prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Attförsäljningen och fördelningen skall ombesörjas av kronofogde eller annantjänsteman i kronofogdekarriären är självklart, även om denne i vissutsträckning bör kunna få biträde av annan tjänsteman vidkronofogdemyndigheten. Exekutiv försäljning av registreratskepp och skeppsbygge och av luftfartyg och intecknade reservdelar lillluftfartyg, som f n. också åvilar överexekutor, äger rum enligt bestämmelsersom i sina huvuddrag stämmer överens med reglerna för exekutiv försäljning avfastighet på auktion. Vikliga skillnader föreligger dock i flera avseenden.Försäljningen inkl. köpeskillingsfördelningen bör ankomma på samma myndighetersom ombesörjer exekutiv försäljning av fast egendom. Den som ombesörjerexekutiv försäljning av fast egendom får anses tillräckligt kvalificerad allhandlägga även exekutiv försäljning av registrerat skepp m.m. Kronofogde äralltså i och för sig kompetent att ha hand om uppgiften. Exekutiv försäljningav registrerat skepp m.m. förekommer emellertid endast i ell fåtal fall omåret. Oavsett vilken myndighet som skall ombesörja uppgiften kan man därförinte räkna med att tjänsteman som på förhand är insatt i de aktuella frågornaskall finnas annat än vid vissa försäljningsmyndigheter. 1980/81:8 Föredraganden: Allmän motivering 144 Man får sålunda under alla förhållanden räkna med allförsäljningsmyn-dighelen ibland måsle anlita utomstående expert förförsäljningen. Antalet kronofogdedistrikt hindrar därför inte alt uppgiftenanförtros kronofogdemyndigheterna. Jag föreslår sålunda att uppgiftenatt ombesörja exekutiv försäljning av registrerat skepp och luftfartyg m.m.anförtros kronofogdemyndigheterna. Genom lämpliga organisatoriska åtgärder börsörjas för att kronofogdemyndighet som behöver bistånd med försäljningen ocksåfår sådan hjälp. Detta kan ske genom att kronofogde vid viss eller vissakronofogdemyndigheter vid behov kan förordnas att som förrättningsmanombesörja försäljning av sådan egendom i andra distrikt. Som har nämnts i det föregående haröverexekutor f.n. även hand om exekutiv försäljning av andel i registreratskepp eller skeppsbygge och i luftfartyg eller intecknade reservdelar tillluftfartyg liksom försäljning av villkorlig äganderätt till sådan egendom ellerlill andel däri. Sådan försäljning, som inte rubbar panträtt eller annansärskild rätfighet i egendomen, sker enligl en enklare ordning än den somgäller för egendom som har behandlats i del föregående. Något hinder mot altflytta dessa försäljningar lill kronofogdemyndigheterna föreliggeruppenbarligen inte. Enligt UL kan handräckning meddelasi form av kvarstad eller annan säkerhetsåtgärd, som inom viss lid skall följasav alt talan väcks vid domstol eller i vissa fall i annan ordning, eller i formav återställande av besittning eller annat förhållande som har rubbats samlavhysning. Det ankommer på överexekutor att förordna om handräckning, medanöverexekutors beslut vid behov verkställs av kronofogdemyndigheten. Antalet handräckningsmål somslutligt handlades av överexekutorerna uppgick till 19.925. Häravutgjordes 151 av säkerhetsåtgärd, 1.604 av återställande av besittning ellerannat rubbat förhållande och återstoden, 18.170, av avhysning. denI - inkom fill överexekutorerna sammanlagt 19.500mäl om handräckning. Härav anhängiggjordes 14.687, eUer , iStockholms, och samt . Om även ochÄlvsborgs län medräknas, inkom 16.912, eller , av handräckningsmålentill fem överexekutorer. I antalet 19.500 mål ingår emellertid även mål omhandräckning enligt andra författningar än UL. Enligl beredningens förslag skallöverexekutors uppgift att förordna om handräckning flyttas tillkronofogdemyndigheterna, som alltså skall såväl besluta i saken som vid behovgenomföra handräckningen. Som framgår av vad som har sagts har förslagettillstyrkts från många håll vid remissbehandlingen. De remissinstanser som åandra sidan har avstyrkt förslaget har särskilt åberopat att befogenheten altförordna om hand- 1980/81:8 Föredraganden: