prop · G403150 · 1980-12-31 00:00:00 — För huvudparten avdenna expansion svarade den kommunala konsumtionen. Under denna lid ökade ocksåBNP relalivi kraftigl. Under 1970-lalel blev den kommunala konsumlionslillväxlenvisserligen avsevärl lägre än under 1960-lalel men den fortsalle i en takt somväsenlligen översteg lillväxltakten för landets lolala produktion. Den statligakonsumlionens ökning var betydligt långsammare, men 1974-1979 översleg ävenden genomsnittligl sell BNP:s ökningslakt. 3 1980/81. Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 34 När det gäller all bedöma det utrymme som enligl LU:skalkyler står lill buds för offentlig konsumtion 1979-1985. är del av intresseatl se vilken konsumlionsökning som redan är inlecknad som följd avbefolkningsförändringar och tidigare beslulade reformer. 1 detla syfte har LUutarbetat s. k. baskalkyler för såväl statlig som konsumtion. I dessabaskalkyler kvantifieras sådana förändringar som följer dels av redan fattadepolitiska beslul och åtaganden, dels av förskjutningar i befolkningensåldersstruktur i kombination med kravel på oförändrad standard på de offenlligatjänsterna. Baskalkylen skail således uttrycka den utveckling av den offenlligakonsumtionen som inle kan underskridas ulan all vissa polifiska ålagandenomprövas och/eller den nuvarande slandarden i ijän-sleulbudel sänks. I LU 75 innehöll baskalkylen ocksä ell schablonmässigiberäknal tillägg för viss slandardföljsamhel för de offenlliga tjänsterna.Kravet på slan-dardföljsamhel är emellertid definilionsmässigt betingat avulvecklingen i prival sektor och kan därt'ör inte ligga som grund för en fastjämförelse-norm. Olika utvecklingstakter för privat konsumtion borde ifalldetta element ingår förskjuta baskalkylen. Dessa principiella invändningar göralt del i LU 80, liksom i LU 78, valts att arbeta med en "ren"baskalkyl ulan sådana tillägg. För statens del bygger baskalkylen på den beräknadeutgiftsutvecklingen i den statliga långtidsbudgeten för perioden /81-1984/85. Baskalkylen ger en genomsnittlig minskning av den statligakonsumfionen med 0,19791985. För del tyngst vägandekonsumtionsområdet försvar ger baskalkylen dock en ökning med 0,åriigen.Della sammanhänger med de årliga variationerna i försvarets malerielinköp.Dessa var nämligen lägre än normalt. Några sammanställningar liknande den statligalångtidsbudgeten finns inte för den kommunala sektorn. Beräkningarna avkonsumlionsutvecklingen i enlighet med baskalkylens definition har därförutförts inom LU. Härvid har beräkningsmetoden grundligt reviderats och förbättratsjämfört med lidigare baskalkyler. Den kommunala konsumtionens ökning 1979-1985 har ibaskalkylen beräknats till 2,. Ungefär hälften av denna ökning (ca Iprocentenhet ) kan hänföras till befolkningsförändringar, huvudsakligentill följd av atl den ökande andelen äldre personer påverkar starkt behoveninom äldreservicen och långtidssjukvården. Den andra hälften är en följd avolika politiska beslul och ålaganden. Härvid har utbyggnadstakten på de avstaten prioriterade områdena (barnomsorg och långtidssjukvård) saml avseendevissa ålägganden (folktandvård och omsorger om psykiskt utvecklingsstörda) ibaskalkylberäkningarna tagits frän kommunernas långlidsplaner. Enligt denna baskalkyl beräknas den kommunala utbildningenöka med 1,1979-1985. För hälso- och sjukvården anges den årliga kon- Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 35 För den starkastevolymökningen, 5,, slär socialvården. beror pä alt i baskalkylenhar förutsälls alt utbyggnaden av barnomsorgen fortsätter i enlighet medkommunernas planer. I LU:s beräkningar löses den offentliga konsumtionen ulsom det utrymme som kvarstår när alla andra reala resursanspråk lillgodosellsi enlighet med de underliggande antagandena och de för samhällsekonominuppslällda målen. I LU:s alternativ 1 har utrymmet för den offenlligakonsumtionens ökning 1979-1985 beräknats lill 0,per är. Denna ökning ärnågol lägre än enligt baskalkylen, vilken sammanvägt för stat och kommun gav