prop · G40382 · 1980-12-31 00:00:00 — 1 de fall redan ingångna avtal blir föremål för Ivistighelmed anledning av vildsvinsskador lorde som beredningen framhållit avtalslagenkunna medge nödig omprövning av arrendevillkoren. Vad avser ersättning för skada av vildsvin och föreslagna fällavgiflertillstyrker jägareförbundet . 2.18 : Liksomjakt- och viltvärdsberedningen anser att de problemsom kan uppstä för jordbmksarrendalorerna bör lösas avtalsvägen. Därutöverbehövs ett, av del allmänna, administrerat ersättningssystem. 2.19 : Delär därför TRF:s mening all det, med nu gällande eller med det föreslagnaersättningssystemet för skördeskador, vore oklokt att ytterligare öka trycketför viltskador, dä möjligheterna till en rimlig skadeersättning ej finns. Ett accepterande av en frilevande vildsvinsslam kommerotvetydigt all leda till fler och svårare viltskador. Delta är ett faklum somvi redan har 1980/81:82 45 inhemsk erfarenhet av, och som även är välbekant fränandra länder. I en gemensam reservation och särskilt yttrande avriksdagsman samt sakkunnig i beredningen, lantbrukare ,LRF, hävdas all det fär betraktas som mindre ansvarsfullt alt tillföra faunanytterligare ett vill, som bevisligen också kan vara skadegörande, innan manfått en godtagbar lösning på villskadeersällningarna för våra nuvarande villarter.TRF instämmer i denna uppfallning. Förutom de föreslagna jaklmeloderna redovisar beredningenäven andra förebyggande åtgärder mol viltskador. Man nämner elstängsel, nätslängseloch utfodring i skogen om sommaren. Undersökningar har dock visat, allvildsvinen i av skadefallen besökt ell fäll under endasl ell tillfälleför all därefter försvinna. Del kan därför ej anses vara meningsfullt att undersådana förhållanden skydda trädgårdsodlingar med stängsel. Även för relativtsmå odlingar innebär uppsättande av stängsel slora koslnader. Det kan vidareknappast ankomma på vare sig lantbrukare eller trädgårdsodlare att utfodravildsvin i skogen för att kunna skydda sina grödor. 3 Vildsvinen som smittbärare Flera remissinstanser framhåller den osäkerhetsfaktor somen etablering av vildsvin i landel skulle innebära ur smittskyddssynpunkl (jfr.även 1.13 och 1.15). Nägra anser att risken för all vildsvinen kan komma altfungera som smiltoreservoar är alltför stor för att kunna accepteras medanandra anser den negligerbar. Andra sjukdomar som mer bör uppmärksammas isammanhanget är, enligl vissa remissinstanser, trikinos och pseudorabies. 3.1 : När det gällersjukdomar har man koncentrerat sig på svinpest, medan man pä endasl nägra raderavfärdar trikiner. Med hänsyn till att trikiner finns hos säväl räv som råttoroch sork ifrågasätts om inte risken för trikiner är större än för svinpesl. Om dellaförmodande är rikligt, bör jordbrukare i vildsvinsrika trakter uppmanas all tamsvin sä inhägnade alt kontakt med vildsvin om möjligt förhindras. 3.2 Lantbruksstyrelsen:Lantbruksstyrelsen anser inle att nya fakta framkommit i utredningen som geranledning ändra uppfallning om de svårigheter ell sjukdomsbekämpande gällandevissa virussjukdomar skulle fä om i landet skulle finnas villlevande vildsvin. kan inle säkert dokumenteras hur stora problemen skulle kunnabli men del finns enligt lantbmksstyrelsens uppfallning ingen dokumentationöver alt vildsvin inte skulle försvåra ett bekämpande. Bara della förhållandeborde vara nog för alt förbjuda villlevande vildsvin allra helst som ulredningenklart uttalar att ell frisläppande skulle innebära alt stammenblev utbredd över stora delar av landel. Vildsvininnebär inle, som ulredningen ocksä konstaterar, någol egent ligt hot när del gäller smittspridning lill landel. En sädan skulle sannolikt ske pä annat sätt. Delta har inle heller påverkat styrelsens ställningstagan de, då ju införande av levande djur regleras i särskild ordning. Import får över huvud taget ej ske från land där l.ex. 1980/81:82 46 3.3 i län:Som beredningen framhåller är vildsvinens roll oklar vad beträffar spridningoch bekämpning av vissa för lamsvinen