prop · G4039 · 1980-12-31 00:00:00 — vill dessutom framhålla fördelen av attpatienter som söker regionsjukvård hänvisas lill det sjukhus vilket utbildarflertalet av de läkare som rekryteras till länet. Förutsättningar för ettnaturligt samband ökar. Fördelarna kan härigenom uppnås främst till följd avatt läkarnas möjligheter lill vidareutbildning och forskning samlforskningserfarenheter bör öka på grund av de samband som uppstår mellan detundervisningssjukhus med regionsjukvård till vilket är anslutet ochlandstingets sjukhus. möjligheter att få hjälp vid olikabristsituationer bör dessutom förbättras antingen genom en ökad överföring avpatienter eller genom tillfälliga län av läkare med hänvisning till de störreresurser som har. i har instämt i landstingetsyttrande, Utredningen föreslår att antalet sjukvårdsregionerreduceras från nuvarande sju till sex stycken. Förslaget innebär i praktikenatt avvecklas. Vi vill inför genomförandet av ett sådant beslutpeka på vikten av att se över de ekonomiska konsekvenserna av en avveckling iÖrebro. Detta mot bakgrund av att hela utredningen ytterst måste syfta till attmed utgångspunkt från givna resurser tillskapa bästa möjliga regionsjukvård.Den nya regionindelningen som utredningen redovisar, innebär dessutom att mantillskapar regioner med alldeles för stor skillnad när det gällerbefolkningsunderlag, vilket motsäger utredningens intentioner då man delspåtalar vikten av att tillräckligt befolkningsunderlag krävs för ett rationellt 1980/81:9 81 utnyttjande av regionsjukvårdsresurserna, somman strä\ar mot att erbjuda patienterna sjukvård så nära hemorten som möjligt. Vi har tidigare kommenterat frågan hur regionsjukhusenskall kunna ha tillräckliga ekonomiska resurser för att vara kapabla att föraut forskningsresultat i praktisk sjukvård. Dessa synpunkter bör beaktas ocksåvid indelningen i sjukvårdsregioner. Inom flera regioner finns mer än ett regionsjukhust, ,ex, /, och . Flera regionsjukhus inom en regionhar mänga fördelar, ekonomiskt kan t. ,ex, ut\ecklingsresurser inom vissamedicinska områden koncentreras lill ett a\ regionsjukhusen, inom andra områdentill det andra . Vidare kan "superspecialisering" skeinom olika områden vid de två sjukhusen. d\s, dubbla re.surser und\iks. Vianser att denna lösning kan prövas även inom andra regioner än \ ad som kan skei dag, t. ex. en region och och en region och . Eflerkontakter mellan läns landsting och anservi att ett nära samarbete mellan och med tvä regionsjukhus börnärmare analyseras. En kompletterande utredning fordras för att närmare precierahur samarbetet skulle äga rum. Med tanke på de geografiska avstånden måste ettfördjupat samarbete mellan Örebro- och Linköpingsregionerna vara mer rele\antför länets del än samarbete med andra regioner, exempelvis /. läns landsting har avgivit ett mycket omfattande reniiss\ar\ad avser frågan om ändrad regionindelning, I denna sammanställning återgeslandstingets sammanfattning på denna punkt. 1 ö\ rigt hänvisas till remiss\ tt-randeti sin helhet. läns landsting biträder inte utredningens förslag.Utredningen har enligt mening inte på ett konsekvent ochföljdriktigt sätt utnyttjat det omfatiande och värdefulla bakgrundsmaterial somtagits fram. Analyser av bakgrundsfakta och utvecklingstrender är bristfälliga,\ilket bl.a. belyses av vad tidigare anfört beträffande RSÖ:s utnyttjandeför regionsjukvård i jämförelse med andra (sid. 26 i yttrandet). Framtidsbedömningarna är för kortsiktiga. som använts för att bedöma behovet av regionsjukvård, är alldeles förkort när det gäller utformningen och dimensioneringen även så resurskrävandeverksamhet, som det här är fråga om. Expertgruppernas bedömningar ger - om rnan ser lillvårdkvalitativa och vårdorganisaloriska samt ekonomiska bedömningar - närmaststöd för en indelning av landet i fyra regioner, om man vill ha en fastregionindelning för den högspecialiserade sjukvården. Om en indelning i såstora regioner för patienterna kan medföra nackdelar som kan övervägaredovisade fördelar har inte belysts, i vart fall inte tillräckligt av vare sigexpertgrupperna eller utredningen. Genomgående syns utredningen mer ha beaktat administrativoch organisatorisk rationalitet än för patienterna mer närliggande frågor, somtillgänglighet och trygghet. Man har inte heller prövat om del kan finnas 6 1980/81. 