prop · G403136 · 1980-12-31 00:00:00 — Endast ett par skogsvärdsstyrelserhar framfört allvarlig principiell kritik och anser att utredningen felaktigthar betonat myndighetsuppgifterna framför uppdragsverksamheten. Föregen del anser jag i likhet med de fiesta remissinslanserna att utredningensförslag är väl avvägt. Det innebär bl.a. en betoning av och skogsvärdsstyrelsernasom en samlad organisation med gemensamt mål. tillgodoses behovel avlokal och regional anpassning genom kombinationen av myndighetsuppgifter ochuppdragsverksamhet. Det samlade förslaget lill arbetsuppgifter liksom hurdessa fördelas på de olika verksamhetsformerna finner jag ändamålsenligt. Särskiltvill jag framhålla vikten av atl skogsvärdsstyrelserna medverkar till att dekrav som ställs i skogsvärdslagstiflningen tillgodoses. Som anges iskogsvårdslagen skall detta i första hand ske med hjälp av råd och anvisningar.Det är enligt min mening också viktigt att skogsvärdsstyrelserna verkar för altskogsägarna tar till vara de avverkningsmöjligheter som finns pä derasfastigheter. I nalurvårdsfrägor bör vid behov samräd ske med länsstyrelsernas naturvårdsenheier. Vadjag nu har sagt innebär att jag delar ulredningens uppfattning om attmyndighetsuppgifterna bör vara det cenirala i verksamheten. vill jagerinra om att uppdragsverksamheten inte saknar betydelse för del samladeskogsvårdsarbetet i landet. Den ger ocksä skogsvårdsstyrelsernas tjänstemän dennödvändiga praktiska erfarenhet och de kontakter som behövs i derasmyndighetsutövning. I själva verket kommer i många fall det praktiska arbetet idet enskilda fallet att vara en kombination av de båda verksamhetsformerna.Självfallet är det dock skogsägarna själva som har ansvaret för skogsvården påderas fastigheter. Etl par verksamhetsområden kan synas något perifera förskogsvårdsstyrelserna. Det gäller verksamheten med beredskapsarbeten och vissauppgifter inom naturvården. I likhet med AMS villjag framhålla skogsvårdsslyrelsernasavgörande bety- 1980/81:136 12 delseför planering och ledning av vissa beredskapsarbeten i huvudsak med anknytningtill skogsbruket. Det kan inte vara meningsfullt och inte heller från ekonomisksynpunkt riktigt att skapa en särskild organisation för dessa uppgifter.Motsvarande motiv talar för alt skogsvärdsstyrelserna liksom engagerasi arbetet med förvaltning m. m. av naturvårdsområden av olika slag sä somutredningen har föreslagit och nägra länsstyrelser har betonat.Sammanfattningsvis föreslår jag alltså att skogsvärdsstyrelsernasarbetsuppgifter bestäms i huvudsak enligt utredningens förslag. Idetta sammanhang vill jag ta upp en fråga som främst har anknytning lillskogsvårdsstyrelsernas samarbete med den statliga lantbruksorganisationen.Enligt lagen (1930: 202) om begränsning av rätlen atl avverka skog å intecknadfastighet och kungörelsen (1957:96) angående tillämpningen av lagen den 6 juni1930 (nr 202) om begränsning av rätten alt avverka skog ä intecknad faslighetkan skogsvårdsstyrelse på begäran av långivare meddela föreskrifter om atl enmellan längivaren och låntagaren upprättad överenskommelse om begränsning avrätten att avverka skog skall gälla med den verkan som anges i lagen. Lagen hargenom kungörelsen gjorts tillämplig på följande längivare, nämligenlantbruksstyrelsen och lant-bmksnämnderna, ochlänsbostadsnämnderna samt på sådana som ger lån mot statlig garanti. Särskildaanvisningar har utfärdats för hur lantbruksnämnderna och skogsvärdsstyrelsernaskall handlägga frägor av detta slag. Det finns numera andra sätt atl bevakasäkerheten för statliga län och lånegarantier. Jag föreslär därför all dennämnda lagen upphävs. 