prop · G403183 · 1980-12-31 00:00:00 — De restriktioner för industrietablering som har uppmärksammats irapporten anser jag i tillräcklig utsträckning kan beaktas i kommunernasfortsatta planering av områdena och i samband med tillståndsprövning av deutbyggnader som kan komma atl aktualiseras. Vid tillämpning av riktlinjerna börsjälvfallet beaktas utvecklingen av reningsteknik m.m. Strömstadskommun anser att beslut med anledning av programskedet i denfysiska riksplaneringen (CU 1975/76:1) innebär att Hog-dalsområdet bör utpekassom läge för FRP-industri. Jagvill när det gäller Hogdalsnäset påminna om de ställningstaganden som hargjorts med anledning av regeringens proposition 1978/79:213 Redovisning avplaneringsskedet i den fysiska riksplaneringen. Vid behandlingen avpropositionen anförde civilutskottet (CU 1979/80:6) att även dockläge förtillverkning av oljeutvinningsplattformar kan anses vara förenligt med derikflinjer som gäller för området. Därav följer enligl utskottet attmarkbehovet för därtill knuten verksamhet motiverar att det av kommunenföreslagna inte vattenanknutna reservområdet bör kunna godtas för utnyttjandeav till djupvatten- eller docklägena direkl anknuten verksamhet. Riksdagenanslöt sig fill utskottets bedömning (rskr 1979/80:87). beslutledde till att regeringen ändrade sitt beslut beträffandefullföljande av riktlinjer för hushållning med mark och vatten i län. Det ändrade beslutet innebär att tillverkning i dockläge avoljeutvinningsplattformar och liknande verksamhet som har särskilda krav pådjupt vatten och som inte är miljöstörande bör kunna medges iKålvik-Lunnevikenområdet. Vidare anförs i beslutet att ett inte vattenanknutetreservområde får tas i anspråk för verksamhet som är direkt knuten tillverksamhet med särskilda krav på djupt vatten och som inte är miljöstörande. Genomstatsmaktemas beslut angående Hogdalsnäset har klarlagts vilka verksamheter somkan inrymmas under gällande riktlinjer. Några ändringar av riktlinjerna börinte komma i fråga. 1980/81:183 20 Närdel gäller och inlandet anförs i rapporten alt konkurrensen ommark generellt inle är lika slor i dessa områden som vid kuster.Enligt rapporten finns del därför från den fysiska riksplaneringensutgångspunkter f. n. inte anledning att vid eller i inlandetanvisa särskilda lägen för FRP-industri. Remissinslanserna instämmer ihuvudsak i rapportens överväganden. Jaganser att det för atl främja en god hushållning med markresurserna är angelägetatt nytillkommande FRP-industri längs i första hand lokaliserastill redan befintliga industrilägen. Jag anser vidare all det är angeläget atti den kommunala markanvändningsplaneringen bevara handlingsfriheten förlokalisering av FRP-industri på platser med goda lokaliseringsförutsältningar. Rapportensförslag om att FRP-industri inte bör få etableras vid vissa slörre, av sådanindustri opåverkade, delar av kommer atl tas upp i samband medde förslag beträffande reglering i lag av riktlinjerna i den fysiskariksplaneringen som senare kommer att föreläggas regeringen. I detta sammanhangavses också överväganden ske beträffande eventuellt behov av att anvisasärskilda platser för FRP-industri vid . 1det hittillsvarande arbetet med den fysiska riksplaneringen har underlagbeträffande industrins lokaliseringsanspråk ställts samman genom särskildastudier som industriverket har ansvarat för. I rapporten föreslås att verketutarbetar underlag för den fysiska riksplaneringen även beträffande denframtida industriutvecklingen. Ienlighet med vad jag har sagt om kunskapsförsöijningen i den fortsattafysiska riksplaneringen, anser jag att industriverket inom ramen för tillgängligaresurser bör ha ansvaret för att hålla ett underlag aktuellt beträffande sådanaanspråk på mark och vatten som är av riksintresse och på lång sikt kan förutsesför olika industrityper. Detta material bör redovisas på ett sådant sätt atldet dels kan tjäna som underlag för den kommunala planeringen, dels kan liggatill grund för överväganden på central nivå