prop · G403146 · 1980-12-31 00:00:00 — kallelsepå bolagels okända borgenärer. Kallelsen som sker med användande av bolagetsnya firma kungörs i tidningen pä den ort där bolaget har sitt nya säte. De avbolagets borgenärer som finns på den avlägsna ort där bolaget bedrivit sinverksamhet och som inte fortlöpande följer bolagsnytt i Post- och InrikesTidningar har naturligtvis begränsade möjligheter att bevaka sin rätt. Så snartkallelsetiden gått till ända gör likvidatorn/ägaren upp en slutredovisning som(oriktigt) utvisar att alla kända skulder har betalats. Redovisningen godkännsomedelbart av en revisor som är lierad med likvidatorn/ägaren. Likvidatorn/ägarenhåller därefter bolagsstämma och anmäler sedan för registrering atl bolaget ärupplöst. Till anmälningshandlingen fogas avskrift av bolagsstämmans protokollsamt bevis för utfärdande av kallelsen på okända borgenärer. Bolagetsupplösning kungörs på vanligt sätt i Post- och . Deanförda exemplen visar alt likvidalionsbestämmelserna inte ger etttillfredsställande skydd mot ekonomisk brottslighet. Att missbruk förekommer ipraktiken framgår också av de fall som har redovisats i avsnitt 8.Likvidationsbestämmelserna sågs över sä sent som men de sakligaändringarna i förhållande till lagstiftning var begränsade. 13 kap.ABL gör vid en jämförelse med den nya konkurslagsliftningen ett föråldrat ochverklighetsfrämmande intryck. Frånflera håll har också pekats på behovet av en reformering av likvidalionsbestämmelserna.Konkurslagskommittén har sålunda uttalat (SOU 1979: 13 s. 29) alt det ärmotiverat med en översyn av bl. a. reglerna i ABL om likvidation. har (LU 1979/80: 2 s. 26) uttalat att det är angeläget attätgärder vidtas mot missbruk av likvidalionsinsiilulel. Arbetsgruppen har iBRÅ-promemorian 1979:5 föreslagit åtgärder i syfte att påskynda avvecklingen av5 000-kronorsbolagen. I den promemorian framhålls också behovet av enupprustning av palentverkets bolagsregister. Vidare föreslås inskränkningar iden f. n. fria rätten alt byta firma och säte. I sammanhanget kan ocksä nämnasatl bolagskommitté i betänkandet (SOU 1978:67) Nya bolagsregler m. m.behandlat frågan om redovisning i s. k. sidoordnade koncerner. Promemorian ochbetänkandet har remissbehandlats och ärendena bereds nu inom . Detär enligl arbetsgruppens mening angeläget att de frågor som sälunda behandlas iden nyssnämnda promemorian och betänkandel snart fär sin lösning. Därigenomminskas utrymmet för ekonomisk kriminalitet med aktiebolag som instmment. Ävenom ätgärder vidtas pä de nyssnämnda områdena försvinner emellertid inte behovetav en skärpning av likvidalionsbestämmelserna. Arbetsgruppen ansluter sigsålunda till dem som anser att likvidationsförfarandet nu bör ses över. Åtgärderbeträffande likvidationsbestämmelserna brådskar med hänsyn lill 1979 ärskonkursreform som bl. a. innebär att de ökända fatligkonkurserna avskaffas.Konkursreformen torde få till följd att intresset ökar bland mindre seriösapersoner att utnyttja likvidalionsbestämmelserna och särskilt dåbestämmelserna om fattiglikvidation för att dölja ekonomisk kriminalitet. Attnågot snart måsle ske på likvidationsområdel kan motiveras också med hänvisningtill konkurslagskommitténs förslag om s. k. konkurskarantän. Bestämmelsernahärom blir inte effektiva om brottsliga gäldenärer kan undgå karantänen genomalt utnyttja likvidationsinstitulet i stället för att gå i konkurs. Viden översyn av likvidationsbestämmelserna ställer det sig naturligt Prop.1980/81:146 74 atthämta förebilder ur konkursrätlen. Vissa uppslag lill en bättre ordning pålikvidafionssidan kan också hämtas från och i någon mån . IDanmark har man sålunda bl.a. avskaffat institutet fatfiglikvida-tion och laglpå likvidatorerna att till akliebolagsregislret anmäla omständigheter som kanha betydelse vid bedömningen om det finns anledning inleda förundersökning ibrottmål. I finns bestämmelser om arkivering av bolagets bokföring undertio är frän bolagets upplösning, en bestämmelse som ger praktiska