2.3Skogsbrukets frö- och plantförsörjning Anläggningav skog här i landet sker genom dels s. k. självsådd från fröträd, delsskogsodling. Skogsodlingen gör det möjligt alt välja trädslag, ta bättre hänsyntill lokala förhållanden och utnyttja skogsträdsförädlingens resultat.Merparten av skogsodlingen sker i form av plantering. Sådd förekommer endast päen mindre areal . Behovet av skogsfrö för direkl sådd och för plantframställningtillgodoses genom insamling i svenska och ulländska skogsbestånd och, i alltstörre utsträckning, genom produktion i särskilda fröplantager. Ävensticklingsförökning kan ske. Skogsplantorna produceras i huvudsak av storskogsbmkeloch skogsvårdsstyrelserna. Skogsvärdsstyrelserna svarar för drygt hälften av plant-leveransernaeller 200-220 milj. plantor. Viss del av dessa legoodlas i andra länder. Detförekommer elt intimt samarbete mellan skogsvårdsstyrelserna och företrädareför storskogsbmkel i fråga både om planeringen av frö- och plantproduktionenoch om produktionen i sig. I huvudsak bedrivs skogsvårdsstyrelsernas produktionemellertid med syfte atl tillgodose det enskilda mindre skogsbmkets behov. Prop.1980/81:136 13 Samlligaskogsvårdsstyrelser utom tvä bedriver plantproduktion. Den är ekonomiskl heltskild från övrig verksamhel. Vid organisationsöversynen lades fast attskogsstyrelsen fastställer riktlinjer för hur verksamheten skall bedrivastekniskt och ekonomiskt. Skogsvårdsslyrelsernasfrö- och plantverksamhet har utretts under en lång följd av är. De ekonomiskaproblem som uppstod i början av 1970-talel motiverade bl.a. skogsadministrativautredningen att är 1975 avge delbetänkandet (Ds Jo 1975: 11) Frö- och plantverksamheti skogsvårdsorganisationen. Förslaget innebaren samordning avskogsvårdsorganisationens verksamhel på området på det sättet alt skogsvärdsstyrelsernasplanl-skoleverksamhel överfördes till . Dåvarande chefen förjordbruksdepartementet föreslog emellertid alt organisationsfrågan borde prövasförst i samband med ställningstagandena till skogsvärdsstyrelsernasorganisation över huvud (prop. 1975/76: 132). För egen del föreslog jag är 1978vissa tillfälliga ätgärder för att underiätta frö- och plantverksamhe-ten (prop.1977/78:101). har, bl.a. genom målmedvetna samordningsåtgärder,verksamhetens ekonomi förbättrats. En tolal sam-ordning-har dock förhindrats avskogsvårdsslyrelsernas förvaltningsrättsliga ställning. Skogsadminislrativaulredningen tar i sitt slutbetänkande om skogsvärdsstyrelsernas organisationpä nytt upp frägan om frö- och plantverk-samheten. Utredningen föreslär alt denstatliga skogsvårdsorganisationen som sådan och inte den enskildaskogsvårdsstyrelsen ges till uppgift att, i den ulslräckning det behövs medhänsyn till andra producenters produktion, tillgodose skogsbrukets behov avskogsodlingsmaterial av sådant slag som behövs för alt riktlinjerna förskogspolitiken skall kunna följas. Enligt förslaget bör skogsodlingsmalerialetlevereras till så låga kostnader som möjligt. Den totala verksamheten inomorganisationen pä delta område bör bedrivas enligt självkoslnadsprincipen, dvs.bära sina egna kostnader. Ulredningen går inte närmare in på frågor som plantproduktionensfördelning på plantsorter eller odlingstyper eller frågor som lämpligt anlalplantskolor och deras lokalisering. Det bör enligl ulredningen vara en uppgiftför skogsvärdsorganisationen att inom ramen för fastställda mäl anpassa verksamhetentill vad som är lämpligast. Utredningen betonar emellertid vikten av samarbetemed de olika skogsägaregrupperna när det gäller den långsiktiga planeringen avverksamheten. Deallra flesta remissinstanserna har i huvudsak accepterat utredningens förslag ifråga om frö- och planlverksamheten. Endast tre skogsvärdsstyrelser har hellmotsatt sig utredningens förslag. Tre andra vill lägga slörre ansvar förverksamheten pä skogsvärdsstyrelserna än vad man uppfattar att utredningen harföreslagit. Föregen del vill jag framhålla betydelsen av att skogsbrukets behov av högkvalitativtskogsodlingsmalerial kan tillgodoses till rimliga priser. Med hänsyn till plantproduktionensbiologiska, tekniska och ekonomiska problem och lill önskemålet om snabb ochfullvärdig skogsodling anser jag det 1980/81:136 14 varalämpligt att staten genom skogsvårdsorganisationen engagerar sig i frö- och plantförsörjningenför atl i första hand lillgodose det enskilda mindre skogsbmket. Ulredningensförslag, som