prop · G40332 · 1980-12-31 00:00:00 — Vid reform avrealisationsvinstbeskattningen infördes möjligheter till uppskov även vidfrivilliga försäljningar av vissa typer av fastigheter, nämligenjordbruksfastigheter och schablonbeskatlade villafastigheler. Sedanuppskovsreglerna ändrats i såväl formellt som materiellt hänseende genom beslutav statsmakterna finns reglerna samlade i lagen (1978:970) omuppskov med beskattning av realisationsvinst (UppskL), Nuvarande regler innebäri korthet följande. Uppskov med beskattning kan erhållas vid vissa ivångsavyttringaro, d, oberoende av vilket slag av fastighet som avyttringen avser. De olika avyttringsfallen- expropriation m, m, - finns angivna i 2 S UppskL, Som förutsättning för uppskovvid tvångsavyttring gäller alt den skattskyldige har förvärvat eller avser attförvärva en fastighet (ersättningsfastighet) som är jämförlig med den avyttradefastigheten samt att realisationsvinsten uppgår till . Om enfysisk person avlider innan han har hunnit förvärva en ersättningsfastighet,träder dödsboet i den avlidnes ställe. Uppskov med beskattning kan vidare enligt 3 § UppskLerhållas vid en frivillig avyttring, om säljaren är en fysisk person och denavyttrade fastigheten antingen är en jordbruksfastighet eller en schablonbeskattadvillafastighet. Som förutsättning för uppskov i frivilligfallen gäller dels altden skattepliktiga vinsten uppgår till ,, dels att denskattskyldige har varit bosalt på den avyttrade fastigheten iföljd som har infallit närmast före avyttringsdagen,dels att den skaltskyldige har förvärvat eller avser att förvärva enersättningsfastighet som han harbosattelleravseratt bosätta sigpå. Ersättningsfastighetenmåste vara en jordbruksfastighet eller en schablonbeskattad villafastighet. Somersättningsfastighet godtas inle en faslighet som är belägen utomlands eller enfastighet som i och med förvärvet utgör omsättningstillgång i denskattskyldiges rörelse. Uppskov med beskattning vid frivillig avyttring kanvidare erhållas, om en skatlskyldig avyttrar en del av jordbruksfastighet påvilken han är bosatt eller en fastighet som ingår i samma förvärvskälla som bosällningsfastighetenoch han förvärvar en ersättningsfastighet som tillsammans medbosättningsfastigheten bildar en förvärvskälla. Prop.1980/81:32 24 Gemensamt för tvångs- och frivilligfallen gäller attersättningsfastigheten måste förvärvas från avyttringen av denfastighet till vilken realisationsvinsten hänför sig. Harersättningsfastigheten förvärvats före den realisationsvinslgrundande avyttringenfår uppskov medges om det kan antas att förvärvet har skett för att ersätta denavyttrade fastigheten, I frivilligfallen krävs vidare att den skattskyldigebosätter sig på ersättningsfastigheten från förvärvstidpunkten (5 §UppskL), RSV får medge undantag från kravet i 3 § UppskL på visstids bosättning på den avyttrade fastigheten. Verket kan även medge förlängningav de lidsfrister som enligt 5 § UppskL gäller för förvärv av och bosättning påersättningsfastigheten, I de fall då säljaren avlider innan han har hunnitanskaffa en ersättningsfastighet eller hunnit bosätta sig på fasligheten kanRSV medge att dödsboets förvärv av ersättningsfastighet och en närståendepersons bosättning på ersättningsfastigheten skall anses medföra att kraven påförvärv av och bosättning på ersättningsfastigheten är uppfyllda. Uppskovmedges med ett belopp som motsvarar hela realisationsvinsten, om vederlaget förden avyttrade fastigheten motsvarar eller understiger vederlaget förersättningsfastigheten. Om däremot vederlaget för den avyttrade fastighetenöverstiger vederlaget för ersättningsfastigheten, medges uppskov med skillnadenmellan realisationsvinsten och det överskjutande beloppet (6 § första stycket UppskL). Frågan om uppskov med realisationsvinstbeskattning prövasav taxeringsnämnden vid taxeringen för det beskattningsår då skatteplikt förrealisationsvinsten inträdde (i regel avyttringsåret). Harersättningsfastighet inte anskaffats eller - i förekommande fall - bosättninginte