prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Om köparen fårkännedom om alt egendomen i själva verket inte tillhörde gäldenären, är haninte skyldig att stå fast vid köpet men torde vara hänvisad att anlita ordinärteller extraordinärt rättsmedel för all få försäQningen hävd. Köparen kan haintresse därav för att han skall återfå erlagd köpeskilling, om det finns någonpraktisk möjlighet därtUI. Även här kan tänkas uppkomma sådana komplikationersom har nämnts i fall då köpeskillingsfördelning har hunnit äga rum. Omman i likhet mied beredningen inle är beredd att låta lagakraftvunnen exekutivförsäljning ge köparen ovillkorlig rätt lill det sålda, kan emellertid inteundvikas att man teoretiskt får räkna med sådana komplikationer. Beredningen påpekar att bestämmelserna om verkan avförsäljning är tillämpliga inte bara vid försäljning på auktion ulan även vidunderhandsförsäQning. när sådan får äga rum. Frågan vilken rätt till exekutivtsåld egendom som bör tillkomma köparen resp. tredje man som var rätt ägare lillegendomen har behandlats närmare under kapitelrubriken. Som framgår av vad som,anförs där delar jag beredningens mening alt exekutiv försäljning som regel börge köparen samma rätt i förhållande lill tredje man som frivillig försäQning.Beredningen har föreslagit en bestämmelse härom i 1 8 i 15 kap. Av bestämmelsenframgår att exekutiv försäljning i allmänhet inte ger köparen ett ovillkorligtskydd. Genom en sådan regel undanröjs också den ovisshet som f n. råder ifrågan. Jag godtar sålunda beredningens förslag. Bestämmelsen förutsätter att försäljningen harvunnit laga kraft. Jag vill påpeka att för klagan över exekutiv försäQningföreslås generellt gälla av , räknad från försäQningen (18kap. 9 8 tredje stycket). 1980/81:8 14 kap.2 § 111 2 8 1 denna paragraf, som motsvarar 15 kap. 2 8 iberedningens förslag, anges vissa undanlag från huvudregeln i I 8 om köparesrätt lill exekutivt såld egendom. Beredningenframhåller att beträffande överlåtelse av olika slag av egendom gäller enligtuttryckliga bestämmelser eller oskrivna regler all besittningstagande,denuntiation eller annan åtgärd skall ha vidtagits för att överiålelsen skallgälla mol överiåtarens borgenärer. Utmätning som sker innan sådan åtgärd harvidtagits har företräde framför överiålelsen. Enligl 5 kap. 27 8 i beredningensförslag får gäldenären i a.lmänhet inte förfoga över ulmätt egendom till skadaför utmätningssökanden. Utmätningen har alltså i princip företräde framför överlåtelsesom sker i strid med nämnda förfogandeförbud. Vad nu har sagts gäller i principäven pantupplåtelse. De problem som kan uppkomma beträffande konkurrens mellanutmätning och överlåtelse (resp. pantsättning) har beredningen behanolatnärmare under 5 kap. 28 8. Beredningen erinrar vidare om att 5kap. 19 och 24 88 i förslaget ger möjlighel att vid tvist om äganderätten tillutmätt egendom förelägga tredje nan att väcka talan i saken vid domstol vidpåföljd att han förlorar sin rätt mot sökanden, om han inte iakttarföreläggandet. Gemensamt för samtliga nu nämndafall är enligt beredningen att när utmätning ger sökanden företräde framföröveriålelse eller pantutfästelse till tredje man eller tredje man eflerföreläggande har förlorat sin rätt mot sökanden, utmätt egendom får säljas menatt tredje nnan inte har förioral sin rätt i förhållande tillutmätningsgäldenären. Denna rält har emellertid övergått i rätt till överskottefter skedd försäljning resp. ett mer eller mindre omfattande ersättningsanspråk. Angående förhållandet mellanutmätning och panträtt på grund av inteckning ges, anför beredningen vidare,bestämmelser i 9 8 förmånsrättslagen och 5 kap. 28 8 andra stycket iförslaget. Utmätning kan även ge företräde framför annan upplåtelse av rättighetän pantutfiistelse. Enligt 5 kap. 28 8 iredje stycket i beredningens förslagmedför utmätning av fast egendom företräde framför rättighet i egendomen, omärende angående anteckning om utmätningen tas upp senast på den inskrivningsdagdå inskrivning söks av rättigheten. 