i fråga om behov av riktlinjer föratt hushålla med resurser av särskilt intresse för industri. Formerna försådana redovisningar bör utvecklas inom ramen för den utredning ornkunskapsförsörjningen i den fysiska riksplaneringen som jag, enligt vad jagtidigare har anfört, kommer aU ge planverket i uppdrag att svara för. Jagansluter mig till vad som anförs i rapporten om att planverket i samräd med bl.a. andra berörda myndigheter förulsätts svara för att ställa samman ochredovisa erfarenheter från etableringar i och utformning av störreindustriområden. Irapporten konstateras bl. a. att det är angeläget att hushålla med mark-ochvattenresurser av särskilt värde från energisynpunkt. Prop.1980/81:183 21 bör så längt möjligt skyddas från sådana ändringar avmarkanvändningen som försvårar elt framtida ulnyltjande för energiändamål.Vidare understryks att risker för miljöstörningar av stöi-re omfattning lillföljd av energiproduktion och utvinning av energiråvaror samt för konfliktermellan utnyttjande för energiändamål och annan användning av mark- och vattentillgångarav riksintresse bör övervägas på ett tidigt sladium i planeringsprocessen. Enligl rapporten bör i den fysiska riksplaneringen iförsta hand uppmärksammas stora kraftproducerande anläggningar samtutnyttjande av energislag som kan slälla omfaltande krav på landets mark- ochvattenresurser, bl.a. vad gäller energislagen torv, vindkraft och energiskogsom kan komma atl introduceras i större skala. 1 rapporten nämnsäven atl det kan bli aktuellt atl i den fysiska riksplaneringenbehandla energislag som solvärme, skiffer och vågkraft om de aktualiseras istörre skala. De remissinstanser som har yttrat sig över rapporten idenna del inslämmer i huvudsak med vad som framförs i rapporten.Kommunförbundet framhåller att energifrågorna måste ges högsla priorilel i denfortsatta fysiska riksplaneringen. Flera kommuner pekar pä behovel av ettförbättrat underlagsmaterial för all kommunerna pä ell konkret säll skallkunna behandla energifrågorna i sin planering. Kommunerna har enligt lagen (1977:439) om kommunalenergiplanering elt stort ansvar för energiförsörjningen. Enligl denna lagskall kommunerna i sin planering främja hushållningen med energi samt verkaför en säker och tillräcklig energitillförsel. I 9§ BS föreskrivs atl denfysiska planläggningen skall ske med tillbörlig hänsyn till bl.a. behovel avenergihushållning. Mot bakgrund av energifrågornas växande betydelse och denpåverkan på markanvändningen som flera energislag medför anser jag, i likhetmed vad som anges i rapporten och av många remissinstanser, all det är angelägetalt mark- och valtenanvändningsaspekter avseende skilda energifrågor ägnasökad uppmärksamhet i den fysiska planeringen på olika nivåer. Det gällersärskilt beträffande olika inhemska energislag. I regeringens proposition om rikllinjer för energipoliliken(prop. 1980/ 81:90) föreslås atl kommunerna skall ha väsentliga uppgifter föratl minska oljeanvändningen. Huvuduppgiften för den kommunala energiplaneringenanges vara att ge underlag för kommunala beslut inom energiområdet. Därigenombör kommunerna även kunna förse staten med underlag för den nationellaenergipolitiken. I propositionen föreslås atl kommunerna senasl den Ijuli 1982upprättar planer för att minska oljeanvändningen under 1980-talel. Vidareanförs aU det givelvis kan bli aktuellt alt ändra uppläggning ochinriktning av energiplaneringen och all del i så fall bör prövas hurenergiplaneringen förhåller sig till andra former av planering i kommunerna ochhur samspelet mellan staten och kommunerna bör gä till. 1980/81:183 22 komplement till den behandling som energifrågorna skall få enligt lagen omkommunal energiplanering vill jag, i likhet med vad flera remissinstanser haranfört, understryka betydelsen av att kommunerna i den fysiska planeringenbehandlar de lokala förutsättningarna för olika energislag. I syfte attklarlägga handhngsmöjligheterna inför en introduktion av olika inhemskaenergislag är det angelägel