allvarliga sjukdomar, som l.ex.afrikansk och klassisk svinpest. De tvä väsentligaste smittoriskerna förintroduktion av svinpesl i landel anges vara livdjurshandel och imporl av arumaliskaprodukter från smittade länder. Trots att del från några håll påtalats attvildsvinen kan ha belydelse som smiltoreservoar för klassisk svinpesl har Inlernalionellabyrån för bekämpning av smittsamma husdjurssjukdomar ännu inle rekommenderat nägraåtgärder mol vildsvin för all förebygga denna sjukdom. Den andra för lamsvinenallvarliga sjukdomen har aldrig förekommit i . Från afrikanskt hållanges all risken för överföring av svinpesl från vilda svin lill lamsvinpåtagligt kan reduceras genom ordentliga stängsel som förhindrar direktkontaktmellan djurslagen. Även om epizootirisken genom vildsvin inle skabagatelliseras anser all i utredningen redovisade fakta intemotiverar en utrotning av den nu frilevande vildsvinsslammen i . 3.4 i län:Vid behandlingen av frågan om vildsvinels vara eller inte vara i bör beaklasall en frilevande vildsvinsslam kan allvarligl försvåra bekämpandet av vissasmittsamma djursjukdomar. Dit hör framför alll svinpest men även t.ex. mul-och klövsjuka. Om vildsvinsslammen skulle drabbas av sädana sjukdomar, vilkelmycket väl kan hända, blir del svårt all snabbt och effektivt befria landetfrån smittan. Följden skulle också bli kännbara negativa konsekvenser för möjlighelernaalt exportera kött och levande svin. 3.5 i län:Länsstyrelsen anser all ulredningen tagit för lätt pä sambandet vildsvin ochsjukdomar: Djurarten är ofta bärare av trikinsmilla. innebär att skelellmuskulatursom konsumeras rå, sallad eller rökt kan överföra smitta lill andra däggdjur.Djurarten kan därmed bidra till spridning av trikinsmilla. (Enligl lagen om költbesiktningm.m. råder besiklningslväng på vildsvin.) Utredningendiskuterar svinpest och rabies, sjukdomar som f.n. inle finns i , ochmenar att risken för smitta bland vildsvinen är försumbar vilket ocksålänsstyrelsen menar så länge ifrågavarande smittämne inle finns i landet.Annorlunda måsle bedömningen vara den dag sjukdomarna uppträder här. Ensjukdom som inle diskuteras alls i ulredningen är pseudorabies eller Aujeszkyssjukdom. har man i hafl svåra utbrott blandtamsvin. Sjukdomen finns här i landel och har även här visat tendenser lill vimlensökning.Ett utbrott i län talar för della. Samband mellan den nyetableradevildsvinsstammen i och vimlensökningen hos pseudorabiesvims kan inleuteslutas. 3.6 och Sveriges skogsägareföreningars riksför bund: 1 belänkandet behandlas frägan om vildsvinen kan medföra sprid ning av svinpest inom landet. Jakt- och viltvärdsberedningen konstaterar att denna smittspridning är vad beträffar vildsvinens roll oklar. Enligl vär uppfallning är redan oklarheten ell väsentligt skäl för all utrota vildsvinen. Tvärtemot jakt- och viltvårdsberedningens uppfallning har LRF och SSR erfarit att kontakter mellan frilevande vildsvin och tamsvin förekommer. Betäckningar är dä ej ovanliga. Det är nämligen vanligl alt suggor vid mindre och medelstora gårdar vistas ute i hägnader. 1980/81:82 47 SSR har därför svårt alt inse hur jakt- och viltvärdsberedningenkan göra bedömningen att överföring av smitta frän vildsvin till lamsvin skullebli mindre i än i många andra länder. Vi vill ocksä påtala risken avall en vildsvinsslam kan utgöra en okontroUerbar smiltreservoar vid epizootierpå svin och nöt. 3.7 Föreningen för spridning av svinpest m.m. kan inle negligeras och den ekonomiskaföljden av svinpesl i landel skulle vara katastrofal. 3.8 Svenska jägareförbundet:Vildsvinels belydelse ur epizootihänseende tillmäts olika betydelse avberedningen och reservanterna. Medan den förra anser betydelsen oklar mentroligen liten, vilkel överensstämmer med tillgängliga utländska erfarenheteroch delas av , är reservanterna inte främmande för all epizoolifarankan vara den helt avgörande frägan, när del gäller alt la slällning fill om enfrilevande vildsvinsstam kan accepteras eller ej. Såvitt har sig bekant, lorde dockinte de befarade farhågorna för exportförbud för svin eller svinproduklerkomma all aktualiseras, även om "svinpest" på ett eller annai sättkommer all uppträda i värt land. De ekonomiska och arbetsmarknadspoliliskaaspekterna som reservanterna fört fram måsle därför tillmätas en begränsadbetydelse. 