prop · G40388 · 1980-12-31 00:00:00 — 3.3Svea hovrätt: Det kan förefalla självklart att en enhetlig lag om summariskprocess är alt föredra framför en särreglering av varje särskild processtyp,åtminstone om en enhetlig reglering är möjlig ulan att del blir nödvändigt attgöra avkall på de särskilda ändamål som gör sig gällande vid vad vi i dagkategoriserar som lagsökning, betalningsföreläggande och handräckning.Hovrätten är mindre benägen att utan vidare instämma i att "vad som böråstadkommas är ... ett enhetligl men mera flexibelt summarisktförfarande som ger utrymme för en prövning allt efter beskaffenheten av delenskilda fallet" (PM s. 71). Även om tanken på en mera elastisk regleringän enligt RB - möjligen - kan vara tilltalande för de ordinära tvistemålens del(jfr Dir 1977: 10 s. 5) förefaller de båda målsättningar som ryms inom denciterade meningen inte bara sins emellan oförenliga utan dessutom - vad gällerflexibiliteten - hota hela tanken på ett i egentlig mening summarisktförfarande. Genom att ge ökat utrymme för en nyanserad prövning på här aktuelltområde riskerar man, som hovrätten anfört tidigare, att i utbyte mot en iverklig mening summarisk process få en procedur likvärdig med skriftligförberedelse i tvistemål. Tillde ovan anförda synpunkterna kan också läggas alt det på här aktuella område ärsärskilt betydelsefullt (jfr PM s. 70) att allmänheten utan hjälp avrättsbildade ombud eller tjänstemän vid domstolama skall kunna föra processenoch fömtse dess förlopp. En "flexibel" lag kolliderar lätt med dettabehov. En inriktning på de klarafallen möjliggör att lagen kan fylla nyssnämnda anspråk utan att för den skullbli detaljerad eller omständlig på annat sätt. Till förmån för en sådanstyrning lalar också att reformen annars kan få andra organisaioriskakonsekvenser än man räknar med i PM. De föreslagna reglerna om invändningaroch bevisning kan således medföra att den summariska processen inle kanhandläggas på tingsnotarienivå i samma utsträckning som är fallet och atttidsåtgången per mål ökar. Meratveksamt förefaller det vara om även handräckningsmålen bör omfattas av den nyalagen. När nu de civilprocessuella säkerhetsåtgärderna föreslås bli regleradeenbart i 15 kap. RB - ett förslag som hovrätten lillslyrker - h ide det varitpå sin plats med en diskussion av alternativel all låta även handräckningsmålenregleras på molsvarande sätt. De argument som anförs i PM (s. 71) för att låtahandräckningsmål ingå i en gemensam lag om summarisk process har visserligen eninte oväsentlig bärkraft, men de ställs aldrig mot de skäl som talar mot endylik gemensam reglering resp. de skäl som talar för en reglering inom ramenför . Av slor belydelse i detta sammanhang är givetvis omsamma regler kan gälla för handräckningsmålen som för belalningsmålen. Av denföreslagna lagtexten kan man möjligen få ett intryck att man lyckats relativtväl i detta hänseende. Men läser man även motiven finner man att del råder betydande skillnader mellan måltypema i fråga; hand- 1980/81:88 108 räckningsmålen intar en särställning inte bara vad gällertillämpligt rättsmedel och rättskraft ulan även - och della ulan alt detframgår av lagtexten - vad gäller kraven på ansökan, invändningar ochbevisning saml frågan om ersättning för rättegångskostnader. Eftersomskillnaderna i dessa hänseenden i allmänhel är välmotiverade frågar man sig ominte en reglering av handräckningsmålen inom ramen för RB hade varit tillfördel även för lagsökningslagen. Med en sådan teknik skulle man också, somantytts ovan. kunna vänta med reformen av betalningsprocessen, men ändåavskaffa öex. 3.4 Hovrälten för Nedre :--- Väl må medges att dennuva rande lagsökningslagen innehåller en hel del otympligheter - belräffande vilka man i promemorian funnit förtjänslsfuUa lösningar - men del bör övervägas om del ej i avbidan på den översyn av rätlegångsförfarandet vid allmän domstol som f.n. pågår vore lämpligt att nöja sig med en mera begränsad omarbetning av gällande bestämmelser än som måste ske vid en sammanslagning av de ifrågavarande tre förfarandena till ett enhetligt institut. Anledningen till att hovrätten vill ifrågasätta ettenhelliggörande är främsi att det trots lovvärda försök ej varit möjligt altskapa enkla och klara regler. Av lagförslaget framgår sålunda att det är svårtatt finna lämpliga uttryck som skall omfatta samtliga åtgärder som ryms inomramen för det enhetliga förfarandet. 