prop · G403103 · 1980-12-31 00:00:00 — En är erfarenheten att underskoilsavdragen gör detmöjligt för vissa personer alt bli åsalta laxeringar - och alltså betala enskatt - som står ulan varje relation lill deras livsföring och ekonomiskaomständigheter i övrigt. 159 Kommittéer: Budgetdepartementet Del II B:3 De har ofta betydande inkomster men redovisar såstora underskott i vissa förvärvskällor att nettot bJir högst blygsamt. Enannan utgångspunkt är all underskoilsavdragen öppnar möjlighet all vid beskattningenfå avdrag för sådanl som egentligen utgör privata levnadskostnader. Man pekarhär främsl på möjligheterna alt lånevägen finansiera bålar, bilar och annandyrbarare privat konsumfion. Också de möjligheler som kan finnas all få avdragför underskoll i en mer eller mindre hobbybelonad verksamhet fångas in i dennakritik. Underskoilsavdragen gör del också möjligt, har det hävdats, attsystemafiskt utnyttja bristande symmetri i skattesystemet. En skatlskyldig kansåledes med lånade medel förvärva fillgångar som förväntas stiga i värde menger ingen eller liten löpande avkastning. Han får då fulll avdrag förräntekostnaderna medan en värdeslegringsvinst i många fall beskattas lindrigteller inte alls när den realiseras. Den fråga skatteulskollet diskuterat i sittförut nämnda belänkande - underskott från jordbruksfasfigheler som inleförvärvals främsl i syfte att bedriva jordbruk eller skogsbruk - torde i sigrymma flera av dessa aspekter. Underskoilsavdragen ulgör inte något nytt inslag iinkomstbeskattningen. fungerade emellertid systemet ulan svårareproblem. Att effekterna kommit att bli alltmer kritiserade harell direkt samband med den uppgång i inflationstakten som inträffat under1970-lalel och den högre räntenivå detla medfört. Skallesystemetsinkomstbegrepp snedvrids av inflationen så all låntagare gynnas medan spararedrabbas. Möjlighelerna all finna en grundläggande lösning på detla problemgenom övergång lill real beskattning av räntor och kapitalvinster studeras f.n.av realbeskattningsutredningen (B 1978:07). Även ulgiftsbeskallningens förmågaalt ge en principiell lösning på inflationsproblemet vid beskaltningen haruppmärksammats, bl.a. inom ramen skalleulrednings arbete (SOU1977:91, bilaga 4). Del är också givet all den praktiska betydelsen avunderskoilsavdragen ökat till följd av den långsikliga utveckling mol allthögre marginalskallesalser som först brutits. Ensuccessiv sänkning av marginalskattesatserna gör det således inte endast merlönande alt arbeta och spara ulan motverkar också missbruket avunderskottsavdrag. En övergång liH real inkomstbeskattning ellerulgiftsbeskallning kan under alla omständigheter bli aktuell endasi påförhållandevis lång sikt. Någon återgång lill etl så lågt inkomstskalleullagalt underskottsavdragen av detla skäl upphör att vara etl problem är inteheller all räkna med. F.n. måste alltså frågan behandlas mot bakgrund av dagensförhållanden i skallesyslemel. En del av den kritik som framförs mol rätten tillunderskotlsavdrag avser egentligen avdragsrällen över huvud taget för vissaslag av kostnader som ofta leder till alt underskott uppkommer. Man har I.ex.vänt sig mol rätten till avdrag för räntor på privafiån eller rätten fillomedelbara reparalionsav-drag i vissa fall. I det sistnämnda avseendet har manåsyftat bl.a. möjligheterna all ulnyllja slora sådana avdrag i samband med attell anlal personer förvärvar ell flerfamiljshus där de har för avsikt altbosätta sig, s.k. andelshus. Just i denna silualion har emellertid redanavdragsrällen begränsats genom riksdagsbeslut (prop.1978/79:209, SkU 1979/80:11, rskr 1979/80:42, SFS 1979:1017). Det är i della sammanhang angelägel atl framhålla atlfrågan om underskott redovisas eller ej ibland inte enbart beror på de reella 1980/81:103 160 ekonomiska förhållandena utan också på de formeUaskattereglerna. Vårt skattesystem är - som jag inledningsvis antytt - uppbyggtpå sådanl sätt atl man utgår ifrån alt underskoll i en förvärvskälla normaltskall kunna