1 .saml Nr 9 1980/81:9 82 andra organisatoriska former för samarbete om den högspecialiseradevården än den strikta geografiska indelningen. Är indelningen i sjukvårdsregioneröver huvud taget absolut nödvändig'.' Är en strikt formalisering någon garantiför det effektivaste utnyttjandet av tillgängliga resurser, främst i form avkunnande hos den medicinska personalen? Den typen av frågor har inte allsbelysts av utredningen. En minskning av antalet regioner kan enligt utredningenendast avse , och/eller , Tungt vägande skäl för attbehålla regionsjukhusen i och är enligt utredningen att de ärknutna till medicinsk fakultet. Detta skulle innebära ett värdefullt tillskottav resurser oeh goda förutsättningar att vidareutvecklas. Utredningen har dock inlealls analyserat vilka faktorer - ulöver tillgång pä ett antal specialister ochfulländad teknisk utrustning - som är avgörande för en högklassig vård inomregionsjukvården. Inte heller i vad mån tillgängen på medicinsk fakultet utgören förutsättning för utveckling av andra sådana resurser än specialister och enfulländad teknisk utrustning. Vad utredningen i olika sammanhang anför om tillgång lill neurokirurgiskspecialitet som förutsättning för regionsjukhus bör förvisso tillmätas vissbetydelse men kan inte vara avgörande. För del tillkommerregionalpolitiska och geografiska skäl. Utredningen har för sin del inte funnitskäl alt bibehålla framför någon av de övriga regionsjukhusorterna. i annat sammanhang anför om RSÖ ifråga om såväl sjukvårdsresursersom sjukhusets insatser när det gäller vidareutbildning och efterutbildning m. m.skulle i och för sig, syns del , kunna motivera att ha ettregionsjukhus, som inte är knutet till medicinsk fakultet och som inle hargrundutbildning av läkare. hävdar med bestämdhet att utredningen interedovisat nog bärande skäl för sitt förslag att omstrukturera Örebroregionenoch omvandla RSÖ lill länssjukhus. Någon som helst analys av konsekvenserna försjukhuset har ju inte gjorts av utredningen. Först i utredningsarbetetsslutskede har denna analys aktualiserats genom tillägget: "Med hänsyn lillde särskilda förutsättningar som enligt förslaget kommer att gälla för Örebroläns landsting kan det dock enligt utredningens meningfinnas skäl att göra ensärskild utredning beträffande de närmare konsekvenserna för detta landstingsdel av utredningens förslag m. Givitvis måste denna kompletterande utredning avvaktas ochdess förslag prövas innan något slutligt ställningstagande sker. Motiven förett bibehållande av RSÖ som regionsjukhus belyses närmare i ett senare avsnittav yttrandet. vill för övrigt hävda att till grund för enframtida regionsamverkan och eventuell regionindelning bör ligga ensjukvårdsplanering av i huvudsak den uppläggning och det innehåll, som föreslåsav utredningen. föreslår att rikets indelning iregioner skall regleras i sjukvårdslagen. är inte berett tillstyrkaförslagel. 1980/81:9 83 grund för den nuvarande indelningen ligger som tidigare redo\isaisett beslut av 1960. I riksdagsbeslutet redovisades hur riket bordeindelas i sjukvårdsregioner. Det förelåg således en rekommendation tillsjukvårdshuvudmännen, som så alt säga vilade på frivillighetens grund. Regionlillhörig-helenfick inte någon författningsmässig reglering ulan bindningen till regionenskedde genom långsiktiga avtal. Frågan hur förändringar av indelningen isjukvårdsregioner skulle hanteras beaktades inte i riksdagsbeslutet. Dåsjukvårdshuvudmännen dock tillerkänts ett avgörande inflytande vad gällerindelningen i regioner, kan det med visst fog hävdas att även en förändring idenna indelning bör tillkomma sjukvårdshuvudmännen exklusivt att bestämma om.En