enkonsumtionsökning på . Denstatliga konsumtionen har i alternativ I förutsatts minska med 0,,dvs. i samma takt som enligt baskalkylen. LU påpekar alt en viss neddragning avden slalliga konsumtionen redan har inletts och all en utveckling enligtalternativ 1 således ligger helt i linje med den aktuella inriktningen förslalens politik. För denkommunala konsumtionen medger det beräknade utrymmet en genomsnittlig ökning1979-1985 pä 1,, vilkel motsvarar 1,perär fr. o. m 1980. Som nämnlsangav baskalkylen en ökning på 2,. Del påpekas dock i LU att på storadelområden (barnomsorgen och vissa grenar av hälso- och sjukvärden) har man ibrisl på beslul eller överenskommelser i baskalkylen utgått från de ökningstalsom anges i kommunernas egen planering. Detla får ses som en markering av altutbyggnaden på området ifråga prioriterats av statsmakterna. betyderdock inte att man redan beslutat höja konsumtionen i den omfallning som anges ibaskalkylen. För atl kunna genomföra allernaliv I krävs antingen alt dessaplaner omprövas eller alt motsvarande inskränkningar görs i andra verksamheterstillväxt. Medan en av de vikfigasle förulsältningarna i alternativ 1således är all nödvändiga åtgärder vidlas för all begränsa den kommunalaexpansionen, förutsätts i allernaliv 2 att denna neddragning inte kommer lillstånd. För slalens del förulsälls i detta alternativ att konsumtionsuigiflernahälls oförändrade 1979-1985. LU påpekar dock att även denna utvecklingförutsätter en hård restriktivitet med nya utgiftsåtaganden. Den kommunala konsumtionen kommer däremol i allernaliv 2atl fortsätta växa i stort sett enligt 1970-talets trender. En mindreavsaklning har dock förutsatts äga rum och ökningstakten har mol denna bakgrundsatts till 3,1979- 1985. Detta kan jämföras under perioden1970-1979. En utveckling i linje med alternativ 2 är dock enligt LU inleförenlig med de samhällsekonomiska balansmålen. För statliga investeringar har LU bedömt atl dessa kommeratt minska med i genomsnitt 1979-1985 i de båda allernaliven. För dekommunala investeringarna tyder bedömningarna däremot på all investe- Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 36 ringsnivån måste höjas något för all möjliggöra denförutsatta konsumtionsutvecklingen. 1 alternativ I har därför räknats med atlde kommunala invesleringarna kommer all öka 1979-1985 med i genomsnill I % perår och i allernaliv 2 . Belräffande utvecklingen av den offentligasysselsättningen hänvisas till avsnittet om utvecklingen pä arbetsmarknaden. Som framgått av den ovanslående sammanfattningen innebärde samhällsekonomiska balanskraven i LU:s alternativ 1 all den offenlliga sektornstillväxttakt måste dämpas avsevärt i förhållande till tidigare års utveckling.Även om de remissinsianser som yttrat sig över balansproblemen inslämmer inödvändigheten atl dessa löses i en snar framlid, går uppfattningarna i vissafall isär om vägvalet. Sålunda motsätter sig nägra remissinstanser atlnedskärningar görs i offenllig verksamhet. Sådana allmänna avvägningsfrågorbehandlas i avsnittet om utredningens slulsalser. Flera remissinstanserifrågasätter dessutom om en så kraftig uppbromsning av den kommunalakonsumtionen som anges i allernaliv I är möjlig alt realisera mot bakgrund avutvecklingen och 1981. Också sådana synpunkter behandlas i det ovan nämndaavsnittet. LU:s s.k.baskalkyler kommenteras av de båda kommunförbunden. Svenska kommunförbundetanför att baskalkylen för konsumtion endast omfattar sådana effektersom med någon rimlig grad av säkerhet har kunnat kvantifieras. Man bör dockvara medveten om alt den kommunala ulvecklingen också påverkas av ell anlalfaklorer som är svårare atl kvantifiera. Exempel på sådana faktorer ärarbetsmiljölagstiflningen, handikappanpassad kollektivtrafik samt krav påbällre boendemiljö. Dessutom finns del delar i de kvanlifierade statligareformbesluten som inte kostnadsmässigt kunnal uppskattas. Dekommunalekonomiska konsekvenserna av den geografiska rörligheten är ibaskalkylen beaklade enbart vad gäller . Men även i