skett när taxeringen fastställs, krävs för uppskov att bankgaranli lämnasför ett skattebelopp motsvarande av realisationsvinsten (7 § förstastycket UppskL). Om det senare visar sig att ersättningsfastighet inteförvärvas eller bosättning inte sker inom de föreskrivna lidsgränserna, skallden skattskyldige på talan av skattechefen eflerbeskattas för uppskovsbeloppeti den ordning som gäller för eftertaxering (9 § första slyckel UppskL), Medges uppskov, skall uppskovsbdoppel tas fram lillbeskattning först då ersättningsfastigheten avyttras. Uppskovsbeloppet beaktaspå så sätt att omkostnadsbeloppet för ersättningsfastigheten minskas meduppskovsbeloppet sedan detta indexuppräknats från det år dåersättningsfastigheten förvärvades till det år då avyttringen äger rum (11 §första stycket UppskL), Enligt punkt 3 av ikraflträdandebestämmelserna till UppskLskall dock omräkning av uppskovsbeloppet inte avse tid före utgången av år1978, om uppskov har beviljats enligt äldre regler, 2.4 Skatteberäkning för ackumulerad inkomst I syfte att mildra den progressiva statliga inkomstskattenpå inkomst som uppbärs under ett beskattningsår men är hänföriig till två ellerflera år har en 1980/81:32 25 möjlighet införts till särskild skatteberäkning förackumulerad inkomst. Reglerna tillkom genom lagsfiftning (SOU 1949:9. prop,1951:170, BeU 1951:62, rskr 1951:357, SFS 1951:763), anpassadesreglerna till den genomförda reformen av inkomstbeskattningen (prop.1970:170, BeU 1970:65, rskr 1970:453, SFS 1970:908), Bestämmelserna finns ilagen (1951:763) om beräkning av statlig inkomstskatt för ackumulerad inkomst (). Lagen är tillämplig endast för skattskyldiga som beskattasprogressivt, dvs. fysiska personer, dödsbon och familjestiftelser. Densärskilda skatteberäkningen omfattar endast statlig inkomstskatt. Har en skattskyldig som omfattas av under ettbeskattningsår haft inkomst som hänför sig till minst två beskattningsår(ackumulerad inkomst), kan den statliga skatten på inkomsten beräknas som ominkomsten hade tagils till beskattning med lika delar under taxeringsåret ochså många av de närmast föregående laxeringsåren alt inkomsten därigenom blirfördelad på det antal år till vilka den hänför sig. Fördelning får dock ske påhögst . Finns inte tillförlitlig utredning om det antal år till vilka denackumulerade inkomsten hänför sig, sker fördelning . All ackumulerad inkomst som hör till inkomstslagen annanfastighet, tjänst och kapital kan i princip omfattas av skatteberäkning enligt AIL.I fråga om intäkter i inkomstslagen jordbruksfastighet, rörelse och tillfällig förvärvsverksamhetär däremot bestämmelserna tillämpliga endast beträffande vissa intäkter somanges i 3 § 2-4 mom, , Såvitt gäller realisationsvinster som uppkommer vid fastighetsavyttringkan skatteberäkning enligt komma i fråga i två fall. Det ena fallet är altvinsten uppkommer vid överlåtelse som avses i 2 § UppskL, Det skall alltså varafråga om vinst vid expropriation eller vissa med expropriation jämställda fallav avyttring. Det andra fallet är att den skattepliktiga realisationsvinstentill mer än hälften utgörs av återvunna värdeminskningsavdrag. Till grund för skatteberäkningen skall ligga denackumulerade inkomsten minskad med avdragsgilla koslnader för inkomstensförvärvande eller den skatlskyldiges sammanlagda till statlig inkomstskattbeskattningsbara inkomst, om denna är lägre än den ackumulerade inkomsten.Understiger den ackumulerade inkomsten . eller en femtedel av den skatlskyldigesstatligt taxerade inkomst, får dock skatteberäkning enligl inte ske (2 § ). Skatteberäkning enligt sker på följande sätt. Förstkonstateras hur den ackumulerade inkomsten är hänföriig till. Omantalet år är t. ex. fyra, delas inkomsten i fyra lika stora delar. För del årdå inkomsten uppburits beräknas härefter statsskatt på ett belopp som motsvararen fjärdedel av den ackumulerade inkomsten samt summan av övriga inkomster somskall tas till beskattning . Vidare beräknas statsskatt för de trenärmast föregående åren