prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — Stöd bör enligt industriverketkunna utgå till alla kategorier av krafl-verksägare. Finansieringsbehovet förrestaurering, upprustning m.m. av små vattenkraftverk kan endast bedömasmycket översiktligt av erfarenheterna från tidigare bidragsgivning. Med hänsyntill kostnadsökningar och etl förväntat ökat intresse för att ta till vara småvattenkraftverk uppskattar verket medelsbehovet till ca /år.Medelsbehovet omfattar jämväl stöd med mellan och per årtill resursinventering av vattendrag. Behovet av medel för prototyper ochdemonstrationsanläggningar bedöms ej vara särskilt stort. Ett visst behovfinns och SIND anser att små vattenkraftverk i detta avseende även ifortsättningen kan hänföras till anslaget för prototyper ochdemonstrationsanläggningar inom näringslivet. 1.6.3 Behov av administrativa resurser Den föreslagna utformningen avstödet till små vattenkraftverk förutsätter enligt industriverket att en meraaktiv roll läggs på administrationen av stödet. Detta gäller framför allt vidinventering av vattendragen. Vidare bör industriverket kunna ge information ochrådgivning om teknik m. m. till kraftverksägarna. För alt denna ambitionsnivåskall uppnäs krävs ytterligare personalresurser. 1980/81:90 Bilaga 1.14 Industridepartementet 345 Efter remiss av SIND:s utvärderinghar yttranden avgetis av vattenöver-domstolen, (),, lantbruksstyrelsen, efter hörande avfiskeriinlendenlerna i mellersta, nedre, södra och östra distrikten, statensnaturvårdsverk, överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF), statens planverk,, styrelsen för teknisk utveckling (STU), domänverket,fullmäktige i . (),i (LO), (), , , . , (). , , () och Älvräddarnas . Remissinstanserna lämnar iallmänhet SIND:s redogörelse för bidragsverksamheten i förslagen til åtgärderför den fortsatta stödverksamheten utan erinran. Sålunda framhåller bl. a.Svenska kommunförbundet att de små vattenkraftverken behövs på somkomplement till andra produktionsanläggningar. Förbundet anför också allsysselsältningsskäl talar för fortsatt statligt stöd till denna verksamhet iungefär samma omfattning som . Den positiva sysselsättningseffektenvid en utbyggnad av mindre kraftverk framhålls också av IVA. Vissa invändningarframförs dock. anför att en större del av vattenkraften börbyggas ut och att undanröjande av hindren härför är den mest angelägna åtgärdeninom elkraflsektorn. Verket påpekar vidare atl investeringar inom elkraftsektornskall vara lönsamma. Denna uppfattning delas av ,som också betonar att subventioner bör undvikas. I den mån stöd ges bör dettagöras generellt och gälla alla åtgärder som bidrar lill att minskaoljeförbrukningen och som är samhällsekonomiskt lönsamma. Ocksåvattenöverdomstolen sätter i fråga det berättigade i atl utesluta en utbyggnadav större vattenkraftverk. Den energiproduktion som kan förväntas bliresultatet av tillkommande små vattenkraftverk uppnäs till priset av en långtstörre miljöpåverka och kostnad per energienhet än vid motsvarande utbyggnadav några större vattenkraftverk. Även IVa anser att utbyggnad av storavattenkraftverk bör främjas. Därnäst är det av belydelse alt även mindrekraftverk som är samhällsekonomiskt lönsamma blir utbyggda. Småkraftverkens inverkan påmotstående intressen, främst pä fritidsfisket, betonas som skäl mot statligt slödtill fortsatt upprustning och nyanläggning av små vattenkraftverk. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.14 Industridepartementet 346 framhåller sålunda att byggandet av små mindrevattenkraftverk ofta förutsätter bl. a. stora uppdämningar som helt kanspoliera milslånga lek- och uppväxtområden för lax och öring samt i övrigtvålla stora skador. Rent allmänt betonar förbundet att i den mån ett vattendragtrappas av genom flera mindre kraftverk kan fiskeskadan t. o. m. blir större änvid en konventionell utbyggnad. Förbundet anser det därför oförenligt medmiljö- och fiskevårdens intressen att statliga bidrag utgår till byggande avsmå vattenkraftverk. Ålvräddarnas