1 själva verket inrymmer det föreslagnaenhetliga institutet lagsökning skilda förfaranden, lämligen helt motsvarandede nuvarande instituten lagsökning och betalningsföreläggande. För sökanden, iallmänhet kreditinrättningar och inkassoföretag, erbjuder en lagändring ingasvårigheter. Annorlunda ställer det sig för gäldenärer med ingen eller ringaerfarenhet av hithörande spörsmål. Oavsett utformningen av föreläggandel ärrisken betydande alt gäldenären inte kommer att förstå den rätta innebördendärav. Hovrälten vill därför i första hand förorda en merabegränsad omarbetning av nuvarande lag med bibehållande i skilda avdelningarav instituten lagsökning och betalningsforeläggande och med tillägg av enavdelning avseende handräckningsmålen. 3.5 läns norra lingsrällansluter sig till förslagel all det för både mål i summarisk betalningsprocessoch vissa handräckningsmål skall tilllämpas ett enhetligt summarisktförfarande. 3.6 : Förslaget attinstituten lagsökning och betalningsföreläggande sammanslås till ett nyttgemensaml förfarande tillstyrks av tingsrätten. En sådan sammanslagning ärtill fördel ur flera synpunkter. Bl.a. undvikes tveksamhet i fråga om vilketförfarande som är tillämpligt. -Tingsrätten tillstyrker vidare atthandräckningsmålen enligt 191 och 192 §§ utsökningslagen samordnas medbetalningsmålen till en ny enhetlig lag om summarisk process, benämndlagsökning. 3.7 : Tingsrätten delar i promemoriananförda skäl för att ett sammanförande av belalningsförelägganden (bO och lagsökningar (Is) tiU ett gemensaml inslilul, benämnt lagsökning, bör ske. Den rådande skiUnaden har ofta tett sig konsUad. Såväl bf som Is har ju syftet att tillhandahåUa exekufionstitlar för fordringar som nästan regelmässigt lämnats obestridda. 1980/81:88 109 Beträffande förslaget alt i lagen även upplaga några fallav handräckning kan lingsrälien ej underiåla alt framföra sin förvåning allförslagel kommil lill i della sammanhang. Del naturliga synes tingsrätten vafä,all frågan om vart sådana ärenden skall föras löses i ett större sammanhang isamband med eventuellt upphörande av överexekuiorsinslitutionen och införandelav en ny utsökningsbalk. Åtskilliga fall av handräckning (i PM redovisade å s.72) har ju även lämnats ulanför förslagel. 3.8 i : Renlprincipiellt har ingen erinran emot att de nuvarande institutenlagsökning och betalningsforeläggande samt handräckningsmålen föres samman lillett gemensamt inslilul "lagsökning". 3.9 I och : tillstyrker all de nuvarande instituten lagsökning ochbetalningsföreläggande slås ihop under den gemensamma beteckningen lagsökningoch att lagsökningsmäl handläggs av domstol. Däremol är tveksamtill förslagel att samordna handräckningsförfarandel med den summariskabetalningsprocessen. har i yttrande över lagberedningens förslagtill Utsök ningsbalk (SOU 1973:22) förklarat sig icke kunna lillslyrka all förslagel upphöjes lill lag, främsi med tanke på förslaget all avskaffa överexekutors institutionen. ansåg del principiellt orikligt all lill kronofog demyndighet överföra arbetsuppgifter av judicieU art, alltså bl.a. hand räckningsmål, och ansåg att en sammanblandning mellan judicieU och exekutiv verksamhet borde undvikas. Visseriigen undviks med nu ifråga varande förslag dessa olägenheler, men anser all förslaget trots del innebär olägenheter. Lagsökningsmål och handräcknings mål är av så olika beskaffenhet och kräver så olika behandling all de ej bör behandlas i samma lag. 3.10------------------------------------------- Kronofogdemyndigheteni : Instituten lagsökning och betalningsforeläggande är besläktade med en