övrigl innebärden geografiska rörligheten kostnadsökningar. Dessa konsekvenser fär enliglSvenska kommunförbundets mening än slörre tyngd om LU:s krav på ökad röriighetpå arbetsmarknaden beaktas. De automatiska anspråken skulle därmed överstigaden nivå som anges i LU:s baskalkyl. underskattar baskalkylen dennödvändiga volymökningen för landslingen. Beträffande långtidssjukvärdenframförs alt utbyggnaden av de lokala sjukhemmen måste forlsalla, dels som enföljd av befolkningsförändringarna, dels för att minska köerna. Men enligt räcker det inte med altbygga lokala sjukhem. För alt de skall fungera mäsle de kopplas till enutbyggnad av värdcentralerna. Det finns ocksä en nära koppling lilldagssjukvården. För att säkerställa en utbyggd äldreomsorg bör man enliglLandslingsförbun- Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 37 dels mening i baskalkylen även medräkna utbyggnaden avvårdcentralerna. I LU:s baskalkyl har hänsyn lagits endasi lilllångtidssjukvårdens ulbyggnad. Landslingsförbundel anför vidare all volymutvecklingendessutom len-derar all drivas upp av en rad faklorer som landstingen själva harsmå möjligheter all påverka och som inle kunnat kvaniifieras i baskalkylen. Denökande andelen äldre i befolkningen medför inle bara atl anlalel vårddagarökar, vilkel har beaklals i baskalkylen, ulan kan även leda lill atl denerforderliga arbetsinsatsen per vårddag ökar. Denna senare effekt har intekunnal kvantifieras i baskalkylen. Vidare påpekas den ökande andelendeltidsarbetande som innebär dels ökade kostnader för administration, delskrav på slörre byggnadsylor. Yllerligare en faktor anges vara deregionalpoliliska hänsyn landslingen ofta tvingas ta i samband medomstrukturering av verksamhelen inom främst psykiatrisk vård och omsorger ompsykiskl ulvecklingsstörda. SammanfaUningsvis konslalerar Landslingsförbundel all LU:salternativ I innebär en alltför kraftig åtstramning för landslingens del. Enhalvering av den volymökning som framgår av baskalkylen skulle enligl Landstingsförbundetsbedömning inom någol är leda lill allvarliga standardförsämringar inomlandstingens prioriterade områden. Riktpunkten för landslingens volymökning denärmaste åren bör därför uppgå till ätminslone . Ellfrågekomplex som har tagits upp av flera remissinstanser är de styrmedel somslår lill buds för alt dämpa den offenlliga sektorns ökningslakt och/ellerhöja effekfivilelen hos statliga och kommunala myndigheler. Stalskonloret anseralt del med hänsyn lill den vänlade samhällsekonomiska och slalsfinansiellaulvecklingen är moliveral all ompröva delar av den exisleranderamlagstiftningen. Vidare underslryks viklen av all alla möjligheler tillregelförenklingar tas tillvara. Vad beträffar de återkommande slalligabesparingsprogrammen bör effeklen av olika besparingar bedömas dels i elllängre tidsperspekfiv, dels ufifrån en bredare bedömningsgrund. Slatskonlorelanser vidare all man bör övergå lill en mera differentierad slyrning avmyndigheternas besparingsarbele. bl.a. genom vägledande prioriteringar.Myndigheterna bör också fä slöd vid omplacering av personal. Belräffande denkommunala seklorn är del enligl stalskonlorels mening nödvändigl all inleenbarl del finansiella ulrymmet ulan också inriklningen av olika kommunalaverksamhelsomräden forfiöpande prövas av företrädare för både stal och kommun.Spelrummet för kommunala omprövningar bör ökas genom minskad reglering. Riksrevisionsverkei(RRV) påpekar angående statens slyrning av kommunerna all slaten inle barahaft svårt atl bedöma kostnadskonsekvenserna för olika åtgärder utan också haren olillräcklig kunskap om sambanden mellan olika myndighelers verksamhel. Isin granskning har RRV funnit nio olika regelkomplex som påverkar byggande ochdrift av försko- 1980/81:150 Bilaga 1.2 1980 årslångtidsutredning 38 lor och fritidshem och att sju myndigheter har uppgifterinom delta område med dålig samordning dem emellan. En förbättring härvidlag ärenligt RRV av siörsta vikt. Också de båda kommunförbunden lar upp den