ger i sit yttrande uttryckför liknande synpunkter och avstyrker att statligt stöd skall lämnas till småvattenkraftverk. Enligt organisationen kommer en omfattande upprustning avgamla minikraftverk eller nyanläggningar av sådana atl betyda ett allvarligthot mot strömfisket i många åar. Också framhåller att fiskeoch kraftutbyggnad som regel är helt oförenliga intressen. Vattenöverdomstolen påpekar bl. a.att ifrågavarande vattendrag ofta är belägna i gammal kulturbygd och att dedärför i allmänhet också är lämpade för åtgärder som förbätlrar miljön fränolika synpunkter. Sädana åtgärder kan förhindras eller försvåras vid nyttjandeför vattenkraftverk. Dessa har också menlig inverkan inte bara påfiskeintresset utan också på landskapsbilden och på möjligheterna att ägna sigåt rörligt friluftsliv. Vattenöverdomstolen anser slutligen att miljöaspekternainte tillräckligt blivit belysta i ulredningen. framhåller attverket har en frän SIND avvikande uppfattning när det gäller miljö- ochnaturvårdsfrågornas lösning. Naturvårdsintresset kan enligt verket inte alltidbli tillfredsställande tillgodosett enbart vid domstolsprövningen. Därför börnaturvårds- och miljöintresset få komma till tals redan innan kraftverksägarenförprojekterar anläggningen och utformar ansökan till . 557?anser att s.k. minikraftverk kan anläggas endast i begränsad omfattning utanatt avsevärda skador uppkommer i förhållande fill naturmiljön. De nuföreslagna åtgärderna får inte leda till att minikraftverkens fördelar frånenergisynpunkt ges större tyngd än de negativa effekter sådana kraftverk kommeratt få på naturmiljön. 2.3 Lån till små vattenkraftverk Vattenfallsverkel betonarbetydelsen av att ett statligt slöd ges en sådan utformning att konkurrensen mellanolika energikällor sker på lika villkor. Svenska Kraflverksföreningenframhåller att lånekonstruktionen måste utformas med beaktande av de speciellaförhållanden som gäller för vattenkraftverk. Finansieringsproblemen är enligl77?V ett skäl för staten alt underlätta utbyggnaden genom att tillhandahållalångfristiga lån. Den uppgivna lönsamheten utgör emellertid knappast skäl föratt subventionera räntan. RRV tillstyrker alt staten stöder investeringar i småvattenkraftverk ge- 1980/81:90 Bilaga 1.14 Industridepartementet 347 nom atl tillhandahålla långfristiga krediter förändamålet. , då elt kapacitetsöverskolt föreligger börstödet enligt RRV dock endast utgå i den begränsade omfattning som krävs föratt vidmakthålla kompetens och produklionsberedskap. RRV vill inte helt avvisaatt viss räntesubventionering sker för att få till stånden önskvärd utbyggnad. sätter i fråga förslaget attavskrivningstiderna görs avhängiga projektets lönsamhet. Föreningen förordar istället en typ av standardlän med successivt avtagande räntesubventionering.Det bör vidare finnas möjlighet till ökad avvecklingstakt för subventionerna.Om man utgår från att ägaren finansierar 15 ä av investeringen med egnamedel så bör enligt IVA resterande finansiering ske genom en kombination avlänestöd och ett vanligt banklän. motsätter sig sådana lån som SIND föreslär enärde uppenbarligen förutsätter ett icke obetydligt subvenlionsinslag. Det stödstaten anser sig böra ge, bör lämnas i bidragsform och ej pä etl mer ellermindre dolt sätt i form av lån pä mjuka villkor. Marknadsmässiga län förefalleremellertid inte utgöra tillräckliga incitament för en önskvärd utbyggnad av desmå vattenkraftverken. Del torde visa sig vara nödvändigt atl vid sidan avsådana lån tills vidare även lämna bidrag. Lantbruksstyrelsen framhåller atl de störrekraftproducenternas relativt större administrativa resurser och tillgången ivissa fall till egen bygg- och anläggningsverksamhet egentligen motiverar attvillkoren för lån till de mindre producenterna borde vara mera förmånliga äntill de större. Alternativt kan man tänka sig att detta förhållandekompenseras med hjälp av en bibehållen bidragsgivning till små vallenkraftverk. avstyrker förslaget om resursinventeringav vattendraget som