prop · G403103 · 1980-12-31 00:00:00 — höjda upptäcktsrisken förutsattes ha stor allmänprevenliveffekt. Denrutinmässiga verksamheten med alkoholutandningsprov har otvivelaktigt så tiilvida fyllt sin funktion att den har gett möjlighet att beivratrafiknykterhelsbroll i ett inle obetydligt antal fall som annars skulle haundgått upptäckt. Del kan också antas all verksamheten har en viss preventiveffekt, även om naturligtvis säkra uttalanden om delta är svåra all göra. Ellproblem har emellertid varit den icke obetydliga andelen av s.k. falsktpositiva prov, dvs. utslag som har tytt på en alkoholhalt över mendär del vid efterföljande blodprovslagning inle har kunnat påvisas straffbarpromille. Det torde visserligen slå klart alt en slor del av dessa prov inle äri egentlig mening falska ulan förklaras av att alkoholhallen har hunnit sjunkaunder den straftTara gränsen som förflyter mellanulandningsprovel och blodprovstagningen. Kvar slår emellertid ändå all de fallsom inle leder lill lagföring medför ölägenheter och obehag för fordonsförarnaoch orsakar del allmänna onödiga kostnader för läkarundersökning,blodprovslagning och blodprovsanalys. För polisens del uppstår onödigt merarbetegenom atl man får skriva rapport och avdela personal för all omhänderta denmisstänkte föraren i samband med blodprovstagningen. Om de falskt positivaproven kunde undvikas, skulle detta på en gång leda till en höjd rättssäkerhetoch effektivare irafikkontroller. Mot dennabakgrund och med hänsyn lill att ny kvantitativ teknik numera har utvecklatsbemyndigade regeringen socialslyrelsen all genomföra enförsöksverksamhet med luflundersökningsieknik enligt nya metoder vid misstankeom brott mot trafiknyklerhelslagsliflningen. Försöksverksamheten har ienlighet med en plan, upprättad av socialslyrelsen i samråd medrikspolisstyrelsen och slalens rältskemiska laboratorium, bedrivits iStockholms, och under vetenskaplig ledning avprofessorn vid slalens rältskemiska laboratorium ochprofessorn vid . Resultatet avverksamheten har redovisats i en skrivelse från socialslyrelsenlill . Vidförsöksverksamheten har kvantitativa prov lagils med en apparatur som ärkonstruerad för all göra del möjligt all på grundval av en analys avutandningsluften avläsa alkoholkoncentrationen i blodet. Instrumentenhar använts och avlästs av polispersonal vid misstanke om trafiknykterhetsbrott,bl.a. i samband med irafikrazzior. Luflproven har lämnats frivilligt, och derastillförlitlighet har i efterhand jämförts med analysen av de blodprov som hartagits på de misstänkta. Försöksverksamhetenhar i första hand syftat lill all utröna om apparaturen kan användas för altsålla bort de falskt positiva proven och om den i praktisk verksamhet kanhanteras av polispersonal. Etl mera långsiktigt mål för försöksverksamheten haremellertid varit all ge underlag för en bedömning i vad mån det från teknisksynpunkl är möjligt all låta luftanalys ersätta det nuvarande syslemel medblodanalys för att fastställa graden av alkoholpåverkan hos förare avmotorfordon. 1 sinskrivelse lill förklarar socialslyrelsen all resultatet avförsöksverksamheten överstiger förväntningarna. Luftanalyslekniken kan enligtstyrelsen användas för all sålla bort de falskt positiva proven -av antalet undersökta - och apparaterna kan efter en kortintroduktion användas av polispersonal. Tillförlitligheten bedöms vara så sloratt apparaterna efter vissa modifieringar och efter kompletterande försök börkunna ulnylljas som bevismedel för att styrka åtal för trafiknyk- 1980/81:103 36 Delta förutsäller dock enligtsocialstyrelsens uppfattning en lagändring. Avsikten är all försöksverksamhetenskall fullföljas med en andra fas för all man närmare skall kunna prövamöjlighelerna all låta luftanalys ersälla del nuvarande syslemel medblodprovsanalyser som bevismedel. Under denna fas skall man bl.a. studeramöjlighelerna all spara luflproven i ampuller och all pröva apparaterna undermera fältmässiga former. Atl det enligl vad försöksverksamheten