prop · G403107 · 1980-12-31 00:00:00 — SÖ föreslås blienda prövningsinstans beträffande länsskolnämndsbeslul. Undantag från dennahuvudregel bör blott finnas för de fall, då en önskvärd enhetlig bedömning förhela riket inte kan erhållas på annat sätt eller då det är väsentligt förutvecklingen på skolområdet alt besvär kan fullföljas lill regeringen. Remissinstansernaaccepterar allmänt de principiella utgångspunkter som SAK föreslår skall liggalill grund för besvärsinslitutet inom skolområdet. Flertalet tillstyrker ocksäkommilléns förslag atl besvär över beslul av skolmyndigheter i allmänhet endastskall kunna anföras i en instans. anser härvid attSAK:s förslag väsenlligen bygger på de tankar på vilka den nya organisationenför förvaltningsrättsskipningen vilar. SÖ menar emellertid att behovet avenhetlighet och likfor- 1980/81:107 54 migheti handläggningen av besvärsärenden talar för att SÖ och inte länsskolnämndernabör anförtros besvärsärenden. tillstyrker iprincip förslaget om överprövning av beslut enbart i en instans. Utredningenunderstryker dock betydelsen för den enskildes rättssäkerhet av att del islutinstansen finns förutom nödvändig fackkunskap tillgång lill juridisksakkunskap. RRV, , länsskolnämnderna i ochJämtlands län samt HCK anmäler dock tveksamhet till SAK:s förslag ombesvärsordning. Jagvill anföra följande. I och med att skolväsendet utgör en s. k. specialregleradsektor kan förvaltningsbesvär f. n. anföras över många beslut som fattas avkommunala skolmyndigheter. Enligt min mening bör redan genomförd och beslutaddecentralisering av olika skolfrågor också föranleda en begränsning avmöjligheterna atl anföra förvaltningsbesvär över kommunala beslut i sådanafrågor. Jag ansluter mig härvid i huvudsak lill SAK:s förslag. I sammanhangetvill Jag också erinra om vad jag lidigare vid min anmälan lill propositionen omskolforskning och personalutveckling anfört om att sådant beslul avskolstyrelse som avser anmälan lill fortbildning inte bör kunna överklagas.Förvaltningsbesvär bör enligt min mening kunna anförashuvudsakligen i fall där den enskildes rättssäkerhet eller behovet av en enhetligbedömning inle annars i tillräcklig mån kan tillgodoses. Det är angeläget atti dessa fall förenkla instansordningen. SAKföreslår som huvudregel att besvär över beslut av styrelsen för skolan bör fåanföras hos länsskolnämnden som enda prövningsinstans i sådana ärenden därförvaltningsbesvär även i framliden bör få anföras. Jag anser emellertid altbehovel av enhetlighet och likformighet i handläggningen av vissabesvärsärenden är så uttalat alt besvär över styrelsens beslul i sådana fallbör få föras i en för hela landet central instans. Hit räknar Jag bl. a.ärenden om tillsättning av tjänster och vikariat som skolledare, biträdandeskolledare och lärare samt tjänstledighet för sådan personal. Även andrafrågor som rör enskilds rätt kan vara av sådan karaktär alt de med hänsyn lillden enskildes rättssäkerhet bör prövas av en central instans. För attåstadkomma en förenklad instansordning föreslår jag atl besvär över beslul avstyrelsen för skolan i fortsättningen bör få anföras direkt hos SÖ i samtligasådana ärenden där förvaltningsbesvär även får anföras. 1 vissabesvärsäienden är instansordningen f. n. styrelsen för skolan, länsskolnämnden,kammarrätten och regeringsrätten. I fortsättningen bör beslut av styrelsen förskolan i sådana ärenden få överklagas direkt hos kammarrätten. Minaförslag innebär att länsskolnämnderna kommer att avlastas samtligabesvärsärenden, vilket är till fördel, då utrymmet för pedagogiskaarbetsuppgifter härigenom ökar. Förslaget innebär också en total arbetsav-laslninginom den statliga skoladministrationen. Jag förutsäller då att SÖ inle mer änvad som oundgängligen krävs skall inhämta länsskolnämndernas yttranden iskilda besvärsärenden. 