möjligheterför de rättsvärdande myndigheterna alt utreda misstankar om t. ex.gäldenärsbrott i bolagets verksamhel även sedan bolaget avförts uraktiebolagsregistret. Denradikala lösningen på likvidationsproblematiken är naturligtvis att i stortsett upphäva 13 kap. ABL och hänvisa bolag som vill upphöra med sin verksamhetatt ansöka om konkurs och tillhandahålla en ny konkurs-grund i KL för delta. Enså omfaltande konlrollapparat som konkurs innebär är emellertid som regel inteerforderlig. Man mäste betänka all vissa bolag bildas för elt avgränsat projektoch med den på förhand i bolagsordningen klart uttalade avsikten att upplösasnär projektet är slutfört. Självklart måsle det också finnas möjlighet för enföretagare som av ålders- eller andra skäl inte längre vill driva sinverksamhet att få bolaget upplöst, särskilt om han inte kan finna någon somvill överta det. Vidval av kontrollnivå kommer naturligtvis näringslivets och statens kostnader förkontrollen in i bilden. Arbetsgruppen menar emellertid att näringslivetskostnader för en skärpt konlroll bör vara överkomliga. En likvidation innebärju alt bolagets verksamhel upphör. Det kan inle föranleda några betänkligheteratt för sådana engångssituationer föreskriva en jämförelsevis hög kontrollnivå.Annoriunda skulle saken ha ställt sig om föreskrifterna tagit sikte päföreteelser i bolaget som förekommer nära nog . För sådana aktiviteter,t.ex. bokföringen, mäsle slörre hänsyn tas till det merarbete som kanföranledas om önskemål om skärpt kontroll skall tillgodoses (jfr diskussionenom den s. k. pärmmetoden). Vadgäller statens kostnader för en skärpt konlroll torde, som arbetsgruppenutvecklar i del följande, nära nog samtliga bolag som upplöses enligtbestämmelserna om fatliglikvidation vara pä obestånd. Dessa bolag bör sålundaredan i dag försättas i konkurs. Staten har åtagit sig ett kostnadsansvar isamband med konkurs och ell framlida tillskoll av bolagskonkurser pä grund avändringar i likvidalionsbestämmelserna bör inte påverka detta åtagande. Etlsådant tillskott synes tvärtom ligga helt i linje med tankarna bakom statensengagemang i konkursförfarandel. Antalet bolag som likvideras med tillgångarsom förslär till betalning av såväl skulderna som likvidationskostnaderna tordebli så få atl statens kostnader för t. ex. nya uppgifter för domstolsväsendet isamband med likvidation av sädana bolag blir försumbara. Ienlighet med del anförda diskuterar arbetsgruppen i det följande om man i 13kap. ABL bör la in bestämmelser som motsvarar de viktigastekontrollbestämmelserna i som därvid behandlas gäller brottsutredningen,likvidators kvalifikationer, vem som skall utse likvidator, antaletlikvidatorer och bestämmelserna om fatliglikvidation. 1 anslutning till dessafrågor diskuteras också behovet av kvalificerad revision under likvidation ochansvaret för all bolagets bokföringsmaterial finns arkiverat sedan bolagetupplösts. Avslutningsvis berörs vissa mera perifera frågor såsomdomförhetsreglerna vid beslut om Ivångslikvidafion m. m. 1980/81:146 75 Enligt 122 § i den danska aktiebolagslagen skalllikvidatorerna upprätta en resultaträkning för tiden frän utgången av detsenaste räkenskapsår för vilket fastställd årsredovisning föreligger och lillliden för likvidationsut-brotlet. Dessutom skall de upprätta en balansräkningper likvidationsdagen. Dessa redovisningshandlingar skall möjligthållas tillgängliga hos bolaget för aktieägare och borgenärer. Dessutom skallde sändas in till aktiebolagsregistret. från det de nyssnämnda räkenskapshandlingarnahar färdigställts skall likvidatorerna till akliebolagsregislret lämna enredogörelse för de viktigaste orsakerna till likvidationen, verksamhetens gångunder före likvidationen och omständigheter som i övrigt kan habetydelse vid bedömningen av om det finns anledning alt inleda fömndersökning ibrottmål. Bestämmelsernai 122 § i den danska aktiebolagslagen har tillkommit som etl led i de danskaansträngningarna atl motverka ekonomisk kriminalitet. Molsvarande