avräknas från överskott i andra förvärvskällor. Den närmareavgränsningen av förvärvskällorna är alltså i första hand gjord för alt skapamer enhetliga former för inkomstredovisningen av olika verksamheter och fråganom en eller flera förvärvskällor föreligger har haft förhållandevis ringabelydelse i praktiken. Det kan alltså f.n. vara mer eller mindre en tillfällighetom underskott uppkommer eller inle. Som exempel kan tas alt en person äger tvåhyreshus varav del ena ger ell överskoll om . och del andra etlunderskoll om . I vad mån underskotlsavdrag blir aktuellt här berorhelt på om en eller två förvärvskällor skall anses föreligga. Redovisasfastigheterna var för sig uppkommer elt överskott och ell underskoll. Omdäremot fastigheterna redovisas gemensamt, vilkel numera är möjligt i slörreomfattning än tidigare, uppkommer bara ett överskott. Slutresultatet bliremellertid med dagens regler om underskoll delsamma, nämligen eltnettoöverskott om . Delvis motsvarande gäller vid beräkning avinkomst/underskott av jordbruksfastighet och rörelse. Mot bakgrund av del anförda anser jag all en förstautredningsuppgift bör vara all närmare kartlägga underskoilsavdragen och defaktorer som ligger bakom dem. För della är inle den statistik som i dagredovisas av och tillräcklig, utanen fylligare bild krävs. Kommittén bör emellertid i första hand pröva om intefillräckligt basmaterial kan finnas i det deklarationsurval somriksrevisionsverket utnyttjar för bl.a. sina skalteinkomstprognoser.Givelvis bör i delta sammanhang också de erfarenheler inhämtas som finns fråndel praktiska laxeringsarbelel om de aktuella frågorna. Avsikten bör vara allfå fram etl underlag för bedömning av behovet av åtgärder och inriktningen avdem. På basis av det material som inhämtats bör utredningsarbetet sedan inriktaspå alt pröva olika sätt all hindra ett otillbörligt utnyttjande avunderskoilsavdragen. Sammanläggningen av inkomst från olika förvärvskällorutgör, som jag nämnt, elt centralt inslag i skattesystemet. Rent principielltler det sig då också rimligt all sammanläggningen bibehålls även om någon avdessa förvärvskällor uppvisar elt negaiivt resultat, dvs. Men denna ståndpunkt grundas på premissen atl det ärfråga om verkliga förvärvskällor och om tillfälliga underskoll, dvs. omakfiviteter som är avsedda alt ge inkomst även om resultatet kan fluktueraberoende på omständigheterna fill år. Saken är betydligt mer kompHceradnär vissa förvärvskällor visar permanenta underskoll eller när underskollenuppslår bara lill följd av skattereglernas utformning och inle motsvaras av atlverkliga kostnader överstiger intäkterna. Som exempel på det senare kan erinras om alt del iförvärvskällor inom inkomslslagen jordbruksfastighet, rörelse och - i merbegränsad omfallning - annan fastighet medges avdrag för värdeminskning påanläggningstillgångar och nedskrivning på varulager som i många fallöverstiger vad som kan anses vara företagsekonomiskt motiverat (verkligförslitning, inkurans etc). Del förekommer också all särskilda stimulansavdrag,som går ulöver kostnadsavdragen, ges för all främja I.ex. Dessa olika avdrag har tillkommit i syfte atl genomskatlekredit underlätta företagens konsolidering eller för all främja ensamhälleligt önskvärd inriktning av förelagens verksamhet. Genom sådana avdragkan en 161 Kommittéer: Budgetdepartementet Del II B:3 förvärvskälla komma att uppvisa elt skattemässigtunderskoll trots atl verksamheten reeUt sett går med vinst, vilkel i vissa situationeröppnar missbruksmöjligheter. Mot dessa har i några fall särskilda reglerinförts. Som exempel kan nämnas de förut redovisade bestämmelserna ombegränsning av avdrag för underskott i rederirörelse m.m. En likartadbegränsning infördes också - sedan systematiskt missbruk av underskotlsavdragkonstaterats - i den lagstiftning om särskilt investeringsavdrag som gälldeunder åren 197M973. I speciella fall har alltså redan regler införts för atlförhindra all underskott på grund av avdrag som. går utöver deförelagsekonomiska