annan lyp avsummariskl förfarande, nämligen främsi sådan handräckning som omförmäles i 191och 192 §§ utsökningslagen och som f. n. meddelas av överexekuior. Förfarandetär nämligen i båda fallen skriftligt och i princip avsett enbart för klarafall. Del är vidare snabbi och billigt och därigenom överlägset den långsammareoch dyrare ordinära domstolsprocessen. Med hänsyn lill attöverexekuiorsinslitutionen snart kommer alt avskaffas och handräckningsmålenmåste överföras från överexekutor lill annan myndighel, ler del sig därförnaturligt att en samordning sker av den summariska betalningsprocessen ochhandräckningsprocessen. 3.11 Råttegångsuiredningen:Sammanslagningen av lagsöknings- och be-talningsföreläggandeinstitulen harmedgett en överskådlig och lättläst lagtext och har vidare den obestridligafördelen att avvisning inte kan ske på gmnd av alt sökanden väljer felinslilul. Termen lagsökning som en gemensam beteckning för det nya förfarandetär väl vald. 3.12 : Dennuvarande summariska betalningsprocessens uppdelning i två arter - lagsökningoch betalningsforeläggande - är närmast historiskt betingad. Båda processernasyftar, såsom i promemorian framhålls, till att tillhandahålla en borgenärexekutionstitel, när 1980/81:88 110 egentlig tvist inte råderom fordringens existens.Förbundet instämmer i all skiljelinjen mellan de båda förfarandena - humvidafordringen är gmndad på skriftligt fordringsbevis - kommit alt överbetonas ochalt den föranlett ofta ofmktbar prövning i domstolama om de olika förfarandenastillämplighel. Ett enhetligl summariskt processförfarande är med hänsynhärtill även enligt förbundels mening önskvärt. Förbundet finner ej hellernågon anledning till erinran mol att därmed integreras de på överexekuiorhittiUs ankommande handräckningsmålen. Mot promemorians förslag all handräckningför säkerhetsåtgärd lämnas utanför det enhetliga förfarandet torde någonvägande invändning ej vara att framställa. Förbundel biträder således förslagetom en enhetlig summarisk process. Termen "lagsökning"är enligt förbundet en lämplig beteckning på ett enhetligt förfarande. 3.13 : Det syneslämpligt att instituten lagsökning och betalningsföreläggande går upp i ettnyll gemensamt förfarande, och samfundet tillstyrker utan erinran förslageltill ny lagsökningslag. 3.14 kan i princip ansluta sig till den i promemorian föreslagnahuvudlinjen för den summariska processens organisation och utformning, enliglvilken de nuvarande instituten lagsökning, betalningsföreläggande ochhandräckning enligt 191 och 192 §§ utsökningslagen skall sammanföras ochförfarandet i sådan process, under den sammanfattande beteckningen lagsökning,erhålla en enhethg reglering i en ny lagsökningslag. 3.15 Sverigesstadshypotekskassa: I promemorian läggs fram förslag till en enhetlig lag omsummarisk process innefattande de nuvarande processformema lagsökning,betalningsföreläggande och handräckning. Slyrelsen har inte något att erinramot att dessa processformer sammanförs i en enhetlig lag. 3.16 : Vad- angårförslagel alt lagtekniskt sammanföra betalningsföreläggande, lagsökningoch vissl handräckningsförfarande till reglering i en lagsökningslag villförbundet ---- ställa sig bakom syftet med förslaget, nämligen allerhåUa en förenk ling i rättstillämpningen såvitt angår dessa förfaranden. 3.17 : Förslaget tillny lagsökningslag syf tar i det väsentliga tiU att ge en samlad och mera enhetlig reglering av instituten lagsökning och betalningsföreläggande samt av handräcknings målen. Berörda regler, som av hisloriska skäl f.n. är upptagna i olika författningar, skulle obestridligen lättare kunna överskådas och hanteras i den föreslagna ordningen. Detta måste i och för sig innebära en betydande fördel inte minsl för de rältssökande. Några störte ändringar i gällande materiell rätt föreslås inte och ändringama av bevisregler och processuell reglering i övrigt synes välbetänkta. 