bestämmelsersaknas i den svenska aktiebolagslagen. Däremot finns sedan gammalt sådanabestämmelser i . Bestämmelserna som återfinns i 55 § KL har skärptsoch innebär fr. o. m. följande. Konkursförvaltaren skall så snart det kan ske upprätta skriftligberättelse om boets tillstånd. I berättelsen skall orsakerna till gäldenärensobestånd anges, i den mån de kan klarläggas. Särskilt skall anmärkas om detförekommit omständigheter som kan läggas lill grund för älervinningslalan ochom det finns skälig anledning till antagande atl gäldenären har gjort sigskyldig till gäldenärsbrott. Är det fråga om bokföringsskyldig gäldenär skallredovisas hur bokföringsskyldigheten har fullgjorts. Om förvaltaren finner atlgäldenären kan misslänkas för gäldenärsbrott eller vissa andra grövre brott,skall han anmäla det lill allmän åklagare. Den nu redovisadeordningen i ordinär konkurs har i samband med konkursreformen givits enmotsvarighet i mindre konkurs (185 b § KL). gäller för övrigtmotsvarande ordning vid offentligt ackord. Även vid förhandling om offentligtackord skall alltså utredas bl.a. huruvida gäldenären kan misstänkas förgäldenärsbrott (22 § andra stycket 4 AckL). Arbetsgruppenhar i det föregäende (avsnitt 10) givit exempel på hurlikvidationsbestämmelserna kan missbrukas. För att förebygga sådant missbrukskulle det i och för sig vara önskvärt med ett likvidationsförfarande som iallt väsentligt överensstämmer med förfarandet enligl de nya bestämmelserna iKL. Å andra sidan måste man räkna med att flertalet frivilliga likvidationerhar seriösa motiv. En frän alla synpunkler önskvärd likvidation av bolag,kanske som ett led i en omstrukturering av en koncern, bör inte hindras av"omöjliga" likvidationsregler. Arbetsgruppen har därför sökt finna enkontrollnivä som medför ett ökal skydd mot likvidationsmissbruk somlikvidalionsinsiilulel alltjämt är användbart för praktiska ändamål. Mot denna bakgrund finner arbetsgruppen skäl att behälladen nuvarande ordningen som innebär att det är bolagsledningen - och intelikvidatorerna - som skall upprätta redovisningshandlingarna för tiden framlill likvidationsutbrotlel (13 kap. 9 §). Men saknas styrelse, vilket är falletom bolaget försätts i likvidation enligt 13 kap. 4 § 3, faller naturiigtvisocksä denna uppgift på likvidatorerna. Prop.1980/81:146 76 Även om således redovisningshandlingarna för förfluten tidupprättas av den tidigare bolagsledningen bör det vara en uppgift förlikvidatorerna alt pröva om redovisningen är korrekt. Det gäller ävenredovisning för vilken ansvarsfrihet har beviljats. Ansvarsfriheten är nämligengiltig endasi under förutsättning alt redovisningen är korrekt. Enligt 15 kap.5 § fjärde stycket kan sålunda talan om skadestånd lill bolaget väckas ulanhinder av beviljad ansvarsfrihet, om i årsredovisningen eller irevisionsberättelsen eller eljest till bolagsstämman inle har lämnats iväsentliga hänseenden riktiga och fullständiga uppgifter angående beslut ellerålgärd på vilken skadeståndsanspråken grundas. Anspråk av angivet slag kanriktas mot stiftare, styrelseledamot, verkställande direktör, revisor ochaktieägare. Talan mäste dock väckas inom viss lid (15 kap. 6 §), ochlikvidatorns undersökningsplikt begränsas med hänsyn till delta. Den nubeskrivna undersökningsplikten för likvidalor som nära överensstämmer medkonkursförvaltarens skyldighet atl pröva återvinningsmöjligheterna behöverenligt arbetsgruppens mening inte lagfästas. Däremol anser arbetsgruppen detvara nödvändigt att i lagen reglera likvidators skyldighet att anmäla vissagrövre brott i bolagets verksamhel som han upptäcker vid fullgörandet av sittuppdrag. Skälen för en sådan skyldighet är desamma som har anförts i fräga omkonkursförvaltarens motsvarande skyldighet och arbetsgruppen hänvisar till vadsom anfördes i del sammanhanget (prop. 1978/79:105 s, 177 och LU 1978/79:19 s.83). 