villkor för stöd eftersom samordningsvinster är svåra ochtidsödande att uppnå. Statsbidrag lill sådan inventering bör dock kunna utgå,om den anses fylla ett väsentligt behov. RRV anser att aktuella vattendrag börinventeras. Eventuellt kan också vissa vattenrättsliga frågor aktualiserasredan innan utbyggnad blir aktuell. En sådan planering torde göra det möjligtatt uppnå en snabbare och billigare utbyggnad än vad som eljest varit fallet.Denna uppfattning delas bl. a. av som finner detvälmotiverat att staten i fortsättningen skall bekosta inventering avmöjligheterna att bygga ut små vatlenrkafiverk eftersom den produceradeelkraften på lång sikt kommer atl bli ett värdefullt bidrag till hela landetselförsörjning. efterlyser en samlad samhällsekonomiskbedömning av den fortsatta utbyggnaden med minikraftverk. bordedensamma i enskilda fall eller samlat vara en del av samhällsplaneringen ivilken olika intressen vägs samman. Styrelsen förordar alt de mest värdefullavattendragen blir föremål för inventering pä samma sätt som skett beträffandenorra i fråga om vattenkraftutbyggnaden och dess konsekvenser förmotstående intressen. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.14 Industridepartementet 348 utbyggnaden av de små vattenkraftverken bör inordnas i enplan för de olika vattendragen . Detta bör dock inte hindraatt utbyggnader som bedöms lämpligt dimensionerade ändå bör komma till ståndäven om någon plan för det akluella vattendraget inte föreligger.Riksantikvarieämbetet föreslår att i de av SIND förordade inventeringarna ävenges möjligheter för att finna lösningar som medger skydd för de anläggningarsom har högt induslrihistoriskt och kulturhistoriskt värde utan större intrångi utbyggnadsintresset. Svenska Elverksföreningenframhåller att del finns anledning att förmoda atl den tekniska livslängden påkraftstationer är betydligt längre än den ekonomiska livslängd, , somanvänts vid lönsamhetskalkylerna i samband med hittillsvarande bidragsgivning.Detta missgynnar anläggningar med hög enerögiproduktionsförmåga. Det skullemot denna bakgrund vara fördelaktigare om gränserna för erbjudande av lånknöts till den beräknade energiproduktionen och inte till installerad effekt.För att skapa en mjuk övergång i gränsskiftet kring I 500 kW skullelånemöjligheterna kunna knytas till kostnaderna för energiproduktionen intill 6ä 7 GWh. I nedre gränsskitet kan en mjuk övergång skapas genom en kombinationav lån och lättnad i energiskatten. anser attlänemöjligheter skall finnas, förutom för storleksklassen 100-1500 kW, ävenför objekt såväl mindre som större än angivet intervall. Avgörande bör istället vara andra kriterier som fäs fram via lönsamhetskalkyler. Även anser att stödet till små vattenkraftverk bör utvidgas tillatt avse alla vattenkraftanläggningar. Det bör inte heller begränsas tillanläggningar där befintliga dammar kan utnyttjas. Även helt nya kraftverk börkunna få stöd om så visar sig erforderiigt. LRF anser atl det statliga stödetfrämst skall riktas till kraftverk med största produktionpotentialen. Någonexakt effektintervall bör emellertid inte redovisas enär onödiga låsningar ienskilda fall dä kan uppstå. Denna synpunkt delas också av IVA. Den av SINDföreslagna effektgränsen sätts i fråga även av valtenfallsverket. Om någongräns öve rhuvud skall finnas bör stödet trappas ned inom ett intervall,exempelvis mellan 1 500 och 3000 kW. Verket anser vidare att kostnader förbehandling vid vattendomstol skall ingå i den länegrundande investeringen.Denna uppfattning delas av , som an ser att detinle finns någon orsak att undanta vissa kostnader från att varastödberätti-gade. En bedömning måste göras från fall till fall av hur stor delav de totala kostnaderna som skall täckas av de statliga lånen. Remissinstanserna har ingaerinringar mot atl lån bör kunna utgå till alla kategorier av kraftverksägare.Domänverket framhåller att härigenom öppnas möjligheter alt utnyttjavattendragens totala kraftresurser oberoende av markägarkategori. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.14 Industridepartementet 349 Remissinstanserna har inte anförtnågra särskilda synpunkter på beräkningen av medelsbehovet. påpekar emellertid att uppskattning har gjorts medförutsättnignen att stödet huvudsakligen begränsas till kraftverk mindre än 1500 kW. Om denna begränsning tas bort blir behovet givetvis större. Härigenomkan å andra sidan stödets effekt bli väsentligt högre. 2.4 Behov av administrativa resurser framhåller atlkompelens för teknisk rådgivning och annan medverkan finns inom kraftindustrinoch dess samarbetsorgan, hos konsulter m.fl. Det synes därför saknas skäl alttillskapa resurser härför inom lånemyndigheten. Denna uppfattning delas avSvenska . Enligt IVA:s uppfattning bör SIND inte ägna sigåt teknisk rådgivning lill presumtiva byggare av minikraftverk. Sådana frågorhandläggs lämpligen av konsulter. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.15 Industridepartementet 351 Sammanfattning av och remissyttranden över delsriksrevisionsverkets (RRV) promemoria Översyn av expeditionsavgifter inomelområdet, dels statens industriverks (SIND) utredning om differentiering avkoncessionsavgifter pä elområdet. 1 Översynav expeditionsavgifter inom elområdet ...... 352 1.1 Sammanfattningav RRV:s promemoria 352 1.1.1.......................................................... Bakgrund 352 1.1.2.......................................................... Nugällande avgifter 352 1.1.3.......................................................... Statligtillsyn över eldistributionen 352 1.1.4 Kostnadsberäkningar ....'....................... . 354 I.I.5RRV:s överväganden och förslag .............. 354 2 Differentieringav koncessionsavgifter på elområdet 357 2.1 Bakgnind .................................................... 357 2.2 Sammanfattning av SIND:sredovisning av uppdraget 357 2.3 Remissyttrandena......................................... 358 1980/81:90 Bilaga 1.15 Industridepartementet 352 I Översyn av expeditionsavgifter inom elområdet 1.1 Sammanfattning av RRV:s promemoria /././ Bakgrund överlämnade RRVtill regeringen en promemoria Översyn av expeditionsavgifter inom elområdet.Översynen har omfattat de f. n. utgående expeditionsavgifterna förstarkslrömskoncessioner, bevis om behörighet som elektrisk installatör m. m. Till promemorian har fogatsskrivelser från statens pris- och kartellnämnd och SIND. Av skrivelsernaframgår atl dessa myndigheter inte har haft något att erinra mot förslagen. Översynen av expeditionsavgifternainom elområdet har syftat till att ge underlag för regeringensställningstagande lill vilket ekonomiskt mål och vilken avgiftsstruktur som börgälla saml om avgifterna skall tas ul enligl expeditionskungörelsen eller iannan ordning. Avgifterna finns f. n. upptagna iexpeditionskungörelsen (1964:618) och är för koncession för framdragande ellerbegagnande av elektrisk slark-strömsledning , drifltillstånd ,bevis om behörighet som elektrisk installatör , om beviset avser visstkortvarigt arbete och i annat fall . samt beslut av ström . Stat och kommun är enligt 8§expeditionskungörelsen fria från avgift. Avgifterna uttas vid SIND,industridepartementet, statens elektriska inspektion och ström. Intäkterna av avgifterna /77 ca . 1.1.3 Slallig tillsyn över eldistributionen Under denna rubrik lämnar RRV enredogörelse för överförings- och distributionssystemet, föreskrifter inomområdet handläggning av koncessionsärenden, drifttillslåndsärenden,prisregleringsärenden och behörighetsärenden. Av redogörelsen framgår bl. De grundläggande föreskrifterna omelektriska anläggningar återfinns i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissabestämmelser om elektriska anläggningar, ellagen. Kompletterande bestämmelserfinns bl. a. i kungörelsen (1957:601) om elektriska slarkströmsanläggningar,starkströmskungörelsen. Ellagens syfte är i huvudsak attför konsumenten säkerställa en ändamålsenlig elförsörjning på skäliga villkor,alt allmänt sett åstadkomma en planmässig och rationell distribution och