dels på grundval av den faktiska taxeringen, dels 1980/81:32 26 sedan en fjärdedel av den ackumulerade inkomsten har lagtstill den beskattningsbara inkomsten för vart och ett av åren. Skillnaden mellanskatten beräknad enligt de omräknade och de faktiska taxeringarna läggs häreftertill det för det akluella laxeringsårel beräknade skattebeloppet. Vid skatteberäkningen för de tidigare åren tillämpas den uttagsprocentsom gäller då den beskattningsbara inkomsten tas till beskattning.Skatteberäkningen är förenklad även i vissa andra hänseenden. Beskattningsbarainkomster hämtas direkt från taxeringslängderna. Inkomster ochavdrag ingår i beräkningen med de belopp som har fastställts vid taxeringarnamed den enda skillnaden att den ackumulerade inkomsten fördelas på de aktuellaåren. Någon omräkning av exempelvis förvärvsavdrag sker således inte. Vidomräkningen av skatten skall hänsyn inte heller tas till skattereduktion enligt2§ 4 mom, uppbördslagen (1953:272), Förskattskyldig som enligt 11 § 1 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, ,taxeras som sammanlevande skall bestämmelserna i 9 § 3 mom. samma lag om A- ochB-inkomst iakttas vid skatteberäkning enligt , Härvid anses inkomst somA-inkomst, om det inte är uppenbart alt den ulgör B-inkomst (punkt 3 avanvisningarna till 1 § ), Till A-inkomst hänförs enligt 9 § 3 mom, SILinkomst av jordbruksfastighet och rörelse, om den skattskyldige har varitverksam i förvärvskällan i ej blott ringa omfattning, samt annan inkomst avtjänst än periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodisk intäkt. Till B-inkomsthänförs inkomst som inte är att anse som A-inkomst. Skatten på B-inkomst förskattskyldiga som laxeras som sammanlevande beräknas på så sätt att makarnas B-inkomsterläggs på loppen av den makes A-inkomsl som är högsl. Skatten på B-inkomsten ulgörskillnaden mellan skatten på summan av B-inkoinslerna och den högstaA-inkomsten och skatten på nämnda A-inkomsl. Skattebeloppet fördelas påmakarna efler förhållandet mellan makarnas B-inkomster. Om makarnassammanlagda B-inkomster inte överstiger . skall inkomsterna vidskatteberäkningen anses som A-inkomsl. Vidare gäller års taxeringatt . av vardera makarnas beskattningsbara inkomst skali ansessom A-inkomst (11 § 1 mom. Uppdelningen av inkomst i A- och B-inkomst kan kompliceratillämpningen av bestämmelserna i . 1970:170, som innehöll förslagom anpassning av bestämmelserna i till den då beslutadelagstiftning varigenom A- och B-inkomstbegreppen infördes, angavs vissariktlinjer för hur skatteberäkningen borde ske vid olika kombinationer av A-och B-inkomster hos gifta skattskyldiga (s. 15 ff). Den höjning av skatten för de föregående åren som följerav omräkningen av taxeringarna hänför sig till den ackumuleradeinkomsten. Skaltehöjningen läggs - oberoende av om höjningen faller på den makesom uppburit den ackumulerade inkomsten eller andra maken - till skatten enligtden omräknade taxeringen för det aktuella taxeringsåret för den make som haruppburit den ackumulerade inkomsten. Däremot kommer den skatte- 1980/81:32 27 sänkning, som kan uppkomma för den andra maken genomomräkningen av laxeringen för det akluella taxeringsåret, alt tillgodoföras denmaken (jfr prop. 1970:170 s. 16). Skatteberäkning enligt görs på yrkande av denskattskyldige. Ansökan om skatteberäkning bör göras i självdeklaiationen fördet beskattningsår då den ackumulerade inkomsten uppburits. Om ansökan inle hargjorts i självdeklarationen eller senare under den ordinarie taxeringsperioden,får den skaltskyldige i stället ansöka om skatteberäkning enligl hoslänsrätten. För att prövas skall ansökan dock ha kommit in till länsrätten föreutgången av året efter taxeringsåret (4 § med anvisningar). Om ansökan omskatteberäkning har gjorts men det visar sig att skatten beräknad på vanligtsätt blir lägre, bestäms skatten enligt vanliga regler. Realisationsvinstreglerna för fastigheter fick sinnuvarande principiella konstruktion genom lagstiftning . Dessförinnangällde att vinsten