1 fråga om dessa rättigheter gäller, anförberedningen, att försäljningsvillkoren reglerar huruvida de skall bestå efterförsäQningen eller falla bort. Mot bakgrund av det sagda föreslårberedningen i 15 kap. 2 8 vissa undanlag från huvudregeln i 1 8, vilka enligtberedningen kan lyckas vara självklara men som ändå har synts böra angesuttryckligen, om principen i I 8 blir lagfäst. 1 första stycket av paragrafenanges sålunda att den som förvärvar egendom vid exekutiv försäljning skall varaskyddad när utmätning enligt lag - skriven eller oskriven - ger företrädeframför överlåtelse av egendomen eller upplåtelse av särskild rätt till denna.Under "särskild rätt" inkluderas enligt beredningen i första handpanträtt men 1980/81:8 14 kap. 2 § 718 däri ingår även annan begränsad sakräti. Bl.a. hörnytQanderätt till fast egendom hit. även om delta f n. inte synes ha någonpraktisk betydelse. 1 den mån nytGanderätt till lös egendom över huvud kan blibindande mot upplålarens borgenärer faller upplåtelse därav in underbestämmelsen. I andra stycket av 2 8uppmärksammas det fallet alt tredje man efler föreläggande enligl 5 kap. 19eller 24 8 i förslaget har förlorat sin rätt mol. Bestämmelseninnebär att tredje man därmed även har förlorat sin talan mot den som videfterföljande exekutiv försäQning förvärvar egendomen. Vad som har sagts nugäller däremot, framhåller beredningen, inte när föreläggande har meddelatsenligl 5 kap. 25 8 beträffande influtna medel, trots alt tvisten även i sådantfall, åtminstone prejudiciellt, avser frågan vem egendomen tillhörde. Beredningen påpekar att i fråga omregistrerat skepp och fast egendom kompletteras 2 8 av bestämmelserna i 3 8 iförslaget. När försäQning av sådan egendom har vunnit laga kraft ochköpeskillingen har erlagts, blir köparen skyddad under där angivnaförutsättningar, även om 2 8 inte är tillämplig. Beträffande sambandet mellan 2och 3 88 framhåller beredningen att om förutsättning för förvärvares skyddfinns redan enligt 2 8. kronofogdemyndigheten kan utan vidare säQa egendomen.Klagan över utmätningen och försäljningen som grundas på påstådd bättre rätttill egendomen kan inle leda till något resultat. Om däremot 2 8 inte ärtillämplig, kan tredje man eventuellt efler klagan över utmätningen ochförsäljningen fä dem undanröjda. Men om försäljningen vinner laga kraft, gårtredje mannens rätt till egendomen förlorad under förulsätlningar som anges i 38. frånsett att försäljningen eventuellt kan angripas med extraordinärt rättsmedel. Utredningenangående inskrivning av rätt till tuft-.fariyg m.m. tar upp det fallet attutmätning har sketl för fordran, som är förenad med panträtt ellerretentionsrätt i den utmätta egendomen. Utredningen framhåller att exekutivköparensrätt i sådant.fall liksom borgenärens enligt sakens natur gäller mol var ochen. Konkurrerande äganderättsanspråk kan inte avse mer än eventuell rätt tillutdelning ur köpeskillingen. Enligt utredningen är väl det nu sagda självklartmen tillräckligt viktigt för att komma till klart uttryck i lagtexten. Beredningen har i 15kap. 2 8 föreslagit bestämmelser om köparens rätt till exekutivt såld egendomdels för det fallet att utmätningen har företräde framför överlåtelse av denutmätta egendomen eller upplåtelse av särskild rätt till egendomen.dels för detfallet,att tredje man efter föreläggande har föriorat sin rätt mot sökanden.Bestämmelsema