visar harutvecklats apparatur som gör del möjligt all eliminera de falskt positivaproven är naturligtvis att hälsa med stor tillfredsställelse, särskilt medhänsyn till den förbättring av rättssäkerheten som därigenom kan uppnås.Försöken har emellertid visat sig framgångsrika även för sill andra syfte,nämligen all ge underlag för en bedömning huruvida luflproven är såtillförlitliga atl de i vårt land - liksom i vissa andra länder- i åtminstonerätt betydande ulslräckning skulle kunna ersälla de traditionella blodprovensom bevismedel i trafiknyklerhetsmål. Det kaninte råda något tvivel om all en sådan ordning skulle vara förenad medväsentliga fördelar såväl för det allmänna som för den enskilde. Kostnadernaför blodprovslagning och blodprovsanalys skulle kunna sparas, ochsjukvårdspersonal skulle inte behöva las i anspråk för delta ändamål.Åtminstone vid slörre Irafikrazzior skulle man redan på platsen för kontrollenkunna avgöra om straffbar promille föreligger och inte behöva avdelapolispersonal för att transportera de misstänkta för provtagning. Vidare gälleralt polisen med oförändrade resurser skulle väsentligt kunna intensifieraförarkontrollerna. Den enskilde skulle få besked om han har gjortsig skyldig lill brott eller inle och undgå del obehag som blodprovstagningenkan innebära. Det skulle bli möjligt atl snabbi slutföra ulredningen och attdärigenom avsevärt förkorta liden mellan brottet å ena sidan och lagföringenliksom eventuella körkorlsingripanden å den andra sidan. Innan manmera slutgiltigt kan bedöma förutsättningarna för atl ta tillvara demöjligheler lill rationalisering som sålunda erbjuder sig. måste dockåtskilliga frågor få en närmare belysning. För det fortsatta utvecklingsarbetetsinriktning är det av värde om en undersökning med della syfte kan påbörjas såsnart som möjligt. Jag förordar därför all en särskild utredare tillkallasredan nu med uppdrag atl pröva de rättsliga och praktiska förulsältningarna förall använda utandningsprov som bevismedel i trafiknyklerhetsmål. En förstaförutsättning för att den nya tekniken skall kunna las i bruk på ell sådanlsäll är givelvis all den erbjuder fillfredsställande garantier frånrättssäkerhetssynpunkt. Utredaren bör ge en samlad bild av vetenskapensnuvarande ståndpunkt när del gäller tillförlitligheten av etl system som byggerpå analys av utandningsluften. Viktigt är också att utredaren tar ställninglill vilka krav som med förut angivna utgångspunkter bör ställas på denakluella apparaturen från rättssäkerhetssynpunkt och belyser frågan i vad måndel finns möjlighet atl lillgodose dessa krav. Isistnämnda hänseende bör bl.a. uppmärksammas alt del om luflproven skall kunnaanvändas som bevis i en rättegång sannolikt är nödvändigl alt apparaturen ärförsedd med en funktion för alt i skriftlig form dokumentera resultatet avproven. En annan fråga som måsle belysas är möjligheten all spara luflprovenför en eventuell senare konlroll. Del lär finnas tekniska förutsättningar altspara proven i tuber eller rör för analys med annan teknik, I.ex.gaskromalografi. Avsikten är att man under den fortsatta försöksverk- 37 Kommittéer: Del II Ju:8 samheten skall pröva både skrivarfunklionerna ochmöjlighelerna all spara luflprov. Utredaren bör ta ställning till vilka anspråk som bör ställas på apparaturen i angivna hänseenden. Av största vikt är självfallet också atl undersöka om del finns felkällor eller möjligheter all manipulera proven som kan påverka deras tillförlitlighet. ' Om utredaren kommer till delresultatet alt luftproven ärså tillförlitliga all de i princip kan användas som bevisning omalkoholpåverkan, bör han överväga i vad mån ändringar behöver göras ilagstiftningen för all man skall kunna använda proven på detla sätt. Omluftproven med betryggande garantier från rättssäkerhetssynpunkt kan användassom bevismedel för att styrka straffbar alkoholhall i blodet, skulle degrundläggande brotlsrekvisi-len i 4 § Irafikbrollslagen inte behöva ändras. Ellalternativ kan emellertid vara alt låta alkoholhalten i utandningsluften blidirekt avgörande för slraffbarheten. Eftersom de nuvarande presumlionsreglernai trafiknyklerhelslagsliflningen grundar sig på alkoholhallen i blodet, måslei så fall 4 § 1 och 2 mom. Irafikbrollslagen ändras på så sätt all ävenalkoholhalten i utandningsluften kan läggas lill grund för lagföring. Eftersom man rent praktiskt knappast kan la luflprov ulanden misstänktes medverkan, synes del ofrånkomligt all en möjlighet all tablodprov kvarstår. Eventuellt kan blodprov behöva tas även i andra fall än dåden misstänkte vägrar atl medverka lill etl utandningsprov, t.ex. om han ärsvårt skadad eller om narkolikapåverkan kan misslänkas. En fråga blir ocksåvilken belydelse som bör tillmätas en begäran från den misstänkte själv att fålämna blodprov. Självfallet är del emellertid angelägel all man, om man införden nya tekniken i praktisk verksamhet, kan begränsa antaletblodprovstagningar. I vad mån detla blir möjligt torde väsenlligen bero påtillförlitligheten hos luflprovstekniken och möjligheten all spara luflprovenför senare konlroll. Utredaren bör närmare belysa della spörsmål. Kvarstår möjligheten lill blodprov, uppkommer elt särskiltproblem som sammanhänger med alt ell luflprov som tas i omedelbar anslutninglill körningen ofta kommer att ge etl högre och i princip mera rättvisandeutslag än ell blodprov, som ju normall inle kan las förrän någon tid senare.Detla hänger samman med atl alkoholkoncentrationen i de flesta fall torde varasjunkande vid liden för körningen. Den som vägrar atl ge ell luflprov kan då ipraktiken vinna fördelar genom dröjsmålet och i gränsfall gå fri från ansvar isituationer där etl luftprov skulle ha fällt honom. Del är nämligen numera inleså vanligt all domstolarna tillämpar s.k. tillbakaräkning i fall dåalkoholhallen i blodprovet underskrider den promillegräns som gäller förbrottet (jfr prop. 1974:154 s. 31). 1 den mån kännedomen om dessa konsekvensersprider sig, kan detta befaras leda till alt vägran att medverka till luftprovinle blir ovanlig bland misstänkta förare. Utredaren bör undersöka om delantydda problemet går all bemästra. Möjligen skulle detta kunna ske genom atlell reducerat värde läggs lill grund för den rättsliga bedömningen avresultatet av luftanalysen. En annan utväg kan vara att låta skyldigheten attmedverka lill utandningsprov bli slraffsanklionerad. Möjligheten all nå rationaliseringsvinster vid en övergånglill all i slörre eller mindre utsträckning använda luftprov i stället förblodprov sammanhänger lill en del med frågan i vilken omfattning kliniskaundersökningar i forlsältningen skall göras vid misstanke omIrafiknyklerhetsbroll. Frågan om de kliniska undersökningarna har medanledning av motioner i ämnet behandlats i . Justitieulskollel har i sittav godkända belänkande 1979/80:11 ullalat all den nuvarande ordningenenligl vilken 1980/81:103 38 läkarundersökning företas rutinmässigt vid i princip allafall av misstanke om trafiknykterhetsbrott kan anses utgöra en misshushållningmed knappa resurser. Intresset av en minskad användning av kliniskaundersökningar är enligt utskottet så starkt all en utvärdering bör ske.Utskottet har emellertid framhållit all vissa av de skäl som kananföras lill slöd för gällande ordning alltjämt har bärkraft och därvidsärskilt nämnt bl.a. de problem som sammanhänger med bruket av läkemedel ochdroger i trafiken. Regeringen har genom beslut uppdragitåt riksåklagaren all i samråd med , socialslyrelsen ochtrafiksäkerhetsverkel verkställa den av begärda utvärderingen. Medhänsyn till frågans belydelse för och nära samband med spörsmålet om enövergång lill luflprov som bevismedel vid trafiknykterhetsbrott bör delfortsatta arbetet lämpligen nu övertas av den särskilde utredaren. En eventuell övergång lill en ny teknik kommer allväsentligt påverka del praktiska arbelel för de irafikövervakande enheternainom polisen. Av vikl är all fasla och ändamålsenliga rutiner skapas redan