beskattades endast under förutsättning alt fasligheten avyttradesinom från förvärvet. För beskattning fordrades dessutom i princip attfastigheten hade förvärvats genom köp, byte eller annat onerösl fång. Syslemelinnehöll inle nägot inflationsskydd. Det var alltså den nominella vinsten sombeskattades. skulle hela vinsten tas till beskattningoch därefter en fallande andel under åttonde, nionde och tionde året.Bestämmelserna liknade med andra ord de regler som fortfarande gäller för bl.a. lösöre. Begränsningarna i skatteplikten hade grundats på tankenatt realisationsvinstbeskattningen borde träffa endast spekulationsvinsler.Det ansågs föreligga en stark presumtion för spekulationssyfte om egendomenavyttrades . Å andra sidan kunde spekulationssyfte inteanses föreligga om egendomen hade erhållits genoni benefikt fång. Med tidenändrades synen på realisationsvinstbeskattningen. Frågaii om spekulationssyfteförelåg eller inte fick mindre betydelse och utvecklingen gick mot all i störreutsträckning jämställa realisationsvinster med annan inkomst. Genom 1967 årslagstiftning infördes en i tiden obegränsad skattskyldighet förrealisationsvinster på fastigheter (evig beskattning). Skattskyldighetengjordes oberoende av om fasligheten hade förvärvals genom onerösl fång eller genoinarv, gåva eller annat benefikt fång. Om avyttringen skedde mindre än två årefter förvärvet, beskattades i princip hela den framräknade vinsten. Vid ensenare avyttring var av vinsten skattepliktig. Huvudsyftet med lagstiftning var att åstadkommaen från markpolitiska synpunkter mer rationell beskattning. Genom alt görabeskattningen evig ville man eliminera den inlåsningseffekt som tioårsgrän- Prop.1980/81:32 28 sen hade medfört och uppnå ett ökat utbud av fastigheterför att därigenom motverka omotiverade prisstegringar. Målet var att låtabeskattningen i första hand träffa spekulativa investeringar i mark ochtillföra det allmänna en skälig del av den värdestegring som berodde påsamhälleliga instser. En värdestegring som endast återspeglade inflationenansågs böra undantas från beskattning. I det syftet medgavs att anskaffnings-och förbättringskostnaderna fick räknas om med hänsyn till de ändringar i detallmänna prisläget som hade inträffat under innehavet (indexuppräkning). Vidareansågs det strida mol lagstiftningens markpolitiska syfte alt beskatta mindrereala vinster som uppkom vid en försäljning av egnahem, villor, jordbruksfastigheterm. Främst för att undanta sådana vinster från beskattning införde man det s.k. 3 000-kronorstillägget. De ändringar i realisationsvinstbeskattningen som gjordesår 1976 innebar för fastigheternas del en viss skärpning genom att hela vinslengjordes skattepliktig även när innehavet hade varat eller . Enväsentlig nyhet var att möjligheter fill uppskov infördes vid frivilligaförsäljningar av villor och jordbruksfastigheter. I övrigt var ändringarna avrent teknisk karaktär. Den principiella uppbyggnaden med indexuppräkning och 3 000-kronorstilläggbehölls. Reglerna för beskattning av realisationsvinst vid fastighetsavyttringinnehåller alltså ett inflationsskydd i form av fullindexuppräkning av anskaffnings- och förbättringskostnader. Beräkningen avandra kapitalinkomster och kapitalutgifter sker däremot fortfarande i huvudsakenligt rent nominalistiska principer, dvs. utan att man tar hänsyn tillförändringar i penningvärdet. När lagstiftning genomfördes, kunde manfortfarande utgå ifrån att dessa olikheter inte skulle få någrapåtagligaolägenheter. Förhållandena haremellertiddärefler ändrats väsentligt.En avgörande omständighet är att inflationen har blivit avsevärt högre än mandå hade anledning alt förutse. Skillnaden mellan en nominell och en realinkomstberäkning har därigenom kommit att i många sammanhang fä en avgörandebetydelse. I förening med andra faktorer - bl. a. de höga marginalskatterna -har detta medfört att skattesystemet fått allvarliga snedvridningseffekter. Deproblem som här uppkommer har rönt stor uppmärksamhet under senare