Allmän motivering 145 räckning är av JudicieU natur och attkronofogdemyndigheterna därför skulle få såväl dömande som verkställandeuppgifter, om förslaget genomförs. En del remissintanser har också åberopatatt handräckningsmål kan innehålla svåra problem saml att flertalet mål intekräver speciellt snabb handläggning. Behövliga förenklingar anses kunna görasinom ramen för den nuvarande ordningen. Några remissinstanser har ifrågasatt ominte befogenheten att förordna om handräckning bör flyttas till domstol, omöverexekutor avskaffas. Sedan remissbehandlingen avberedningens förslag har avslutats har de organisatoriska förutsättningarna föratt flytta över handräckningsmålen tiU kronofogdemyndighetema ändrats. Som harnämnts tidigare föreslås nämligen i prop. 1977/78:129 att del nuvarande antaletkronofogdedistrikt skall behållas oförändrat. Mot bakgrund av att i vart fallnågon större ändring av indelningen i kronofogdedistrikt inte kunde väntasundersöktes inom om del fortfarande varrealisfiskt att söka fullt ut förverkliga beredningens förslag beträffandehandläggning av handräckningsmålen. Resultatet av undersökningen harredovisats i den tidigare nämnda promemorian (Ds Ju 1977:5) Summarisk process.1 denna förordas att såväl den summariska betalningsprocessen somhandräckningsmålen slås samman till en ny, enhetlig procedur - kalladlagsökning - som handhas av tingsrätterna. Utöver de praktiska ochorganisatoriska synpunkter som kan anläggas på frågan framhålls i promemorianockså den principiella aspekten alt förordnande om handräckning har ett starktjudicieUt inslag och att det är önskvärt att om möjligt hålla sådaha uppgifterskilda från de rent verkställande. Promemorian har remissbehandlats.Förslaget alt föra över handräck-ningsmälen till domstol har tillstyrkts ellerlämnats utan erinran av de flesta remissinstanserna. De kronofogdemyndighetersom har yttrat sig är dock i allmänhet negativa till en sådan lösning ochförordar att uppgiften alt förordna om handräckning anförtroskronofogdemyndighet. Endast två kronofogdemyndigheter anser att domstolarna avorganisatoriska eller principiella skäl är bättre lämpade att prövahandräckningsmål. Ett par kronofogdemyndigheter förordar att de enklastehandräckningsmålen, bl.a. mål om återtagande av förhyrda saker, flyttas tillkronofogdemyndighetema vid överexekutors avskaffande. Ett par länsstyrelseroch en tingsrätt förordar alt handräckningsmål i enlighet med vad beredningenhar föreslagit flyttas till kronofogdemyndigheterna. ifrågasätterom inte handräckningsmålen kan vara kvar hos eller prövas avlänsrätten. För egen del vill jag framhålla allom uppgiften att besluta om handräckning och uppgiften att genomförahandräckningen förs samman till en myndighet, vissa förenklingar otvivelaktigtskulle uppnås i fråga om diarieföring, delgivning m.m. Fördelama härmed måsledock vägas mol övriga 1980/81:8 Föredraganden: Allmän motivering 146 faktorer som gör sig gällande i sammanhanget. till att den nuvarande indelningen i kronofogdedistrikt kan förutsättaskomma att behållas oförändrad ter det sig från praktiska och organisatoriskasynpunkter numera fördelaktigare att flytta över målen lill tingsrätt. Tillförmån för en sådan lösning talar också andra skäl, varav Jag här skall nämnade viktigaste. Handräckningsmål innefattarprövning av civilrältsliga förhållanden. Detta gäller både säkerhetsåtgärderoch handräckning i form av återställande av besittning m.m. eller avhysning.Befogenheten alt förordna om handräckning är otvivelaktigt en direkt JudicieUuppgift. Kvarstad och andra säkerhetsåtgärder utgör komplement tilldomstolsprocessen och mål om handräckning för avhysning eller återställande avbesittning o.d. är i realiteten en summarisk process, som utgör ett alternativtill den ordinära rättegången vid domstol. Som Jag har anfört i det föregåendekan man visseriigen inte i en modern utsökningslagstiftning göra klar skillnadmellan å ena sidan rent verkställande uppgifter och å andra sidan vissa merajudicieUt betonade