prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — kronofogdeföreningen och iJämtlands län är inne på att kommunerna lagstiftningsvägen bör åläggas alt tahand om avhyst egendom. anser dock att sådan skyldighet intetorde kunna åläggas kommun när det gäller t.ex. avhysning från industrifastighet.Länsstyrelsen i förordar att kostnaderna förde åtgärder somkronofogdemyndigheten vidtar under vissa förhållanden skall kunna stanna påstatsverket. Föreningen instämmer helt i beredningens intention att föreslåändring i 12 kap. HB så all depositarien får rätt att för oguldendeposilionsavgift säQa omhändertagen egendom. TCO menar att denna fråga börregleras efter förebild av bestämmelsema i 12 kap. 27 a 8 andra stycket JB. Vad gäller omfattningen av kronofogdemyndighetensåliggande i samband med avhysning ställer sig flera remissinstanser tveksammatUl den föreslagna bestämmelsen i första stycket och de uttalanden beredningenhar gjort i anslutning till denna. RSV anser att det bör kunna åliggakronofogdemyndigheten att i samarbete med kommunerna anskaffahandräckningsmanskap och transportmedel, men myndigheterna bör inte belastasmed någon annan form av "speditionsverksamhet" beträffande göromålsom efter avhysningsförrättning kan anses nödvändiga för att ta till vara svarandensintressen och som föQaktligen faller utom ramen för den exekutiva verksamheten.Verket understryker att kronofogdemyndigheten inte får göras ansvarig förtransport och förvaring efler verkställd avhysning. har istort sett samma uppfattning. Föreningen ställer sig i likhet medlänsstyrelsen i Ålvsborgs lån avvisande till beredningens tanke attkronofogdemyndigheten skulle ges befogenhet alt göra framställning omsocialhjälp på svarandens vägnar. i ifrågasätter om inte kronofogde- Prop.1980/81:8 16 kap. 6 § 784 myndighetensåtgärder för alt skydda svaranden mol förlust vid avhysning bör inskränka sigtill att underrätta vederbörande sociala myndighet och kommunalabostadsförmedling om förestående avhysning. TCO anser att kronofogdemyndigheteninte bör belastas med att hyra utrymmen för förvaring och vidta andra åtgärdersom föranleds av verkställigheten eller att teckna försäkring. Endastanskaffande av transportmedel och rapportering till socialmyndigheterna börankomma på kronofogdemyndigheten. godtar beredningens förslagoch anser alt det i förening med koslnadsbeslämmelserna i 18 kap, 5 8 innebären tUlfredsställande lösning av problem som i praktiken har vållat stora praktiskasvårigheter. I förevarande paragraf geskronofogdemyndigheten befogenhet att vidta sådana för verkställighetenbehövliga åtgärder som det i princip ankommer på svaranden att betala.Paragrafen bör ses i samband med kostnadsbestämmelserna i 17 kap. Där angesbl.a. i vad mån sökanden skall vara skyldig att fiirskottera sådana kostnader.Paragrafen ger ocksä en, lät vara i/idirekt, beskrivning av hurverkställigheten i praktiken kan gå lill. Som har påpekats tidigare föranleder många vräkningsulslaginte några åtgärder från kronofogdemyndighetens sida. Ofta flyttar svarandensjälvmant. Kommunen har också ytterst ett ansvar för att svarandens bostadsfrågalöses, om han inle kan ordna saken själv. Särskilt om kommunen kopplas in påett tidigt stadium brukar saken kunna ordnas under hand på etttillfredsställande sätt. Många vräkningsdrabbade är fö. redan föremål förkommunens omsorg. Det finns emellertid fall då verkställighet avolika skäl måste ske innan svarandens bostadsfråga har fått någon definitivlösning. Så kan vara fallet om svaranden inte vill medverka eller han inle viUgodta en erbjuden ersättningslägenhet. Hänsynen till andra hyresgäster kanockså motivera en snabbverkställighet, t. ex. om nytQanderätten har förverkats på gmnd av störandelevnadssätt e. d. Vidare finns den kategori av avhysningar som inte avserbostad och där kommunen i allmänhet inle har någon skyldighet att hjälpa till.1 alla dessa fall uppkommer frågan vad som skall ske med svarandenstillhörigheter när han inte kan eller vill ta hand om