1980/81:107 55 I skollagen finns föreskrifterom besvär över vissa beslutav styrelsen för skolan. Vidare innehåller skolförordningen föreskrifter ombesvär över beslut som har meddelats enligt förordningen eller enliglbestämmelser som avses där. Även i andra författningar finns ofta särskildaföreskrifter om besvär. Den nuvarande besvärsordningen enligl skolförordningenhar tidigare behandlats av (prop. 1956:182, KSU 1956:1, rskr 1956:420och prop. 1962:136, SäU 1962:2, rskr 1962:334). För den framfidabesvärsordningen inom skolområdet bör enligt min mening, ulöver del jagtidigare har anfört, de allmänna riktlinjer gälla som jag anger i det följande. I likhet med SAK anser Jag att som huvudregel bör gällaall överprövning i besvärsärende endast får ske i en instans. Mitt förslaginnebär därför att besvär över beslut av styrelsen för skolan regelmässigt börfå anföras hos SÖ som enda instans. Förslaget innebär också atl regeringenavlastas ett antal besvärsärenden, vilket skulle tillgodose de önskemål, somframförts bl.a. i propositionen (1978/79:111) om ålgärder mot krångel ochonödig byråkrati m. m. Jag vill emellertid efter samråd med chefen förutbildningsdepartementet anföra följande. För lärare inom den statliga högskolan gäller denordningen att besvär över en lokal högskolemyndighets tillsättningsbeslut kananföras hos UHÄ och fullföljas hos regeringen. I fråga om de lärartjänster somUHÄ till.sät-ter kan besvär över tillsättningsbeslut anföras hos regeringen.Enligt min mening talar många skäl för ett enhetligt ställningstagande tillbesvärs- och fullföljdsmöjligheterna för lärare både inom det allmännaskolväsendet och inom högskolan. Inom bereds f. n.lärartjänstutredningens betänkande (SOU 1980:3) Lärare i högskolan med förslagtill ny tjänsteorganisation för högskolan, vilket även innefattar förslag ifråga om tillsättning av tjänster som lärare i högskolan samt ordningen föranförande av besvär över beslut om tjänstetillsättning. Frågan om möjligheternaför lärare att fullfölja besvär över tjänstetillsätlningsbeslul hos regeringenbör därför enligt min mening beredas i ett sammanhang. Regeringen kommer senareatt föreläggas förslag i detta hänseende. Jag är därför inte f. n. beredd attföreslå någon ändring av gällande bestämmelser om rätt alt anföra besvär hosregeringen över beslul i ärenden om lillsätlning av statligt reglerad tjänst iskolväsendet och vikariat på sådan tjänst. Beträffande beslut av länsskolnämnd bör i huvudsak gällaatt besvär får anföras hos SÖ som enda prövningsinstans i samtliga överklagbarafrågor utom i fråga om beslut om tjänstelillsätlning, basresurser, gymnasieskolansårliga organisation och skolenheter. I dessa ärenden bör i vart fall t. v. påsätt som sker nu besvär kunna fullföljas hos regeringen. Besvär över beslut av SÖ bör liksom kunna anförashos regeringen. Vidare bör självfallet, liksom f.n. beslut i besvärsärende avkammarrätt kunna överklagas till regeringsrätten. Jag kommer i del följande alt föreslå att UHÄ från SÖövertar det centrala myndighetsansvaret för vissa frågor inom den kommunalahög- 1980/81:107 56 skoleutbildningen.Del bör få ankomma på regeringen att avgöra i vilken utsträckning UHÄ i ställetför SÖ bör vara besvärsinstans i fråga om ärenden som rör den kommunalahögskoleutbildningen. Deförfattningsändringar som krävs med anledning av vad jag har anfört i detföregående bör träda i kraft vid den eller de lidpunkter som jag avseratt återkomma med förslag till. Det bör få ankomma på regeringen att bestämmalämplig tidpunkt såvitt avser andra författningsbestämmelser änlagbestämmelser. Vad Jag har föreslagit bör i tillämpliga delar kunna genomförasäven i fråga om besvärsregler för andra skolformer som står under SÖ:sinseende. Syftetmed den statliga tillsynen är att slå vakt om att de mål och riktlinjer, somfastställs av regering och riksdag, förverkligas i en praktiskutbildningspolitik. blir den statliga tillsynsfunktionen mer kompliceradoch svårare att utöva när regelsystemet minskar och ändrar karaktär.Decentraliseringen har också medvetet inriktats på alt öka de lokala politiskainstansernas liksom andra gruppers inflytande över