är. Jag kanhänvisa till den diskussion som fördes av skalteutredning (SOU 1977:91s. 266 ff.) och den analys som redovisades i bilaga 2 till kapilalmarknadsutredningensslutbetänkande (SOU 1978:13). Båda utredningarna framhöll bl. a. att skildaformer av sparande och kapitalplaceringar blir helt olika behandlade inuvarande skattesystem och att skillnaderna förstärks när inflationen ökar.Dessa snedvridningar får negativa fördelningspolitiska effekter och uppmuntrartill spekulation som minskar den samhällsekonomiska effektiviteten. Problemenhar också berörts av kapitalvinstkommillén (B 1979:05) i ett avlämnatdelbetänkande (Ds B 1980:11) Stimulans av aktiesparandet. Skattesystemets snedvridande effekter uppstår genom fleraolika meka- Prop.1980/81:32 29 Vissa sparformer missgynnas systematiskt genom altavkastningen beskattas trots alt den inle ens har gettkompensation för penningvärdets fall. Hit hör t. ex. vanligt banksparande ochaktiesparande, I andra fall kan reglerna vara sådana att någon beskattning inleblir aktuell även om betydande reala vinster uppstår. Jag tänker här påplaceringar i diamanter, ädelmetaller, konst, frimärken etc. där kapitalvinsterinte beskattas om innehavet har varat eller längre. Realistionsvinstreglernaför fastigheter kan vid en jämförelse sägas vara neutrala i detta avseende.Oberoende av inflationstakten gäller i princip alt den värdestegring som endastmotsvarar penningvärdels fall lämnas obeskattad medan en eventuellvärdestegring därutöver beskattas. Här kommer emellertid en annan mekanism insom sammanhänger ined den nominella behandlingen av låneräntor. Fastighetsköpfinansieras normalt till största delen med lån. Vidrealisationsvinstberäkningen omfattar indexuppräkningen emellertid inle baraden del av anskaffningsvärde m, m, som motsvaras av fastighetsägarens egelkapital ulan även den del som har finansierats med lånade medel. Delta kanockså uttryckas så alt fastighetsägaren vid realisalionsvinstberäkningen fåravdrag för det belopp som skulle behöva tillföras det lånade kapitalet om dettaskall behålla sill realvärde. gäller att han fåravdrag för hela låneräntan, dvs. även den del som ulgör kompensation tilllångivaren för minskningen av lånels realvärde. Kombinationen av fullindexuppräkning och full avdragsrätt för låneräntor kan således sägas innebäraatt avdrag medges två gånger för samma kostnad, vilkel medför att enfastighetsägare vid inflation kan göra stora vinster som inte träffas avbeskattning. Effekten förstärks givetvis av det fasta årliga tillägg som ytteriigaremedges i fråga om bostadsfastigheter. Någraexempel kan anföras för att belysa del sagda. Utgångspunkten är den utvecklingsom faktiskt har ägt rum under perioden 197.3-1979. Under dessa år steg konsumenlprisnivånmed , Priserna för villor har under samma lid ungefär fördubblats medanpriserna för hyreshus har stigil , Antag atten person köpte en villa för . i stämpelskatt.År 1979 sålde han fastigheten för , och betalade , i mäklarprovision.Den skattepliktiga realisationsvinsten blir då (300 000-10 000 - 151 500 x 1,75- 7 x 3 000 =). Hur stor blir den "verkliga" vinslen? Dennakan anses motsvara köpeskillingen minskad med, förutom mäklarprovision, delånebelopp som köparen övertar betalningsansvaret för och del indexuppräknadeegna kapital som har lagts ner i fastigheten vid förvärvet och under innehavet(ursprunglig kontantinsats och eventuella amorteringar). Antas först alt kontantsinsatsenvar (.) och att inga amorteringar har gjorts, blir den"verkliga" vinsten . och av denna förblir alltså (126 125 -3 875 =) . Ändras förutsättningarna så attkontantinsatsen var . 