befogenheter, så att endast uppgifter av det förra slagetskulle ankomma på den exekutiva myndigheten. Uppgiften att förordna omhandräckning är dock av sådan karaktär alt det från principiell synpunktframstår som mindre lämpligt att uppgiften skall åvila kronofogdemyndigheten. Handräckningsmålen förekommer istort antal. De flesta är emellertid koncentrerade till ell fåtal län. Omuppgiften att pröva ansökan om handräckning flyttas till kronofogdemyndigheternaskulle åtskilliga kronofogdemyndigheter få ett otillfredsställande litet antalsådana mäl. Den skyndsamma handläggning som handräckningsansökan ibland kankräva, l.ex. i fråga om kvarstad eller annan säkerhetsåtgärd, skulle troligeninte alltid kunna tillgodoses i de allra minsta kronofogdemyndigheterna. På grund av vad som har anförtsanser Jag alt befogenheten att förordna om handräckning inte bör flyttas lillkronofogdemyndigheterna. Som Jag har utvecklat närmare i det föregående är emellertidinte heller den nuvarande ordningen helt tillfredsställande. Flera skäl talarför att uppgiften bör ankomma på domsi:ol, dvs. Den frågan kommeratt behandlas närmare i den remiss till lagrådet av förslag till ny lagsökningslagsom Jag ämnar föreslå . Jag avser att i det sammanhanget föreslå attden befogenhet att förordna om handräckning som f n. tillkommer överexekutorenligt UL flyttas till tingsrätt. 5.2.5 Prövning av klagan Klagan över utmätningsmannensbeslut och åtgärder sker enligt gällande rätt hos överexekutor. Motöverexekutors beslut kan besvär anföras i hovrätten. Talan mot hovrättensbeslut fullföljs genom besvär lill högsta domstolen. 1980/81: 8 Föredraganden: Allmän motivering 147 anhängiggjordeshos överexekutorema ungefär 2.700 resp. 2.400 mål rörande klagan överutmätningsmans beslut eller åtgärd. den - den 30 juni1976 inkom 2.942 sådana mål. Antalet utsökningsmål vari talan mot överexekutorsbeslut förs i hovrätt torde utgöra omkring 600 . De utsökningsmål somfullföljs till högsta domstolen torde kunna uppskattas lill ungefär 100 omåret. Beredningen, som har ansett detangelägel alt antalet instanser nedbringas, har diskuterat möjligheten att talanmot kronofogdemyndighets beslut skulle föras i lingsräll eller annan domstolsom dömer i första instans men har avvisat en sådan lösning. Beredningen harockså förkastat möjligheten att lägga besvärsprövningen på en särskildöverinstans för utsökningsmål för hela landet. Enligt förslaget skall lalan molkronofogdemyndighetens beslut föras i hovrätten. För att detta inle skall ledatill en alltför stor arbetsbelastning för hovrättema föreslås att kronofogdemyndigheternafår vidgade möjligheter alt vidta självrältelse. Förslaget har godtagits av deflesta remissinstanserna, men ett antal remissinstanser har avstyrkt förslaget.En del av de negativa remissinstansema har bl.a. betvivlat att förslaget skullemedföra minskade kostnader. Vidare har de avstyrkande remissinstansemagenomgående åberopat risken för alt hovrätterna skulle få ett mycket stortantal exekutiva besvärsmål. För egen del vill Jag förstframhålla att del i utsökningsmål som regel är angeläget för parterna att sakenblir skyndsamt avgjord. Den nuvarande ordningen med fyra instanser medför attdet kan ta förhållandevis innan ett mål är slutligt avgjort.Visserligen utgör inte klagan i och för sig hinder mot fortsatt handläggning avmålet hos kronofogdemyndigheten, men besvärsinstansen brukar i allmänhetförordna all vidare exekutiva åtgärder skall inställas tills klagan harprövats. Olägenhetema ökar genom att i princip varie beslut och åtgärd underdet exekutiva förfarandet kan överklagas för sig. Fyra instanser förekommervisserligen inte i alla mål, eftersom överexekutor själv handlägger vissauppgifter som första instans. Som framgår av det föregående är det emellertidavsikten att överexekutors befattning med sådana uppgifter skall upphöra ochuppgiftema frånsett befogenheten att förordna om handräckning övertas av kronofogdemyndigheterna. Om antalet instanser minskas, börmål som överklagas