3.18 : Promemoriansförslag all de nuva rande instituten lagsökning och betalningsföreläggande skall samordnas till ett gemensamt förfarande innebär en lagteknisk förenkling som i allt vä sentligt kan stödjas av föreningen. Detsamma gäller förslaget att med handläggningen av den summariska belalningsprocessen integrera hand räckningsmål enligt 191 och 192 §§ utsökningslagen. 1980/81:88 111 3.19 föreningsbankers förbund: Ur lagleknisksynpunkl synes del vara en fördel att regler om handräckningsmålen inarbetas ilagsökningslagen. Ingen remissinstans har framfört någon erinran mottillämpningsområdet för 15 och 16 §§ promemorieförslaget. 5.1 : har, som nämns i promemorian (s. 76), tidigare framhållitatt den nuvarande ordningen att mål om hyra och arrende bara kan tas upp avfastighelsdomstol innebär en del praktiska olägenheter. Som uttalas ipromemorian (s. 77) finns därför starka skäl för att undersöka om det numerafinns anledning att koncentrera dessa tvister till fastighetsdomstol.Domstolsverket vill underslryka viklen av att frågan tas upp i samband medöversynen av hyres- och arrendelagstiftningen så att en eventuell reform påområdet kan träda i kraft med den nya lagsökningslagen. Härigenomskulle man kunna undvika att Ullföra fastighetsdomstolarna den exlra personalsom oundgängligen måste filiföras dessa domstolar därest de mål om vräkning somf. n. handläggs av öex överflyttas dit. Denna personal skulle vid en senaregenomförd mera genomgripande fommreform behöva omplaceras till andraungsrätter. Enligt uppfattning bör, om en sådan genomgripandefommreform inte blir genomförd, i vart fall den summariska processen i mål omarrende och hyra kunna föras vid alla tingsrätter. Beträffande mål omlagsökning enligt 10 § i förslaget skulle ett överiämnande tillfastighetsdomstol ske först sedan part ansökt om återvinning. Denadministrativa omgång ett sådant förfarande skulle innebära bör inte överdrivasoch torde klart uppvägas av vinslen en sådan reform medför såväl förallmänheten som för fasfighetsdomstolarna. 5.2 : Som anförs i PM (s.77) bör frågan om forum i faslighets-rättsliga tvister som avgörslagsökningsvägen kunna stå öppen ännu någon tid, åtminstone forumproblemet iarrendetvister. Hovrätten vill dock sätta ett frågetecken för den vikt man i PM(s. 76-77) tillmäter den administrativa omgång det skulle innebära förtingsrätt att överlämna hänskjutna arrende- och hyresmål tillfastighetsdomstol. Då man nu enligt förslaget (§ 4, varom mera nedan) låter detankomma helt på domstolen att vidarebefordra mål som väckts vid fel tingsrätt,förefaller det inkonsekvent att låta den intressanta tanken att ta undansummarisk process från fastighetsdomstolamas kompetensområde bromsas av debesvär i administrativt hänseende det skulle innebära för fingsrättema att exofficio överlämna hänskjutna mål till fastighetsdomstol. 5.3 : Tingsrätten haringen erinran mot alt de fommfrågor som hänför sig till fastighetsdomstolskompetensområde löses i ett större sammanhang. Särskild uppmärksamhet måstedock ägnas den ökade arbetsbörda som förslagets genomförande kan komma attmedföra för de tingsrätter som är fastighetsdomstol. Prop.1980/81:88 112 5.4 Hyresrätlsulredningen: Vi har ivåra direktiv fått i uppdrag att undersöka om inte samtliga tvister påhyresrättens område bör prövas av hyresnämnderna som första instans och medbostadsdomslolen som slutinstans. Renodlade kravmål och handräckningsmål synesdock - även om de rör hyresförhållanden - inte rimligen böra föras över tillhyresnämnderna. Del finns därför inte anledning all nu skjuta upp ettställningstagande till var dessa ärenden bör handläggas. Vad angår egentliga hyrestvislerkommer vi att behandla frågor om hyresnämndemas och bostadsdomstolenskompelens i samband med arbetet på vårt slulbelänkande, som kan väntas /79. Vi delar därför synpunkten i promemorian att den allmännafrågan om fastighetsdomstols kompetensområde inte bör lösas i det nu aktuellasammanhanget. 