statligastyrningen. Svenska kommunförbundel pekar på den kostnadsökning som drivs framgenom normer och regleringar frän olika statliga myndigheler. När slalsmaktemaav samhällsekonomiska skäl släller kategoriska krav mol kommunerna om en starkbegränsning av verksamhetens utveckling framstår det enligt kommunförbundetsmening som alltmer nödvändigl att kraftigl begränsa statliga myndighelerskontroll, tillsyn och rådgivning. anser alt statliga normer ofta ställerhinder i vägen för eller försvårar ett effektivt utnyttjande av resurserna.Landslingsförbundet lägger stor vikl vid del arbete som bedrivs inom den s. k.stat-kommungruppen. Denna skall se över den slalliga normgivningen ochundanröja eller ändra sädana regler som i onödan driver upp huvudmännenskoslnader. () anser att en del av denkommunala konsumtionen kan överioras till privat konsumtion eller åtminstone ävgiftsfinansieras,vilkel säkerligen skulle medföra bäde minskat utnyttjande ochrationaliseringar. Om man beaktar de hårda rationaliserings- och pro-duklivitelsökningskravsom ställs på andra näringar, synes del enligt LRF:s mening orimligt attmotsvarande krav ej skall slällas på de kommunala myndigheterna. Enligt LRFtorde stora möjligheter finnas fill rafionaliseringar, bl.a. inomadministrationen. Även Grossisljörbiind och Köpmannaförbundvill i sill gemensamma yllrande rikla uppmärksamhelen på att incitament lillprodukliviteisförbällringar uppenbarligen saknas inom den offentliga sektorn.1 och med alt det inte finns nägon måttstock på värdet av de offentligatjänsterna, är det inte möjligt atl bestämma produktiviteten inom olikadelseklorer. Inle deslo mindre bör man med de meloder som finns merasystematiskt belysa effeklivitelsför-hållanden och besparingsmöjligheler inomden offenlliga seklorn. 1 anslul-ning härfill bör del enligl de Ivå förbundenklarläggas i vad män en "pri-vatisering" av vissa verksamhelsformer,där användaren direkl betalar för ijänslen i fråga, är möjlig all genomföra. Atl nägraproduklivilelshöjningar enligl nationalräkenskaperna inle registreras inomoffentlig tjänsteproduktion anges av i . (LO) läggagrunden för de oriktiga påståendena om den offenlliga seklorns ineffektivitet.Därmed skulle tillväxtens kvalilativa dimensioner försummas. LO pekar också pådel slarka beroendet mellan prival och offenllig seklor. anser alt om produklivilelsulvecklingenlidigare har varil svag inom den offenlliga seklorn så behöver della inteinnebära all den blir lika svag även . Det kan tvärtom uppfattas såatt några allvarligare ekonomiska krav inte ställts inom denoffenlliga verksamhelen Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 39 och att del därför finns en betydande outnyttjad potentialför produkiivi-lelsförbättringar. Endast ett fätal remissinstanser har yllral sig överutvecklingen inom olika offentliga delområden. Överbefälhavaren () påpekarall irols kraffiga personalminskningar befinner sig försvarels löneandel i dagpä ungefär samma nivå som vid 1970-lalels början. ÖB behandlar också försvarelspriskompensationssystem. () framför alt kostnaderna för gundskolan inte kan vänlas minska i samma taktsom elevantalet 1979-1985 på grund av ojämn regional fördelning och behov avsärskilda insalser för invandrarungdomar. Osäkert är dessulom hur den nyaläroplanen beaktats i kalkylerna och hur snabbt den samlade skoldagen kangenomföras. Inte heller i gymnasieskolan minskar kostnaderna enligt SÖ i sammatakt som elevantalet. Hänsyn bör också tas till ökade satsningar påyrkesutbildning och fler specialkurser. Universitets-och högskoleämbetet (UHÄ) tolkar den i baskalkylen angivna ökningen förstatlig utbildning och forskning som att LU i alternativ 1 inte räknat medbesparingar inom högskoleområdet . Enligt UHÄ ges ingenvägledning i LU om vilka krav pä utbildning och forskning som är förknippademed ambitionerna rörande utvecklingen av näringslivet och den offenlligaseklorn. UHÄ bedömer för sin del atl en ökad satsning på industriproduktion, ensnabbare leknisk utveckling och en ökad rörlighet