atlfrämja säkerheten. Enligt ellagen fordras tillståndför att dra fram och begagna elektrisk starkströmsledning. Tillstånd kan avseledning med en i huvudsak bestämd sträckning (linjekoncession) ellerledningsnät inom visst område (områdes- Prop.1980/81:90 Bilaga 1.15 Industridepartementet 353 Beslut i koncessionsärenden meddelas iflertalet fall av SIND. Om områdeskoncession har meddelats krävs intelinjekoncession för starkströmsledningar som ingår idetaljdislributionssyslemel. Etl villkor för koncession är attanläggningen är behövlig och förenlig med en planmässig elektrifiering. Förområdeskoncession krävs bl. a. att området utgör en med hänsyn tilleldistributionens ändamålsenliga anordnande lämplig enhet. Koncession meddelas för viss lid, iregel inle . Den kan förbindas med de villkor för anläggningensutförande och utnyttjande som är påkallade från säkerhetssynpunkt eller eljestfrån allmän synpunkt. Innehavare av områdeskoncession äri princip skyldig att inom området tillhandahålla ström åt alla som har behovdärav för normalt förbruknings-ändamål. Ansökan om koncession inges tillSIND som prövar om koncession kan meddelas med hänsyn till ellagensbestämmelser. Om det finns motstridiga intressen försöker verket altsammanjämka dessa. Särskilt för utrymmeskrävande ledningar ärkoncessionshandläggningen en omfattande procedur som normalt kräver upp lilletl års handläggningstid. Beslutande organ ikoncessionsärenden är i allmänhet SIND. SIND:s beslut kan överklagas hosregeringen. Den som innehar koncession är skyldigatt underkasta sig reglering av pris och övriga villkor för leverans elleröverföring av ström. Reglering verkställes av en statlig nämnd, ström. Enligt lagen (1976:240) om förvärvav eldistributionsanläggning m.m. krävs tillstånd av SIND för förvärv aveldistributionsanläggning utom i vissa angivna fall. Avsikten med kravet pätillstånd för förvärv av eldislri-butionsanläggning är att SIND redan påförvärvsstadiet skall kunna göra den prövning som sker i samband med atlansökan om koncession prövas. Slarkströmsledning får inte tas idrift innan drifttillstånd meddelats. Kravet på drifttillstånd gäller inte förledningar med spänning under som byggts med stöd av områdeskoncession.Drifttillstånd meddelas av statens elektriska inspektion. SIND utfärdar ocksåsäkerhetsföreskrifter för bl. a. elektriska slarkströmsanläggningar och utövartillsyn över sådana anläggningar. Verket har också ett övergripande ansvar förtillsynen inom hela el-områdel. Enligt elinstallatörsförordningen(1975:697) får med visst undantag för enklare arbeten elektrisktinstallationsarbete endast utföras av den som har behörighet därtill ellerunder överinseende av person med sådan behörighet. Den som har behörighetsvarar för installationen innan den tas i bruk. Det finns två typer avbehörighet som elinstallatör; allmän behörighet som avser alla slag avelinstallationsarbeten och begränsad behörighet som endast gäller för visstslags arbete. Ärenden om behörighet prövas av SIND. I .saml.Nr 90. 1980/81:90 Bilaga 1.15 Industridepartementet 354 I fråga om kostnaderna anför RRVbl. a. följande: Kostnaderna för handläggningen av koncessionsärenden uppkommervid SlND:s energibyrå, vid remissinstanserna och vid induslridepartemeniel. Självkostnaden /77för all handlägga koncessionsfrägor vid SIND kan beräknas till I 882000 kr.Därav är . ett pålägg för alt täcka del av gemensamma kostnader påolika nivåer inom SIND. Det torde erfordras ett ingåendeutredningsarbete, som skulle omfatta ställningstaganden av komplicerad naturför att beräkna kostnaderna vid remissinstanserna. Mot denna bakgrund söker RRVinte beräkna remissinstansernas kostnader i delta sammanhang. Kostnaderna vid induslridepartemeniel uppskattas lill58000 kr. Elektriska inspektionens /77 för all handlägga drifltillståndsärenden beräknas till ca650000 kr. /77 var kostnadenför statens ström . Någon beräkningav kostnaderna för de fätal ärenden i vilka nämnden fattat beslut omprisreglering görs inle. Självkostnaden för SlND:shandläggning