kostnaderna kvittas mot inkomsler från andra förvärvskällordär sådana avdrag inte kunnat medges. Man kan emellertid mer allmäntifrågasätta om underskott av delta slag, där alltså förvärvskällan inle reelltsett visar något underskoll, automafiskt bör få påverka bedömningen av denskatteförmåga som ges av andra inkomsler. En anknytning finns här fill fallenmed de extremt låga taxeringarna och jag vill nämna all man i sedan år1975 har särskilda regler riktade mot dessa (Ligningslovens 28 §). Kommitténbör inhämta de erfarenheter som föreligger av dessa reglers fillämpning ocheffekter och även söka inhämta upplysningar från andra länder som kan ha prövatåtgärder i liknande syfte. Som nämnts dominerar bland underskoilsavdragenbeloppsmässigt de som härrör från egnahem. De utgör i normalfallettypexempel på underskott som inte är tillfälliga, eftersom etl nyköpt småhusregelmässigt är belånat till sådan nivå alt ränteutgifterna under lång tidöverstiger den schablonintäkt som skall las upp i förvärvskällan. Dessaunderskott intar emellertid i viss mån en särställning genom all de är enomedelbar följd av villabeskaltningens utformning. Denna har avvägts även frånandra utgångspunkter än rent skatlemässiga. Framför allt har härbostadspolitiska överväganden gjorts och de skatteregler som gäller hartillkommit med att andra åtgärder vidtagits såsom i fråga ombostadsfinansieringen. Ett syfte har varit att uppnå rimliga boendekostnaderoch alt söka skapa neutralitet i kostnadshänseende mellan skilda boendeformer.De underskottsavdrag som följer av dagens villabeskattning kan därför inteprövas utan att en bedömning sker från bostadspolitiskautgångspunkter. Jag vill också erinra om alt regeringen i åretsbudgetproposition förklarat atl en skärpning bör göras avrealisationsvinstbeskattningen för fasligheter med hänsyn bl.a. till justeffekten av den fulla ränte- och underskottsavdragsrätten. En delvis likartad situation kan sägas finnas i fråga om bostadsrättslägenheter, även om dessa inle utgör någon egen förvärvskäHa. Fr.o.m. haremellertid regler införts som innebär alt en schablonintäkt skall redovisas ivissa fall. En skärpning av realisationsvinstbeskattningen utreds också avkapilalvinstkommiltén (B 1979:05). De underskotlsavdrag som härrör från egnahem bör därför ihuvudsak lämnas utanför utredningsarbetet. Jag vill emellertid betona alt detlai princip endast gäller underskott som verkligen hänför sig till finansieringenav bostaden. Det förekommer nämhgen inte så sällan all den egna fastighetenutgör säkerhet för lån som upptas för andra konsumlionsändamål och atl dessalån vid beskattningen redovisas som nedlagda i fastigheten. Detta ärvisseriigen oriktigt, men då det inte framgår utan särskild kontroll ochsamtidigt i många fall inte har någon betydelse för taxeringen torde del f.n.ofta passera opåtalal. Skulle man emellertid införa någon form av begränsningI.ex. i avdragsrätten för konsumtionslån eller för underskotten i 11 1980/81. 1 saml Nr 103 1980/81:103 162 förvärvskällankapital, så får denna redovisningsfråga stor belydelse. Det kan givelvis inlefrån rättvisesynpunkt godtas alt egnahemsägare i praktiken inle träffas av ensådan begränsning på samma säll som andra inkomsttagare. Samma sak gällernaturligtvis i fråga om dem som har inkomst av rörelse, jordbruksfastighet eHerkonventionellt taxerad annan fasfighel. Möjlighelerna all effektivtkontrollera att en avdragsbegränsning inte kringgås genom alt kostnaderfelaktigt redovisas i en annan förvärvskälla än som rätteligen borde ske utgördärför allmänt sett en av de viktigaste frågor som måsle belysas iutredningsarbetet. Ävenom villabeskaltningen i allmänhet inte bör ingå i det nu akluella uppdraget,finns det vissa förfaranden med anknytning lill denna som bör undersökas. Påsenare fid har det konstaterats all makar och andra närslående genom olikaåtgärder kan uppnå vissa inte avsedda skalleförmåner. Jag tänker här på ohkauppdelningar mellan äganderätten fill en fastighet och