prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — Mot denna bakgrund börresurser som används för administration av stöd till forskning kunnautnyttjas även för planeringsuppgifter. Den inriktning av analys- ochplaneringsverksamheten vid som jag nu har angett innebär eninriktning mot tillförselområdet men med vissa övergripande uppgifter när detgäller energianvändning som underiag för planering av energitillförseln ochinitiativ inom energihushållningsområdet i förhållande till sektormyndigheteroch regeringskansli. Ansvaret för planeringen av energianvändningen böremellertid liksom nu åvila resp. sektor. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 346 II .4.2Forskning och utveckling Utredningen har övervägt en lösning därprogramorganen inom energiforskningsprogrammet slås samman till ett endaenergiforskningsråd. En annan lösning som diskuteras är att låta stödet tillforskning m.m. ges av de myndigheter som svarar för verkställande uppgifter.Det betyder att för sektorn industriella processer och tillförsel skulle SINDfå ansvar för nuvarande verksamhet vid NE och de delar av STU:s verksamhet somavser energianvändning i industriella processer. Inom bebyggelsesektorn fårplanverket ansvaret för de delar av BFR som arbetar med energiforskning ochinom transportsektorn tar transportrådet över energifrågorna fråntransportforskningsdelegationen. Utredningenkonstaterar att en mycket slagkraftig organisation för att införa nya metoderför energitillförsel skapas om SIND - förutom verksamheten med stöd tillprototyper och demonstrationsanläggningar - får handha de uppgifter som OED iökad utsträckning har börjat arbeta med, NE:s uppgifter och administrationen avoljeersättningsfonden. En sådan lösning skulle innebära att den del avforskningsprocessen som ligger närmast det kommersiella produktionsstadietytterligare betonas. Utredningen föreslår att nuvarande ansvar ocharbetsuppgifter för NE tas över av SIND. Flera remissinstanser är negativa eller tveksammatill att genomföra förändringar i energiforskningsorganisationen. a. RRV, UHÄ, ÖEF, , , utredningenom styrmedel för näringslivets energihushållning. , ,, (),och . anför att stödet till energiforskningen skall,som alltid när det gäller forskningsstöd, överbrygga något av en inbyggdmotsättning. Å ena sidan finns önskemål om största möjliga frihet för forskarnaoch å andra sidan finns samhällets önskan om en målinriktad styrning avforskningen. Det är naturligt om ett snabbt expanderande forskningsområde harvissa brister. Att dessa motiverar akuta organisatoriska ingripanden har enligtSABO föga utvecklats i betänkandet. anser dock att förtitsättning-arna föratt samla all energiverksamhet bl. a. stöd till energiforskning till en starkenergimyndighet bör utredas. Enligt mening är det angeläget attorganisationen av energiforskningen utformas på ett sådant sätt att den meralångsiktiga forskningen ägnas tillräcklig uppmärksamhet. I institutioner medlöpande rutinuppgifter och mera närliggande problem torde långsiktiga uppgiftererfarenhetsmässigt fä stå tillbaka till förmån för mera kortsiktiga åtgärder. När det gäller är, förutom deremissinstanser som är tveksamma till förändringar ienergiforskningsorganisationen över huvud taget, bl. a. statskontoret, BFR,STU, , , Tekniska högskolornasenergiarbetsgrupp och kommun Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 347 negativa eller tveksamma till en omorganisation av NE.Statskontoret anser att ytterligare underlag bör redovisas innan någraförändringar vidtas. Liknande synpunkter anförs av . STU anser att statsmakternas behandling av NE:s verksamhetframdeles skulle kunna utgå från följande synsätt. I den takt somtillförselområdena mognar, tas beslut av statsmakterna i fråga om införandetsamt i vad män särskilda styrmedel behövs för att främja en introduktion. NE:sansvar för berört tillförselområde byggs ut eller lyfts över till andra organ,varvid ansvaret för stödet till den mer grundläggande forskningen förs över päSTU