skolverksamheten, vilkelpåverkar tillsynsarbetet. Sammantaget innebär detla, att den stafliga tillsynenmåste ändra karaktär samt utgå från ett ökat lokalt inflytande. Mångaremissinstanser, som yttrat sig över SAK:s betänkande, diskuterartillsynsbegreppet. Man är i allmänhet enig om att det framför allt är kraven påen enhetlig och likvärdig skolutbildning som motiverar statlig tillsyn avskolverksamheten. RRV framhåller, i likhet med SÖ, ett annat viktigtsamhällsintresse som också bör bevakas nämligen atl de resurser som samhälletställer till skolans förfogande ulnylljas effektivt. Många instanser anserockså atl tillsynsbegreppel bör preciseras, t. ex. genom en beskrivning avvilka konkreta aktiviteter SÖ och länsskolnämnderna skall ägna sig ål samlvilka skyldigheter, befogenheter och sanktionsmöjligheter den statligaskoladministrationen skall ha. Jagvill för min del anföra följande. De förslag Jag har redovisat i det föregåendeinnebär att tyngdpunkten i SÖ:s och länsskolnämndernas tillsynsarbete läggs påutveckling och planering bl.a. genom utbyte av erfarenheter och information.Tillsynsarbetet bör bedrivas så atl skolverksamheten studeras lill sinaverkningar, diskuteras med de direkt berörda och följs upp genom t. ex. testeroch enkäter. Resultaten kan sedan jämföras med rapporter och erfarenheter frånandra orter och regioner saml diskuteras med berörda parter. Enligl min meningblir en tillsyn som bedrivs på delta sätt främst en fortlöpanderådgivningsverksamhet. Den statliga skoladministrationen är mindre enkontrollant och mer en samtalspartner. Det jag nu har anfört innebär atttillsynsverksamheten, som tidigare främst har inneburit styrning i form avdetaljreglering, kontroll samt olika administrativa och formellabeslutsfunktioner, ersätts med en tillsyn av indirekt karaktär. Denna betonarövergripande planering och utvärdering samt handledning, rådgivning ochstimulans för det lokala arbetet. 1980/81:107 57 Kommunerna arbetar f. n. med krav på stark begränsning avden kommunala verksamheten. En myndighet kan ha svårigheter att hävdabesparingsaspekter mot tillsynsmyndigheternas allmänna råd beträffandeverksamheten trots att dessa bara framförs i diskussionsform. Även sådan formav tillsyn kan verka kostnadsdrivande. Jag vill därför betona vikten av atttillsynsmyndigheterna beaktar att tillsynsarbetet inte bedrivs så att detverkar kostnadsdrivande på den kommunala verksamheten utan i stället utgärfrån kraven på effektiv och rationell planering av skolverksamheten. Någraremissinstanser tar upp frågan om inte den statliga skoladministrationen måsteha möjligheter att vidta korrigerande åtgärder när kommunala beslut innebärallvarliga avsteg från de ulbildningspolitiska målsättningarna och principenom en likvärdig utbildningsstandard. Liksom SAK anser jag emellertid att ettsådant ansvarsutkrävande i ett decentraliserat system i första hand måste skepå kommunalpolitisk väg. Det vore inte förenligt med tanken bakomdecentraliseringen att först ta bort ett statligt, i stora avseenden detaljeratregelsystem och sedan ersätta det med något slags statligt sanktionssystem, ivilket statliga myndigheter kunde vidta korrigerande åtgärder riktade motkommunerna. Jag föreslår därför inga nya sådana föreskrifter utöver de som nufinns, I.ex. vad som gäller länsskolnämndernas fastställande av antaletbasresurser i (SFS 1978:345). De statliga skolmyndigheterna kanvidare återkräva statsbidrag som inte har använts för de ändamål som avsetts. Däremot bör den statliga skoladministrationen haskyldighet att påtala när lagar och andra bindande föreskrifter inte följs.Detta kan ske vid besök i kommunerna eller genom skrivelse till skolstyrelseneller annan myndighet. Det måste självfallet också ankomma på den statligaskoladministrationen att vid behov föreslå regeringen att vidta sådanaändringar av gällande beslut och regelsystem att och regeringensintentioner klarare framgår, 2.3 Den statliga skoladministrationens organisation,arbetsformer och resurser 