bl.a. bygger på en samordning av skogsvårdsstyrelsernas nuvarandeverksamhet på området, finner jag i likhel med de allra flestaremissinstanserna ändamålsenligt. Det bör därför genomföras. Jag vill isammanhanget betona betydelsen av sådant samråd mellan olika intressenter som f.n. sker inom de s. k. frö-och plantråden. Den ansvarsfördelning som ulredningenföreslår mellan och skogsvårdsstyrelserna har ingäendebeskrivits i utredningens slutbetänkande (s. 80-82). Jag anser den varalämplig och väl anpassad till del föreslagna mälet för verksamheten. Den medgerett nödvändigt lokalt inflytande och en anpassning till de lokalaförhållandena som behovet av övergripande samordning tillgodoses. I dellasammanhang vill jag la upp frågan om slalligl slöd till privala skogsplanlskolor.I samband med omorganisation av skogsvärdsstyrelserna infördes päförsök en möjlighel för enskilda jordbrukare och skogsägare att erhålla statliggaranti för län pä den allmänna kreditmarknaden som behövdes i samband medanläggning av mindre skogsplantskolor. Bestämmelserna finns i kungörelsen(1960:373) om statlig garanti för lån fill viss skoglig plantskoleverksamhet.Stödformen har aldrig utnyttjats. Med hänsyn härtill och till den utvecklingsom har skett mol specialisering m.m. på plantproduktionens område föreslår jagatl stödet avskaffas. regleras genom lagen (1960:267) om skogsvårdsstyrelser och förordningen(1960:322) med reglemente för skogsvårdsstyrelserna. Sektionsindelningen vidstyrelserna är fastställd genom särskilt beslut av regeringen. Detskall finnas en skogsvårdsstyrelse för varje län. Slyrelsen utgörs av sjuledamöter varav tre, däribland ordföranden, utses av regeringen och tre avlandstinget. Länsjägmästaren är självskriven ledamot. Slyrelsen skall enligtförarbetena till lagen bl.a. ha god lokal förankring och vara representativför det enskilda skogsbruket inom länel. Seklionsindelningen underlänsjägmästaren varierar beroende på länets storlek och skogsbruketsomfattning. I och finns t.ex. ingen formellt fastställdsektionsindelning. 1 de allra nordligaste länen finns däremot sex sektioner iskogsvårdsstyrelsen. En uppdelning har dessutom skett i underenheter ochseparata enheter som är specifika för varje skogsvårdsslyrelse. En avsektionscheferna är biträdande länsjägmästare. Fömtomdenna regionala organisation som är placerad i residensstaden ulom i sju länfinns en lokal organisation. Den består av konsulentdistrikl som i de flestastyrelserna organisatoriskt är knutna till den s.k. skogs- 1980/81:136 15 vårdssektionen.Distriktens antal liksom deras bemanning varierar kraftigt mellan länen.Sålunda har tvä distrikt och 29. Antalet tjänstemän idistrikten i dessa båda län är fyra resp. 53. Varje distrikt har en distriktsföreständare.Kontorslokaler finns antingen inrymda i föreståndarens hem eller är särskiltinrättade. Antalet anställda iskogsvårdsstyrelserna varierar. Ca 2300 personer är fast anställda med lön enligllöneplan eller motsvarande. Därtill kommer drygt 1000 personer som är anställdaför plantskolearbete med lön enligt kollektivavtalen för skogsarbeten.Skogsvårdsstyrelserna slär dessutom som arbetsgivare för ett varierande antalberedskapsarbetare eller som mest 3000-4000. Somjag har nämnt gör skogsvärdsstyrelsernas icke-statliga ställning attstaten i många fall har varit tvungen att särskilt reglera de frågor som gälleranställning, pensioner, löneavtal, medbestämmande m, m. för skogsvårdsslyrelsernastjänstemän. Av olika skäl finns del dock författningar för statstjänstemän sominte har gjorts tillämpliga på skogsvärdsstyrelsernas tjänstemän. Utredningens förslag tillny organisation bygger på ett förslag som statskontoret har utarbetat päuppdrag av utredningen och i nära kontakt med skogsvärdsstyrelsernas personal.Utredningen betonar den styrka som den nuvarande organisationen har i sinlokala förankring. Ulredningen lägger också tyngdpunkten i den nyaorganisationen i en distriktsorganisalion med lokall placerade tjänstemän.Huvuddelen