4 Jakt på vildsvin Frän mänga häll understryks svårigheterna alt genom jakthälla vildsvinsslammen pä en önskad numerär. Flera är tveksamma om den nuvarandevildsvinsslammen över huvud tagel går att utrota. I dessa remissvar påtalasproblemen med att få fram lämpliga hundar för jakten samt problemen med allskapa önskade stora arealer för att kunna jaga med framgång. Någraremissinstanser ullalar tveksamhet mol all lillåia nattjakt. Den av beredningenföreslagna fredningsliden för kullingförande sugga har lämnats ulan erinran avremissinstanserna. Formerna för den av beredningen föreslagna ivångsjaklen hardiskuterats av några remissinslanser. 4.1 : Ämbetet delarhelt beredningens förslag all jakt icke skall bedrivas så att sugga skjuts fränsina ungar förrän de är stora nog all klara sig själva. Av iStockholms län föreslagen frednings-lid för förande sugga 1/3-30/9 synes dock bällreanpassad till mellansvenska förhållanden. Smågrisar och galt bör dockfortfarande vara lovliga hela årel. Vid jakt bör endast klass 1-vapen tillåtas. 4.2 Riksåklagaren:--- De förslagangående jakt på vildsvin och ersällning för skada av vildsvin som beredningenframfört syns även enligt min mening väl lämpade att molverka icke önskvärdaeffekter av införandet av en frilevande vildsvinsstam i . Jag villdärvid särskilt nämna beredningens föreslagna tillägg till 24!) Av skäl som reservanterna utvecklat kan det anses tveksamtom generell nattjakt bör tillåtas. För alt effeklivl kunna begränsa vildsvinsslammentorde det dock vara nödvändigl att viss avskjutning tillåts under denna lid 1980/81:82 48 Detta bör enligt min mening ske efter dispens, vilkel möjliggör kontrollav vilka skyttar som utövar sädan jakt. 4.3 Lantbruksstyrelsen: Jakten harockså framhållits vara ell effektivt medel för att begränsa skador. Erfarenhelerfrän ullandel och visar att vildsvinen är mycket svårjagade och alt delkrävs stora resurser för att hälla stammen nere vid ett rimligt antal saml altbegränsa utbredningen till vissa områden. Nattjakt och tillgäng lill hund lycksvara nödvändigl. Inom vissa svårtillgängliga omräden lär en effektiv jakt varanästan hell omöjlig. Som ett av huvudalternativen för all ej anordna enförsöksverksamhet med vildsvin på vissa begränsade områden anförs dock de storainsatser som skulle krävas för att undvika spridning lill andra omräden. Trolsalt jakten måste tillmätas stor betydelse för skadeutvecklingen torde dessaförhållanden väl beskriva svårigheterna alt genom jakt begränsa skadorna. 4.4 : Vadbeträffar jordbmksarrendalorer ulan jakträtt har beredningen även varil innepä frägan om en särskild, för dessa speciell rätt till skyddsjakt avseendevildsvin. Beredningen har dock inle velat föreslå ett sä belydande avsteg fränvad som i allmänhel gäller i fräga om jakträtten. Det bör då noteras att ensådan skyddsjakt med tanke på vildsvinens nomadiserande vanor, inte kanbegränsas lill jordbruksarealerna för att bli tillräckligl effektiv utan måsleavse även andradelar av fastigheten. Naturvårdsverketinstämmer hell i beredningens ställningstagande pä denna punkt. Att överförmodligen ganska stora arealer skapa ett system med dubbel jaktutövningsrättskulle, även om del bara gäller en enda djurart, med säkerhet leda tillavsevärda problem, inte minsl säkerhetsmässiga. Det kan här erinras omalt detsyslem med dubbel jaktutövningsrätt som finns inom renskötselområden ärlångt ifrån problemfritt och inte manar lill efterföljd. Beredningenhar dock funnit del lämpligl med en viss utvidgning av möjligheterna till tvångsavjagning,enligl 24 § jaktlagen sä all vildsvinen skall kunna hållas borta fränexempelvis utpräglade jordbruksområden. Verket harej några invändningar mol ensådan utökning av 24 § jaktlagen men finner det tveksamt om detta bör ske genomtillskapande av ell nyll Qärde moment som föreslagits av beredningen. Verketanser att den nödvändiga befogenheten lika gärna eller hellre kunde ulformasgenom en kompletlering av iredje momentet sä att denna bestämmelse kom attgälla inte bara vildkanin och vildmink ulan ävenvildsvin. förfarande enligltredje momentet är snabbare. Verket fömtsätter givelvis att beslämmelsen skullekomma alt tillämpas restriktivt. 