1 enlighet härmed föreslår arbetsgmppen att i 13 kap. 10 § upptas enföreskrift som innebär att om likvidatorerna finner skälig anledning misstänkaalt gäldenärsbrott eller annat biroll som inte är ringa har förekommit isamband med bolagets verksamhet, sä skall de ofördröjligen underrätta allmänäklagare därom och därvid ange grunden för misstanken. Av skäl som utvecklats i nämnda proposition och ilagutskottets belänkande över propositionen bör sålunda likvidalorn görapolisanmälan också om han under likvidationsarbetet finner anledning tillmisstanke om att någon i bolagets verksamhet begått annat förmögenhetsbrotl ängäldenärsbrott. Del gäller även om brottet har begåtts t. ex. avställföreträdare eller ägare mot bolaget. Även skattebrott av bolagsledningenbör anmälas om misstanke därom framkommer under likvidationen. Nägot behov av tvångsmedel mot förutvarande bolagsledningm. motsvarande vad som gäller enligt den nya konkurslagsliftningenföreligger enligl arbetsgruppens mening inte. För likvidalor gäller samma kvalifikationskrav somför styrelseledamot (13 kap. 7 S fjärde stycket jämfört med 8 kap. 4 S). Delinnebär bara all likvidalor skall vara svensk medborgare och bosatt i kan emellertid erhållas frän dessa krav. Vidare fär likvidalor inlevara omyndig eller i konkurs. Arbetsgruppen har i avsnitt 10 visat elt exempel på hurbolagsstämman/ ägaren beslutar att styrelsen/ägaren skall avgå och ersättas avlikvidatorn/ ägaren. Atl lagstiftaren ansett sig kunna medge en sädan ordningbottnar säkert i uppfattningen att vid ordinära likvidationer har bolagettillgångar som förslär lill betalning av såväl skulderna somlikvidationskostnaderna. Några garantier för atl så är fallet finns emellertidinte. Bestämmelserna om tvångslikvidation enligl 13 kap. 2 S vid förlust avaktiekapitalet är inte Prop.1980/81:146 77 effektivai mindre bolag med en enda ägare som utnyttjar bolagsformen för ekonomiskkriminalitet. Ägaren kan som bolagets styrelse upprätta en årsredovisning ivilken tillgångar övervärderas och skulder utelämnas. Denna årsredovisning kanhan godkänna i sin egenskap av bolagsstämma. På det sättetkommer bolaget aldrig formellt i konflikt med bestämmelserna i 13 kap. 2 §. 1själva verket kan bolaget emellertid vara på obestånd. Arbetsgruppenanser att det bör vara en viklig uppgift för likvidalorn att pröva riktighetenav redovisningshandlingarna för tiden fram till likvidationsbeslulet samt attanmäla gäldenärsbrott och vissa andra brott (se avsnitt 11). Med dennautgångspunkl framstår det som en självklarhet att lill likvidator inte bör fåutses personer ur den lidigare bolagsledningen. Inle heller den som på grund avaktieinnehav har ett bestämmande inflytande över bolaget bör fä komma i frägaför uppdrag som likvidator. Enlikvidation kan vara en grannlaga uppgift. Likvidatorerna skall sä snart delkan ske genom försäljning på offentlig auktion eller på annat lämpligt sättförvandla bolagets egendom till pengar, i den män det behövs för likvidationen,samt betala bolagets skulder. Bolagets rörelse fär fortsättas, om det behövsför en ändamålsenlig avveckling eller för att de anställda skall få skäligtrådrum för atl skaffa sig ny anställning (13 kap. 11 §). Uppgifternaöverensstämmer nära med vad en konkursförvaltare har alt ombesörja.Arbetsgruppen föreslår därför att de allmänna kraven i 13 kap. 7 § om svensktmedborgarskap etc. kompletteras med en motsvarighet lill 44 § KL. Likvidatorskall sålunda ha den särskilda insikt och erfarenhet som uppdraget kräver,åtnjuta borgenärernas förtroende samt även i övrigt vara lämplig för uppdraget.Den som är anställd vid domstol fär ej vara likvidator. Beträffande den närmareinnebörden av bestämmelsen hänvisas till prop. 1978/79: 105 s. 156 och 267.Som har nämnls ligger i kravet på att likvidator skall vara lämpligför uppdraget att han slår fri i förhällande till bolagels ägare och tidigareledning. 