2.3.1 En statlig skoladministration Den stafliga skoladministrationen består av mångaolika organ med varierande kopplingar till varandra och den centralamyndigheten, SÖ. På mellanregional nivå återfinns fortbildningsavdelningarna.De är formellt knutna till resp. länsskolnämnd men står verksamhetsmässigtdirekt under SÖ:s ledning. På regional nivå finns länsskolnämnderna, vilka f.n. fungerar relativt fristående från SÖ. Kursstyrelserna är regionala organför arbetsmarknadsutbildningen. De är kopplade till såväl SÖ som AMS och på denregionala nivån till länsarbetsnämnderna. Däremot har de en relativt obetydliganknytning till länsskolnämnderna. Den består i huvudsak i attlänsskolinspektören eller en skolinspektör ingår som ledamot i kurs- 1980/81:107 58 På den lokala nivån finns de statliga skolorna,t. ex. specialskolor, sameskolor, statens skolor för vuxna ochutbildningscenter för arbetsmarknadsutbildning. Verksamhetsmässigt är dessaskolor i varierande utsträckning knutna till både den regionalaorganisationen, länsskolnämnd resp. kurssiyrelse och den ceniralaorganisationen, SÖ resp. SÖ och AMS. Till denna bild av den statligaskoladministrationen skall på central nivå läggas SIL samt nämnder av typenpedagogiska nämnden och läromedelsnämnden samt på regional nivå de regionalaplaneringsråden för samverkan mellan skola och arbetsliv. Särskildatjänsteorganisationer, såsom gymnasieinspektionen ochskolkonsulentorganisationen hos SÖ samt fon-bildningskonsident- ochlänsskolpsykologorganisationerna vid länsskolnämnderna har också kommit attverka eller uppfattas som delvis fristående inom den statligaskoladministrationen. Det ärnaturligt, att det här beskrivna organisationsmönstret skapar svårigheter förledning och samordning av verksamheten inom den statliga skoladministrationen.Oklarheter i de olika organens roller och kompetensfördelningen dem emellanskapar också risker för dubbelarbete och ineffektivt resursutnyttjande.Överblicken och kontrollen av tillgängliga resurser försväras. Flera avde organ, som ingår i den statliga skoladministrationen har en gångtillkommit för att lösa ett specifikt problem. Efter det att problemet upphörteller ändrat karaktär har dock organen fortsatt sin verksamhet fast med delvisannan funktion eller andra arbetsuppgifter. För att förenkla och effektiviseraden statliga skoladministrationen är det nu angeläget att sä långt möjligtrenodla det organisatoriska systemet. Bl.a. i detta syfte harjag ipropositionen om skolforskning och personalutveckling lidigare lagtförslag om avveckling av fortbildningsavdelningarna. Jag har vidare föreslagitatt den pedagogiska nämnden i SÖ upphör. Till frågan om läromedelsnämnden ochdess verksamhet avser Jag återkomma sedan beredningen av ULÄ:s betänkandeavslutats. Vidare kommer jag i det följande att föreslå en merenhetlig tjänstestruktur inom den statliga skoladministrationen i stället förnuvarande tjänster som gymnaieinspektör, skolkonsulent och fortbildningskonsulent.Jag har redan tidigare föreslagit att nuvarande tjänster som länsskolpsykologoch fortbildningsledare avvecklas. Vissa andra angelägna och önskvärda åtgärderi liknande riktning, I.ex. effekfivisering av arbetsmarknadsutbildningensorganisation och administration, måste dock vänta i avvaktan på resultat frånpågående översyns- och beredningsarbete. Ett annat sätt att förenkla och effektiviseraskoladministrationen är att åstadkomma en - Jämfört med dagens läge - merutvecklad samverkan mellan SÖ och länsskolnämnderna. SAK beskriver den statliga skoladministrationen som enförmedlande länk mellan den politiska, beslutande nivån och den lokala,verkställande nivån. En förutsättning för att den statliga skoladministrationenskall fun- Prop.1980/81:107 59 geraeffektivt i denna förmedlande roll är att dess båda huvuddelar - SÖ ochlänsskolnämnderna - fungerar som en helhet. Yttrandena över SAK:s betänkandepekar på att samordningen mellan SÖ och länsskolnämnderna f. n. är otillräckligoch att den slalliga