av behörighetsärenden beräknas för /78 till 983000kr. 1.1.5 RRV:s överväganden och förslag RRV anför i fråga om sina förslag ihuvudsak följande: Förutom vid de sju affärsverken fanns det /77avgiftsbelagd verksamhet av inte obetydlig omfattning vid 80 myndigheter. Vid31 av dessa myndigheter bestod den avgiftsbelagda verksamheten av tillsyn,kontroll, tillståndsgivning etc. Elt grundläggande motiv för atlinföra avgiftsbeläggning vid dessa s. k. reglerande myndigheter torde ha varit altdel bedömts vara rimligt all den som erhåller en prestation från det allmännaeller på annat sätt förorsakar en viss statlig verksamhet också skall bidralill finansieringen av denna verksamhet. En koncession innebär en rättighetsom medför atl innehavaren kan erhålla inkomster. Det är rimligt atl den somerhåller en koncession också skall svara för statsverkets kostnader förprövningen av koncessionsansökningen. Samhället har inte uppställt några målsom innebär att eldistributörernas verksamhet skall subventioneras. Del finnsinte heller något som talar för att valtenfallsverket och de kommunala elverksom inle bedrivs i bolagsform skall subvenlioneras särskilt. Kostnaderna för att handläggakoncessionsfrågor vid SIND är endast av de totalainvesteringskostnaderna för överförings- och distributionssystemet. Avgiftervid SIND motsvarande full kostnadsläckning torde således inte påverkaomfattningen av överförings- och distributionssystemels ulbyggnad. Denuvarande intäkterna täcker av kostnaden för att handläggakoncessionsfrägor vid SIND. 1980/81:90 Bilaga 1.15 Industridepartementet 355 RRV har tillsammans medrepresentanter för SIND sökt bedöma vilken avgiftsstruktur som bör gälla om manaccepterar synsättet att kostnaderna för koncessionsverksamheten skallfinansieras med avgifter. En avgiftsdifferentiering mellan områdeskoncessioneroch tre olika grupper av linjekoncessioner beroende på driftspänning harfunnits vara lämplig med hänsyn till de mycket stora skillnader ihandläggningskostnader som genomsnittligt föreligger. För ändring av gräns föromrädeskoncession föreslås en särskild avgift utgå. Följande avgifter föreslås:Linjekoncession t.o.m. , 70-130 kV , och uppåt32500 kr., omrädeskoncession . samt ändring av gräns förområdeskoncession . Med dessa avgifter beräknas kostnadstäckning kunnauppnås för handläggningen av dessa ärenden (ca 2,2 milj. Avgifterna harberäknats med hänsynstagande till kostnadsnivå. Koncessionsavgifter bör ifortsättningen fastställas i starkslrömskungö-relsen i stället för som iexpeditionskungörelsen eftersom expeditionsavgifter är av en merschablonmässig karaktär. Om avgifterna fastställs i starkströmskungörelsenkommer inle längre vattenfallsverkel och de kommunala elverk som inte drivs ibolagsform atl vara undantagna från avgift. Eftersom regeringen är beslutande ifråga om ändringar i starkströms-kungörelsen kommer regeringen liksom nu atlvara taxefastslällare. Enligt 4 § avgiftsförordningen (1975:586) skallmyndighet äriigen samräda med RRV i fråga om avgifterna inom myndighetensområde. Framställning om ändring av avgift hos regeringen skall ske eftersamråd med RRV. SIND kommer således att få ansvara för atl det görs en årliguppföljning av avgifternas storlek. Det torde enligt RRV inte finnasnågra särskilda skäl som talar mot att kostnaden vid för handläggning av drifttillståndsfrågor skall läckas avavgiftsintäkter. Eftersom elt drifltillstånd alllid har föregåtts av enlinjekoncession är det möjligt atl låta kostnaden för drifltillstånd täckas aven förhöjd koncessionsavgift. Antalet prisregleringsbeslut ärendast två till fyra . Avgiften har således ingen som helststatsfinansiell betydelse. Med hänsyn bl. a. härtill bör expeditionsavgiftenför beslut om prisreglering avskaffas. Det föreligger inte några skäl attdifferentiera avgiften för behörighet som elektrisk installatör med hänsyn tilltyp av behörighet. Avgifterna för bevis om behörighet bör vara . för altkostnadstäckning skall uppnås. Expeditionsavgifterna inomelområdet bör avskaffas.