13 Utseende av likvidalor Enligtgällande rätt är det bolagsstämman som skall utse en eller flera likvidatorersamfidigt som den fattar beslut om frivillig likvidation. Är det fråga omtvångslikvidation är det rätten som utser likvidalor (13 kap. 7 §). Iavsnitt 12 har föreslagits vissa kvalifikationskrav pä likvidator. Några avdessa krav är så allmänt hållna att det finns risk för alt bestämmelsens syfteninte tillgodoses, om rätten atl utse likvidator ligger kvar hos bolagsstämman.Det kan förvisso råda delade meningar huruvida en viss person är "i övrigtlämplig" för uppdraget som likvidator. Likvidator skall enligt förslagetockså åtnjuta borgenärernas förtroende, något som inte rimligen bör prövas avbolagsslämman/gäldenären. Med hänsyn härtill och till den brottsutredandeuppgift som arbetsgruppen har förutskickat skall åligga likvidatorn framstårdet som närmast ofrånkomligt att likvidalor alltid skall utses av rätten. I enlighethärmed föreslår arbetsgruppen att det i 13 kap. 7 § första stycket ABLföreskrivs att när bolagsstämman fattal beslut om likvidation sä skall bolagetgenast ansöka hos rätten att en eller flera likvidatorer utses. Arbetsgmppenföreslär inte nägra särskilda regler för hur borgenärernas synpunkter pålikvidatorsfrågan skall inhämtas. I allt väsentligt bör rätten Prop.1980/81:146 78 tillämpasamma rutiner som vid tillsättande av inlerimsförvaltare i konkurs (se häromprop. 1978/79:105 s. 159). Enansökan om förordnande av likvidator bör av rätten prövas sä snart det överhuvud taget kan ske. Som arbetsgruppen förutskickar i avsnitt 20 bör en ansökanav nu berört slag handläggas av konkursdomaren. Förordnande av likvidator börkunna ske snabbt. 1 13 kap. 7 § första stycket bör därför föreskrivas alträtlen utan dröjsmål skall utse en eller flera likvidatorer. Med den snabbheti förordnandeprocessen som sålunda förutses finns inte anledning atl ge reglerom inlerimslikvidator för tiden mellan likvidationsbeslulet och till dessrättens förordnande föreligger. Enligl 13 kap. 1 § finns ocksä möjlighet förbolagsstämman all besluta om likvidation med verkan fr. o. m. den daglikvidator har förordnats av rätten. Närdet är rätlen som beslutar om likvidation skall rätten förordna eneller flera likvidatorer. En bestämmelse härom finns i 13 kap. 7 § förstastycket. Arbetsgruppen föreslår ingen ändring av den regeln. Det ärutomordentligt viktigt att beslutet om likvidation sä snart som möjligt blir käntför palentverket och kommer till uttryck i verkets registerutdrag. Enligtgällande rätt är det likvidatorerna som genast skall anmäla likvidafionsbeslutetför registrering (13 kap. 7 § fjärde stycket). Del är naturligt attlikvidatorerna skall göra anmälningen när bolagsstämman har beslulal omlikvidation. Likvidatorerna träder ju i styrelsens och verkställande direktörsställe. Del är likvidatorerna som förelräder bolaget och tecknar dess firma.Bolagsstämman kan inte åläggas nägon anmälningsskyldighet. Ocksånär rätten beslutat om likvidation skall beslutet anmälas av likvidatorerna.Det torde bero bl. a. på en önskan att behandla alla likvidationsbeslut lika.När rätten står bakom personvalet finns också anledning att räkna med attlikvidatorn faktiskt fullgör sin anmälningsskyldighet. Slutligen bör påpekasatt den nuvarande ordningen innebär att likvidatorerna alltid utses samtidigtmed likvidationsbeslutet. 1 anmälningen till patent-verket skall därför angessåväl likvidationsbeslutet som likvidatorsvalet. Dessulom skall anges hurbolagels firma skall tecknas under likvidationen (20 §aktiebolagsförordningen). Det är likvidatorerna själva som beslutar i fråga omfirmaleckningen (jfr 8 kap. 11 §). Medarbetsgruppens förslag kommer tiden mellan bolagsstämmans beslul omlikvidation och anteckningen i patentverkets register om beslutet att nägotförlängas jämfört med . Del är naturligtvis en olägenhet. Arbetsgmppen hardärför övervägt särskilda bestämmelser om all likvidationsbeslut av bolagetresp. rätten genast skall anmälas för registrering. Harbolagsstämman beslulal om likvidation fr. o. m. den dag likvidalor utsettsskulle likvidationsbeslulet enligt de tänkta reglerna anmälas av slyrelsen.