4.5 : Deförslag om jakt med särskilda hjälpmedel (vilket vi antar syfiar pästrålkastare) som framförs motsätter vi oss helt. Detta skulle i det närmasteomöjliggöra kontrollen av tjuvjakt. Dessulom kan man inle bortse ifrån de ökaderiskerna som skulle uppstå för människor som vistas i terrängen. 4.6 : Enliglberedningens förslag skall vildsvinsstammen ej tillåtas tillväxa okontrolleratulan regleras/ kontrolleras genom jakt. Av de resonemang som förs i ulredningenframgår dock all belydande svårigheter kan förväntas när del gäller all erhållaell effektivt jakttryck pä vildsvinen. Detla är i och för sig ett välbekantfenomen som är Prop.1980/81:82 49 ennaturlig följd av den brist på kunskaper m.m. angående jaktens bedrivande somföreligger dä en "ny" djurart skall börja jagas. Del lorde därförvara mer eller mindre klarl att belydande svårigheter kommer att föreligga närdet gäller att kunna reglera vildsvinsstammarna. En begränsad försöksverksamhetsom här föreslagits samt en eliminering av övriga vildsvinsstammar lorde varaenda möjlighelen alt eventuellt behärska situationen. 4.7 Länsstyrelseni : Vidare bör möjligheterna alt bedrivajakt efter vildsvin bli extraordinära. 4.8 i län:Förutom jaktens övriga värden är det värdefullt om den kan användas som elleffektivt och styrbart medel alt kontrollera stammen av skadegörande Viltarlef,antingen lokall eller totalt sett. Vildsvinens rörlighet, deras val av terrängatt uppehålla sig i, deras beteendemönster i övrigt saml det förhållandet ättde anses vara svåra all skjuta gör all jakt efter dem ställer slora krav påsamordning och på jägarens skicklighet. Viltexperter i och Polenanser att jakten blir effektiv först när man samarbetar inom omräden som täckerminst 3000 och helst uppemot lOOOO hektar. I liksom i andra län isödra är älgjaktsområden av den storleken sällsynta. Över huvud tagelär erfarenheterna från försöksverksamheten med den samordnade älgjakten inteuppmuntrande som underlag för all bedöma förutsättningarna för att med normalametoder - grundade på frivillighet - samordna jakten inom så stora arealer somdet här är fräga om. drar därför slutsal-sen att det kan kommaatt krävas osedvanliga ansträngningar av säväl jägare som myndigheier för allhälla en etablerad vildsvinsstam antalsmässigt under kontroll. 4.9 i län:Vildsvinen är enligt uppgift svära att jaga. Det är därför önskvärt alt jaktlfyckelblir hårt. Allmän jaktlid i kombination med rätt för länsstyrelserna allbesluta om jakt efter vildsvin inom område där de kan befaras orsaka avsevärdskada, är därför en lämplig reglering av jakten. Enligl beredningen kräverjakt efler vildsvin stora insalser och stort kunnande av utövarna. För att ökajägarnas kunskaper om vildsvin och vildsvinsjakl är del viktigt altkvalificerad informalion härom kommer jägarna lill del. Jägarorganisationernabör kunna medverka lill alt sprida denna information. Eftersom vildsvinen är hårdskjulnaoch då ett skadeskjulel vildsvin har viss benägenhet alt gå lill anfall, anserlänsstyrelsen all del vid vildsvinsjakl bör finnas hund som kan användas för spårningav skadat vill. 4.10 Länsstyrelseni : Del lorde vara hell orealistiskt att anbe falla utrotning utan att ange vilken metod som i så fall skall användas. Gift och nattjakt är meioder som inte kan accepteras ur djur skyddssynpunkt. Ulredningensförslag innebär att en reglerad vildsvinsjakl måste införas. Detla medför enökad administrativ belastning på bl.a. länsslyrelserna. Kostnaderna för dennaadministration bör givelvis även beaklas innan slutligt beslul fattas. 