1980/81:32 30 , blir motsvarande belopp 91 925kr. man i stället att det är fråga om ett hyreshus somköptes för I milj. kr. och såldes för 1,5 milj. kr, samt attkontantinsatsen uppgick lill , och amorteringarna till ,/år,blir resultatet följande. Någon skattepliktig vinst uppkommer inte, eftersomvärdestegringen har varit lägre än inflationen. Den "verkliga"vinsten, beräknad enligt angivna principer, uppgår till . Heladetta belopp blir alltså obeskattat. Av dessa exempel framgår all de skattefria vinsterna pågrund av inflationseffekterna vid belåning kan bli mycket betydande redan efteren . Det är inle heller så att denna effekt uppstår endast iundantagsfall, när värdestegringen har varit särskilt stor. ulan den har bliviten del av det normala mönstret vid faslighelsinnehav. Detta får i sin lur fleranegativa verkningar. Den förmånliga behandlingen av fastighelsplaceringarnaverkar prisdrivande på fastighetsmarknaden, vilket bidrar till alt skapaförväntningar om fortsatt värdestegring och medverkar lill en snedfördelningav sparandet som ytterst kan få allvarliga samhällsekonomiska konsekvenser.Även bostadspolitiskt utgör de stora skattefria vinster som niånga fastighetsägarekan göra ett allvarligt problem, bl. a. genom att de motverkar strävandena attupprätthålla en koslnadsmässig neutralitet mellan olika boendeformer. Det anförda visar att beskattningen med dagens ordning påett oacceptabelt sätt har kommit att förslärka inflationens negativafördelningspolitiska effekter. Jag vill understryka att delta på intet sätt kansägas innebära att innehav av småhus, jordbruk eic. normalt utgör spekulativaplaceringar av den art som enligt ett tidigare synsätt ansågs böra föranledabeskattning. I stället är det fråga om att samhällsekonomin har ändrats på ettsådant sätt att skattereglerna måste anpassas till nya förutsättningar.Kombinationen av full indexuppräkning vid realisationsvinstbeskattningen och enobegränsad avdragsrätt för låneräntor vid den löpande beskattningen bildar vidinflation en mekanism för omvandling av löpande inkomster till kapitalvinstersom måste beaktas för alt inte skatteförmågeprincipen allvarligt skall urholkas. En lösning på problemet kan teoretiskt sökas på två olikavägar. En möjlighet är alt begränsa indexuppräkningen så att den i principomfattar bara del egna kapital som fastighetsägaren har lagt ner i fastigheten.Den andra utvägen skulle vara att gå över lill en real beskattning även avlåneräntorna. Detta skulle innebära att den del av räntan som utgörkompensation till långivaren för minskningen i lånets realvärde behandlades somen för fastighetsägaren inte avdragsgill - och för långivaren skattefri-amortering. Med ett sådant syslem skulle del vara helt korrekt att vidrealisationsvinstbeskattningen alltjämt medge full indexuppräkning, dvs. atträkna upp även det lånade kapitalet. 1980/81:32 31 I och för sig kan pä allmänna skattetekniska grunder godaskäl anföras för alt en reform som rör den löpande beskattningen skulle varaatt föredra framför åtgärder som leder till att större vikt läggs vid engångsbeskatlningenav de vinster som framkommer vid en försäljning. Realisationsvinstbeskattningenmedför svårigheter att på ett rättvist sätt tillämpa skatteskalans progressivitetsamtidigt som de stora belopp som kan stå på spel skapar frestelser till skatteundandragandeåtgärder. En realisationsvinstbeskattning ger också upphov till vissainlåsningseffekter även om man vid fastighetsbeskattningen har sökt mildra dessagenom de uppskovsregler som har införts. Som framhölls i årelsbudgetproposition kan dock frågan om fastighetsägarnas rätt till avdrag förlåneräntor inte ses som ett isolerat skattepolitiskt problem. För många hushållär med dagens förhällanden i övrigt en bibehållen avdragsrätt en absolutförutsättning för att de skall kunna klara sina årliga boendekostnader. Enprincipiell reform av avdragsrätten för småhusräntor o. d, kan därför tänkasendast i ett större sammanhang där man beaktar övergripande skatte- ochbostadspolitiska synpunkter. Ål realbeskattningsutredningen (B 1978:07) har uppdragitsalt undersöka möjligheterna att gå över till en real beskattning av bl. a.låneräntor och andra kapitalinkomster. Därvid skall bl. a, verkningarna för bostadsmarknadenbelysas. Först när utredningen har redovisat resultatet av sitt arbete finnsdet förulsätlningar att bedöma om detta kan vara en framkomlig väg,