skoladministrationen inte fungerar som en helhet. En avanledningarna härtill är att det synes råda osäkerhet om vilka roller SÖ resp.länsskolnämnderna skall spela i ett decentraliserat utbildningssystem. Ilikhet med SAK och flertalet av de remissinstanser, som har yttrat sig ifrågan, anser jag därför att den statliga skoladministralionen i landet måstefås att verka på ett samlat och samordnat sätt. isitt yttrande varnat för en utveckling av länsskolnämnderna mot regionalaöverstyrelser med ungefär likartade uppgifter som SÖ. Bl.a. detta visar på detangelägna i att åstadkomma en klarare uppdelning av arbetsuppgifter mellan SÖoch länsskolnämnderna liksom en bättre precisering av rollerna samt enutförligare beskrivning av relationerna mellan berörda parter än vad som ärfallet. Jaghar redan i inledningen angett utgångspunkten för en fördelning av uppgifterinom den statliga skoladministrationen. Jag har där angett att det bör ankommapå SÖ att trygga den nödvändiga samordningen mellan olika nivåer i helaskoladministrationen. Jag vill utöver det Jag har anfört ange vissaytterligare riktlinjer som bör vägleda samarbetet inom den statligaskoladministrationen. Idet föregående harjag understrukit den statliga skoladministrationens, främstSÖ:s, ansvar för den övergripande och långsiktiga planeringen av skolväsendetsutveckling. Denna planering ligger naturligtvis till grund för den internaverksamhetsplaneringen inom den statliga skoladministrationen. Enkonsekvens av mina förslag är alt verksamhetsplaneringen måsle utvecklas bådevid SÖ och länsskolnämnderna Jämfört med dagens förhållanden. Till en del börden också baseras på gemensamma förutsättningar och därför lämpligen ha vissagemensamma drag i uppläggningen. Jag avser att föreslå regeringen alt uppdra åtSÖ att efter samråd med länsskolnämnderna fastställa ett gemensamt system förverksamhetsplanering. De verksamhetsplaner som tas fram hos länsskolnämndernaoch SÖ bör också regelbundet sammanställas genom SÖ:s försorg. Detjag nu har anfört om en mer samordnad planering inom den statligaskoladministrationen bör även i tillämpliga delar gälla överföringen avutvärderingsdata och annan information från lokal och regional nivå till dencentrala nivån. För att tillgodose vissa delar av SÖ:s behov av kunskap områdande förhållanden i skolväsendet, vilken bl.a. skall ligga till grund förplaneringsverksamheten, måste länsskolnämndernas rapportering till SÖfördjupas och systematiseras jämfört med vad som är fallet. Jag avser attföreslå regeringen att uppdra åt SÖ att i samverkan med länsskolnämndernanärmare utveckla och utforma en sådan mer systema- 1980/81:107 60 tiskinformationsöverföring inom ramen för skoladministrationens tillsyns-ochuppföljningsansvar. Jagövergår nu till att behandla den statliga skoladministrationens framtidaverksamhetsområde och organisation. SÖär f.n. central förvaltningsmyndighet för ärenden om utbildning med undanlag avstatlig högskoleutbildning och sådan högskoleutbildning somregeringen anger särskilt. Till SÖ:s verksamhetsområde hör alltså , sameskolan,specialskolan, särskolan, gymnasieskolan, andra skolor och utbildningar förbarn, ungdomar och vuxna som anordnas av staten eller med statsbidrag avkommun, landstingskommun eller enskild, den kommunala högskoleutbildningen, denkommunala och statliga vuxenutbildningen, grundutbildningen för vuxna, den delav arbetsmarknadsutbildningen som huvudsakligen bedrivs vid särskilda utbildningscentersaml folkhögskolan och folkbildningen. SAK föreslår att SÖ:s ämbetsområde, medundantag för den kommunala högskoleutbildningen, t. v. behålls oförändrat. Detcentrala myndighetsansvaret för den är f. n. delat mellanSÖ och UHÄ. SÖ har det direkta myndighetsansvaret, bl. a. i fråga omstatsbidragen, vilkel sammanhänger med att en stor del av den kommunalahögskolan institulionellt och tjänsteorganisatoriskl är integrerad medgymnasieskolan. UHÄ har det övergripande ansvarel för utbildningens utvecklingoch dimensionering m.m. och lämnar in anslagsframställning till regeringenbl.a. pä grundval av underlag som SÖ tillhandahåller. 