1980/81:82 30 Som framgått av vad vianfört kan tveksamhet mot vildsvinriktas från många olika utgångspunkter. Vi anser oss ha vänt uppmärksamhetenmot några av de viktigaste sidorna. Det är möjligt att epi-zootifarani sig utgör en så stor risk att den skulle kunna läggas till grund förett förslag om att utrota nu levandevildsvin i . Således måste en riskbedömningutifrån epizootologiska grunder vara avavgörande betydelse. Dessutom anser viatt det är ett onödigt risktagande, en typ av"lyxkonsumtion" i risktagande, som vi svårligen kan acceptera med hänsyn till ev. följderför landets värdefulla tamsvinsbesättningar och därmed för sysselsättningeni slakteriindustrin. Sammanfattningsvis vill vi peka på att de av oss ovan påtalade olägenheterna och riskerna innebär att vi nu bedömerdet som orealistiskt att tillmötesgå önskemålen om en frilevande svensk vildsvinsstam. Vi föreslår således att den nu frigående vildsvinsstammen i skall utrotas. Enligt vår mening kanett genomförande inte ske utan att meraokonventionella jaktmetoder måste kommatill användning. Gränsen förvad som kan tillåtas bör sättas vid giftanvändning, som ärett oestetiskt och allmänt motbjudande tillvägagångssätt. Avgörandei sammanhanget är givetvis att utrotningen i ett första tidsbestämtskede bedrivs av markägare och/eller jakträttsinnehavare. Denna avskjutningsfas skall förhoppningsvis ge fullständig framgång,dvs. Det får emellertid inte uteslutas attdenna fas endast leder till stark decimering av stammen. Således ärdet inte osannolikt att ca 10?o av stammen återstår och kommer att kräva längre gående och mindre konventionella utrotningsmetoder. Älägganden ochi sista hand också tvångsjakt får därvid inte uteslutas. Det ärenligt vår mening nödvändigt att avskjutningenstimuleras genom skottpengar med förhållandevis högabelopp för att ge önskat resultat och därmed undvika exempelvis giftanvändning.Vi utgår för vår del ifrån att naturvårdsverketvid utformningen av erforderliga bestämmelserhar ett nära samråd med i enlighet med riksdagsbeslut. Prop.1980/81:82 51 angelägen jaktform, nämligen vaktjakl vid betesplatserna.Ur bevakningshänseende kan klasstillhörigheten på de vapen som används vidnattjakt inle pä nägot sätt tillmätas avgörande belydelse. Vid vakjakl efterräv, som bedrivs i stor omfattning i hela landet, är del tillåtet all användaklass 1 vapen. Särskilda olägenheter härav är inle uppmärksammade, varför reservanternasfarhågor måste anses som alllför framlonade. 4.15 : För allsäkerställa möjlighelerna till en effektiv reglering av vildsvinsstammensstorlek är det viktigl all jakträttsinnehavare ges en vidsträckt möjlighettill jakt. har ingen erinran mot förslaget tilltillägg lill 24 § jaktlagen. 4.16 : Enliglberedningens mening bör skador genom vildsvin i första hand förebyggas genomalt stammen med lämpligt anpassad jakt lokaliseras lill mindre skadekänsliga omrädenoch alt antalel djur hälls pä en lämplig nivä. Mot detlavill vi anföra de redan redovisade eifarenheterna från , där man ejlyckats alt med jakt hålla vildsvinsslammen på önskad nivä. För den befintligasvenska stammen kan man också konstatera all trots alt jakt varit tillälen helaåret har endasl ell myckel litet anlal djur kunnal fällas under senare är. Omman vidare betänker vildsvinens rörlighel och all de ej är revirbundna,framstår de föreslagna jaklmeloderna som tveksamma ätgärder när del gäller alteffektivt kunna reglera en vildsvinsslam bäde lill lokal och numerär. Den principiella frågan om vildsvinels s.k. hemortsrätt iSverige har väckt slorl iniresse hos ätskilliga remissinstanser (jfr. 1.13, 1.14, 1.17 och 1.25). Flera anser att frägan om hemortsrätt ilandet inle har relevans för de vildsvin som är lösa. Andra har motsattuppfattning och anser i vissa fall också alt de nu frilevande vildsvinen ärfullt acceptabla ur renrasighetssynpunkl. Från flera håll understryks all föreskriflerom villhägn snarasl skapas. 