resp. naturvetenskapliga forskningsrådet på det sätt som utredningen harförordat. Vid överväganden om hur införandeverksamheten bör genomföras och vemsom skall åläggas ansvaret är SIND ett alternativ men det kan på förhand inteuteslutas att andra alternativ kan vara lämpligare för viss tillförselteknik. Av de remissinstanser som särskilthar kommenterat denna fråga är , , , vattenfallsverket,OED, LO, , och positiva till enförändring av nu eller framöver. kommun redovisarockså positiva synpunkter på en förändring. LO anser att SIND bör handha vissai införandestadiet aktuella forskningsfrågor rörande energiproduktion. TCOmenar att NE bör inordnas i en särskild energimyndighet. Vattenfallsverkettillstyrker att NE förs över till en ny energimyndighet, när de praktiska förutsättningarnaär för handen. NE har av utredningen ansettsarbeta något annorlunda än övriga programorgan och ligga betydligt närmareoljeersättningsfondens verksamhet. I viss mån kan detta enligt vara riktigt.Beröringspunkterna mellan NE och fonden torde dock enligt komma att gällaendast en mindre del av NE:s resp. fondens arbetsområden. Kopplingen mellanNE:s verksamhet och planeringen av energitillförseln är väl så väsentlig. NE anser vidare att den erfarenhetoch kompetens, som finns vid NE av att få till stånd energiteknisktutvecklingsarbete inom företag, förbättrar möjligheterna att snabbt införa nyenergiteknik. Skulle statsmakterna skapa en myndighetsfunktion för tillförselmed genomförandeuppgifter bör NE ingå i denna för att säkerställa enmaximalt kraftfull organisation. NE anser emellertid att det är utomordentligt angelägetatt den pågående energiproduktionsforskningen får fullföljas med den nuvarandeorganisationen. En fortsatt utveckling av NE:s arbetsformer kan äga rum underdenna period. NE avser även att ytterligare utveckla samarbetet med övrigaorgan, främst SIND, som ansvarar för närliggande myndighetsuppgifter inomtillförselomrädet. Att låta NE, med den av utredningenförordade tidplanen, uppgå i någon annan myndighet, skulle enligt NE:s meningkraftigt störa verksamheten Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 348 ochinnebära en risk för att den uppbyggda kompetensen hos NEskingras. Skulle statsmakterna ändå nu besluta om en förändrad myndighetsorganisationbör NE även i detta fall ges möjlighet alt fullfölja pågående verksamhet. Förstmot slutet av energiforskningsperioden / 82-1983/84 kan en omfattandeförändring av NE:s organisatoriska tillhörighet genomföras utan allvarliga menför verksamheten. Beslut om en ny organisation bör enligt fattas i god tidinnan den avses genomföras. Utredningens förslag att NE skall upphöra redan år1982 kritiseras av några av de organ som tillstyrker att NE skall föras övertill SIND. eller till en särskild energimyndighet eller motsvarande. SIND anseratt en sammanslagning bör ske i samband med kommande omprövning avforsk-ningsgprogrammets inriktning för perioden /85-1986/87. SIND:s motivhärför är att det kan vara ändamålsenligt med en speciell organisation såsom NEunder när mycket stora och speciella forsknings- ochutvecklingsinsatser krävs för att klara landets långsiktiga energiförsörjning.RRV menar att ingen ändring bör beslutas så länge frågan om ansvarigt organ förtillförselsidan inte är löst. finner att en översyn avorganisationsstrukturen vad avser NE bör anstå , eftersom nämndensuppgifter kan fä en delvis annan inriktning efter beslut om denframtida energipolitiken. anför att det inte finnsnågra bärande motiv för att överföra en fungerande och utbyggd organisationtill en myndighet om inte radikala förändringar görs. /SR hävdar att NE bör behållas ännu eftersomdet kan uppstå behov av koncentrerade insatser. menar attnågon reell bedömning nu inte är möjlig i fråga om NE:s uppgående i SIND. Några remissinstanser, bl. a.forskningsrådsnämnden, anser att utredningen borde ha prövat ett alternativsom innebär att NE förs över till STU. anser attforskningsuppgifterna beträffande fillförselsi-dan bör skötas av