lagstiftning om ändring i regionindelningen skulle kunna uppfattas som ettåsidosättande av principer om huvudmännens självbestämmande som varit avgörandevid avtalens tillkomst och därmed kunna ses som något av ett ingrepp i denkommunala självstyrelsen. vill sålunda föreslå att, liksom ,regionindelningen bör kunna grunda sig på de överenskommelser härom, somträffas mellan sjukvårdshuvudmännen inbördes och i samförstånd med staten. Kopparbergsläns landsting berörs inte direkt av del förslag till ändring av nuvarandeindelning i sjukvårdsregioner som utredningen lämnar. Det förefaller ändålandstinget som om utredningsunderlaget för den relativt omfattande ändringenav regionvårdsindelningen som föreslås för att ge ett störrepatientunderlag är något tunt. Den specialiserade sjukvården inom länhar - även före nuvarande regionindelning - haft sinaprofessionella kontakter med . Även konsultmedverkan och läkarrekryteringhar sketl därifrån. Då dessutom kommunikationsmässigt ligger bättretill än . förefaller det nya förslaget om ändring av nuvaranderegionsamverkan för del att vara en teoretisk modell, som i denpraktiska tillämpningen kommer att möta uppenbara svårigheter. Storainvesteringar har gjorts vid i och flera specialiteter fungerarväl som regionspecialiteter. Inle minst viktigt är, alt den yrkesmedicinskaavdelningen vid får möjligheter vidmakthålla sin ställning ochsina resurser. Avdelningens närhet till Bergslagen med dess många och tunga ochur arbelsmiljösynpunkt krävande industrier gör den väl lämpad att där fortsättaoch utveckla sin verksamhet. Önskemål har tidigare framförts från Kopparbergsläns landsting om samverkan med i beträffande den yrkesmedicinskaverksamheten. Det är angeläget att det arbete som här pågår inte äventyras.Även inom del socialmedicinska området har verksamheten vid iÖrebro legat mycket väl framme. Ur beredskapssynpunkt bör det övervägas om intefasthållande vid ett högspecialiserat sjukhus inne i landet skulle varavälbetänkt. Eftersom en särskild utredning bearbetar frågornabeträffande konse- 1980/81:9 84 kvenserna för i , om utredningensförslag genomförs, nöjer sig med dessa påpekanden. i pekar pä att en särskildutredning tillsatts om konsekvensema för läns landsting om utredningensförslag genomförs. Även om en sådan utredning knappast kommer att kunna förändrahelhetsbilden anser att resultatet av densamma borde ha förelegatföre remisstidens utgång. förutsätter att de förslag, som dennautredning kan komma att framlägga och som kan beröra möjligheter till fortsattsamarbete mellan och beträffande sjukvården,kommer att underställas länssiyrelsen för yttrande. Liknande synpunkter framförs av läns landsting. Statskontoret menar att utredningens förslag innebär attmänga patienter inom nuvarande inte kommer all kunna erbjudasregionvård så nära hemorten som . Framför allt de norra delarnaav regionen som förs till har dåliga kommunikationer med denna stad.Detta innebär förutom längre transportvägar och därmed högre kostnader ävenförlängda väntetider. Förslagel överensstämmer inle på denna punkt medutredningens princip att vård skall erbjudas så nära hemorten som möjligt. Arbetarskyddstyrelsen menar att förslaget om attÖrebroregionen upphör som självständig region och att därmed bl, a.yrkesmedicinska kliniken i upphör att vara regionrelaterad ärbetänkligt. Med hänsyn till att Örebrokliniken i hög grad har bidragit tillforskning och utveckling inom detta område bedömer styrelsen det som önskvärtatt verksamheten bibehålls vid åtminstone nuvarande nivå. Förbundet (/SR) ser det somytterst angeläget alt får bibehålla sin status somregionsjukhus. i (LO) framhåller att vad Örebroregionenbeträffar kommer det inom vissa verksamhetsområden, bl. a.tumörsjukvården, ivarje fall under en lång övergångstid att krävas resurser vid Örebrosjukhusetsom kan tillgodose behov utanför det egna länet. Det bör oekså vara möjligt altbygga upp andra verksamheter bl. a. med anknytning till de utbildningar påvårdområdet som finns