5.5 : Någonsärskild fommbestämmelse föreslås ej för faslighetsråttsliga mål men vissändring därvidlag förutskickas. Förbundet vill därför nu endast betona som önskemålatt i vart fall den summariska processen i dessa mål läggs på samtligaungsrälter och ej blott på de tingsrätter som är allmänt fastighetsfomm. Detframstår nämligen som opraktiskt med skilda fora för dessa mål, vilka förövrigt inte kan sägas vara så särpräglade, att en koncentration till särskildadomstolar med speciell sammansättning är påkallad. 5.6 är av den uppfattningen att det är en betydande fördel att demotfordringsanspråk som ofta reses mot förfallen hyra prövas av en domstol somhar särskild sakkunskap och erfarenhet när det gäller hyresförhållanden. Detsaknas i vart fall skäl att inte begagna sig av denna möjlighet i de fall därtingsrätten också är fastighetsdomstol. 6.1 : Som anförs i PM(s. 77) står kravel på ansökningens utformning i samband med frågan omavgörandets rättskraft: då nu ett bifallande utslag i lagsökningsmål är tänktatt vara förenat med rättskraft-verkan måste givetvis krävas all sökandesanspråk kan individualiseras. Härmed blir skillnadema mellan krav på ansökan ilagsökningsmål och stämningsansökan i tvistemål enligt RB eller småmålslageninte större än att den ovan (under 1.2) framförda tanken att låtalagsökningsvägen bli den normala ingången till flera processformer kanaktualiseras. 6.2 : I förslagelhar borttagits den nuvarande möjligheten till muntlig ansökan. Som framhålls ipromemorian utnyttjas aldrig denna möjlighet, varför ett borttagande bör kunnaske utan olägenhet. Beträffandeslopandet av kravet på ställande av säkerhet för den skada som vid avhysningkan tillskyndas motparten tillstyrker tingsrätten förslaget, eftersom enfömtsäUning för att avhysning skall få äga rum är att saken är uppenbar. 1980/81:88 113 7 Invändningar och bevisning 7.1 : Vad gällerhandräckningsmålen anslulel" sig hovrällen till att ett blankt bestridandeej bör få föranleda ogillande av sökandens talan. Här, liksom ibetalningsmålen, krävs i PM (s. 81)att saken skall vara uppenbar för att talanskall bifallas och detla har också fått komma till uttryck i lagtexten (17§).Att döma av speciaimotiveringen (PM s. 127) torde delta inle innebära"någon egentlig ändring" i förhållande lill gällande rätt.Hovrällen, som i yttrande över förslaget lill utsökningsbalk (s. 54) hystfarhågor all nämnda beviskrav innebär viss begränsning i förhållande lillgällande rätt av möjlighetema all utnyttja den summariska processformen,välkomnar detta molivultalande, men vill här, liksom tidigare beträffandebeviskravet i betalningsmål, ifrågasätta om inte användningen av ordel"uppenbar" i så fall avviker från den gängse. 7.2 Hovrällen för Nedre : Någrabegränsningar beträffande rälten att åberopa viilnesintyg har ej ansetts börauppställas.------------------------------------------------------- Det har vid skilda tillfällen ifrågasatts om ej en mera liberalinställning till frågan om tillåtligheten av viilnesintyg borde vara attföredraga (jfr SOU 1974: 27 s. 145 f, prop. 1975/76: 148 s. 124 f, 146 f och170 f samt promemoria Översyn av rätlegångsförfarandetvid allmän domstol. Ds Ju 1976:8 s. 86 f). Frågan torde f.n. vara föremål förövervägande inom rättegångsutredningen (jfr Dir. 1977: 10). Enligt hovrättensmening är del mindre välbetänkt att, innan frågan fått sin lösning med avseendeå brottmålen och tvistemålen, generellt tillåta vittnesintyg i den summariskaprocessen. Dock bör övervägas all - i överensslämmelse med den praxis som förnärvarande råder - tillåta viilnesintyg i handräckningsmålen. Skulle så vara att viilnesintyg - generellt eller endast ivissa mål -anses böra tillålas, bör delta klart utsägas i lagtexten, eftersomhänvisningen i 26 § förslaget till lagsökningslag till vad som irättegångsbalken sägs om tvistemål närmast synes ge vid handen att vittnesintyg får åberopas endast då rätten på grund av särskilda omständigheier finneralt det må tillåtas. 7.3 : Tingsrättentillstyrker promemorians bestämmelser om bevisprövningen i lagsökningsmål (12och 17 §§). 