Även när likvidationsbeslulet emellertid har omedelbar verkan torde den tänktaanmälningen om likvidationsbeslulet kunna ske av den lidigare slyrelsen medhänsyn lill att beslutet innebär all styrelsen inte längre företräder bolagetoch anmälningen sålunda gäller styrelsen (8 kap. 15 § andra stycket andra meningen).En viss oklarhet om vem som skulle göra anmälningen föreligger emellertidenligt arbetsgruppens mening. Formellt finns ingen som kan företräda bolag ilikvidation innan likvidator utsetts. Enmera vägande invändning mot den berörda tanken på en särskild anmälan ombolagsstämmans likvidationsbeslut är följande. Normalt skall en kort lidförflyta från bolagsstämmans beslut och till dess den av rätten utseddalikvidatorn anmäler beslutet till palentverket. Risk finns naturiigtvis attbolaget i otillbörliga syften dröjer med atl anmäla likvida- 1980/81:146 79 Men då kommer bolaget med all sannolikhet atl dröja ocksämed ansökan till rätten om förordnande av likvidalor. En regel om särskildanmälan om bolagsstämmans beslut minskar därför inle risken för manipulationmed icke-bekantgjorda eller antedalerade likvidationsbeslut. Med dekvalifikationer som likvidalor enligl arbetsgruppens förslag skall ha finnsinte anledning befara alt han skall försumma sin anmälningsskyldighet. Detföreligger enligt arbetsgruppen inte något behov av en sädan dubbelkontrollsom en särskild anmälan från bolaget eller rätlen skulle innebära. Arbetsgruppens nuredovisade överväganden har sålunda lell gruppen till uppfattningen att ensärskild anmälan frän bolaget eller rätten till patentverket omlikvidationsbeslul skulle innebära en ökad byråkrati som inle uppvägs av nägrapåtagliga fördelar frän konlrollsynpunkt. Bolagsstämmans beslul om likvidationskall därför enligt arbetsgruppens förslag även i fortsättningen anmälas tillregistret först i samband med anmälan om förordnande av likvidator (20 §akliebolagsförordningen). Arbetsgruppenföreslär inte någon ändring i de nuvarande bestämmelserna om att en ellerflera likvidatorer skall utses. Antalet bestäms av rätten. Även här kan vissledning hämtas frän vad som gäller i fråga om antalet förvaltare i konkurs (41§ KL). Arbetsgruppen ärnaturligtvis medveten om alt de flesta likvidationer enligt 13 kap. I §betingas av sunda affärsmässiga skäl. Det kan exempelvis vara fräga om ettsamgående mellan tvä bolag där man i stället för fusionsbeslämmelserna i 14kap. vill fillämpa en ordning som innebär att de överlåtande bolagen upplösesgenom likvidation och deras lillgångar och skulder utskiftas på elt övertagandetredje bolag. För sädana situationer kan det synas orimligt strängt allformellt beröva aktieägarna varje möjlighet atl utse likvidator. Arbetsgruppenförutsätter visserligen alt rätten i den angivna situationen kommer alt varalyhörd för aktieägarnas önskemål i fråga om likvidalor, sä alt personvalet kanlösas till allas belåtenhet. Det finns trots detta enligt arbetsgruppens meninganledning att överväga om inte bolagsstämman i vissa fall bör ha rätl att utseen egen likvidator jämte den eller de likvidatorer som utses av rätlen. Rätttill minorilelslikvidator föreskrivs i 120 § andra slyckel i den danskaaktiebolagslagen. Aktieägare som äger en fjärdedel av samtliga aklier harsålunda rätt att på bolagsstämman välja en likvidator med uppgift alttillsammans med de likvidatorer som utses av stämman genomföra likvidationen.Nägon motsvarande bestämmelse finns inte i svensk rätl. Skälet lill detta tordevara delsamma som i fråga om minoritetens rätl till egen styrelseledamot - manvill inte ha en bolagsledning som är handlingsförlamad till följd av inrestridigheter (prop. 1975: 103 s. 251). En bidragande orsak kan vara att enaktieägarminoritet eller mer av aktiekapitalet har rätl lillminoritetsrevisor och särskild granskare även när bolaget är i likvidation.Dessutom finns det enligt 13 kap. 7 S första stycket ABL möjlighet att ibolagsordningen föreskriva att en eller fiera likvidatorer skall fillsältas iannan ordning än genom bolagsstämman. Därigenom kan en aktieägarminoritettillförsäkras rätt att utse egen likvidator. Prop.1980/81:146 80