av den s. k. fältverksamheten bör enligt utredningen bedrivas avdenna personal även i fortsättningen. Utredningen anser atl regionalt placeradpersonal i första hand bör syssla med samordning, planering och specialistbetonadverksamhet samt ge service till fältpersonalen. Organisationsmodellen börenligt utredningen så långt som möjligt vara likformig över hela landet föratt underlätta kontakter och samordning inom hela skogsvårdsorganisationen. Enligt ulredningen börskogsvårdsstyrelserna vara regionala statliga myndigheter direkt underställdaskogsstyrelsen. Utredningen påpekar att som gmndläggande princip bör gälla attbesluten liksom fattas så långt ned i organisationen som möjligt.Detta innebär enligt förslagel atl bl.a. utfärdar instmktioneroch anvisningar, svarar för övergripande bedömningar som berör fleraskogsvårdsstyrelser, fördelar medel för myndighetsuppgifter, fördelar medel förstatligt stöd till skogsbruket samt fastställer taxor och budgetar ochansvarar för uppföljning och kontroll av det ekonomiska resultatet iuppdragsverksamheten. Inom de så fastställda ramarna bör skogsvårdsstyrelsernasjälva fatta beslut. Utredningenföreslår alt styrelsernas geografiska verksamhetsområden liksom hittillsbegränsas till län som i lämplig utsträckning delas in i lokala verksamhetsområden,distrikt. Det är främsl det omfattande kontaktbehovet med länsstyrelserna somenligt utredningen motiverar atl verksamhetsområdet begränsas till elt län.Inom ramen för den formella organisations- 1980/81:136 16 modellenbör anpassningar kunna göras till de varierande lokala förhållandena.Utpräglade specialislbefaltningar anser utredningen kunna vara gemensamma förtvä eller flera skogsvårdsstyrelser. bör skogsvårdsstyrelsernas styrelser behålla sin nuvarandesammansättning och sina nuvarande uppgifter. Styrelserna bör enligt förslagetha god lokal förankring och vara representativa för det enskilda skogsbruket i länel,dvs. för både bolagsskogsbrukel och det enskilda mindre skogsbruket. Vidare börhänsyn kunna las fill att domänverkels skogsbmk numera omfattas av skogsvårdsslyrelsernastillsyn enligt skogsvärdslagen. Ulredningenföreslår att den regionala organisationen under slyrelsen och länsjägmästarenskall bestå av en skogsvårdsenhet, en planenhet samt enhet eller enheter förekonomi- och personaladministration. Skogsvärdsstyrelser som bedriver frö- ochplantproduktion bör ha en enhet för sådan verksamhet. Den lokala organisationenföreslås sortera under skogsvårdsenheten. Enligtförslaget skall länsjägmästaren leda och samordna verksamheten. Någon fasttjänst som biträdande länsjägmästare föresläs inte. I stället anser ulredningenalt en ställföreträdare skall utses på samma säll som i t.ex. skogsstyrelsen.Som stödfunktion åt länsjägmästaren föreslås ett sekretariat. Utredningenföreslår atl de regionala rådgivnings- och informationsresurserna samlas isekretariatet som i rädgivningsfrågor kan ge service åt distrikten. Ansvaretför den praktiska rådgivningen skall dock ligga på chefen förskogsvårdsenheten. Utredningensorganisationsförslag har i huvudsak accepterats av remissinslanserna.Väsentliga invändningar har framförts bara på en punkt, nämligen i fråga områdgivningsfrågornas placering i den regionala organisationen. Sålundavidhåller statskontoret sitt förslag som innebär att endast visstutvecklingsarbete och vissa samordningsfrågor på detta område skall handläggasav sekretariatet medan rådgivningen i övrigt skall inordnas i skogsvårdsenheten.RRV vill placera all rådgivnings- och informationsverksamhet iskogsvårdsenheten. föreslär alt sekretariatet görs fill ell renlstabsorgan och att rådgivnings- och informationsfrågorna förs till en särskildenhet. bör enligt styrelsen samhällsplaneringsfrågor m. m.handläggas inom planenheten. Någraremissinstanser har framfört önskemål om undersökning av möjligheterna attsamordna vissa administrativa resurser med lantbruksnämnderna. En delremissinstanser, bl. a. några skogsvårdsstyrelser, pekar pä möjligheten