7.4 : Molföreslagna lagbestämmelser belräffande den summariska processen - - - hartingsrätten ingen annan invändning än beträffande ansökningar, som ej vinnerbifall. Där synes avsikten vara att termen "ogillas" skall användas.Ullrycket "ogillas" kan möjligen missförslås eller i vart fall synasväl definitivt. En icke lagkunnig sökande med en fordran som bestrilts men somhan vet vara rättmätig, kan känna sig förfördelad. Återvinningstalan ellerstämning i vanligl tvistemål ligger ju ej närmasl lill efler ogillandet. 7.5 : Förslagelulgår ifrån all skriftliga intyg skall kunna åberopas. Tingsrätten, som anserdylik bevisning i princip icke önskvärd, ifrågasätter om del föreligger någotverkligt behov att tillåta detta bevismedel, som för övrigt ofta torde ha ringabevisvärde. Skulle det anses önskvärt att dylika intyg godtages som bevismedeli den summariska processen bör delta klart komma till uttryck iförfattningstexten, enär annars stadgandet i förslagel § 26 kan föranledaosäkerhet. 8 1980/81. 1980/81:88 114 7.6 domarejörbund: Även om vissabetänkligheter möler mol viilnesintyg i den summariska processen anser förbundet all något hinder däremot inte bör uppställas. Såsom antyds i promemorian bör bevisvärdet av sådana eventuellt förekommande intyg beaklas av domstolen i enlighet med grundsatsen om fri bevisprövning. Det krav som uppställs för bifall till lagsökningsansökanför avhysning m. m. - att sökandens rätt är uppenbar - torde till innebördenöverensstämma med vad som gäller i sådana mål. Mot lagförslagets utformningi dessa delar har förbundet ej någon erinran. I lagtexten uttalas ej men av generell hänvisning till RBföljer, vilket ock bekräftas i motiveringen, att ansökan som ej bifalls isummarisk process, skall ogillas. Denna anordning avviker beträffande målen isummarisk betalningsprocess från vad som gäller enligt lagsökningslagen.Förbundet finner att den nuvarande ordningen - enligt vilken ansökan som ejbifalles hänskjuts lill rättegång - har stora fördelar i och med att målen påett enkelt sätt kan övergå i ordinär process. Då ej heller någon vägandeanmärkning försports mot nuvarande ordning, bör densamma enligt förbundetsmening ej övergivas utan alt vägande skäl kan anföras. Förbundet kan ej finnaatt några sådana skäl har anförts. Fastmer förefaller det förbundet som om deni promemorian valda anordningen i olika hänseenden medför onödigakomplikationer bland annat för frågorna om rättskraft och rättsmedel. I dettasammanhang vill förbundet framhålla, att hänskjutande till rättegång bör skeendast på begäran av sökanden vid äventyr att ansökningen förfaller. 7.7 : Förbundet anser detriktigt att gäldenä rens möjlighet att styrka sina invändningar inte bör begränsas fill endast skriftlig bevisning såsom fallet är i det nuvarande lagsökningsförfarandet. Det bör därför vara tillåtet att åberopa skriftliga viilnesintyg för alt därmed visa sannolika skäl för invändning mot ett skriftligt fordringsbevis. Sökan dens rätt bör vara uppenbar för alt kunna vinna bifall såväl i betalningsmå len som i mål om avhysning. Detta är ett betydande rättssäkerhetsintresse. 8.1 Datainspektionen: Datainspektionenanser att de redovisade fördelama med att slopa avgörandenas rättskraft är såstora att denna utväg bör prövas utan hinder av parallellen med tredskodom. Denborgenär som vill ha ett rättskraftigt avgörande får då välja att ansöka omstämning. Visserligen kan det från gäldenärens synpunkt anses likgiltigt omhan får ett föreläggande i ett lagsökningsmål eller i ett tvistemål. Det måstedock observeras att ett slopande av rättskraften för lagsökningsutslagens delmedför en fördel för gäldenären i jämförelse med vad som gäller. I vissafall kan det också vara till fördel för gäldenären att borgenären väljer attansöka om stämning. Kallas gäldenären till sammanträde men uteblir, kannämligen käromålet ogillas tredskodomsvis, om kärandens framställning avomständigheterna ej innefattar laga skäl för käromålet eller om det eljestuppenbart framgår, all käromålet är ogrundat (44 kap. 8 § andra stycket andrapunkten ).