dem själv. Frågan har behandlats av beredningen i anslutningtill 16 kap. 5 8. Jag kan på de flesta punkter ansluta mig till vad beredningenanfört härom. Det är tydligt alt det av flera skäl inte kan godtas att avhystegendom ställs upp på gårdsplan, gata, gångbana eller annan liknande plats påeller utanför fastigheten. Egendomen måste i stället tas om hand på lämpligtsätt. Det kan emellertid inte anses rimligt att sökanden skall behöva ställaförvaringsutrymme till förfogande för att avhysningen skall kunna genomföras. Flera remissinstanser har framhållit alt enförutsättning för att beredningens syften skall kunna realiseras är attkommunerna åläggs skyldighet 1980/81:8 16 kap. 6 § 785 att omhänderta och förvara avhysl egendom. 1 första handskulle delta gälla avhysning från bostadslägenhet. Bl.a. RSV förordar dock attsamma ordning får gälla även flertalet övriga fall av avhysning. Kommunförbundels tidigare berördaundersökning (se under kapitelrubriken) omfattade bl.a. frågor huruvidakommunerna hade särskilda lägenheter för tillfällig hjälp åt vräkningsdrabbadeoch i vad mån det fanns kommunala magasin att tillgå för förvaring av avhystegendom. Det framkom att en del kommuner hade egna fastigheter där enskildapersoner eller familjer kunde placeras när ingen annan ville upplåta bostad. 1en kommun hade det allmännyttiga bostadsföretaget åtagit sig att svara för attkommunens vräkningsdrabbade hade någonstans all bo. En del kommuner hadetillgång till "holellhem". dvs, bostäder med viss service ochtillsyn. Tillfälliga lösningar i form av inhysning på hotell eller pensionatförekom också. Fyra av de tio tillfrågade kommunerna kunde magasinera bohag iegna lokaler. Ingen av dem hade dock särskilda lokaler för ändamålet utananvände sig av t.ex. kallar- och vindsutrymmen i skolor och ålderdomshem. 1övrigt använde sig kommunerna av flytt-firmors eller bostadsföretags magasin. 1sådana fall kunde det inträffa att svaranden krävdes på magasinshyra, som han isin tur sökte socialhjälp för. När avhysning sker frånbostadslägenhet får det anses ingå i kommunens allmänna skyldigheter enligllagen (1956:2) om socialhjälp alt vid behov biträda med magasinering av egendomsom svaranden inte kan ta hand om själv. undersökning visaratt kommunerna också i hög grad känner sitt ansvar i dessa fall. Tanken attkommu-nema skulle ta ansvar för egendomen även när avhysning sker från annat änbostad är emellertid knappast realistisk. En sådan uppgift torde endastundantagsvis falla inom ramen för kommunernas verksamhet. Enligt min mening kanverkställigheten inte anses avslutad förrän egendomen har omhändertagits pålämpligt sätt. Ansvaret för all sä sker måste ytterst vila påkronofogdemyndigheten. Det bör alltså ankomma på myndigheten att ombesörja attdet finns handräckningsmanskap och transportmedel lill förfogande närförrättningen skall äga rum samt att det då också är klart vart egendomen skallföras. 1 sist nämnda hänseende måste kronofogdemyndigheten försöka få ell sånära samarbete med kommunen som möjligt. I första hand bör egendomen föras tillny bostad eller lokal som står lill buds. Skulle denna bli tillgänglig förstnågon lid efler del alt verkställighet har påkallats, bör kronofogdemyndigheteni första hand ge anstånd med verkställigheten enligt 4 S departementsförslaget.Endast om anständstiden inle räcker lill och sökanden inte är villig att geytterligare anstånd, bör alternativet med magasinering av egendomen väQas.Egendomen bör också magasineras om det kan antas alt någon ny bostad ellerlokal inte blir aktuell. Det förekommer emellanåt att svaranden inte har någotintresse av att 1980/81:8 16 kap. 6 § 786 Bedöms egendomen sakna värde bör denmed svarandens medgivande kunna transporteras direkt liU avsQälpningspIats.Lämnas inte sädant medgivande eller bedöms egendomen ha ell värde som kan läckaförvaringskostnaderna, bör den magasineras. I fall då kommunen inte ålar sigmagasineringen får kronofogdemyndigheten söka finna någon annan för denuppgiften. 