STU och NE. Några remissinstanser, bl. a. DFE, STU. menar i motsats till utredningen att NE;s roll inteligger närmare den roll som den aviserade oljeersättningsfonden kan väntas fåän den roll övriga programorgan inom energiforskningsprogrammet f.n. har. Dessaremissinstanser betonar i stället behovet av långsiktiga forskningsinsatser.Enligt STU och DFE har endast ett par teknikområden nåttinförandeskedet, främst uytnyttjande av skogsenergi och torv. Flera remissinstanser framför att det är storarisker för att forskningen blir alltför beroende av kortsiktiga hänsyn om NEförs över till SIND, bl. a. UHÄ, , , och . För egen del vill jag framhålla att riksdagensbeslut (prop. 1979/80:170, NU 1980/81:70, rskr 1979/80:410) om vissa allmännariktlinjer för energipolitiken innebär bl. a. att det finns skäl för enbetydande satsning på den 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 349 Av vikt är enligt riksdagsbeslutet därvid att samlahuvuddelen av insatserna pä ett mindre antal, för vår energiförsörjningangelägna och fruktbara, utvecklingslinjer med förutsättningar att uppnå ettkommersiellt utnyttjande och ge betydelsefulla bidrag till energiförsörjningenredan på kort och medellång sikt. bibehålls bevakning på andraområden som främst på lång sikt kan få betydelse för vår energisituation. Dennainriktning av insatserna kommer till uttryck i det förslag tillenergiforskningsprogram för perioden /82-1983/84 som chefen förindustridepartementet lägger fram i det följande (avsnitt 15.2). Om NE;s verksamhet förs in i statens energiverkbetonas den allmänna inriktning av energiforskningen som har beslutatom. Mot den bakgrunden anser jag i likhet medutredningen och vissa remissinstanser att huvuddelen av NE:s uppgifter börföras till en myndighet med uppgifter inom energitillförselområdet, dvs. enligtmitt förslag till . Den kompetens och de resurser som finns hos NEkommer att ge goda möjligheter att fylla en väsentligenergipolitisk roll. De resurser som sålunda tillförs verket bör fördelas såatt en rimlig balans erhålls gentemot de uppgifter som åläggs verket. Deresurser som förs över från NE kan därvid komma att utnyttjas för uppgifterrörande såväl forsknings- och utvecklingsarbete inom energitillförselområdetsom t. ex. planering och utredningsverksamhet. För frågor om stöd tillforskning bör en särskild organisatorisk enhet bildas inom verket. De närmaredetaljerna kring organisationen i detta avseende bör prövas avorganisationskommittén. Flera remissinstanser har fört fram synpunkten attNE inte bör föras över till en annan myndighet redan är 1982. För egen delanser jag att de olägenheter som kan uppkomma vid omorganisationen bör kunnahanteras genom noggranna förberedelser inom ramen för den aviserade organisationskommitténsarbete. Enväsentlig fråga i detta sammanhang är den uppfattning som har förts fram om attden långsiktigt inriktade verksamheten vid NE och DFE samt den övergripandefunktion som fylls av DFE skulle komma i skymundan om NE och DFE förs ini ett verk där åtgärder på kort och medellång sikt prioriteras. Jag delar iallt väsenfiigt denna uppfattning. En genomgång bör därför ske av vilka delarav NE:s verksamhet som är långsiktiga och vilka som syftar till en tillämpningpå kort och medellång sikt. Härvid bör beaktas att verksamheter som i och försig kommer att få betydelse främst på ofta kan utgöra ettväsentligt underlag för den kortsiktigt inriktade verksamheten. Den genomgångsom jag nu har beskrivit bör ske inom ramen för organisationskommitténs arbete.De resurser för mer långsiktigt inriktad verksamhet som finns vid NE och sominte bör föras till bör, i likhet med hela DFE, föras ull ettsärskilt organ för långsiktiga och övergripande energiforskningsfrågor. Jagförordar således att ett sådant organ inrättas . Detta organ börfå i uppgift att 1980/81:90 Bilaga1 Industridepartementet 350 bevakaforskningsfrågor av långsiktigt intresse inom hela energiområdet, planering avoch lämnande av stöd till viss långsiktig forskning