ofta kunna avslutas snabbare. Man skulle också lättare uppnåen mera likformig rättstillämpning redan i andra instans. Den nuvarande ordningenmed fyra instanser har fö. sin grund i äldre förhållanden. Trots att ett systemmed fyra instanser förekommer även på en del andra områden, l.ex. i taxeringsprocessen,är det enligt min mening angeläget att antalet instanser i utsökningsmålnedbringas. Detta torde också kunna ske ulan risk för rättssäkerheten. Med utgångspunkt i enkronofogdeorganisation med 81 kronofogdedistrikl måste 24 myndigheter i andrainstans anses vara ett alldeles för 1980/81* 8 Föredraganden: Allmän motivering 148 Vart och ett av fyra län utgör dessutom ett kronofogdedistrikl. Dessaförhållanden utgör ett starkt skäl för alt avskaffa sombesvärsinstans. Utsökningsmålen skiljer sig från länsstyrelsernasövriga uppgifter. Om länsstyrelsema, i enlighet med vad jag har föreslagit idet föregående, befrias från att handlägga de exekutiva uppgifter som nuankommer på överexekutor som första instans, blir prövningen av överklagadeutsökningsmål ett än mera främmande inslag i länsstyrelsernas verksamhet. Om inte längre skall pröva klagan iutsökningsmål, kan övervägas om inte besvär över kronofogdemyndighetens beslutbör föras i tingsrätt. Som har framhåUits har utsökningsmål näraanknytning lill de allmänna domstolamas rättskipning, och det har tidigare iolika sammanhang diskuterats att flytta överexekutorsuppgifterna lill domstol.Domare i allmän underrätt har också tidigare ofta fungerat som överexekutor.Tingsrällsorganisalionen medger i och för sig alt målen handläggs i lämpligaformer. Även mol bakgrund av att hovrätt är överinstans i förhållande filltingsrätt kan det synas naturligt all tingsrätt skall pröva klagan överkronofogdemyndighets beslut. Mot en sådan ordning kan ernellertid anföras fleraskäl. Antalet domkretsar (100) är fler än antalet kronofogdedistrikl. Manskulle därför nödgas låta endast vissa tingsrätter, t.ex. en i varje län,fungera som besvärsinstans. Även med en sådan ordning skulle emellertid fleratingsrätter utgöra besvärsinstans till endast en eller två kronofogdemyndigheter.Man skulle också möjligen bli tvungen att låta en del typer av mål, t.ex.angående avhysning, prövas av endast vissa tingsrätter. Vidare skulle detnuvarande antalet instanser inte nedbringas, om inte möjligheten att fullföljatalan lill hovrätten och högsta domstolen begränsades. Bl.a. med hänsyn lillatt i utsökningsmål kan uppkomma svåra rättsliga problem som bör kunna prövasäven i högsta domstolen synes emellertid någon sådan begränsning inte lämplig.Med hänsyn lill det anförda bör inle tingsrätt väljas som besvärsinslans, omannan mera ändamålsenlig lösning står att finna. 1 ett remissyttrande har länsrätt nämnts som etttänkbart alternativ. Vid länsrätt handläggs mål enligt bl.a. barnavårdslagen(1960:97). lagen (1954:579) om nyklerhetsvård och utlänningslagen (1954:193)saml mål om verkstäUighet rörande bam enligt 21 kap. (FB).Därjämte prövas vissa frågor rörande körkort m.m. De frågor som uppkommer iutsökningsmål har inte någol samband med nu nämnda mållyper. Vid avgörande avmål i länsrätt skall som regel nämndemän delta. Mol länsrättens beslut förslalan hos kammarrätten. Med hänsyn till nu nämnda förhåUanden kan det intekomma i fråga all göra länsrätt till besvärsinstans i utsökningsmål. Jag villhär också erinra om att i prop. 1977/78:170 har föreslagits att de nuvarandelänsdomslolarna - länsrätten, länsskatterätten och fastighetstaxeringsrätten -skall brytas ut från länsstyrelsema Prop.1980/81:8 Föredraganden: Allmän motivering 149 ochläggas samman till en fristående allmän förvaltningsdomstol i varje län,benämnd länsrätt. Frågan om en utvidgning av länsdomstolamas målområdeövervägs f. n. av länsdomstolskommittén (Kn 1977: 01). En annan möjlighel som har diskuterats är att besväröver kronofogdemyndighetens beslut skulle föras hos en särskild överinstansför hela landet, vilken skulle vara slutinstans. Parterna skulle dåkunna snabbt erhålla