pä arbetsmarknaden medförökade krav på såväl högskoleutbildning som forskning. Minskade anslag tillhögskolan gör det inle troligt alt industriproduktionen kan öka så snabbi somförulsätts i alternativ 1. anser att den avgörande minskningen av den offenlliga sektornsökningstakt måste ske inom den "Iransfererande och ijänsleinrik-lade"delen såsom utbildning, hälso- och sjukvård samt socialvård och inte alls isamma ulslräckning i den "producerande" delen som bl.a. omfatlarväghållningen. Verkel vill också peka på den slora belydelse förinduslri-seklorns efterfrågesituation som ulgörs av offenllig upphandling inomväghållningens område. LU:s bedömningar av utvecklingen i enskildaindustribranscher har skett i samarbetet med (). För svensk industri var 1970-talel ett krisdecennium.Industriproduktionens tillväxt var däremol hög och stabil under både 1950- och1960-talen. 1 synnerhet framstår som ett exeptionellttillväxtdecen-ium, medan tillväxten varit låg och ojämn. Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 40 LU konstaterar atl förhällandel atl 1950- och 1960-lalensexpansiva induslriulveckling övergick i stagnation under 1970-lalel har fleraorsaker. Kostnadskrisen förklarar en slor del av den svaga allmännaindustriutvecklingen i omkring 1970-lalets mitt. Andra mer internationelltbetingade strukturproblem ledde lill en mer krisartad utveckling inom vissabranscher. Einligl LU kan 1970-talets utveckling också förklaras medutgångspunkt i utvecklingsförioppet . Genom attutnyttja den rationaliseringspotential som fanns inom svensk industri efterkriget kunde förelagen uppnä en god lönsamhel. är denna potential uttömdoch krisen träffar svensk industri med full kraft. För attbedöma den industriella ulvecklingen i de båda alternativen måste man ha enuppfattning om den långsiktigt önskvärda omvandlingen av industristrukturen.Den svenska industrins liksom andra industriländers - konkurrensfördelarborde bestä i att utnyttja immateriellt kunskapskapital i kombinalion medrealkapilal. Motivet härför är givetvis atl länder pä vår utvecklingsnivå harförhållandevis god tillgång på välutbildad arbetskraft och teknisk kunskap. Denkemiska induslrin liksom maskinindustrin är specielll teknikerintensiv ochyrkesarbelarinlensiv. Även elektroindustrin är förhållandevisleknikerinlensiv. Enligt såväl LU:s som bedömning bör detsåledes främst vara inom dessa delar som den svenska induslrin harkonkurrensfördelar och där den framlida expansionen bör äga rum. Mot denna bakgrund kan skillnaderna mellan LU:s bådaalternativ vad avser industrin beskrivas i termer av i vad mån som ulvecklingenfram till 1985 tillåter förändringar i riktning mot en långsiktigt mer önskvärdindustristruktur. Man kan därvid konstatera all en utveckling enliglalternativ 2 innebär en myckel långsam förändring av industrins slruklur. Dellaallernaliv framslår som slarkl struklurbevarande. I allernaliv 1 ges däremol förutsäitningar för en snabbareomvandling av industristrukturen. Den i alternativ 1 uppkommandeomstruklureringen sker i en riklning som, sell från långsikfigkonkurrenssynpunkl, är gynnsam för svensk industri. Den åstadkoms främst genomefterfrågesidans uiveckling. Denna åsladkoms i sin lur främsl genom denkoslnadsanpass-ning som den ekonomiska politiken och löneutvecklingenförulsälls ge saml genom den omfördelning av den inhemska resursanvändningenfrån konsumtion lill investering som samlidigl sker i detla allernaliv. Del är i invesleringsulvecklingen som. sett frånslrukluranpassningssyn-punkl, den mest uppenbara skillnaden mellan de bådaalternativen ligger. Den strukturkonserverande karaktären hos alternativ 2 synsbäsl däri all gruv- och skogsindustrins andelar av de tolalaindustriinvesteringarna förblir i stort sett oförändrade under prognosperiodensamtidigt som de konsumlionsvaruproducerande seklorerna ökar sina andelar medankemisk industri och verkstadsindustri fär vidkännas minskningar i investe- Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 41 En sådan uiveckling ligger