vad gällerenergitillförsel, ansvaret för programmet Allmänna Energisystemstudier, frågorom former för och inriktning av fortsatt forskning och utveckling inomenergiområdet samt fortlöpande utvärdering av energiforskningen. Det bör bli enuppgift för organisationskommittén att lägga fram mer detaljerade förslag tilldet nya energiforskningsorganets omfattning och uppgifter. I olika sammanhang har framförts att NE:sledningsfunktion har stor betydelse för den nuvarande verksamheten.Uppfattningen har framförts att de i plenum fattade besluten har haft enavgörande betydelse för NE:s arbetssätt. Enligt min uppfattning är detväsentligt att de särskilda intressen som finns av energiforskning kantillgodoses sä långt det är möjligt. Detta kan ske genom att beslut i löpandeärenden rörande energiforskning i inte fattas av verkets styrelseutan av en särskild nämnd. Om en sådan nämnd kan vara ändamålsenlig för atttillgodose de särskilda intressen som finns när det gäller energiforskning börprövas av organisationskommittén. Övriga myndigheter som inom resp. sektor ärverksamma inom energiforskningsprogrammet påverkas inte av förslaget. 11.4.3Introduktion och kommersialisering av teknik som snabbt kan ersätta olja ellerspara energi I utredningens förslag behandlas inte närmare detstöd för åtgärder för att ersätta olja, m.m. som har fattatbeslut om (prop. 1980/81:49, NU 1980/81: 19, rskr 1980/81:100). Utredningenanser emellertid att om SIND, förutom sin verksamhet med prototyper ochdemonstrationsanläggningar, får till uppgift att handha de uppgifter som OEDnu i ökad utsträckning har börjat arbeta med samt även handha NE:s uppgifteroch oljeersättningsfonden, skapas förutsättningar för en mycket slagkraftigorganisation för att initiera nya metoder för energitillförsel. I utredningensremissyttrande över OED:s förslag det nämnda stödsystemet förordadeutredningen - i likhet med flertalet remissinstanser - att det nya stödsystemetskulle handhas av SIND. Oljeersättningsfondens verksamhet skall enligtriksdagens beslut inriktas på åtgärder som snabbt kan ersätta olja. Dettainnebär att verksamheten skall inriktas på åtgärder som får betydelse för attminska oljeberoendet från nu t.o.m. och därefter.Teknik som befinner sig i ett så tidigt utvecklingsskede att detta krav inteuppfylls skall inte stödjas av fonden. Detta ger en avgränsning motenergiforskningsprogrammet. En samverkan mellan fondens verksamhet ochenergiforskningsprogrammet och annat tekniskt utvecklingsarbete inomenergiområdet kan bli aktuell i vissa fall när utvecklingsarbetet ger underlagför en praktisk tillämpning. Detta bör huvudsakligen gälla i fräga om prototyperoch demonstraUonsanläggningar. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 351 Stödverksamheten från fonden handhas t. v. avdelegationen (I 1980:08) för uppbyggnad av en oljeersättningsfond. Enligt min mening är det angelä get att fondens verksamhet i hög grad inriktas mot verksamheter som snabbt kan få betydelse för att minska oljeberoendet. Den övergripande planeringen och bedömningen av inom vilka områden som resursinsatser frän fonden kan ge störst effekt i fråga om att ersätta olja bör ankomma på i nära samverkan med oljeersättningsfonden. I den situation som råder f.n., där kraftfulla insatser för att minska oljeberoendet är ytterst angelägna, finns det enligt min mening skäl att skilja den konkreta bedömningen av olika projekt från planeringen. Projektbedömningen bör enligt min mening ske inom ett mindre, oberoende och relativt starkt specialiserat organ, som självständigt fattar beslut inom ramen för gällande planer och riktlinjer. . . Mot denna bakgrund anser jag att fondens verksamhetinte bör föras in i . Jag anser emellertid att det är nödvändigtatt finna former som gör en nära samverkan mellan fonden och energiverketmöjlig. Hur denna samverkan konkret bör utformas samt hur fonden slutligt skallorganiseras bör prövas av organisationskommittén. Utredningen behandlar bl. a. de statligamyndigheternas