ansvarel för skulder somavser fasfigheten. Genom atl på lämpligt sätt fördela dessa funktioner kanstundom avsevärda skattelättnader uppnås. Etl underskott som rälleHgen avserförvärvskällan annan fastighet kan omformas så all del kommer all höra lillförvärvskällan kapital. Detta gäller både i fråga om permanenta bostäder ochfritidsfasligheler. Kommittén bör undersöka möjlighelerna alt skapa regler somgör atl uppdelningar av nu nämnt slag inte ställer sig skattemässigtfördelaktiga. VadgäUer andra underskoltssilualioner vill jag erinra om atl särskilt frågan omavdragsrätten för höga ränlor på privata lån kommit i blickpunkten undersenare lid. Genom all räntorna är fulll avdragsgilla för låntagaren och såledespå grund av de höga marginalskatterna bHr väsenfiigt mindre betungande efterskatt än före håHer, hävdas del, en betydande ränleokäns-lighel på atl spridasig. Delta i sin lur tenderar atl blåsa under inflationen somproduktiva investeringar i näringslivet får allt svårare all konkurrera medfinansiella placeringar om de tillgänghga lånemedlen. Kommitténbör undersöka möjlighelerna alt införa någon form av begränsning avavdragsrällen för de låneräntor som här avses. Här, liksom fidigare, vill jagsärskilt peka på kontrollproblemen, som torde göra etl direkt förbud mol avdragför ränlor med särskilt hög ränleprocent vanskligt att genomföra. Slörremöjligheter kan då tänkas finnas alt upprätlhålla en begränsning i fråga om etttotalt underskott i förvärvskällan kapital. I den mån lån används för altfinansiera avkastningsgivande tillgångar, så alt räntekostnader balanseras avlöpande inkomsler, finns knappast något all invända mot avdragsrällen förräntorna. Däremot kan del ifrågasättas om räntan på lån som finansierar privatakonsumtionsutgifter eller placeringar i spekulativa lillgångar ulanbegränsningar bör få leda lill underskoll som dras av mol förvärvsinkomster.Jag vill emeHerlid också erinra om atl varje sådan begränsning rymmer denproblematiken att kapitalägare och icke-kapitalägare påverkas i ohka grad. avser all köpa en bil och kan la pengar från banken offrarinkomstmässigt bara det begränsade räntenettot efter skatt, medan uppoffringenför den som måste låna ligger i ränteutgiften. är denna avdragsgill ävenom underskoll uppslår och kapitalkostnaden för bilköpet blir därför jämförlig ide två fallen. Beskärs avdragsrällen kommer låntagaren i en sämre situation.Jag vill också erinra om vad jag fidigare sagt om svårigheten alt kontrolleraall räntekostnader redovisas i rätt förvärvskälla hos dem som har merkomplicerade inkomstförhållanden. Ett totalt avdragsförbud för underskott frånkapital är därför knappast rimligt. 163 Kommittéer: Budgetdepartementet Del II B:3 Underskott som uppkommer i förvärvskällor inominkomslslagen rörelse, jordbruksfastighet och annan fastighet (ulom egnahem)kan ha många olika orsaker, som jag delvis redan berört. Affärssituafionen kanhelt enkelt ha varit ogynnsam, så all försäljningsinkomslerna inle läcker delöpande kostnaderna, eller ovanligt stora kostnader, t.ex. förfasfighetsreparafioner, kan ha förekommit . Men underskottet kanockså bero på I.ex. all en faslighet inköpts främst i spekulativt syfte och allpriset därvid satts så högt alt den normala avkastningen inle läcker räntorna.Också de s.k. hobbyrörelserna kan nämnas, där innehavaren accepterar ell visstbeslående underskott eftersom kostnaden efter skall blir måttlig. Mol bakgrund av atl underskollen således kan förekomma imånga olika situationer är det knappast IroHgl atl en enda generell lösning kanfinnas på de problem som föreligger. Det har i debatten I.ex. föreslagits attunderskotlsavdrag generelll skulle förbjudas, så alt uppkommande underskoll ien förvärvskälla endast får dras av mol framtida inkomsler i sammaförvärvskälla. En lösning efter dessa linjer är emellerfid behäftad medåtskilliga problem som måste undersökas noga. Några exempel på sådanasvårigheter kan nämnas. Av grundläggande belydelse är alt självaförvärvskällebegreppels