innebär att i dessa fall även den som förvärvar egendomen videxekutiv försäljning är skyddad mot Iredje mannens anspråk. Förslaget har i sakgodtagits av samtliga remissinstanser. För egen del vill jag framhålla attdel förhållandel att utmätning har företräde framför tredje mans anspråkinnebär all den utmätta egendomen 1980/81:8 14 kap. 3 § 719 får tas i anspråk för utmätningssökandens fordran. Ennödvändig konsekvens härav är alt även den som köper egendomen vid exekutivförsäljning blir skyddad mot tredje mannens anspråk. Även om denna konsekvensfår anses självklar, är det enligt min mening lämpligt all en uttryckligföreskrift i saken las upp i UB, särskilt mot bakgrund av den i I S upptagnahuvudregeln om verkan av exekutiv försäQning. Däremot anser jag inte all iparagrafen behöver regleras förhållandet till upplåtelse av särskild rätt tillegendom, som säljs exekutivt. Konkurrens mellan förvärv vid exekutivförsäljning och upplåtelse av särskild rält till egendomen regleras nämligeninte i övrigt i förevarande kapitel. 1 övrigt överensstämmer 2 8 idepartementsförslaget i sak med beredningens förslag. Eftersom bestämmelsen omföreträde mellan utmätning och överiålelse har avseende inle endast påsituationer som regleras i lag utan även på fall som saknar uttryckliglagreglering, har uttrycket "enligt lag" fatt utgå i departementsförslaget. En remissinstans har tagit upp detfallet att utmätning har skett för fordran, som är förenad med panträtt ellerretentionsrätt i den utmätta egendomen, och förordat att uttrycklig bestämmelsemeddelas om att exekutivköparen i sådant fall är skyddad mot tredje man som varrätt ägare lill egendomen. Med anledning härav villjag påpeka att när bestämmelsernai förevarande kapitel reglerar företrädet mellan den som förvärvar utmättegendom vid exekutiv försäljning och tredje man som var rält ägare tillegendomen, avses fall då egendomen på grund av tredje mannens äganderätträtteligen inte hade kunnat las i anspråk för ulmätningssökandens fordran. Idet nu berörda fallet tillhörde egendomen visserligen tredje man vid tiden förutmätningen. Borgenären har emellertid på grund av sin säkerhetsrätt varitberättigad all ta i anspråk egendomen oavsett vem som var ägare, låt vara attutmätningsgäldenären inte har varit behörig att representera egendomen. Häravföljer också att den som har förvärvat egendomen vid exekutiv försäljning ärskyddad mot anspråk från tredje mannen. Någon uttrycklig bestämmelse härombehövs inle enligt min mening. 1 den mån egendomen har gett överskott skalldetta naturligtvis tillkomma tredje mannen och inte utmätningsgäldenären. 3 § Denna paragraf innehåller särskilda bestämmelserbeträffande registrerat skepp och fast egendom. Den motsvarar 15 kap. 3 8 iberedningens förslag. Enligt 201 8 4 mom.UL gäller att sedan utmätt fast egendom eller ulmätt skepp, andel däri ellervillkorlig äganderätt till sådant skepp eller andel däri har sålts, utmätningeninte får överklagas annat än i samband med klagan över försäljningen. Delinnebär att klagan över utmätningen är avskuren sedan försäQningen har vunnitlaga kraft. Bestämmelsen i 201 8 4 mom. ULkompletteras av reglerna i 213 a 8. Där anges i I mom. första meningen attnär exekutiv försäljning av fast Prop.1980/81:8 14 kap. 3 § 720 egendomhar vunnit laga kraft och köpeskillingen har erlagts. den som åberopar annatförvärv av egendomen från gäldenären eller någon hans företrädare har förloratsin rätt mot köparen. Enligt andra meningen i 1 mom. har även den som åberoparatt gäldenärens eller någon hans företrädares åtkomst var ogiltig eller avannat skäl inle gällde mol rätte ägaren förlorat sin rätt mot köparen, omlagfart var beviljad för gäldenären vid den exekutiva försäljningen. 