alt kommunerna på ett tidigt stadium övervägermöjliga anspråk pä mark och för energiändamål saml vilka hänsyn sommåste tas med anledning av motstående mark- och vatlenanvändningsintressen ochskilda energislags miljöeffekter. Jag vill framhålla att arbete med altanalysera förutsättningarna för all ta i anspråk inhemska energislag redan pågåri flera län och kommuner. Länsstyrelserna har på uppdrag av regeringenredovisat vissa frågor om effekterna på den regionala utvecklingen av en ökadanvändning för energiändamål av skogsavfall och för vissa län användning avtorv. Jaggår nu över till att ange hur markanvändningsaspekter avseende energifrågor börbehandlas i del fortsatta planeringsarbetet. Blandde nya energislag som är av intresse i den fysiska riksplaneringen framslårtorv som den resurs som på kort sikl kan få störst belydelse. Enligt rapportenförefaller det i många områden finnas förutsättningar för torvtäkt utanallvarliga konflikter med motstående riksintressen. Det framhålls emellertidatt det i områden med goda förutsäitningar för torvutvinning erfordrasytterligare studier. Pvcmissinstanserna instämmer i huvudsak i vad som anförsi rapporten. Kunskapernaom landels torvtillgångar är enligt min uppfattning inle tillräckliga för atldet nu skall vara möjligt att bedöma eventuella behov av att i den fysiskariksplaneringen ange särskilda riktlinjer i syfte alt skydda sådana förekomstersom är av särskilt värde från rikssynpunkt. Jag anser emellertid att det ärangeläget atl de kommuner som har slörre torvtillgångar överväger lämpligaläktområden med beaktande av eventuella motstående mark- ochvattenanvändningsintressen. Mot denna bakgrund bör kommunerna i sinmarkanvändningsplanering pröva behov och möjligheter att behållahandlingsfriheten för att utnyttja vissa områden för energiändamål.Visst underlag för sådana överväganden finns redan, exempelvis genom Sverigesgeologiska undersöknings inventeringar av torvförekomster ochnaturvårdsverkets våtmarksinventering samt de vegetationskarteringar som f n.utförs. Ytteriigare underiag finns i vissa fall hos länsstyrelser och kommuner.Den typ av planeringsinsatser som jag nu har nämnt syftar till att successivtförbättra underlaget för beslutsfattande. Beslut i enskilda ärenden måstesjälvfallet kunna fattas innan dessa planeringsinsatser är slutförda. Jag villframhålla att det under 1980-talel kan bli aktuellt att ta i anspråk endasi enmyckel liten del av stora tillgångar av torv. Det är emellertid enligtmin mening angeläget att ett utnyttjande av torv för energiändamål kommer igång i vårt land och inte onödigtvis försvåras. 1980/81:183 23 Vadgäller övriga inhemska energislag som enligl rapporten bedöms vara av intresseatt behandla i den fysiska riksplaneringen, nämligen vindkraft och energiskog,bekräftar remissutfallet att kunskaperna om dessa är sämre än när det gällertorv. Enligt min bedömning är därför förutsättningarna små att nu på ettmeningsfullt sätl konkrel behandla dessa frågor i den fysiska planeringen. Ipropositionen om riktlinjer för energipolitiken görs bedömningen att det tidigastomkring kan bli aktuellt alt i större skala introducera vindkraft ochenergiskog i del svenska energisystemet. Jag vill mot denna bakgrund strykaunder angelägenheten av att kunskapsunderlaget förbättras inför en meraomfattande introduktion av vindkraft och energiskog så att bättreförutsättningar då finns att bedöma behovet av åtgärder bl.a. inom ramen förden fysiska planeringen. Enligtrapporten är det angeläget att planer på utbyggnad av små val-tenkruftverkuppmärksammas på ett tidigt stadium i den kommunala markanvändningsplaneringen,om utbyggnad avses ske i större omfattning i elt vattendrag eller konfliktermed andra markanvändningsintressen av riks-karaktär kan uppstå. Vissaremissinstanser, däribland vattenöverdomstolen och , ställer sig tveksamma till en mer omfattande utbyggnad av småvattenkraftverk. , i län m.fl. önskarytterligare inventering och planering av de mindre vattendragens