgift. I finns f. n. fyra rikstäckandekreditupplysningsföretag. Dessutom lämnas kreditupplysningar i varierandeomfattning av olika kreditinrättningar och en rad andra företag ochorganisationer. Kreditupplysningsverksamheten bedrivs i allt störreutsträckning med hjälp av ADB och liknande tekniska metoder, som medger att ettmycket stort informationsmaterial lagras. Det är angeläget att så långt möjligtse till alt det inte genom sådan verksamhet sprids oriktiga eller missvisandeuppgifter om företag och enskilda personer och att den personliga integriteteninte heller i övrigt utsätts för ett otillbörligt intrång. Kreditupplysningslagen (1973:1173), som reglerar denyrkesmässiga Allmänna kreditupplysningsverksamheten, bygger på en avvägningmellan å ena sidan utgångspunkter intresset av att denna verksamhet kanbedrivas så effektivt som möjligt och å andra sidan önskemålet av skydd för enprivat sfär som bör vara fri från insyn i detta sammanhang. Det senare önskemålethar i lagen tillmätts särskild betydelse när det gäller enskilda personer. Fördem finns speciella skyddsregler om s. k. personupplysningar. I fråga omjuridiska personer samt enskilda personer som driver eller på annat sätt harinflytande över viss näringsverksamhet har däremot intresset av en effektiv ochmer inträngande kreditupplysningsverksamhet ansetts väga tyngre. Lagen skyddaremellertid även dessa kategorier genom generellt tillämpliga bestämmelser, somsyftar bl. a. till att hindra spridning av särskilt ömtålig personliginformation samt felaktiga eller missvisande upplysningar. Såväl enskilda somallmänna intressen las till vara genom regler för hanteringen avkreditupplysningsregister samt regler om tillslåndsplikt och offentlig tillsynöver kreditupplysningsverksamheten. I den mån kreditupplysningsregister försmed hjälp av ADB och avser enskilda personer, vare sig dessa är näringsidkareeller ej. gäller datalagen (1973:289) vid sidan av kreditupplysningslagen. För kredilmarknaden och näringslivet i övrigt är detviktigt att den som har beviljat en kredit kan driva in sin fordran på etteffektivt sätt. Det finns speciella inkassoförelag som ägnar sig åt att drivain fordringar för kreditgivarnas räkning. Många kreditgivare driver naturligtvisockså själva in sina fordringar. Även på inkassoområdet aktualiseras behovet avskydd för den personliga integriteten och andra personliga intressen. Framförallt är det angeläget att gäldenärerna inte utsätts för alltför hårda eller påannat sätt otillbörliga inkassoåtgärder. Inkassolagen (1974:182) kom lill för att tillgodose främstde nämnda skyddsbehoven. Enligt lagens grundläggande regel skall allyrkesmässig inkassoverksamhet bedrivas med iakttagande av god inkassosed. Dennärmare innebörden av delta begrepp fastslås i vissa hänseenden genom särskildabestämmelser om bl. a. förfarandet vid krav mot gäldenärer. Reglerna om godinkassosed är emellertid avsedda att ta till vara inte bara gäldenärernasintressen ulan även borgenärernas anspråk på bl. a, korrekt hantering ochredovisning av medel som har inkasserats av ombud. 1 princip all yrkesmässiginkassoverksamhet har ställts under offentlig tillsyn. För inkassoverksamhetsom avser indrivning av fordringar för annans räkning e. d. gäller tillslåndsplikt. Inkassoåtgärder medför regelmässigt kostnader som tas utav gäldenären. Ett viktigt intresse i delta sammanhang är att denne inte skallbehöva belastas med onödiga eller alltför höga inkassokostnader. Gällande författningsregler om rätten lill ersättning förinkassokostnader finns i och anslutande författningar.Bestämmelserna innebär att borgenären har rätt att i samband med vanligrättegång eller summarisk process rörande en fordran kräva ut vissainkassokostnader som Prop.1980/81:10 40 Ett viktigt syfte med bestämmelserna är att skydda Allmänna gäldenären mot överdrivna koslnadsanspråk. För densituationen att ett utgångspunkter fordringsanspråk inte leder till process utan görs upp utomrätta finns inte någon motsvarande reglering. betraktas emellertid som vägledande även i utomrättsligasammanhang, a. genom att de i praxis bildar norm för vad som utgörgod inkassosed när det gäller krav på ersättning för inkassokostnader. Kreditupplysningslagen och inkassolagen, som har gällt ihuvudsak oförändrade , står under tillsyn avdatainspektionen. Lagarna har i förening med inspektionens tillsynsverksamhethaft avsevärd betydelse för att åstadkomma och bevara en från olika synpunktergod standard inom kreditupplysnings- och inkassoverksamheten. 