utform ning - som jag redan nämnt - kan sägas bygga på förutsättningen att sammanläggning normalt sker vid beskattningen. Den exakta uppdelningen mellan olika förvärvskällor har därför f.n. normalt Hlen betydelse. Redan därför förefaller det högst tveksamt om man - utan en genomgripande översyn av begreppet förvärvskälla - kan särbehandla varje enskild förvärvs källa. En näraliggande tanke skulle då kunna vara alt begränsaavdragsrällen fiH all avse förvärvskällor som tillhör samma inkomstslag.Rörelseunderskoll skulle då få dras av bara från överskoll av rörelse osv. Meninle heller denna modell är invändningsfri. Jag tänker då på den kritik somriktats mot all exempelvis rörelseunderskoll kan kvittas mol Ijänsteinkomster.I och för sig finns del myckel som lalar för en sådan begränsning. TiH bildenhör emellertid alt verksamheter av likartat slag skattemässigt kan redovisassom antingen rörelse eller tjänst. Inkomsten för en fri yrkesutövare som driversin verksamhet i direktägd form hör hemma i förvärvskällan rörelse under delatt samma verksamhet i aktiebolagsform normalt kommer alt beskattas som inkomstav tjänst. Varje generell begränsning av nu antytt slag avkvitlningsrätten mellan olika förvärvskällor torde därför behöva kompletterasmed undantagsregler som lar sikte på verksamheter där ell naturhgt sambandförehgger. I åtskilliga fall bör del visserligen vara enkelt att konstatera ometl sådanl samband finns eller inte. Betydande gränsdragningssvårigheter läremellertid inle kunna undvikas eftersom ett begrepp som "naturligtsamband" knappast kan ges något mer exakt innehåll. En modifierad form av den antydda modellen skuHeinnebära atl man direkt i lag angav mellan vilka inkomstslag somunderskotlsavdrag fick förekomma. Del skulle då kunna framstå som naturligt atlavdrag inte skulle få ske från inkomst av tjänst. Även bortsett från de nyssantydda problemen med de fria yrkesutövarna skulle del dock vara svårt atlåstadkomma lämpliga avgränsningar. En generell regel som liHät kvittning I.ex.mellan inkomslslagen rörelse och jordbruk skulle väl i och för sig i många fallge fillfredsställande resultat men skapar likväl utrymme för godtycke, inleminst beroende på rörelsebegreppets mångskiftande innebörd. DelIIB:3 Skr.1980/81:103 164 Debattenom underskottsavdragen förs ofta i termer som rör endasi fysiska personer. Somjag fidigare påpekat gäller emellertid i princip samma regler omunderskotlsavdrag också för aktiebolag och andra juridiska personer. I och försig finns det en del som talar för att det i varje fall i vissa avseenden kanvara befogat att anlägga olika synsätt i de två fallen. Begränsningar som kante sig rimliga för fysiska personer kan i fråga om företagen framstå somonödigt hämmande och inskränkande. Inte minst gäller delta med tanke påföretagens vidsträckta möjligheter till resultatutjämning såväl mellan olika årsom meUan samverkande förelag. Å andra sidan måsle del givetvis tillses atlinte begränsningsregler riktade mot fysiska personer kan kringgås genommissbruk av aktiebolagsformen. Jaghar fidigare fillkallat en kommitté för atl se över beskattningsreglerna förfamiljeförelag. En uppgift för kommittén är enligt direkfiven (Dir 1979:106)alt se över skattereglerna för handelsbolag och därvid bl.a. särskiltuppmärksamma delägares nuvarande rätt att avräkna underskoll i bolagetsverksamhet mol egna inkomsler. Del är nödvändigt atl en samordning sker mellanden kommitténs och den nu aktuella kommitténs arbete. Jaghar i det föregående pekat på olika situationer där rätten fillunderskotlsavdrag kan ifrågasättas och diskuterat några tänkbara vägar att sökabegränsa dem. Som framgått av min redogörelse uppkommer därvid åtskilliga svåraproblem. Nya regler får inte leda fill alt vissa kategorier av inkomsttagarekommer i väsenlligt mer oförmånHg stäHning än andra. Bestämmelsernasefterlevnad måste kunna kontrolleras med rimliga utredningsinsatser. Elt kravär också all inskränkningarna inte får ges sådan form att de försvårar