utnyttjande.För egen del anser jag, i likhet med rapporten, att frågor om utbyggnad av småvattenkraftverk bör övervägas i kommunernas fysiska planering. Några särskildaåtgärder inom ramen för den fysiska riksplaneringen anser jag inte nödvändiga. , som också behandlas i rapporten, vill jag hänvisa till aUregeringen i prop. 1980/81:90 framhåller au kommunerna i sin fysiska planeringbör beakta behovet av platser för sådana anläggningar. Jaggår nu över till att behandla hur jag anser att energifrågorna bör följas upp iden fysiska planeringen. Som jag har framhålht behöver kunskaperna beträffandede nya energislagen förbättras inför ställningstaganden till hur dessa skallbehandlas i den fysiska planeringen på såväl central som lokal nivå. Jagfömtsätter att statens energiverk, som enligt förslag i propositionen omriktlinjer för energipolitiken skall inrättas den - ochdessförinnan industriverket - svarar för att ställa samman kunskapsunderlagavseende energitillgångar och aktualiserade projekt samt att i lämplig formredovisa detta till kommuner och länsstyrelser som underiag för överväganden iden fysiska planeringen. Utredningsarbete av betydelse i detta sammanhang pågårpå flera håll och jag förutsätter att (industriverket) tar del avdetta i samråd med berörda myndigheter. Vidare är det angeläget attenergiverket (industriverket), inom ramen för det utredningsarbete angåendekunskapsförsörjningen som jag har behandlat, samråder med planverketoch kommuner beträffande utform- 1980/81:183 24 ningenav det material som skall redovisas, så aU detta på bästa sätt blir användbarti den fysiska planeringen. Underiagbeträffande inhemska energitillgångar finns även hos vissa länsstyrelser ochkommuner. Delta bör successivt kompletteras med underiag frän berördaämbetsverk. Jag vill i detta sammanhang framhålla att det är angeläget attlänsstyrelserna biträder med att till kommunerna förmedla det kunskapsmaterialsom slälls samman centralt och även förser kommunerna med kompletterandeunderlag, bl. a. i form av redovisningar av skyddsvärda områden och bedömningarav regionalpolitisk karaktär. Även andra regionala myndigheter, t.ex.skogsvårdsstyrelserna och lantbruksnämnderna, kan i många fall bidra med underlagsmaterialav betydelse för den kommunala planeringen vad avser energifrågor. Somjag har redovisat ftireslås i propositionen om riktlinjer förenergipolitiken att kommunerna inom ramen för den kommunala energiplaneringensenast skall upprätta planer för att minska oljeanvändningen.Enligt min mening bör samordnat med detta redovisas erfarenheler av dethittills bedrivna arbetet med skilda energifrågor i den fysiska planeringen.Redovisningarna bör inle vara generella utan begränsade till problem som haruppstått eller positiva erfarenheter som har vunnits. Redovisningarna syftarsålunda inte till att ge någon allmän bild av planeringsläget. I stället börsyftet vara att uppmärksamma statsmakterna på eventuella behov av lagändringareller andra fömtsättningar som kan underiätta planeringen. I den mån positivaerfarenheter redovisas bör dessa kunna ligga till gmnd för bl. a. rådgivningför den fortsatta planeringen. Jag avser att ge länsstyrelserna i uppdrag attvid slutet av till regeringen lämna en redovisning av behandlingen avmark- och vattenanvändningsaspekter avseende inhemska energislag i denkommunala fysiska planeringen. En redovisning bör endast lämnas i den mån resp.länsstyrelse mol bakgrund av situationen i det egna länel finner deltaerforderligt. Jag utgår från att en sådan redovisning bl. a. kan grundas påunderlag som länsstyrelserna i sina fortlöpande samråd med kommunerna får delav och således inte skall behöva föranleda någon särskild kunskapsinsamlingfrån kommunerna. Irapporten betonas att metoderna för hur energifrågorna skall behandlas i denfysiska planeringen behöver ulvecklas. Det gäller bl.a. frågor omplaneringsunderlag och planeringsteknik samt hur skilda institutionella hindersom kan finnas kan hanteras. har i sitt remissyttrande strukit underbetydelsen av alt planeringsmetoderna utvecklas bl.a. med hänvisning till eninom verket pågående studie rörande behandlingen i den fysiska riksplaneringenav energislagen torv, vind och energiskog. metodstudie skallredovisas till i slutet av innevarande år. har slutfört sin studie finner jag inte skäl att ta upp frågan omvilka insatser som kan behövas för att utveckla planeringsmetoderna förenergifrågornas behandling i den fysiska planeringen. 