1 stort sett harde båda lagarna fungerat utan betydande lillämpningssvårigheter och visat siginnefatta rimliga avvägningar mellan de olika intressen som kan göra siggällande. Även de nuvarande, processrältsliga reglerna om ersättning förinkassokostnader har visat sig fylla en viktig funktion. Datainspektionen har i två promemorior, som överlämnatstill , redovisat sina erfarenheter som tillsynsmyndighet.Enligl inspektionen visar dessa erfarenheter att såväl kreditupplysningslagensom inkassolagen behöver ses över i en del hänseenden. Även haruttalat sig för en översyn av de båda lagarna. I anledning av ett särskiltutredningsuppdrag har dalainspektionen vidare lagt fram förslag till nya reglerom ersättning för inkassokostnader saml utrett frågan om ett system förlångsiktig reglering av bl. a. inkassokostnadsersätlningarnas storlek. Den begärda översynen av kreditupplysningslagen ochinkassolagen har verkställts inom och redovisats idepartementspromemorian (Ds Ju 1979:8) Kreditupplysning och inkasso.Promemorian innehåller åtskilliga förslag till ändringar och kompletteringarav de båda lagarna. Beträffande kreditupplysningslagen föreslås bl. a. altomfattningen av del centrala begreppet personupplysning vidgas. Förslagelinnebär alt kreditupplysningar om alla enskilda personer, även näringsidkarem. fl., skall omfattas av de särskilda skyddsreglerna för personupplysningar.Den nuvarande femårsgränsen för äldre uppgifter i personupplysningar skallenligt förslaget sänkas till för uppgifter i allmänhet. Vidare föreslåsatt den som avses med en personupplysning alltid skall ha rätt lill automatisktbesked om vem som har begärt upplysningen. I fråga om inkassolagen föreslås bl. a. alt lagenstillämpningsområde utvidgas sä att lagen kommer att gälla för allinkassoverksamhet utom enskilda personers och dödsbons indrivning av egna, rentprivata fordringar. föreslås en inskränkning av tillståndspliktenenligt lagen. Från kravet på tillstånd undantas sålunda enligt förslaget s. k.koneerninkasso samt viss inkassoverksamhet som bedrivs utan förvärvssyfte, t.ex. av kommuner, fackföreningar och en del andra organisationer. kompletteringarav bestämmelserna om krav i inkassoverksamhet samt helt nya bestämmelser omgäldenärsregister i sådan verksamhet. Idepartementspromemorian läggs också fram förslag lill en ny, civilrättsligreglering av rätten till ersättning för inkassokostnader. Förslaget innebär atten särskild lag om ersättning för inkassokostnad skall träda i stället för denuvarande processrältsliga reglerna och till skillnad från dem vara tillämpligäven när anspråk på kostnadsersättning framställs utom rätta. Ersättning skalldock inte kunna tas ut för rena betalningspåminnelser. 1 anslutning lill de nyareglerna föreslås vissa ändringar i lagsökningslagen. Ett väsentligt syfte ävenmed de nya reglerna är att skydda gäldenären mot en alltför omfattandeersättningsskyldighet. Som nyssnämndes har datainspektionen utrett frågan om en långsiktig reglering aversättningarna för inkassokostnader m. m. Inspektionen har i denna del funnitalt det inte är lämpligt att anknyta ersättningarnas storlek till något slagsindex. Inspektionen förordar därför att man som f. n. låter regeringen utfärdaföreskrifterom ersättningsbeloppen, vilka vid behov kan ändras vid återkommandetillfällen. Enligt förslaget skall emellertid inspektionen i samråd medstatens pris- och kartellnämnd genomföra fortlöpande kostnadsundersökningar ochpå grundval av dessa förelägga regeringen förslag om ändringar iersättningsbeloppen. Vidremissbehandlingen har departementspromemorian fått ett i huvudsak positivtmottagande. Fierlalet avde förslag som gäller kredilupplysningslagen ochinkassolagen har sålunda godtagits. Praktiskt taget alla remissinstanser anseräven all man bör införa nya regler om rätten till ersättning förinkassokostnader. De närmare förslag som departementspromemorian innehåller idessa avseenden har dock mött viss kritik. Datainspektionens förslagbeträffande en långsiktig reglering av inkassokostnadsersältningar-nas storlekbiträds av de flesta remissinstanser som har yttrat sig i denna del. Från ettpar håll anförs emellertid kritiska synpunkter. När detgäller kreditupplysningslagen och inkassolagen anser jag att vad som harredovisats i departementspromemorian och framkommit under