i etlinledningsskede. LJlredaren bör ägna denna fråga särskild uppmärksamhet ochäven se efter i vad mån den nya tekniken öppnar möjlighet till yllerligareförenklingar av lagföringsproceduren, exempelvis genom en ökad användning avstrafföreläggande vid rattonykterhet. Som jag inledningsvis har nämnt går den redan påbörjadeförsöksverksamheten nu in i en andra fas. Utredaren bör följa denna och taställning till frågan om yllerligare försöksverksamhet behövs. Jag vill peka påden möjlighet som kan finnas alt dra nytta av resultaten av viss motsvarandeverksamhet i de nordiska grannländerna. Utredaren bör vidare i lämpligulslräckning tillgodogöra sig praktiska och lagtekniska erfarenheter från deländer som helt eller delvis har övergått lill luflprovstekniken. har i en skrivelse den28 bl.a. tagit upp frågorna om en sänkning av promillegränsen vidrattonykterhet och en omprövning av del avdrag på grund av statistisktberäknade felmöjligheler som f.n. lillämpas vid blodprovsanalyserna. En mera allmän övergång till luflprovstekniken kan kommaalt få betydelse för de frågor som förbundel har tagit upp. Skrivelsen bördärför jämte remissyttrandena överlämnas i nu akluella delar till utredaren förövervägande. De förslag som utredaren lägger fram skall vara åtföljdaav en beräkning av kostnads- och rationaliseringsvinster. Därvid måsle givelvishänsyn bl.a. tas till utgifterna för all förse polisdistrikten med apparatur avny typ. Utredaren bör också söka bedöma i vad mån antalet lagföringar ochfängelsedomar kan påverkas, om den nya tekniken kommer i mera allmänt bruk. Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jagom regeringens bemyndigande all tillkalla en särskild utredare för alt utredamöjligheterna att använda utandningsprov som bevismedel vidtrafiknykterhetsbrott. att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annalbiträde ål utredaren. Vidare hemställer jag att regeringen föreskriver atlkostnaderna skall belasta andra huvudtitelns kommilléanslag. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. 39 Kommittéer: Del II UD:1 Departementschefen, statsrådet anför. Fredskåren tillkom som en försöksverksamhet inomdel svenska biståndet. Till en början administrerades den av en särskild enhetför fredskårsfrågor. Vid SIDA:s tillkomst integrerades den i SIDA:s övrigaverksamhet. Fredskårens administration delades upp seklorsvis och på olikabiståndsprojekt. Med utvecklingen mot landprogrammering av del svenskabiståndet blev integrationen alltmer fullständig. Under 1970-lalelbörjade emellertid antalet fredskårsdeltagare all sjunka och gick ned frånomkring 200 till ett femtiotal personer. kunde noteras att de av SIDAbekostade volontärerna i de enskilda organisationernas tjänst ökade i anlal.Omkring 200 volontärer tjänstgjorde i . hade antaletstigit lill omkring 350 personer. Ibislåndspolifiska utredningens belänkande (SOU 1977:13) samarbete medu-länderna logs denna utveckling upp lill behandling. Utredningen föreslogemellertid inle någon ändring i de riktlinjer som gällde för fredskårensverksamhet. 1proposition 1977/78:135 om riktlinjer för internationellt utvecklingssamarbetem.m. hänvisades till att åtskilliga problem förknippade med fredskåren hadetagits upp av den bislåndspolitiska ulredningen. Föredraganden fann detemellertid svårt all på grundval av befintligt material la ställning tillfrågan om fredskårens framlid. Därför föreslog han atl regeringen skulle geSIDA i uppdrag atl utreda saken och därvid diskutera två huvudalternativ:"första alternativ vore en fullständig integrering avfredskårspersonalen i del svenska personalbiståndet. Fredskårspersonalen skulleenligl della allernaliv betraktas som en del av del svenska utbudet av resurserall utnyttjas inom ramen för det vanliga biståndssamarbetet och likställas medannan personal som tillhandahålls, dock all del skulle röra sig om arbetsuppgifterpå mellannivå, som kräver kortare yrkeserfarenhet än vanliga experters.Förmånerna skulle bestämmas med hänsyn