1980/81:183 25 2.3.4Skydd och utnyttjande av havets resurser Irapporten framhålls att i takt med det ökade intresset atl utnyttjahavsresurserna har konflikter mellan olika utnyttjandeformer blivit vanligare.Utvinning av mineralråvaror från havsbottnen, muddrings- och utfyllnadsföretag,sjölransporter med farligt gods, industriutsläpp, utbyggnad av småbåtshamnarm. m. utgör enligt rapporten i vissa områden ett hot mot områden av riksintressefrån bevarande- och fiskesynpunkt. Geove-tenskapligt och marinbiologisktintressanta bottnar och vattenområden, viktiga lek-, uppväxt- och fångstområdenför konsumtionsfisk och värdefulla rekreationsområden kan förorenas, skadaseller förstöras. Om inte miljösituationen förbättras kommer enligt rapportenallt fler organismer att nå den kritiska nivå, vid vilken derasmotståndskraft bryts och sjukliga förändringar inträffar. Vissa arterhotas lill sin existens . Sålunda har t. ex. sälstammarna iÖstersjön så höga gifthalter i sig att de är utrotningshotade. (CU 1978/79: 1) har förordat att havsresurserna behandlas i denfysiska riksplaneringen. Härvid bör det enligl ulskollels mening vara en angelägenuppgift att bl.a. bringa klarhet i frågor som gäller planeringsbehov,myndighetsansvar och instmment som kan komma till användning för att reda utkonflikter mellan motstående intressen i olika havsområden. Utskottet harvidare anfört att de övergripande värderingarna av motstående intressen närdet gäller havsområdena bör göras inom den fysiska riksplaneringens ram. Anspråkenfrån olika havsanknutna verksamheter är särskilt uttalade inom vissahavsområden. Av rapporten framgår att det i 19 områden föreligger mer ellermindre uttalade konflikter mellan skilda intressen. Det krävs enligt rapportenytterligare studier innan överväganden kan göras om behovet av långsikugariktlinjer för resursutnyttjandet i havet. Det bedöms därför som angeläget attberörda länsstyrelser i samråd med kommuner och centrala verk med utgångspunkti tillgängligt underlagsmaterial närmare analyserar problemen inom dessa 19havsområden och arbetar fram åtgärdsprogram för att hushålla med resurserna. Formernaför att i samhällsplaneringen behandla olika hushållningsfrågor rörande havetär enligt rapporten outvecklade. För att ge underlag för ställningstagandentill lämpliga former för att i den fysiska planeringen behandla havsfrågorna ärdet enligt rapporten önskvärt att en försöksplanering inleds i några områden.Den föreslagna planeringen bör enligt rapporten i första hand komma till ståndi och norra skärgårdsområden, i , i ett område norrom samt i och Södermanlands skärgårdar, där planeringsbehovensett från rikssynpunkt är mest framträdande. I dessa områden är de flestahavsanknutna verksamheter och intressen representerade och i områdena föreliggeruppenbara konflikter med riksintressen. 1980/81:183 26 Ett10-tal remissinstanser, bl.a. , havsresursdelegationen,, planverket, geologiska undersökning ochKommunförbundet, delar rapportens uppfattning om behovet av en mer medvetenplanering och samordning av olika havsanknutna verksamheter. anför tveksamhet till en fördjupad och mer medveten planeringav havsområdena och förordar koncentrerade utredningsinsatser i samband medatt olika frågor aktualiseras. Etl 10-tal remissinstanser kommenterar ochtillstyrker rapportens förslag om all länsslyrelserna närmare skall analyseraproblemen inom 19 angivna havsområden och arbeta fram åtgärdsprogram för atlhushålla med resurserna. Några remissinstanser föreslår kompletteringar av de19 utpekade områdena. Förslaget