inle i linje medde långsiktiga konkurrensfördelarna för svensk industri. Med de förutsättningar som genererar alternativ I kommerdäremol en påtaglig förnyelse av produktionskapitalet alt ske. Av den ökning avinvesleringarna som där beräknas ske kommer en slor del all användas lillförnyelse av sådana delar av induslrin som har goda långsikliga utvecklingsmöjligheter. Av de tolala invesleringarna 1985 kommer drygl alt skei verksladsindustrin (exkl. varv) jämfört med . Gruv- ochstålindustri fär däremot liksom de konsumlionsvaruproducerande sektorernamindre andelar av indistriinvesleringarna 1985. Den dominerande marknaden för svensk industris exporiutgörs av de högindustrialiserade . Denna marknad, dvs. dessaländers import vägd med respektive lands andel av den svenska exporten, beräknasväxa med . Det avgörande för den svenska exportens utveckling äremellerfid i vilken mån man lyckas försvara eller l.o. m. förbällra sinamarknadspositioner. Detta beror i sin tur bl. a. på den svenskarelativprisutvecklingen. I alternativ 1 minskar de svenska relativpriserna medca I % i genomsnitt medan de i alternativ 2 ökar med ca 1,per år.Denna skillnad i relalivprisutvecklingen fär en kraftig effekt på ulvecklingenav industrins export. Exportvolymen växer med 6,per är i allernaliv I ochmed 2,per är i alternativ 2. Den inhemska efterfrågeutvecklingen skiljer sig ocksåkraftig mellan alternativen. Skillnaderna ligger främst i efterfrågeslrukturen.Utvecklingen i alternativ 2 innebär en fortsatt relativt kraftig tillväxt iprivat och offentlig konsumtion, medan investeringarna växer långsamt. Ialternativ I är förhållnadet omvänt. Vid enjämförelse mellan produklionsförändringarna i de olika branscherna ialternativ 1 - se tabell 6 - finner man all exportutvecklingen i storutsträckning slår igenom. Produktionen i verksladsinduslrin och den kemiskaindustrin växer snabbast. Även järn- och stålindustrin växer kraftigl. ären följd av den ökade konkurrenskraften pä exportmarknaden och den sloraefterfrågan från verkstadsindustrin pä insalsvaror från järn- ochstålindustrin. Trots den snabba tillväxten för hela industrin i alternativ 1minskar dock textil- och beklädnadsindustrin liksom även dryckesvaru- ochtobaksindustrin pä grund av en stagnerande inhemsk konsumlionsutveckling. 1980/81:150 Bilaga 1.2 1980 årslångtidsutredning 42 Förädlingsvärde (till faktorspris) inom olikaindustribranscher 1965-1985 -0,8 Trä-, massa- och pappers- -3,4 -0,7 Järn-, släl- och metallverk -7,9 -11,0 -1,0 I alternativ 2 blir tillväxttakten lägre för allabranscher utom för livsmedelsbranscherna. De branscher som påverkas mest av deändrade förutsättningarna är de exportorienterade branscher som också ärberoende av den inhemska industrins efterfrågan på insatsvaror. Den kemiskaindustrin, verkstadsindustri, samt järn- och stålindustrin får allatillväxtakter som blir betydligt lägre i detta alternativ än i alternativ I. Skillnaden blir något mindre förskogsindustrin, vilket huvusakligen beror på att rävarurestriktionen trotsell högl virkesullag verkar begränsande. Prognosperiodens induslriella investeringstillväxl kommeri alternativ 1 all vara betydligt snabbare än under 1970-talel, medan den ialternativ 2 kommer att minska i ungefär samma lakl som under 1970-talel.Investeringarnas andel av förädlingsvärdet ökar därmed i alternativ I - dockutan att nå upp till de nivåer som gällde för 1960-talel eller början av1970-talel. 1 alternativ 2 fortsätter däremot investeringskvoten att minska. Den viktigaste förklaringen till att den relativt storaproduktionsökningen i alternativ 1 är förenligt med den historiskt settblygsamma nivån pä investeringskvoten är emellertid den förändradeproduktionsstrukturen. De branscher som är expansiva i dettautvecklingsalternativ har en relativt låg kapitalintensitet, medankapitalintensiva basindustrier nu slagnerar. De skilda förulsällningar som gäller för de bådaulvecklingsallernativen ger, som framgått ovan, mycket olikatillväxtmöjligheter för industriproduktionen.