samverkan med kommunerna. Utredningen beskriver i dettasammanhang de krav som den anser bör ställas på vattenfallsverket när detgäller samarbetet med kommunerna. Utredningen föreslår att vattenfallsverketbör få vidgade uppgifter inom värmeförsörjningen och att organisatoriskaförutsättningar och former för samverkan mellan vattenfallsverket ochkommunerna bör skapas. Jag återkommer fill utredningens förslag i dettaavseende (kapitel 13). Utredningen betonar kravet att den kommunalaenergiplaneringen integreras i annan planering. Mot den bakgrunden ärdet enligt utredningen angeläget att statliga stödåtgärder för kommunernasenergiplanering inte strider mot andra statliga stödåtgärder för kommunalplanering. Detta ställer enligt utredningen krav på att i första hand SIND:soch planverkets insatser härvidlag samordnas mer än . Även transportrådetkan mot bakgrund av vikten av en effektiv trafikplanering behöva deltai en mer systematisk samordning av de statliga insatserna. För att få bättregaranfier för att en sådan samordning kommer till stånd mellan SIND, planverketoch transportrådet föreslår utredningen att bestämmelser av denna innebörd tasin i förordningen (1977:440) om energiplanering. Utredningen anseratt fler möjligheter till samverkan bör prövas när mer erfarenhet har vunnits. Kommunernas roll inom energiområdet och kommunalenergiplanering tas upp av åtskilliga remissinstanser. SIND framför att det inte föreligger några reellasamverkansproblem mellan de myndigheter som på olika sätt är verksamma inomdetta område. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 352 SINDanser emellertid att det finns ett behov av att närmare precisera olikamyndigheters uppgifter och ansvar inom ramen för den kommunalaenergiplaneringen. OED instämmer i utredningens bedömning att SIND;suppföljande och initierande uppgift inom energiplanering är angelägenoch måste kunna bedrivas kraftfullt. Liknande synpunkter anförs av . BFR och planverket anser att myndighetsansvaret förden kommunala energiplaneringen bör överföras från SIND till planverket. Bostadsstyrelsenanför liknande synpunkter. BFR anför i detta sammanhang att det är angelägetatt sektormyndigheterna inom byggnadsområdet ges ett vidgat ansvar förinförande av energihushållning och närproduktion. Tillsynsansvaret för tekniskutformning och planering ligger naturligt på planverket medanfinansieringsfrågorna naturligen handhas av . Fjärrtillförselav energi bör liksom nu handhas av SIND. Med en sådan uppläggning är detnaturligt att föra över tillsynsansvaret för den kommunala energiplaneringenfrän SIND till planverket. Enligt RRV:s mening beaktas inte i utredningensanalys och förslag om den statliga organisationen är lämpligt utformad medhänsyn till kommunernas roll inom energiområdet. Kommunerna borde t. ex. habättre förutsättningar än de stora centrala statliga myndigheterna att främjaolika småskaliga energilösningar, som ju måste bygga på lokala förutsättningar.Det är också först på den kommunala nivån som väsentliga energifrågor ipraktiken kan behandlas som en helhet i beslutssammanhang. Ett antal remissinstanser tar upp frågan av enstatlig regional organisation inom energiområdet, bl. a. lantbruksstyrelsen,länsstyrelserna i och län samt LRF vilka anser attdet finns behov av ett statligt regionalt organ inom energiområdet och attlänsstyrelserna är det lämpligaste organet för detta. Liknande synpunkteranförs av kommerskollegium. i län framhåller attlänsstyrelserna har fått ansvar för energifrågor i olika sammanhang. Sålundauppdrog regeringen åt länsstyrelserna att utreda de regional- ochsysselsättningspolitiska effekterna av en ökad användning av de inhemskabränslerna skogsavfall och torv. framför också att det torde blisvårt för de centrala organen att upprätthålla en nödvändig och effektivkontakt med alla landets 279 kommuner. Den myndighet som på regional nivå ärmest lämplig att handha det övergripande ansvaret för energifrågor är enligtlänsstyrelsen länsstyrelserna och deras planeringsavdelningar. Kommunerna har enligt min uppfattning en väsentligbetydelse för utvecklingen inom energiområdet. Det är i stor utsträckning ikommunerna som de energipolitiska riktlinjerna förverkligas. Jag tar senare(kapitel 12) upp kommunernas roll i energipolitiken. Därvid behandlar jag ävensamspelet mellan staten och kommunerna. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 353 Jag kommer därvid bl. a. attbehandla den kommunala energiplaneringen och dess roll i ansträngningarna attminska oljeberoendet. Jag vill emellertid redan nu betona betydelsen av attden kommunala energiplaneringen så långt möjligt är samordnad med annanplanering på lokal nivå. När det gäller statens uppgifter i samband med denkommunala energiplaneringen vill jag anföra följande. De uppgifter som avserenergitillförsel och övergripande energifrågor och som f.n. handhas av SIND harenligt min uppfattning stor betydelse både för planering och genomförande avåtgärder om energiförsörjning på lokal nivå. Starka samband finns också mellanden lokala planeringen och den nationella politiken på energiområdet. Mot dennabakgrund finner jag det naturligt att SIND;s uppgifter och resurser vad gällerkommunal energiplanering förs över till statens energiverk. Enligt min mening bör en närasamverkan ske mellan och de myndigheter som har ett ansvar förfrågor om energianvändning inom resp. sektor. Detta bör i särskilt hög gradgälla energiplanering där flera myndigheter är verksamma. För egen delär jag emellertid inte beredd att föreslå att samarbetet mellan olikamyndigheter på just detta område formaliseras genom ändring av förordningen omkommunal energiplanering, vilket utredningen har föreslagit. Några remissinstanser, bl. a. RRVoch BFR, har tagit upp frågan att införandet av nya energikällor kan komma attställa krav pä förändrad ansvarsfördelning mellan statliga myndigheter. Det ärenligt min mening betydelsefullt att verkningsfulla insatser kommer till ståndi de områden där uppvärmningen inte kan ske genom fjärrvärme. De avvägningarsom bör bli aktuella i dessa sammanhang har jag redovisat tidigare (kapitel 8)i samband med mina förslag om värmeförsörjningen. Användningen av nyaenergikällor kommer att öka i takt med att dessa blir tekniskt och kommersielltmogna. Därvid blir avvägningar mellan användning av nya och mer konventionellaenergikällor nödvändiga. Ur den synvinkel finns det emellertid enligt minuppfattning inga skäl för att ändra ansvaret för den kommunala energiplaneringen.Däremot är det angeläget att frågor om introduktion av alternativa energikällorägnas en stor uppmärksamhet inom den nya organisationen. Vad gäller frågan om regional myndighet för energifrågorkan konstateras att det befintliga regionala energisamarbetet t. ex. när detgäller eldistribution eller distribution av olja vanligen inte ansluter sigtill länen eller andra administrativa indelningar av landet. Inte heller förenergikällor som naturgas, kol och inhemska bränslen finns det anledning attförmoda att valet av samarbetsform i väsenfiig grad skulle grundas på denadministrativa indelning av landet som länen utgör. De faktorer som avgörvilka samarbetsformer som kan bli aktuella är i hög grad olika energiformersdistributions- och transportekonomi i förhållande till de olika tätorternasutbredning och andra störte energianvändares lokalisering. 24 Riksdagen1980/81. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 354 En uppfattning om lämpliga samarbetsformer och enlämplig regional indelning för energisamarbetet måste enligt min mening grundaspå en analys av förhållandena för varje energiform och för de regioner som kankomma i fråga för denna energiform. Med hänsyn till de skiftande förhållandenaför olika energiformer och i olika regioner inom energiområdet torde det såvittjag kan bedöma vara svårt att ens efter en sådan analys finna enhetligalösningar för hela landet. Pågrund härav bedömer jag att det inte är lämpligt att nu bygga upp en regionalstatlig nivå inom energiområdet.