eller planeras i . LO vill här särskilt peka påbehovet av en utbildning av olika personalgrupper för förelagshälsovården samtbehovet av ett forsknings- och utvecklingsarbete som knyts tillvårdutbildningen och lill bl. a. de socialmedicinska och yrkesmedicinskaklinikerna i . Konkreta förslag av detta slag bör kunna förväntas frånden särskilda utredning som arbetar med att kartlägga konsekvensernaför del av regionsjuk-vårdsulredningens förslag. När del gäller Örebrosjukhusel vill LO vidare mycketstarkt understryka 1980/81:9 85 utredningens uttalande cm bevarande av den yrkesmedicinskaklinikens verksamhet. Denna klinik har en ledande ställning i landet på dettaområde. Det måste enligt LO:s uppfattning vara ett oeflergivligt krav alt dennaklinik fullt ut garanteras resurser för att bibehålla och vidareutveckla denytterst väsentliga verksamhet som här bedrivs. Detta måste även gällaresurserna på de angränsande medicinska verksamhetsområden som är av särskildbetydelse för den yrkesmedicinska kliniken att samverka med. företagshälsovårdsutredning ser det inte sommöjligt att innan resultatet av Örebroundersökningen redovisats la ställningtill region-sjukvårdsutredningens förslag om ändrad regionindelning ochöverblicka de konsekvenser en sådan kan ha för yrkesmedicinen. Utredningen villdärför tills vidare endast betona vikten av lösningar som inte äventyrar deknappa resurser som byggts upp för yrkesmedicinsk verksamhei. Företagshälsovårdsutredningenutgår från att utredningen senare bereds tillfälle alt yttra sig utifrån konsekvensbeskrivningenför läns landsting. () villfortsättningsvis också peka på några andra konsekvenser som blir följden av denföreslagna omfördelningen av befolkningsunderlaget. Enligl förslaget skall t.ex. läns södra del överföras lill , som färdenstörsta.folkmängden per sjukvårdsområde. Eftersom redan tidvishaft svårigheter att tillgodose efterfrågan på regionsjukvård är det nödvändigtatt utreda de ekonomiska konsekvenserna av att förse medtillräckliga resurser. Tills vidare bör därför läns södra del i vissutsträckning fä utnyttja regionsjukvård i . För att i skall kunna upprätthållagodtagbar medicinsk standard måste regionen utökas med och Jämtlandslän. För patienter bosatta i innebär en sådan överföring en klarförsämring eftersom kommunikationerna i stort sett är bättre till äntill . De etablerade kontakterna med upplevs också vara avstort värde för patienter och personal. Den föreslagna lösningen är inte hellerhelt adekvat eftersom ändå vissa kontakter med måste upprätthållas pågrund av att alla verksamhetsområden inle kommer att finnas i . TCO anser att konsekvenserna av den föreslagnaindelningen av riket i sjukvårdsregioner noggrant bör utredas, speciellt vadgäller läns landsting innan slutgiltig ställning las i frågan. Enligl Svenska Kommunalarbetarförbundets uppfattning måsteÖrebroregionen även garanteras lill omfång och kvalitet tillräckligahälso-och sjukvårdsresurser. Detta gäller också delar av den specialiseradesjukvården. Samhällets sammantagna insatser på det hälso- och sjukvårdspolitiskaområdet måste ges en samlad bedömning och utvärdering, samt styras av befolkningens vida sjukdomspanorama, möjlighet attförebygga och åtgärda sjukdomssymtom pä lämplig \årdni\å m. m. Mot dennafaktiska bakgrund och i 5trä\andena att utföra en offensiv hälsopolitik, kandet te sig som motiverat att utan att ge avkall pä kvaliteten omstrukturerasamt i mycket modifierad omfattning dämpa delar i den högspecialiserade kroppsvården,till förmän lör en uth\"ggnad av och inom primär/öppenvården, företagshälsovården,social- och \rkesmedicinen etc. vill dock understryka attkonsekvenserna av en omstrukturering och överföring av de i ingåendelänen inte på ett tillfredsställande sätt utretts i föreliggande belänkande, 1avvaktan på en utredning som närmare belyser de samlade konsekvenserna förÖrebroregionen blir ett slutligt ställningstagande ej meningsfullt. Vid sidan om högskoleregionernas organisatoriskauppbyggnad