ett slutligt avgörande i saken och en enhetlig praxisskulle främjas. För ändamålet torde en självständig myndighet behöva inrättas.Del kan emellertid inle vara försvarligt alt skapa en ny myndighet enbart förprövning av överklagade utsökningsmål. Det skulle inte heller vara lämpligt attexekutionsrättsliga frågor, som har nära anknytning till den allmännacivilrätten, skulle avgöras i särskild ordning skild från domstolsväsendet iövrigt. Vid muntlig förhandling skulle praktiska olägenheter ofta uppkomma förparter och andra sakägare som måste inställa sig inför en central myndighet.Såväl beredningen som remissinstanserna har ocksä avstyrkt allbesvärsprövningen förläggs lill en särskild överinstans för hela landet. Inteheller Jag kan förorda en sådan lösning. Den lösning av problemet som ligger närmast tillhands är utan tvivel all besvär över kronofogdemyndighetens beslut förs direkti hovrätten, mot vars beslut talan kan fullföljas till högsta domstolen. Genomen sådan ordning uppnås flera fördelar. Saken blir då redan i den förstabesvärsinstansen prövad av domstol, som antalet instanser inskränkstill tre. Parterna kan snabbare än f.n. erhålla ett slutligt avgörande av.saken och en mera likformig praxis främjas. Redan i andra instans kan vidbehov hållas muntlig förhandling och förebringas muntlig bevisning. Sexhovrätter får också anses utgöra ett lämpligt antal besvärsmyndigheter iförhållande till antalet kronofogdemyndigheter. Enligl min mening saknasdäremot anledning att, som RSV har ifrågasatt, göra endast en hovrätt tillbesvärsinstans för hela landet. För att hovrätt skall kunna väljas sombesvärsinstans närmast över kronofogdemyndigheten måste emellertid även krävasatt hovrätterna inle får ett alltför stort antal överklagade utsökningsmål samlatt handläggningen vid kronofogdemyndighetema är sädan att myndigheternasbeslut utgör lämpligt underlag för prövning av en så kvalificerad instans somhovrätt. Även kostnaderna för den nu diskuterade inslansordningen måstebeaktas. har antalet till överexekutorernaöverklagade utsökningsmål uppgått till mellan 2.400 och 3.000 mäl ,medan antalet utsökningsmål som har fullföljts till hovrättema har inskränktsig till ungefär 600. 1 sist nämnda antal ingär även mål som har prövats avöverexekutor som första instans. I syfte att begränsa tillförseln avbesvärsmål till hovrätterna, om överexekutor avskaffas, har beredningenföreslagit bl.a. att kronofogdemyndigheterna ges vidgade möjligheter att självarätta sina beslut och åtgärder. Bl.a. föreslås alt det inte skaU gälla någon 1980/81:8 Föredraganden: AUmän motivering 150 särskildtidsbegränsning för hävande av utmätning i fall då den utmätta egendomen visastillhöra tredje man. Frågan om självrältelse behandlas närmare i avsnitt5.4. Jag vill redan härsäga alt jag anser alt självrältelse bör kunna ske ihuvudsaklig överensstämmelse med beredningens förslag. En sålunda vidgadmöjlighet till självrättelse bör kunna förebygga en hel del klagomål. Somberedningen har föreslagit bör vidare fullföljdsförbud gälla i fråga om vissabeslut. RSV bör också vid behov meddela närmare föreskrifter eller anvisningarför kronofogdemyndigheterna beträffande tillämpningen av vissa praktisktviktiga bestämmelser. Som exempel kan nämnas gäldenärens beneficium vidutmätning. Jag vill erinra om att RSV redan f n. har meddelat närmareföreskrifter om beräknande av förbehållsbeloppet vid införsel och delutmätningsfria beloppet vid löneutmälning. Även om effekten av nu nämnda förhållanden inteskall överskattas, är det uppenbart att förhållandena är ägnade att begränsaantalet överklaganden av kronofogdemyndighetemas beslut och åtgärder. Det ärknappast möjligt att närmare beräkna hur stor effekten kan bli. Hänsyn börockså tas till att alla de nya bestämmelser som en ny UB innehåller möjligenkan, åtminstone i ell inledningsskede, bidra till en ökning av antaletklagomål. Å andra sidan torde genom balken skapas klarhet i fråga om åtskilligaförhåUanden där ovisshet nu råder. Vid en försiktig