i rapporten att en försöksverksamhet medplanering av havels utnyttjande och skydd bör komma till stånd tillstyrks avremissinstanserna. Flera remissinstanser, bl. a. ,havsresursdelegationen och länsstyrelserna i saml län anser att försöksverksamheten bör genomföras innan länsslyrelsernaöverväger behovet av särskilda åtgärder inom de 19 utpekade områdena. Motbakgmnd av att remissinstanserna i huvudsak delar de bedömningar som görs irapporten anser jag all det är angelägel att länsstyrelser och kommuner inomkustlänen påbörjar ett arbete med att ulifrän tillgängligt underlagsmaterialnärmare analysera problem och frågor som gäller havsresursernas utnyttjandeoch skydd inom områden där det föreligger konflikter. Länsstyrelserna bör motdenna bakgrund i samråd med kommunerna överväga behovet av åtgärder för atthushålla med havsresurserna. För att regeringen skall få underlag för attbedöma behovel av evenluella riktlinjer för resursutnyttjandet i havet börhavsresursdelegationen i samråd med kommunerna och länsstyrelserna tillregeringen redovisa de överväganden som görs av åtgärdsbehoven. Jag villframhålla alt länsstyrelserna inte kan påräkna särskilda resurser för dettaarbete. Ienlighet med vad jag har anfört villjag stryka under att frågor somgäller havsresursernas utnyttjande och skydd successivi bör inordnas i denfortlöpande planerings- och beslutsprocessen, främst på lokal och regionalnivå. Det är mot denna bakgrund angeläget att sektormyndigheterna i det arbetemed översikter på riksnivå över objekt, områden och verksamheter som är avsärskild betydelse för hushållningen med mark och vatten, som jag har behandlattidigare (avsnitt 2.2.3) även beaktar behovet av kunskaper av betydelse för denfysiska planeringen och det beslutsfattande i enskilda ärenden som rör kust-och havsområdena. Ansvaretför att samordna arbetet med insamling och bearbetning av kunskaper ocherfarenheter som rör hushållningen med våra havsresurser åvilar havsresursdelegationen.Det åligger delegaUonen enligt dess instruktion att bl.a. verka för samordningav sådan verksamhet som innefattar utnyttjande, skydd eller utforskning avhavet och att med beaktande av den fysiska planeringen lägga fram förslag till övergripandeprogram för 1980/81:183 27 1 det praktiska arbetet med allmänna råd beträffandebehandlingen av havsresurserna i den fysiska planeringen har planverket ienlighet med sin instruktion huvudansvaret i samverkan medhavsresursdelegationen och andra berörda myndigheter. 1enlighet med vad jag har anfört är del en väsenllig uppgift förlänsstyrelserna att till kommunerna och olika myndigheter på regional niväförmedla det planeringsunderlag som utarbetas för olika verksamheter.Länsstyrelserna kan också inom ramen för sina resurser behöva göra vissakompletterande utredningar som underlag för planeringen av kust- ochhavsområdena. En enligt min mening viktig uppgift för länsstyrelserna är vidareatt bevaka att olika nationella intressen som rör havels utnyttjande och skyddbeaktas i plan- och tillståndsbeslut på lokal och regional nivå. Somframgår av rapporten är formerna för att i samhällsplaneringen behandla olikahushållningsfrågor rörande havet outvecklade. För egen del anser jag att fråganom hur havsresurserna skall behandlas i den fysiska planeringen behövervidareutvecklas genom en försöksverksamhet med havsresursplanering. En sådanförsöksverksamhet bör enligt min mening i första hand ske i de kust- ochhavsområden, där planeringsproblemen från rikssynpunkt är störst, dvs. iUpplands och Södermanlands kust- och skärgårdsområden, i samt iGöteborgs och läns skärgård samt skärgården inom Hallands länskustområde. Jag anser att havsresursdelegationen bör få i uppdrag att, isamarbete med bl.a. planverket, och samtkommuner och länsstyrelser, sätta igång en försöksverksamhet i nämnda områden.Jag har i denna fråga samrått med industriministern. Kommunernahar självfallet en viktig roll i den vattenplanering i kust-och havsområden sombehöver komma till stånd.