lill vad som gäller för övrig personal.Del andra alternativet skulle avse en fredskår som tillåts inta en särställninginom biståndet. Fredskårens särart skulle klart framhållas förmottagarländerna. som den skulle tillhandahålla en typ av personalsom efterfrågas av programländerna skulle den ge yrkeskunniga, företrädesvisunga, människor fillfälle all utöva sitt u-landsengagemang och att förvärvadirekt u-landserfarenhel som kan visa sig värdefull för framlidau-landsuppdrag." Regeringen beslöt uppdra ål SIDA att utreda frågan omfredskårens 1980/81:103 40 Enligt direktiven skulle SIDA utredaföljande punkter: efterfrågan på fredskårsdeltagare i mottagarländerna,intresset i för fredskårsuppdrag, orsakerna lill den minskanderekryteringen av fredskårsdeltagare samt erfarenheterna av dels FN:s fredskår,dels fredskårer i några andra länder. Mol bakgrund av denna information skulleutredningen utveckla de allernaliv som regeringen angivit i proposition1977/78:135. Möjlighelerna att ulnyllja biståndsutbildningsnämnden (BUN) förutbildning av fredskårsdeltagare och eventuell administration av fredskårenskulle också prövas. SIDA fann i sin utredning all huvudorsakerna lillminskningen av antalet fredskårsdeltagare var två - dels den ökade tonvikten påmottagarländernas prioriteringar inom en given finansiell ram som ledde lillatt mottagarländerna valde andra resurser än fredskårsdeltagare, dels SIDA:sansträngda kapacitet på personalbislåndssidan. Enligt ulredningen fannsemellertid fortfarande både etl behov i mottagarländerna av biständspersonal påmellannivå och elt stort intresse i för fredskårsljänstgöring. fann det på många säll vanskligt att iSlDA:s regi vidmakthålla två kategorier av fältpersonal med separataanställningsvillkor. Styrelsen ville därför förorda all fredskårsverksamheteninom SIDA fick upphöra. uttalades intresse för tanken på enicke-slatlig, samlande eller samordnande organisation för fredskårs- ellervolontärverksamhet. SID A:s utredning sändes på remiss lill berördaorganisationer. Det visade sig atl remissinstanserna i stort sett var eniga påtre punkter. De var överens om atl den nuvarande fredskåren inle fungeradetillfredsställande, de ansåg all det fanns behov av en ny fredskår och demenade atl den till skillnad från vad som var fallet borde finansieras separat,utanför de årliga landramarna lill programländerna. Meningarna skilde sig åtnär del gällde hur den framlida fredskåren skulle utformas. De flestaremissinstanser ansåg dock all den framlida fredskåren borde vara frislåendefrån SIDA och ha god förankring bland organisationerna i . På basis av del material som har lagts fram kan manenligt min uppfattning i princip länka sig tre olika alternativ lill en lösningpå frågan om fredskårens framlid. Det första alternalivel skulle vara en nedläggning avfredskåren. 1 stället skulle de statliga bidragen till de svenskaorganisationernas volontärverksamhet och lill FN:s fredskår kunna öka. GenomFN:s fredskår skulle fredskårsljänst erbjudas de ungdomar som inle ideologiskthör hemma i någon av de svenska organisationer som sändervolontärer lill . Del andra alternativet skulle vara en helslallig, men frånSIDA fristående, fredskårsorganisation med separat administration av typ SAREC(beredningen för u-landsforskning). Del tredje alternativet skulle vara en fristående fredskårsom organiseras och administreras av organisationerna själva. Denna frislåendefredskår skulle åtminstone lill slörre delen finansieras med statliga medel.Finansieringen skulle ske utanför ramarna lill våra huvudmottagarländer avbistånd. Jag finner del tredje alternativet vara av särskiltintresse. Del lar direkt fasla på den vilja all skapa en ny och frislåendefredskår som de svenska organisationerna givit ullryck åt i sina yttranden överSID A:s utredning. 