1 2 mom.föreskrivs beträffande registrerat skepp, andel däri eller villkorligäganderätt till sådant skepp eller till andel däri att om exekutiv försäljningav sådan egendom har vunnit laga kraft och köpeskillingen har eriagts, köparensförvärv skall gälla, även om gäldenären inte var rätt ägare, såvida gäldenärensåtkomst var inskriven vid försäljningen. I 3 8 i 15 kap. har beredningentagit upp bestämmelser som överensstämmer med 213 a 8 I och 2 mom. UL.Bestämmelserna ansluter emellertid till paragrafens lydelse enligt remiss tilllagrådet . Beredningen påpekar att bestämmelserna är begränsadetill försäljning av registrerat skepp och fast egendom. Av 2 kap. 9 och 10 88 iberedningens förslag framgår emellertid att bl.a. även andel i skepp ellerfastighet och villkorlig äganderätt till sådan egendom inbegrips. Beredningen erinrar om att i förarbetena till denuvarande bestämmelsema har förutsatts att dessa inte skulle kunna medframgång åberopas av köpare som har förfarit svikligl, t.ex. om han somutmätningssökande har anvisat egendomen till utmätning trots att han kände tillatt gäldenären inte var ägare. Beträffande registrerat skepp tilläggerberedningen att redan bestämmelsen i 19 8 sjölagen och 15 kap. 2 § iberedningens förslag ger praktiskt sett exekulivköparen det skydd som avses medförsta stycket av 3 8. 1 fråga om lalan mot bakomliggande utmätningerinrar beredningen om att enligl beredningens förslag även försäljningen skallhandhas av kronofogdemyndigheten. Om verkan av lagakraftvunnen försäljningfrån sistnämnda utgångspunkt regleras så som sker i beredningens förslag,synes del inle finnas tillräcklig anledning att avskära tredje man frånmöjligheten att överklaga själva utmätningen sedan försäljningen har vunnitlaga kraft. Någon motsvarighet till 201 8 4 mom. UL tas därför inte upp i beredningensförslag. 1 sak innebär ändringen enligt beredningen inte stor skillnad. Vadfrågan gäller är endast huruvida rätt ägare som har försuttit tid att överklagaskedd försäQning skall få lyfta influtna medel som allQämt finns tillgängligaeller om dessa skall gå till utmätningssökanden eller annan borgenär resp. tillden som i ärendet har antagits vara ägare. 1 anslutning till 3 8 nämner beredningen det falletalt egendom, vilken framstår som tillbehör lill fastighet, har sålts för sig.Om sådan försäQning har avsett objekt som kan vara föremål för godtrosförvärvoch försäQningen har vunnit laga kraft, kan enligt beredningen tredje man integöra gällande någon rätt till egendomen, frånsett möjligheten att användaextra- 1980/81:8 14 kap. 4 § 721 ordinära rättsmedel mot godtroende köpare. Däremot är hanoförhindrad all hos kronofogdemyndigheten göra gällande sin rätt lill influtnamedel. Denna möjlighet upphör emellertid när medlen har disponerats på bindandesätt. Om även själva fastigheten harsålts och för tillbehör influtna medel har tagits i beräkning vid bestämmandeav villkoren för försäljningen, torde sålunda enligl beredningen dennadisposition inle kunna angripas annat än genom klagan över försäljningen avfasligheten, eventueUt med hjälp av extraordinärt rättsmedel. Medlensanvändning har, anför beredningen, genom 13 kap. 16 8 fixerats fill vissafordringar och denna bindning kan inte hävas utan att fastighelsförsäljningenundanröjs Qfr 6 kap. 12 8 första stycket andra meningen JB). Skulle försäljningav själva fastigheten inställas och sker fördelning av de influtnatillbehörsmedlen, blir fördelade medel också oåtkomliga för iredje man, sedanfördelningsbeslutet har vunnit laga kraft Qfr 6 kap. 13 8 JB), med detförbehåll som följer av 15 kap. 5 8 i beredningens förslag. Som Jag harframhållit i det föregående bör beträffande exekutiv försäQning av registreratskepp och fast egendom gälla ett mera långtgående skydd för köparen än vidförsäQning av annan egendom. Jag godtar sålunda i princip vad beredningen harföreslagit i 15 kap. 3 8. 