attlåta personaladministrativa resurser vara gemensamma för fleraskogsvårdsstyrelser. CentralorganisationenSACO/SR framför önskemål om preciserade kompetenskrav för befattningshavare i skogvärdsstyrelserna.TCO fömtsätter att det sker löneförhandlingar i samband med omorganisationen. Föregen del anser jag att utredningens organisationsförslag är ända- Prop.1980/81:136 17 målsenligtoch att det i huvudsak bör följas. Jag vill i likhel med ulredningen betonavikten av att en ny organisation bygger pä den lokala förankring som skogsvärdsstyrelsernaf. n. har. Med lokall placerade tjänstemän kan verksamheten bedrivas effektivtoch med god anpassning lill de särskilda förhållanden som kännetecknar varje omräde.En viktig förutsältning för att en organisation uppbyggd på della säll skallkunna arbeta tillfredsställande är en väl fungerande verksamhetsplanering. har påpekat bör denna planering intensifieras. En lämplig grund förverksamhetsplaneringen är den behovsinventering som görs i de översiktliga skogs-invenleringarnaenligt beslul är 1979. Hänsyn mäsle ocksä tas till deregionalpolitiska riktlinjerna som har lagts fast för resp. län. Genom verksamhetsplaneringenfår det underlag som behövs bl.a. för att bestämma realistiskaramar för skogsvärdsstyrelsernas verksamhel. Varjeskogsvårdsstyrelse bör liksom ha elt län som sitt verksamhetsområde.Sammansättningen av och uppgifterna för skogsvårdsstyrelsernas styrelse börockså vara i huvudsak oförändrade. En länsjägmäslare bör leda och samordna skogsvärdsstyrelsensverksamhet. Däremot bör det som utredningen har föreslagit inte längre finnas nägonsärskild tjänst som biträdande länsjägmästare. I stället bör enställföreträdare förordnas . Iskogsvärdsstyrelsens organisation bör del finnas en skogsvårdsenhel, enplanenhet samt i de fiesta skogsvärdsstyrelser en ekonomiadministraliv och en personaladministrativenhet. Under skogsvärdsenhelen bör den lokala organisationen sortera. Länsjägmäslarenbör till sitt förfogande ha elt sekretariat. Organisationsindelningenbör i viss utsträckning anpassas med hänsyn till förhållandena i del enskildalänet. Sä t.ex. bör de skogsvårdsstyrelser som bedriver frö- och plantproduktionha en särskild enhet för sädan verksamhet. Som utredningen har föreslagil bör skogsvärdsenhelenom det är ändamålsenligt delas upp i två enheter för skilda geografiska områdeni de allra största skogslänen. De personal- och ekonomiadministrativa frågornabör som utredningen har föreslagit organiseras med hänsyn lill skogsvärdsstyrelsensstorlek. Dessa anpassningar liksom frågor om arbetsuppgifternas specifikafördelning på enheter ankommer det på regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer alt beslula om. För kännedom villjag nämnanågot om hur jag ser pä en fräga som har föranlett ett par remissinstanser allframföra avvikande synpunkler. Det gäller rådgivningsfrågornas placering. Medhänsyn till del starka sambandet mellan rådgivningen och tillsynen enligt skogsvärdslagen,vilket bl,a. har betonats skogspoliliska beslul, är det självklartatt ansvaret regionalt för dessa båda verksamheter inle kan läggas pä skilda enheterinom styrelsen. Mot en uppdelning lalar även del faktum alt båda arbetsuppgifternalokall sköts av samma personal. Jag anser alltså i likhet med utredningen atlansvaret för det praktiska genomförandet av rädgiv-2 1980/81. Prop.1980/81:136 18 ningen bör vila på chefen för skogsvärdsenhelen. Samtidigtharjag förståelse för den kritik som har riktats mol uppdelning av rädgivningsresur-serna.Jag anser därför atl rådgivningsfrågorna bör hällas samlade under chefen för skogsvärdsenhelen.Om det därvid skall organiseras en särskild enhet får avgöras frän fall tillfall. Enremissinstans har varnat för att de rent administrativa resursernaöverdimensioneras. Andra remissinstanser har pekat pä möjligheterna tillsamordning av vissa funktioner med lantbruksnämnderna. Jag vill med anledninghärav erinra om vad jag har anfört i prop. 1980/81:20 (bil. 9 s. 9) ombesparingar i