bedömning synes man fåräkna med att antalet överklagade utsökningsmål kommer att uppgå tillåtminstone 2.000 . Vid övervägande av om det är lämpligt atthovrättema skall ha att pröva så många exekutiva besvärsmål som omkring 2.000per år bör beaktas bl.a. följande. inkom till hovrättema 12.574 nyamål, varav 2.024 tvistemål, 5.314 brottmål och 5.236 s.k. Ö-mål. I antaletÖ-mål ingår ca 600 överklagade utsökningsmål. Enligt uppgifter som år 1975inhämtades från , hovrätten över och samt hovrältenför uppskattades den lid som Ö-målen krävde till 1520, ca 20resp. av hovrättens arbetstid för samtliga mål. Av den arbetstid sombelöpte på Ö-målen åtgick ca 3, 4 resp. för utsökningsmålen. Det innebär attav nämnda hovrätters arbetstid för handläggning av samtliga mål endast omkring1 % belöpte på utsökningsmålen. Detta har uppenbarligen samband bl. a. med attöverklagade utsökningsmål i de allra flesta fall kan avgöras på handlingarna.Mot bakgmnd av det nu sjda bör det inte utgöra något hinder frän arbetssynpunkteller med tanke på målsamman-sällningen att hoyråttema erhåller ca 2.000utsökningsmål . Jag har därvid även beaktat att det torde vara tiUfördel för handläggningen av överklagade utsökningsmål om hovrättema tUlförsett större antal sådana mål än f n. Handläggningen av utsökningsmål hoskronofogdemyndigheten åvilar f.n. kronofogden i egenskap av utmätningsman, meni praktiken handläggs på grund av delegation de allra flesta utsökningsmålen avpersonal i exeku- Prop.1980/81:8 Föredraganden: Allmän motivering 151 tionskarriären, dvs. kronokommissarie, förstekronoassistent och krono-assistenl. Denna personal, som frånsett enstakaundanlag saknar Juridisk examen, ombesörjer bl.a. de allra flestautmätningsförrättningarna. Vissa begränsningar gäller dock i rätten attdelegera uppgifter fill nämnda tjänstemän. Vidare åligger det den som är satt ikronofogdes ställe att till kronofogden hänskjuta fråga som är av principiellnatur eller svårbedömd. Kronofogde skall också lämna den som han har satt i sittstäUe råd om uppgiftens fullgörande och övervaka att uppgiften fullgörsbehörigen. Enligt min uppfattning börhandläggningen av utsökningsmål åvila själva kronofogdemyndigheten. Även ifortsättningen måste flenalet utsökningsmål handläggas av personal iexekutionskartiären, men liksom f.n. bör vissa, kvalificerade uppgifterförbehållas kronofogde. Hit hör i princip bl.a. de uppgifter som föreslås bliflyttade från överexekutor lill kronofogdemyndigheten. Jag utgår vidare frånatt underordnads handläggning och beslut i lämplig utsträckning granskas avkronofogde, som vid behov skall vidta rättelse i den mån det är tillåtet.Kronofogdemyndighetemas beslut och åtgärder får därför anses bli föremål för entillräckligt kvalificerad bedömning för att kunna utgöra underlag föröverprövning i hovrätt. Indragning av en instans är ägnatatt medföra lägre kostnader för staten för besvärsförfarandel. Hos överexekutor avgörs överklagade utsök ningsmål av en tjänsteman, som regel efter föredragning av en annan tjänsteman. Hovrälten är vid sin prövning domför med fyra ledamöter, varjämte målet vanligtvis föredras av en fiskal eller fiskalsaspirani. Som har nämnts tidigare uppgår antalet överklagade utsökningsmål numera till 2.500-3.000 hos överexekutorema och omkring 600 i hov rättema, medan antalet sådana mål i hovrätterna, om överexekutors uppgift som besvärsinstans överläs av hovrätterna, kan uppskattas lill ungefär 2.000 . Mot bakgrund härav synes en ordning med hovrätt som första besvärsinstans ta i anspråk juristpersonal i något större utsträckning än den nuvarande instansordningen. Å andra sidan torde den genomsnittliga arbetsinsatsen vara mindre för en domare i en kollegialt sammansatt domstol än för en ensamdomare. Om överexekutor avskaffas som mellaninslans undgår man också bl.a. en del kontorsmässig handlägg- , Om klagan över kronofogdemyndighets beslut skall skedirekt i hov- rätlen, kan eventuellt antalet utsökningsmål som fullföljslill högsta domstolen öka någol.