1 enlighet med vad beredningen förordat ämnar Jag senare föreslåbestämmelser som ger depositarie befogenhet att sälja egendomentill täcNuing av depositionsavgiften. Eventuellt underskott skall i förstahand svaranden stå för. I andra hand får staten träda till. Principen alt verkställigheten inleskall anses avslutad förrän egendomen har omhändertagits på lämpligt sätt börslå igenom inle bara när det gäller kronofogdemyndighetens ansvar för transportoch magasinering utan även i fräga om sökandens ansvar i koslnadshänseende. 1motsats till beredningen anserjag att sökanden i förhållande till statsverketbör svara även för kostnad för transport till ny lägenhet eller lill magasineller annat lämpligt förvaringsutrymme. Däremot bör sökanden inle vara skyldigall svara för magasinshyra eller annan avgift för förvaring av egendomen (sevidare under 17 kap. 3 8). Det kan länkas att svaranden harskaffat ny bostad på annan ort än den där verkställigheten äger rum. Denavhysta egendomen bör då företrädesvis transporteras direkt till den nyaorten. Del synes rimligt att sökanden får ansvara för transportkostnaden omtransporten äger rum inom en normall stor kommun. 1 andra fall bör sökandensansvar begränsas (se under 17 kap. 3 8) Några remissinstanser har ställtsig kritiska till att kronofogdemyndigheten belastas med göromål som ansesnödvändiga för att ta till vara svarandens intressen men som faller utom ramenför den exekutiva verksamheten. Departementsförslaget utgår emellertid som jagtidigare anfört från att sökanden inte skall behöva vara verksam l.ex. genomatt tillhandahålla transportmedel eller förvaringsutrymme. Det är i ställetkronofogdemyndigheten som har det yttersta ansvaret för att de praktiskaförutsättningarna för avhysningens genomförande föreligger. Det finnsemellertid inle någonting som hindrar att sökanden ombesöGer något eller någraav de praktiska momenten om han hellre vill det och kronofogdemyndighetenanser det lämpligt. Sökanden kan sålunda ha intresse av att själv tillhandahåUatransportmedel, eftersom han löper stor risk att slutligt få stå för kostnaden. Som beredningen framhålleruppkommer ibland särskilda svårigheter vid avhysning av näringsidkare. Inteminst komplicerad kan verkställigheten vara när i egendom ingår endjurbesättning. Även här måste emellertid utgångspunkten vara alt sökanden harrätt att fä verkställigheten genomförd ulan all behöva anvisa någon plats ditegendomen kan föras. 1 viss utsträckning kan möjligheten att magasineraegendomen Prop.1980/81:8 16 kap. 7 § ISl Man kan också tänka sig alt levande djur deponeras hos enlantbrukare i trakten, om det finns utsikter att svaranden senare kan la handom dem. Finns inte någon annan utväg måsle emellertid kronofogdemyndigheten harätt att sälja egendomen eller, om den saknar försäQningsvärde, skaffa undanden. Bestämmelser härom har tagits upp i 7 8. Bestämmelsema föreslås gällaendast när avhysning skall ske från annat än bostad. Departementsförslaget innebär att ökadeförpliktelser läggs på kronofogdemyndigheten när det gäller att organiseragenomförandet av avhysningsförrättning. Myndigheten får emellertid inte någotökat ansvar för den egendom som omfattas av avhysningen. Enligl 3 kap. 2 8skadeståndslagen svarar staten för bl.a. sakskada och ren förmögenhelsskadasom vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i verksamhet förvars fullgörande staten svarar. I vad mån det därutöver finns ett längre gåendeansvar för skada på egendom som har omhändertagils vid exekutiv förrättning ärnågot ovisst Qfr prop. 1972:5 s. 267 och 358 samt Justitieombudsmännensämbetsberättelse s. 350). ansvar för egendomen torde somregel upphöra när avhysningsförrätt-ningen är avslutad. Del kan dock inteuteslutas att ansvaret skulle kunna utsträckas till magasineradegendom, nämligen om vårdslöshet med avseende på valet av förvaringsutrymmeeller förvaringsmetod kan läggas kronofogdemyndigheten till last. I beredningens förslag ingår en uttryckligbestämmelse om att kronofogdemyndigheten får teckna försäkring. Dennabestämmelse har utgått i departementsförslaget. Det finns enligt min meninginte tillräckliga skäl för kronofogdemyndigheten alt ta något ansvar för altegendom som är föremål för avhysning är försäkrad mot skada. 