41 Kommittéer: Del II UD:1 har också mötts med ett positivt gensvar hos den arbetsgruppför en svensk fredskär, som har bildats , och i vilken ingårrepresentanter för de organisationer som berörs av frågan. Jag är angelägen omen lösning som är väl förankrad i de olika ungdomsorganisationerna. Ett förslagbör därför utarbetas på hur en sådan ny, fristående fredskår skall organiserasoch administreras vid sidan av de enskilda organisationernas volontärverksamheti som bör fortsätta som lidigare. Uppdraget bör anförtros ensärskild utredare. Som riktlinje för utredningsarbetet vill jag anföraföljande. Utredaren bör framlägga förslag lill en fredskår, däransvarel för administrationen vilar på de enskilda organisationerna.Ulredningen bör göras i direkt samverkan med de berörda organisationerna och isamråd dels med SIDA, dels med den utredning om utbildningsbehovet för detsvenska framtida utvecklingssamarbetet som tillsattes (Dir.1979:53). Utredaren bör utifrån en bedömning av efterfrågan påfredskårsdeltagare i mottagarländerna och intresset i förfredskårsanslällning framlägga förslag på hur stor en ny fredskår bör vara.Antalet fredskårsarbetare bör dock, i varje fall under de första årensverksamhet, inle översliga 100 personer. Förslag om storleken påhemmaadminislrationen och på fältadministralionen i mottagarländerna börframläggas. Utredaren bör också undersöka hur en ny fredskårsorganisation bästkan förankras i mottagarländerna. Därvid utgår jag ifrån all utredaren särskiltbeaktar möjligheterna lill samarbete med de enskilda organisationernasfältorganisationer, med bislåndskontoren, med mottagarländernas förvaltningoch organisationer saml med de nordiska ländernas volontärorganisationer.Utredaren bör också föreslå vilka som skall kunna la emolfredskårsarbetare. Etl förslag lill budget för fredskåren bör framläggas. Av avgörande betydelse för hur en sådan fredskår kommeralt fungera är enligt min mening dess förankring bland de svenskaorganisationer som berörs av verksamheten. Den nya fredskåren skullehuvudsakligen bli finansierad med statliga medel. säll att säkerställaorganisationernas engagemang i fredskåren är att de själva bidrar med någon delav kostnaderna. Utredaren bör framlägga förslag i denna riktning och föreslåandra ålgärder som varaktigt förankrar den nya fredskåren bland organisationerna. Samverkan mellan en sådan fredskår som här skisserats ochSIDA kan upprättas exempelvis genom atl SIDA ges plats i styrelsen för den nyaorganisationen. Utredaren bör beakta de förslag och synpunkter som framläggs iutredningen om utbildningsbehovet för det svenska framtidautvecklingssamarbetet och eventuellt också framlägga förslag om samverkan närdel gäller utbildning av fredskårsdeltagare. Utredaren bör mol bakgrund av del slatsfinansiella lägelbeakta tilläggsdirektivet (Dir. 1980:20) till samtliga kommittéer ochsärskilda utredare angående finansiering av reformer. Utredningsarbetet skall vara slutfört lill den 1 september1980. Med hänvisning lill vad jag nu anfört hemställer jag allregeringen bemyndigar chefen för all tillkalla en särskild utredare med uppdrag alt utredafrågan om en ny fredskår, som skall organiseras och administreras av de berördasvenska organisationerna, alt besluta om sakkunniga, experter och annat biträde åtutredaren. 1980/81:103 42 Vidare hemställer jag all regeringen föreskriver alt kostnaderna skall belasta tredje huvudtitelns anslag C2. Bilateralt utvecklingssamarbete, poslen Särskilda program. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. 43 Kommittéer:Försvarsdepartementet Del II Fö:l Tilläggsdirektiv till värnpliktsinnytandekommittén (Fö1977:01) Departementschefen, statsrådet , anför. Såväl regeringen som överbefälhavaren har i olikasammanhang fastställt bestämmelser som syftar lill alt ge värnpliktiga undergrundutbildning orientering i samhällsfrågor. På tjänstetid sker della inomramen för den så kallade medborgarundervisningen. Sedan denna kortadesned ingår orientering om politiska partier m m inte längre bland de ämnen sombehandlas under medborgarundervisningen. 1 motionen 1977/78:424 av Axel m fl behandlas politiskinformation vid de militära förbanden.