har sjukvårdsregion i samarbete med högskolefakultelerna ilänet utvecklat en välfungerande forskning och verksamhet inom yrkesmedicin,socialmedicin samt uppslag till en tvärvetenskaplig forskning. Kommunalarbetareförbundetvill understryka vikten av alt nämnda verksamhetsområden även i fortsättningentillförsäkras erforderliga resurser. Enligt mening uppvisar utredningensbeskrivning av regionsjukvården i brister. Vidare har man intetillfredsställande redovisat hur det nuvarande resurser på ettadekvat sätt skall kunna tas tillvara efter en eventuell upplösning avÖrebroregionen. Tillsättandet av en särskild utredning med uppgift att närmarestudera konsekvenserna av utredningens förslag för läns landstinginnebär en välkommen komplettering av utredningen i denna del. Det vore enligt läkarförbundets mening olyckligt om deredan uppbyggda och välfungerande sjukvårdsresurser som finns i Örebrospolieras. Utredningens förslag innebär uppenbara risker för en sådanutveckling. Även om utredningen understryker att "sjukhuset i blirsynnerligen väl utvecklat som länssjukhus", så är det inte särkilt troligtatt i berörda regionspecialiteter skall kunna upprätthålla sin livskraftmed ett befolkningsunderlag på 275 000 dä Umeåregionen inte klarar sig på 650000. Negativa återverkningar torde också vara ofrånkomliga för vidare- och efterutbildningav läkare och andra vårdyrkeskategorier liksom naturligtvis för den forsknings-och utvecklingsverksamhet som bedrivs i . Mot bakgrund av ovanstående anser läkarförbundet det inteär möjligt att ta definitiv ställning i regionindelningsfrågan.Delta kan ske först sedan den särskilt tillsatta slutförtsoch konsekvenserna för Stockholms- och Göteborgsregionerna belysts närmare. menar beträffande förslagel omÖrebro att uppenbara risker föreligger att redan uppbyggda och väl fungerandesjukvårdsresurser spolieras. Det är inte sannolikt att i berörda 1980/81:9 87 regionspecialiteter skall kunna upprätthålla sin livskraftmed ett befolkningsunderlag på 275 000 när Umeåregionen inte klarar sig på 650000. i har i stort sett samma form av verksamhet somövriga regionsjukhus i landet, vilket utredningen dock förenklar. Borttagandetav enskilda regionspecialiteter medför återverkningar pä andra specialiteter. anser att redovisningen avsjukvårdens omfattning i uttryckt i vårddagar samt utnyttjandet avregionplatserna lider av sådana brister att den ej kan läggas som grund för deslutsatser utredningen drar. då det redovisade vårddagsutnyttjandet ej ärbaserat på antalet invånare i regionen, vilket framförts inledningsvis. Negativa återverkningar synes ofrånkomliga för den vidare-och efterutbildning för läkare och andra vårdyrkeskategoriersom under årenbyggts upp vid i , liksom naturligtvis för denforsknings- och utvecklingsverksamhet som där bedrivs. Det vore stort slöseriatt inte tillvarata den stora erfarenhet av undervisning på alla nivåer somfinns i . finner det angeläget alt även eflerden nya regionindelningen resurser utnyttjas för vidare- och efterutbildningsamt forskning inom bl, a. del viktiga primärvårdsområdet. Det kunde åtminstoneför de större specialiteterna även diskuteras om inte särskilda institutionerför vidareutbildning av läkare skulle skapas i . Handikappförbundens Centralkomnutlé anför: Det har frän många håll inom handikappförbunden framförtsfarhågor för att den nu föreslagna regionindelningen kommer att innebära enurholkning av sjukvården i . Den av utredningen föreslagnalänssjukvården i området gör all farhågorna ter sig något överdrivna. HCKanser emellertid att frågan om måste bli föremål för ytterligareutredning och att en sådan utredning skall sändas till berörda handikapporganisationerför yttrande. 