78 Paragrafen ger kronofogdemyndigheten befogenhet alt vid avhysning från annatän bostad säQa eller förstöra egendom, om inte svaranden kan la hand om deneller lämpligt förvaringsutrymme kan anskaffas. Någon motsvarighet finns inte iberedningens förslag. Frågan hur det skall förfaras medden avhysta egendomen är ofta särskilt svårlöst vid avhysning från annat änbostad. I sådana fall torde endast undanlagsvis inträffa att svaranden kan fåhjälp med en ersättningslokal genom socialmyndighets försorg. maskiner som har använts i industriell verksamhet är inte så lätt attordna. 1 vissa kommunala magasin, såsom i , mottas inle egendom somhar nämnts . Som har framhållits tidigare är problemen särskilt framträdandei fall då en djurbesättning ingår i den avhysta egendomen. Att deponera ettslörre antal levande djur hos annan är som regel mycket kostsamt, om det överhuvud tagel är möjligt. Det torde få godtas att de särskilda svårighetersom kan föreligga i nu avsedda fall kan medföra en viss fördröjning avverkställigheten. 1980/81:8 16 kap. 7 § 788 måsteemellertid förr eller senare få ha sin gång. Slår inte någon annan lösning tillbuds bör egendomen därför få säQas eller, om den saknar försäljningsvärde,förstöras. Redan nu torde ett sådant förfarande tillämpas någon enstaka gång.även om uttryckligt lagstöd saknas Gfr Svensk Jurisllidning 1975 s. 69, se ävenjustitieombudsmännens ämbetsberättelse 1969 s. 325). I första stycket första meningen av 7 8 sägs alt omavhysning skall ske från annat än bostad och svaranden inte kan omhändertaegendomen eller lämpligt förvaringsutrymme anskaffas, får kronofogdemyndighetenförordna att egendomen skall säljas. Förordnande bör meddelas så snart del slårklart att de angivna förutsättningarna föreligger och senast när lid föranstånd som kronofogdemyndigheten har beviljat enligt 4 8 gått lill ända.Beslutet om försäQning fär överklagas, men försäljningen äger rum utan hinderhärav såvida inle överinstansen förordnar om inhibition, se 2 kap. 19 8 och 18kap. Kan egendomen antas sakna försäljningsvärde, fårkronofogdemyndigheten enligl andra meningen i första stycket i stället förordnaatt egendomen skall förstöras. Enligl andra stycket skall svaranden underrättasinnan beslut enligt första stycket meddelas. Han skall givetvis också fåtillfälle att framföra sina synpunkter i frågan. Försäljningen skall enligt tredje stycket iparagrafen äga rum i den ordning som gäller för utmätt lös egendom i allmänhet.Bestämmelserna i 8 och 9 kap. i balken skall sålunda tillämpas i den mån dellåter sig göra. Undantag har emellertid föreskrivits från tiUämpning avbestämmelsen i 9 kap. 4 8 första stycket, enligt vilken inrop vid auktion intefår godtas om det är sannolikt att avsevärt högre köpeskilling kan uppnås.Försäljning som avses skall alltså inte hindras av att vid auktionen avgesbud som understiger vad som kan anses som varans marknadsvärde. I övrigt innebär förevarande iredje stycke föQande.FörsäQningen skall ske genom kronofogdemyndighetens försorg (8 kap. I 8 förstastycket) och i allmänhet på offentlig auktion (9 kap. I 8 första stycket).Auktion kan hållas av kronofogdemyndigheten, men myndigheten får också anlitaannan (9 kap. 1 8 andra stycket). Egendomen får också säQas under hand undervissa förutsättningar (9 kap. 8 8 första stycket). FörsäQningen skall ske utanonödigt dröjsmål, men anstånd får beviQas (8 kap. 3 8). Tredje mans rätt iegendomen skall beaktas (8 kap. 10-13 88), Säljs egendomen på aukfion, skalldenna kungöras och på lämpligt sätt. Svaranden och annan kändsakägare skall underrättas särskUt (9 kap, 2 8) men någon anledning attunderrätta sökanden torde inle föreligga. Inropad egendom skall betalas genast,men anstånd kan ges om handpenning lämnas (9 kap. 5 8 första