5.1 Riksåklagaren: fär jagbetona viklen av all ulvecklingen av en frilevande vildsvinsslam noga undersöksde närmaste åren så alt effektiva åtgärder i form av exempelvis ändrat jaklirycki god lid kan vidtas om utvecklingen skulle le sig ogynnsam. 5.2 Lantbruksstyrelsen: Ulredningensargument all vildsvin en gång tillhört vår fauna ochall man därför kan lägga ulrolningsaspekter på frägan finner lanlbruksstyrelsenmärklig. Dessa principer bör gälla djurarter vi har i landel eller där artensfortlevnad i världen är hotad. På delta sålt fungerar l.ex. den internationellakonventionen om handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter-den s.k. Washingtonkonvenlionen. När del gäller vildsvin är inle något avdessa alternativ för handen. 5.3 : Vildsvinethar ulan tvekan "hemorlsrält" i , t.o.m. en bällre räll änflera andra djurarter som förekom- Prop.1980/81:82 52 mer i landel. Arten fanns i vilt tillstånd fram lillåtminstone och har sporadiskt förekommit i vär fauna även senare.Den har försvunnit till följd av människans åtgärder och ej på grund avekologiska förändringar. Vildsvin har goda möjligheter att anpassa sig till ochfortleva i den svenska naturen. Del förhållandel all etableringen av vildsvinsslammarskett genom rymning från hägn behöver i princip inle påverka samhällelsinställning. och myskoxe, som har molsvarande "hemortsrätt" iSverige har exenipelvis getts omfatiande skydd frän samhällels sida, trols attarternas nuvarande förekomst i landel inte berott pä regelrätta och nogaförberedda utplanleringar och trols att de kan åstadkomma påtaglig sadegörelse.Ett annat jämförbart exempel är den mellansvenska kronhjorten, där en dei av defrilevande stammarna bildats efler rymningar från villhägn men ändå givits ettkraftigt skydd genom lagstiftningen. Varje djurart påverkar både "positivt" och"negativt" människans ekonomiska eller andra intressen. Ävenekologiska förändringar sker vid nyintroduklion av en tidigare försvunnen arl.Värderingarna av denna påverkan får dock enligt naturvårdsverkels uppfattninginte vara avgörande i principfrågan. Avgörande bör vara om djurarten kan sägasha "hemortsrätt" i landets fauna eller inte. En vägning av endjurarts "för- och nackdelar" skulle strida mol modernt ekologisktlänkande. 5.4 : Till grund för ställningstagandet ivildsvinsfrågan har beredningen lagt den principiella ståndpunkten att vildsvinet har hemorts rätt i landet. ifrägasäller inte djurartens hemortsrätt, men framhåller, alt det är myckel tveksamt om vildsvin reservalionslöst nu har ett berättigande i den svenska faunan. En fritt levande vildsvinsslam som okontrollerat tillåtsutbreda sig i södra och , ulgör obestridligt enosäkerhetsfaktor och som enligt domänverkels uppfattning kan komma all för samhällelmedföra problem av vitt skilda slag. 5.5 Lunds universitet:Försöksverksamheten inom ell eller tvä omräden bör utformas med inriktning allta fram information om hur vildsvinen kommer alt fungera i del nutida svenskaodlingslandskapet och vidare all skaffa erfarenhet om godtagbara meioder allkunna konlrollera populalion-ens storlek (jakttid, jaktsätl etc). Slutligen börvid ell eventuellt återinförande av frilevande vildsvin en plan föreligga med bl.a.angivande av områden som ur skilda synpunkter är lämpliga för vildsvin. Inom omräden bortsett från försöksområdena där frilevande vildsvin nu förekommer, böråtgärder vidtas för att så snabbt som möjligt la bort vildsvinen. 5.6 Länssstyrelsen i : Omän pä ofrivillig väg får vildsvinet anses ha etablerat sig i den svenskafaunan. Utredningen ger inga klara belägg för alt denna vildsvinsslam skullevara uppblandad med lamsvins-anlag eller andra inte önskade gener. Kostnadernaför en total utrotning av dagens frilevande vildsvin, som hitlills visat sigkunna acklimatisera sig bra i , står inte heller i rimlig proportiontill värdel av en senare "genetiskt" kontrollerad vildsvinsutsällning. 5.7 i : Länsstyrelsenfinner del även synnerligen angeläget all nya, strängare föreskrifterom villhägn så snart som möjligl meddelas. Prop.1980/81:82 53