förmänniskor all driva flera olika seriöst inriktade verksamheter eller atlsuccessivt bygga upp nya rörelser. Om mer väsentliga ändringar görs måste ocksåbehovet av övergångsregler beaktas, så atl enskilda som anpassat sin ekonomiskasituafion till gällande regler inte drabbas oskäligt. Hänsyn bör slutligen tastill det övergripande önskemålet om att nya regler skall vara enkla alt förståoch tillämpa. skulle finna att någon fråga lämpar sig för särskild behandhng börförslag härom kunna redovisas i ett delbetänkande. Jagvill slutligen, efter samråd med chefen för , ta upp enfråga, som delvis ligger vid sidan av de nu berörda akluella frågorna, men somlämpHgen kan beslysas i sammanhanget. Det gäller konsekvenserna iskattehänseende av s.k. ägarlägenheter i flerbostadshus. Den i delta sammanhangavgörande skiHnaden mellan sådana lägenheter och lägenheter som innehas medbostadsrätt torde vara de olika möjligheterna alt inteckna och därigenomanvända lägenheterna som säkerhet för lån. Mot bakgrund av vad jag lidigare harsagt bör konsekvenserna för i första hand skattesystemet av elt tänkt systemmed ägarlägenheter belysas. Vid en sådan belysning bör beaktas alt på uppdrag av chefen 1979 utförde en kunskapsöversikt om ägarlägenheter som är redovisad iinstitutets meddelande M 79:15. Någon närmare belysning av konsekvenserna iskattehänseende för stat, kommun och enskilda av etl ev. införande avägarlägenheter kunde av tidsskäl inte genomföras i kunskapsöversikten. Avsiktenatt komplettera denna med en studie rörande samhällsekonomiska effekter av etlsystem med ägarlägenheter har redovisats bl.a. av civilutskottet (Cu1979/80:4, s. 7). Denna uppgift bör anförtros kommittén. En utredningsmankommer atl tillkallas av chefen för jusfitiedepartementet för atlutreda bl.a. de oHka fasfighets-rättsHga frågor som reses om möjligheternaskulle öppnas för ägande av 165 Kommittéer: Budgetdepartementet Del II B:4 lägenheter i flerfamiljshus. Kommittén bör därför sökasamråd med utredningsmannen, och inom ramen för sitt arbete söka kartlägga deskatlemässiga, samhällsekonomiska och andra konsekvenser som etl genomförandeav ett system med ägarlägenheter skulle kunna få. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagalt regeringen bemyndigar chefen för budgetdepartementet atlfillkalla en kommitté med högst sju ledamöter med uppdrag att utreda frågan omavdrag för underskott vid inkomsttaxeringen, att utse en av ledamöterna att vara ordförande, att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt kommittén. Vidare hemställer jag atl regeringen föreskriver attkostnaderna skall belasta åttonde huvudfitelns kommilléanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. har datoriseringen nått allt fler områdeni samhället. Bland annal har den snabba utvecklingen av data- ochtelekommunikationsteknik gett nya och vidgade användningsmöjligheter. Inom denoffenfliga förvaltningen har bl.a. skalteadministrafionen, den allmännaförsäkringen och rättsväsendet rationaliserats med hjälp av automatiskdatabehandling (ADB). Även inom andra sektorer, exempelvis inom industrin,handeln och kommunikationssektorn, ökar användningen av ADB kraftigt. Datateknikenanvänds för såväl administrativa ändamål som för att övervaka och regleratillverkningsprocesser, materialhantering m.m. SpeciaHserade datasystemanvänds inom många områden bl.a. inom sjukvården för I.ex. diagnostik och inomförsvaret för i.ex. ADB- och elektronikbranscherna, somlevererar utrustning och syslem, kan förväntas höra till de snabbast växandeunder 1980-lalet. Överföringav data mellan I.ex. terminalanläggningar anslutna till en centraldator harhittills skett över det allmänna telefonnätet eUer hyrda ledningar. De nordiskateleverken installerar f.n. aHmänna datanät, som är särskilt avpassade för atluppfylla dalaöverföringens krav, bl.a. skydd för obehörig åtkomst. Uppbyggnadensker i samverkan mellan de berörda televerken och så atl samtrafik mellan denationeHa näten blir möjlig redan från början.