stycket). Nyttutrop kan komma alt äga rum och inrop bli ogiltigt under vissa förutsättningar(9 kap. 5 8 andra och tredje styckena). När inrop har blivit ogiltigt skallhandpenningen tas i anspråk för vissa ändamål (9 kap. 7 8 första stycket).Egendom som innehas under förbehåll om åter- 1980/81:8 16 kap. 8 § 789 laganderätt får säljas endast om köpeskillingen förslårtill betalning av tredje mannens fordran eller denne samtycker lill försäQningmed förbehåll för hans återtaganderätt (9 kap. 9 8). Egendom som tillhör annan änsvaranden får inte säljas enligl förevarande paragraf Agaren skall givetvisunderrättas och beredas tillfälle att hämta ut egendomen. Motsvarande bör gällaannan delägare när fråga är om samägd egendom. Det kan tänkas att svarandensåsom handpant innehar egendom som han i fortsättningen inte kan la hand om,t.ex. Egendomen kan i sådant fall inte återlämnas till ägaren ulanalt panträtten går förlorad. Denne bör förmås att lämna annan säkerhet istället. När egendom har sålts enligtförevarande paragraf bör av influtna medel tas ut kostnaden för försäljningen.Enligl 17 kap. 3 8 andra stycket svarar sökanden inle gentemot statsverket förvissa där angivna förrättningskostnader. Sådan kostnad bör utgå före övrigaförrättningskostnader. En bestämmelse härom finns i 17 kap. 8 8 tredje stycket.Uppkommer överskott skall det givetvis redovisas till svaranden. 8 8 Paragrafen innehåller bestämmelser rörandeverkställighet av avhysning i förhållande till inneboende eller annan tredjeman. Den motsvarar 16 kap. 7 8 beredningens förslag. Förordnande omavhysning av nytQanderättshavare verkställs enligl praxis även mot den tillvilken nylGanderättshavaren i sin tur har upplåtit nytGanderätt till egendomen(subkonduklor), såvida inte denne kan åberopa en självständig rätt.Subkonduklorn är dock regelmässigt beroende av att andrahandsupplåtaren(sublokator) har en rättsligt sanktionerad rätt mot fastighetsägaren. SärskUdvräkningsansökan mol subkonduklorn krävs inte. Beredningenframhåller alt frågan i vad mån exekutionstitel kan verkställas även mottredje man har stor praktisk betydelse beträffande avhysning. Beredningenföreslår i 16 kap. 7 8 första stycket en bestämmelse i ämnet som nära anslutertill rådande praxis beträffande avhysning. Bestämmelsen innebär alt avhysningfår genomföras även mot tredje man som hindrar sökanden i utövningen av hansrätt - dvs. att komma i besittning av lägenheten eller fastigheten - men endastunder förutsättning alt del är uppenbart att tredje mannen saknar fog för attmotsätta sig verkställighetens genomförande. Till dem som enligt regeln kanavhysas hör enligt beredningen i första rummet svarandens familj och anställda.De måste givetvis lämna lägenheten, om de inte kan åberopa någon särskildrättsgmnd som ger dem rätt att sitta kvar. Delsamma gäller inackorderadepersoner och andra som av en hyresgäst hyr möblerat rum. Dessa fall ärregelmässigt klara. I andra situationer kan verkställighetsfrågan vara meroviss. Enligl beredningen är det inte ovanligt att hyresgäst avnågon anledning 1980/81:8 16 kap. 8 § 790 lämnar lägenheten och att någon samboende stannar kvar ochsvarar för hyran. Den kvarboende gör i sådana situationer ofta gällande all hanhar fått en självständig rätt mot hyresvärden, och detta kan också ibland varariktigt. En vräkningsdom mol den ursprungliga hyresgästen kan då sakna lagaverkan mol den som har fått bo kvar i lägenheten. Beredningsförslagel skiQerhär - i likhet med rådande praxis - mellan fall då subkonduklorn inle kan visanågot fog för sin ståndpunkt och då han lyckas göra delta. Enligl förslaget fården kvarboendes invändning om självständig rätt lämnas därhän, om det äruppenbart att invändningen saknar fog. I motsatt fall skall verkställigheteninställas såvitt angår subkonduklorn. Beredningen framhåller alt det tillkommerkronofogdemyndigheten alt söka rättsligt pröva befogenheten av framställdinvändning. De faktiska förhällandena kan emellertid vara så ovissa att någonsådan prövning