1fråga om den kommunala högskoleuibildni ngen menar SAK atl de problem som f.n.är förknippade med ett splittrat centralt myndighetsansvar för högskolan lalarför alt UHÄ bör ha tillsynsansvar för den kommunala högskoleutbildningen.Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker förslagel. Även SÖ anser alt delfinns skäl alt överföra lillsynsan-svarel fill UHÄ. SÖ menar aU del är tungrottoch medför dubbelarbete atl ha elt delat ansvar mellan verken för organisationenav högskoleutbildning och för petilaarbelet. UHÄ pekar på altkonsekvenserna av det delade planeringsansvaret är klart negaliva då det gälltatl samordna planeringen och utbildningen av högskolan i stort, såväl denstatliga som den kommunala. Även huvudmannaskapskommittén tillstyrker SAK:s förslagmen anser att genomförandel av elt sådanl förslag underiättas av ellerförutsätter ålgärder även på andra områden. Etl överförande av tillsynsansvarettill UHÄ bör därför enligt kommittén tidsmässigt samordnas med bl.a.genomförandet av lärartjänstutredningens förslag. Jagdelar SAK:s och remissinstansernas åsikt all de problem som f. n. ärförknippade med elt splittrat centralt myndighetsansvar för högskolan motiveraratt UHÄ får tillsynsansvaret även för den kommunala högskole- Prop,1980/81:107 61 utbildningen.Ett överförande av ansvar från SÖ till UHÄ kan också ske oberoende av kommandeställningstaganden till de förslag som huvudmannaskapskommittén (U 1978:16)lämnat i betänkandet (SOU 1981:9) Enhefligt huvudmannaskap förhögskolan - förstatligande av de medellånga vårdutbildningarna. Kommitténsförslag på denna punkt överensstämmer även med den här förordade lösningen. UHÄbör således enligt min mening tilldelas hela det centrala myndighetsansvaretför frågor som gäller högskoleplanering, dvs. utbildningens dimensionering,innehåll och organisation samt lokalisering, anslagsframställningar ochantagningsfrågor. Delarav den har samma lärare, skolledare, lokaler ochutrustning som gymnasieskolan. Jag är därför inte nu beredd att förorda attarbetsuppgifter rörande den administrativa tillsynen över dessa områdenöverförs till UHÄ annat än vad gäller sådan utbildning (f.n.sjuksköterskeutbildningen) som regleras särskilt och ej har ett väsentligtsamband med gymnasieskolan. När det gäller det kamerala ansvaret förstatsbidragen till högskoleutbildning anser Jag i likhet med SAK attansvaret för den del som är integrerad med gymnasieskolan även i fortsättningenbör vila på SÖ medan ansvaret för övriga statsbidrag bör överföras tillhögskolemyndighet. Den kommunala högskolans samband med gymnasieskolanförutsätter ett fortsatt nära samarbete mellan SÖ och UHÄ. Vidare kan degränsdragningsfrågor som jag berört behöva utredas ytterligare. Ävenordningen för anförande av besvär bör därvid beaktas. Regeringen kommer senareatt föreläggas förslag i dessa frågor, bl.a. om ett utredningsuppdrag fillberörda myndigheter så att förändringarna kan träda i kraft . Vissaändringar i SÖ:s uppgifter när det gäller folkbildningsområdet kommer attföreslås i den proposition om folkbildning m.m. som chefen förutbildningsdepartementet avser föreslå regeringen att förelägga undervåren 1981. Ändring i SÖ:s uppgifter inom arbetsmarknadsutbildningen kansenare komma att aktualiseras som ett resultat av arbetet i utredningen (A1980:02) om arbetsmarknadsutbildning och utbildning i företag. Länsskolnämndernahar f. n. i princip inseende över de skolor och utbildningar som tillhör SÖ:sämbetsområde med undantag för arbetsmarknadsutbildningen, folkhögskolan ochfolkbildningen. SAK föreslåratt nämndernas verksamhetsområde blir oförändrat. Remissinstansernahar i allmänhet lämnat förslaget utan erinran eller kommentarer, utom såvittavser arbetsmarknadsutbildningen. Några remissinstanser anser att detsamarbete med bl.a. arbetsmarknadsutbildningen, som sker inomkursstyrelsens ram, inle är tillräckligt.