remissbehandlingenger vid handen alt lagarna bör revideras i en del avseenden.Departementspromemorian utgör enligf min mening en god grund för de ändringaroch kompletteringar som kan behöva göras. På vissa punkter finns det dockanledning att ta fasta pä den kritik som har förts fram av olikaremissinstanser. I fråga omkredilupplysningslagen koncentreras remissinstansernas intresse främst tillden föreslagna ändringen av det i lagen använda begreppet personupplysning.Beträffande sådana upplysningar innehåller lagen en rad särskilda regler som påolika sätt begränsar rätten att lagra och lämna information. Förslaget attdessa regler skall gälla även för enskilda personer som är näringsidkareavstyrks av åtskilliga remissinstanser, som anser att den nuvarande gränsdragningenmellan personupplysningar och s. k. företagsupplysningar bör behållasoförändrad. Enligt min mening har förslaget a. den fördelen att enskilda näringsidkarefår ett något bättre Allmänna skydd än f. n. mot missvisande uppgifter ombetalningsförsummelser. Det utgångspunkter skulle emellertid föra för långt attpå det sätt som har föreslagits likställa enskilda näringsidkare med vanligaprivatpersoner. Som jag i ett senare avsnitt skall gå närmare in på bör gränsenmellan företagsupplysningar oeh personupplysningar även i fortsättningen draspä i princip samma sätt som . En del av fördelarna med förslaget bör dockkunna tas till vara genom smärre ändringar i lagen. Detla återkommer jag till idet följande. 1 övrigt bör enligt min inening de föreslagna ändringarnai kreditupplysningslagen i huvudsak genomföras. Del gäller bl, a, förslagelatt den som avses med en persouupplysning alltid skall få besked om vem som harbegärt upplysningen. Vissa justeringar i förhållande till promemorieförslagetföljer emellertid av den ståndpunkt jag redovisade i fråga omgränsdragningen mellan personupplysningar och s. k, företagsupplysningar. Ävenpä en del andra punkter bör promemorieförslaget jämkas med hänsyn till depåpekanden som har gjorts under remissbehandlingen och till att nylagstiftning har införts på andra områden. Jag återkommer senare till dessafrågor. Vad promemorieförslaget innehåller beträffandeinkassolagen bör i allt väsentligt genomföras. Detla gäller bl. a. förslaget omatt utvidga lagens tillämpningsområde men att å andra sidan göra en vissinskränkning i tillståndsplikten för att bedriva inkassoverksamhet. I enpraktiskt viktig fråga anser jag emellertid, i likhet med en delremissinstanser, att promemorieförslaget bör frångås. Det gällergränsdragningen mellan sådana betalningspåminnelser som inte bör omfattas avlagen och sådana krav för vilka lagen bör gälla. Enligt förslaget skall enbetalningspåminnelse, för alt falla utanför lagen, inte få innehålla någonmereller mindre bestämd frist för betalningen. En sådan gränsdragning kanenligt min mening i vissa fall medföra praktiska olägenheter. Jag anser därföratt man bör välja en annan lösning. Detla återkommer jag till i ett senareavnsitl. Också beträffande de föreslagna bestämmelserna om hur ett krav skallvara utformat kan det med hänsyn till den remisskritik som har framkommit pädenna punkt finnas anledning att avvika något från promemorieförslaget. Förslagelbör även i övrigt justeras i en del avseenden. Beträffande förslaget till ny lagstiftning om rätten tillersättning för inkassokostnader har framhållit att man böravvakta resultatet av det arbete som pågår inom rättegångsutredningen (Ju 1977:06)innan slutlig ställning tas till förslaget. För min del anser jag emellertidatt det inte finns anledning att dröja med de nya reglerna tillsrättegångsutredningens omfattande arbete har slutförts. Innehållet i deföreslagna reglerna har i huvudsak godtagits under remissbehandlingen. Ocksåenligt min mening är förslaget väl ägnat att läggas till grund för nylagstiftning på området. Med hänsyn till vad några remissinstanser harframhållit bör emellertid förslaget kompletteras med regler om viss rätt tillersättning även för kostnaden för enkla betalningspåminnelser. Också en delandra justeringar kan behöva 1980/81:10 43 Vidare bör de föreslagna ändringarna ilagsökningslagen, vilka på Kreditupplysnings-någon punkt har mött kritik,inte genomföras fullt ul. Jag återkommer till lagen dessa frågor i sambandmed den närmare behandlingen av förslaget i det följande. Vad slufiigen gäller datainspekfionens förslag beträffandeen långsiktig reglering