inte lämpligen kan genomföras i verkställighetsärendet. Och ävenden rättsliga prövningen kan undantagsvis vara alltför vansklig för attverkställighet skall kunna beviljas. När invändningen för den skull inte kanlämnas utan avseende, blir följden att tredje man får sitta kvar tills vidare. De spörsmål som har nämnts liär kanenligl beredningen undanlagsvis uppkomma också när det har blivit dömt ombättre rätt lill fast egendom och den förlorande parten har upplåtitnyiQanderätt till egendomen. Beredningen påpekar alt invändningsom tredje man framställer skall enligl angivna gmnder prövas i det redananhängiga verkställighetsärendet. Det behövs alltså inte att särskild ansökangörs om avhysning av tredje mannen. Däremot skall han enligl andra stycket i 16kap. 7 8 höras i ärendet när anledning föreligger. Sökanden bör lämpligen självinnan han gör ansökan om verkställighet ta reda på hur besiltningsförhållandenagestaltar sig och upplysa därom. Härigenom kan han bidra lill alt ärendet inledrar ut . Det kanske ändå inle förrän när verkställighet skallgenomföras blir känt att tredje main sitter i lägenheten eller på fastigheten.När denne bör höras och sökanden bör beredas tillfälle att i sin lur uttala sigmed anledning av invändning som tredje mannen eventuellt framställer molansökningen, kan det inte undgås att visst uppskov ibland vållas. Enligt vad beredningen framhålleravser bestämmelsema om underrättelse i 16 kap. 6 8 beredningsförslaget alt gesvaranden i verkställighetsärendet tillfälle alt förbereda sig och eventuelltflytta frivUligt. En tredje man som bor i lägenheten eller på fastigheten i frågaeller använder den för annat ändamål har också intresse av att bli förberedd pågenomförandel av avhysning. Man kan dock inte begära attförberedelseförfarandet i 6 8 beredningens förslag skall i alla delar iakttasäven för hans del. Han har, när hinder mot verkställighet inle föreligger,ingen annan rätt än den han kan härleda från den egentliga hyresgästen ellerarrendatorn och det är i första hand denne som bör hålla honom underrättad omvad som väntas ske. Beredningens förslag i 7 8 andra stycket inkluderar likvälskyldighet för kronofogdemyndigheten att förbereda även tredje mannennär 1980/81:8 kap. 8 § 791 I föreskriften ligger alt tredjemannen inte bör avhysas alltför brådstörtat ulan alt kronofogdemyndighetenefter omständigheterna får bedöma i vad mån anstånd är påkallat.Kronofogdemyndigheten får dock av naturliga skäl inle ge tredje mannen längrerespit än myndigheten enligl 6 8 hade kunnat göra om tredje mannen själv varitsvarande i ärendet. anser i likhet med beredningen att iredje mans stäUningvid avhysning har så stor praktisk betydelse att en specialreglering härom ärerforderlig. Den föreslagna paragrafen får enligt föreningen anses ägnad attväsentligt underlätta kronofogdemyndighetens arbete. Fastighetsägareförbundetanför att såvitt förbundet har sig bekant brukar visserligen inte någraspeciella svårigheter vara förknippade med avhysning av inneboende som härledersin rätt från nytQanderätlshavaren. händer del dock alt eninneboende grundlöst gör gällande alt han har en självständig rätt lill lägenhetenpå grund av att han har betalat hyra i eget namn eller atthyresvärden visat passivitet genom att inte säga lill hyresgästen alt iakttarättelse från erhållen vetskap om att lägenheten haröverlåtits. Förbundet anser därför den föreslagna regeln tillfredsställande.Enligt förbundets mening har emellertid beredningen gjort en alltför snäv begränsningdå det föreslås att del skall vara "uppenbart" att Iredje man saknarfog för att motsätta sig verkställighetens genomförande. Detta kan leda lillall kronofogdemyndigheten känner sig tvingad all ta hänsyn även till argumentsom har föga bärkraft. Del har ofta visat sig att inneboende i sin strävan atthålla sig kvar i lägenheten kommer med allehanda invändningar lill slöd för ensjälvständig hyresrätt. Med beredningens formulering kan kronofogdemyndigheteninte ulan vidare avvisa invändningarna.