6.7 yttrande över förslagel IiUändrad regionindelning Vårdplatsbehovet för regionsjukvård inom vissaspecialiteter är redan nu lågt och behovet av antalet slutenvårdsplatser totaltsett beräknas successivt minska. Ett önskvärt befolkningsunderlag för enfullständig regionsjukvård bedömer utredningen till 1,5 miljoner invånare. Bl,a. med den utgångspunkten föreslår utredningen en ändrad regionindelning, sominnebär att antalet sjukvårdsregioner minskar från sju till sex. Det medför attflertalet av nuvarande regioner måste omstruktureras geografiskt och attÖrebroregionen upplöses. Förslagets konsekvenser för läns landsting oehverksamheten vid i har belysts i en särskild utredning(Ds S 1979:8), 1980/81:9 88 vars slutsatser delvis innebär ändringar av RSU:s förslag. "" biträder förslaget att avveckla denthoraxkirurgiska kliniken vid sjukhuset, men anser att överläggningar bör tasupp om att bibehålla de onkologiska resurserna, eftersom dessa totalt sett ärknappa. Vissa andra kliniker (öron-, näsa-, hals, plastikkirurgi, gynekolog!, urologi)skulle därmed också få underlag för fortsatt verksamhet. För övrigaregionkliniker bedöms länsinnevånarnas behov av sjukvård vara en tillräckliggrund för fortsatt verksamhet. Med dessa utgångspunkter skapas förutsättningarför en fortsatt verksamhet vid . Under förutsättning all sammansättningenav patientunderlaget inle förändras, anser utredningen också, att nuvarandevårdyrkesutbildning kan behållas och att den kan byggas ut med nyautbildningar. En ändrad regionindelning bedöms heller inte medföra någraförändringar i forskningens förutsättningar. Mot bakgrund av tidigare insatserbedöms forsknings- och utvecklingsarbetet (FoU) inom omvärd-nadsområdet ha godaförutsättningar att utvecklas i . En överdimensionerad och alltför splittrad regionsjukvårdblir utomordentligt dyrbar och kan äventyra den medicinska kvaliteten ivården. En begränsning av antalet sjukvårdsregioner är nödvändig för att geutrymme för en bättre kontroll av dimensioneringen och skapa utrymme försatsningar inom vårdpolitiskt prioriterade områden. Förbundsstyrelsen ställersig därför bakom förslagel att begränsa antalet regioner till sex.Genomförandet av förändringen måste dock ske på ett sådant sätt, att denegativa konsekvenserna begränsas. a. måste övergångsbestämmelser utformas,som minskar besvären för enskilda patienter av alt byta region. När det gällerregionindelningen vill styrelsen lämna följande kommentarer och förslag: En fortsatt verksamhet vid i kräver ellstörre befolkningsunderlag. RSU föreslår därför alt och södradelen av tillförs Umeäregionen. Förbundsstyrelsen finnerflera skäl - inte minst regionalpolitiska - tala för att verksamheten i Umeåmåste fortsätta och vidareutvecklas. Styrelsen ställer sig därför bakom RSU:sförslag. Del ger Umeåregionen ett befolkningsunderlag på cirka 900 000personer, vilket kan betraktas som en miniminivå. För innebär dockförslaget ur kommunikationssynpunkt vissa nackdelar. Styrelsen vill starktmarkera nödvändigheten av kraftfulla insatser för att minska dessa nackdelaroch förbättra resmöjlighelerna mellan och . Vid i har efterhand byggts upp enbetydande kunskap och erfarenhet med speciell inriktning mol vissa medicinska verksamhetsomräden.Det är en kunskap som måste las till vara och föras vidare. gäller,all resurserna vid för vissa specialiteter ärbegränsade och att det kan bli svårt att la emot flera patienter. Ettömsesidigt samarbete mellan de två sjukhusen borde mot den bakgrunden skapabättre förutsättningar för ett allsidigt utbud av högspe- 1980/81:9 89 cialiserad vård i än RSU:s förslag attkoncentrera resurserna till ett sjukhus. En sådan alternativ lösning skulleockså på ett bättre sätt ta till vara de resurser, som redan finns. Varjesjukhus skulle kunna utveckla de områden, där det redan nu har ett specielltkunnande. Så har exempelvis i utredningsarbetet dokumenterats Örebrosjukhusetsspecifika kunskaper inom yrkesmedicinen. Det är exempel på ett område somskulle kunna ingå i sjukhusets speciella "profil". Förbundsstyrelsenförordar den lösning som skisserats ovan. Den innebär att Örebrosjukhuset kanbibehålla sin ställning och alt regionen byggs upp med utgångspunkt frän tvåregionsjukhus. Regionen kommer därmed att få väl utbyggda resurser för högspecialiseradvård.