av storleken av ersättningarna för inkassokostnaderdelar jag inspektionens bedömning att ersättningsbeloppen inte bör anknytaslill något slags index. Jag återkommer även till denna fråga i ett senareavsnitt. Kreditupplysningslagens tillämpningsområde beskrivs f. n.i 1 S på så sätt att lagen gäller "yrkesmässigt bedrivenkreditupplysningsverksamhet"', med vissa närmare angivna undanlag. Enligt departementspromemorian bör lagenstillämpningsområde, bl. a, med hänsyn till synpunkter som har förts fram avdatainspektionen, anges mera konkret ulan att man för den skull gör någonändring i sak, 1 promemorian föreslås därför all bestämmelsen i 1 S utformas säatt lagen gäller dels kreditupplysningsverksamhel som innebär att någon annat äni enstaka fall lämnar kreditupplysningar mot ersättning eller som ett led inäringsverksamhet, dels oekså annan kreditupplysningsverksamhet, om den är avstörre omfattning. Förslaget har godtagits av praktiskt taget samtligaremissinstanser. Datainspektionen framhåller att den föreslagna lagtexten -tillsammans med de särskilda undantagen - synes uttömmande redovisa det avseddatillämpningsområdet. Enligt inspektionen måste detta anses vara ett väsentligträttssäkerhelsanspråk. kan förslaget underlätta inspektionenstillsynsverksamhet. Såväl datainspektionen som hovrätten över ochBlekinge anser emellertid att det bör prövas om lagtexten kan göras enklare. Också jag anser att kreditupplysningslagenstillämpningsområde bör anges tydligare än f. n., huvudsakligen i enlighet medmotivens beskrivning av vad som avses med yrkesmä.ssigt bedrivenkredilupplysningsverksamhet (se prop. 1973:155 s. 136). är del dockangeläget att lagtexten inte tyngs med alltför omfattande beskrivningar. Enligtmin mening är det tillräckligt att ange att lagen gällerkreditupplysningsverksamhet som bedrivs i förvärvssyfte eller som i annat fallär av större omfattning. Från tillämpningen av kreditupplysningslagen undantas f.n, genom en uttrycklig regel intern förmedling av upplysningar mellankreditinrättningar, i den mån det är fråga om rikshank, eller kreditinrättning under bankinspektionens tillsyn. 1980/81:10 44 I praxis har denna undantagsregel ansetts omfatta även detav affärsban- Krediliipplysnings-kerna. och gemen- lagen samt ägda kreditupplysningsföretagetUpplysningscenlralen , som enligt sin av regeringen fastställdabolagsordning stär under bankinspektionens tillsyn. UC ombesörjer numerahuvuddelen av bankernas interna kreditupplysningsförmedling men bedriver ävenextern kreditupplysningsverksamhet i förhållande till företag m, fl. För den externa verksamheten, som faller underkreditupplysningslagen, har UC erhållit datainspektionens tillstånd enligtdenna lag. I departementspromemorian framhålls att det i sak synesvara välgrundat att låta den bankinterna kreditupplysningsverksamhet sombedrivs av UC omfattas av undantagsregeln för intern förmedling av upplysningarmellan kreditinrättningar under bankinspektionens tillsyn. För att detta skallframgå tydligt föreslås att undantagsregeln kompletteras med en bestämmelse,som innebär att med en sådan kreditinrättning jämställs annat företag underinspektionens tillsyn om det har inrättats för kreditupplysningsverksamhel. Vidremissbehandlingen har detta förslag i allmänhet lämnats utan erinran. Ocksåjag ansluter mig till förslaget, som dock bör jämkas något redaktionellt, 1 departementspromemorian föreslås vidare attundantagsregeln för intern förmedling av upplysningar mellan kreditinrättningarutformas sä att den inte omfattar finansbolag, även om de genom särskildlagstiftning ställs under bankinspektionens tillsyn. En sådan ändring i kreditupplysningslagen föreslogs iprop. 1978/79:170 med förslag lill lag om finansbolag i avvaktan på den översynav kreditupplysningslagen som är aktuell i förevarande lagstiftningsärende. Pågrundval av denna proposition antog lagen (1980:2) omfinansbolag. Denna lag innebär att flertalet finansbolag fr. o. m, den 1 juli1980 ställs under bankinspektionens tillsyn. sköt dock upp frågan omfinansbolagens ställning i kreditupplysningssammanhang . 1 sambandmed detta beslut hänvisades bl. a. till den nämnda översynen avkreditupplysningslagen (se NU 1979/80:23 s. 17 och rskr 1979/80:139), Förslagel i departementspromemorian att finansbolagenockså i fortsättningen skall omfattas av kreditupplysningslagen har lämnatsutan erinran av det stora flertalet remissinstanser.