statsverksamheten, m. m. om en prövning av förutsättningarna förviss samordning m.m. av myndighetsorganisationer inom bl.a. jordbmket ochskogsbruket. Enligt min mening är det främst på området administrativ servicesom samordningsvinster kan göras. Samordningsmöjligheter bör kunna bli akluellaefter hand som det uppslår behov av att förnya kontorslokalerna m.m. förlantbruksnämnderna eller andra statliga, regionala myndigheter. Det bör ankommapå och andra myndigheter med regionala organ att hälla fräganaktuell fortlöpande. Jag avser att senare lägga fram förslag lill regeringen idenna fräga. Den omorganisation som jag nu har förordat bör genomförasden . Av olika skäl kommer omorganisationen emellertid i praktiken inleatt kunna genomföras i sin helhet . Jag bedömer atleventuella övergångsproblem till följd härav skall kunna lösas utan slörre svårigheier. I det föregående harjag föreslagit att staten i sambandmed ett förstatligande av skogsvärdsstyrelserna skall överta styrelsernas tillgängaroch skulder. De sammanlagda tillgångarna uppgår till ca 390 milj. kr. Tillgångarnaär fördelade pä både frö- och planlverksamheten och övrig uppdragsverksamhet.Den fasta egendomens värde uppgår till ca 70 milj. kr. Fastigheterna användssom t. ex. kontorslokaler, förråd, plantskolor och s. k. skogsvärdsgårdar.Vissa fasligheter är enbart skogsfasligheter. Utredningen föreslär atl ifortsättningen förvaltar de kontorsfastigheter som staten övertar ochskogsstyrelsen övriga fastigheter. De regler som gäller för statlig egendom ifråga om köp, försäljning, redovisning, finansiering m. m. föreslås gälla ävenför denna egendom. Utredningen anser att skogsvårdsstyrelserna ifortsättningen bör ha tillgång till endast sådana fastigheter som kan sägasvara av värde för att styrelserna skall kunna fullgöra de uppgifter de ärålagda. Utredningen föreslår att skogsvärdsorganisationen i första hand fårbehälla kontorsfastigheter och fasligheter som används i frö- och planlverksamheten.När det gäller övriga fastigheter föreslår utredningen att får iuppdrag att pröva behovet i varje enskilt fall och om så anses aktuellt föran- 1980/81:136 19 slalta om försäljning. Utredningen anser vidare att dessasenare fastigheter skall få bli föremål endast för nödvändigt underhäll innanställning tagits i resp. fall. Remissinstanserna godtar i huvudsak de principer förförfogandel över egendomen i fråga som utredningen har förordat. För egen del harjag ingen erinran mol ulredningens förslagi fräga om skogsvärdsstyrelsernas fasta egendom. I elt avseende anser jag dock atlutredningens förslag bör övervägas ytterligare. Det gäller förslagel om attöverföra förvaltningen av kontorsfastigheterna till byggnadsslyrelsen. I flerafall används fastigheterna inte enbart som kontor. De är vidare spridda överlänen och frägan om kontorsutrymmen kan ofta behöva lösas på elt improviseratsätt. Jag anser därför alt byggnadsslyrelsen och gemensamt böröverväga en lämplig uppdelning av förvaltningsansvaret. Som utgångspunkt bördärvid gälla alt lokalförsörjningsansvaret och förvaltningsansvaret vad avserskogsvårdsstyrelsernas kanslier bör åvila i likhet med vadsom gäller för andra statliga länsorgan. I avvaktan härpå bör skogsvärdsorganisationensjälv ansvara för kontorsförsörjningen och därvid samråda medbyggnadsstyrelsen. Del ankommer på regeringen eller efter regeringensbemyndigande att vidta de ålgärder för försäljning m. m. somkan vara lämpliga. För information vill jag nämna alt jag fästerstor vikt vid att skogsvårdsstyrelserna har tillgång till skogsmark där de kanvisa hur en god skogsvård sker och resultaten av en sädan. Bl.a. är dettamöjligt pä fasligheler som styrelserna har ägt under en lång följd av år.Fastigheter som inte bedöms nödvändiga för styrelsernas verksamhel bör säljassä snart som möjligt. Vissa fastigheter har donerats till styrelserna med vissavillkor, t.ex. för användningen av avkastningen. Frägor med anknytning härtillfår granskas särskill i samband med alt omorganisationen genomförs.