1 departementsförslaget har emellertid bestämmelsernaavfattats i överensstämmelse med den nu gällande lydelsen av 213 a 8 UL, I första stycket av 3 8 behandlasregistrerat skepp och i andra stycket fast egendom. Alt bestämmelsen i förstastycket, som uttryckligen nämner endast registrerat skepp, är tillämplig ävenbeträffande andel i registrerat skepp och villkorlig äganderätt lill sådantskepp eller lill andel däri följer av I kap. 10 8 i departementsförslaget.Enligt 1 kap, 9 8 jämställs skeppsbygge med skepp. Jag delar beredningens mening att iUB inte bör tas upp motsvarighet lill vad som f n. gäller enligt 201 8 4 mom.UL om att utmätning av skepp m.m. och fast egendom inle får överklagas sedanexekutiv försäljning av egendomen har vunnii laga kraft. 4 8 I paragrafen regleras gäldenärens och borgenärsersättningsskyldighet mot köparen, när dennes förvärv inle står sig mot tredjeman. Paragrafen motsvarar 15 kap. 4 8 i beredningens förslag. Några uttryckligaregler om ersättningsansvar för utmätningsgäldenären när tredje man tillhörigegendom har tagils i anspråk finns inte i UL. Sådant ansvar har emellertidansetts åvila gäldenären, om den som vid exekutiv försäljning har förvärvatutmätt egendom tvingas avstå egendomen till tredje man. Hur långt ansvaretsträcker sig torde dock vara ovisst. Bestämmelserna om hemulsansvar i 59 §lagen (1905:38 s. I) om köp ochbyte av lös egendom och i 4 kap. 21 8 JB torde inle vara fullt ul analogiskttillämpliga på exekutiv försäljning. 1980/81:8 14 kap. 4 § 722 Utmätningssökande, som har fåttbetalning i följd av exekutiv försäljning av egendom som sedermera frångårköparen, torde inte vara skyldig att utge ersättning till köparen annat än påbrottslig grund och möjligen även om han i annat fall inte var i god tro. Beträffandegäldenärens ansvar mot köpare som nödgas avstå exekutivt förvärvad egendom tilltredje man anser beredningen att det ligger närmast till hands alt inte ulanvidare ålägga gäldenären annan förpliktelse än att ersätta köparen dennesskada i den mån gäldenären åvilande skulder har blivit betalda och han har fåttuppbära överskott. Dessutom bör gäldenären kunna åläggas all ersätta även annanskada som han har vållat köparen, om han har förfarit vårdslöst. Deförpliktelser som har nämnts föreslås alltså åvila gäldenären även om haninte själv som säljare har gjort något åtagande. Bestämmelser härom har tagitsupp i första stycket av 15 kap. 4 8, Den ersättning som i första handbör tillkomma köparen med anledning av alt egendomen frångår honom motsvarar,anför beredningen, den köpeskilling som han har eriagt. Gäldenärens striktaansvar är maximerat på samma sätt. Av köpeskillingen kan emellertid en del habetalts ul till panthavare eller annan förmånsberättigad borgenär, som varberättigad till betalning ur egendomen oavsett vem som var ägare. I den månsådan borgenär har fått betalt ur köpeskillingen bör inte gäldenären - likalitet som borgenären - vara skyldig ersätta köparen för dennes skada medanledning av försäljningen. Vad som har förekommit vidförsäljningen och därav föranledd likvid har enligt beredningen betydelse ävenför den inbördes uppgörelse som mäste äga rum mellan köparen och tredje mannen.Om köpeskilling som köparen har eriagt har använts lill betalning av sådanborgenärs fordran som har nämnts , bör köparen inte vara skyldig altavträda egendomen lill tredje mannen utan att han gottgörs för altköpeskillingen har använts lill tredje mannens nytta. Eljest skulle denne kunnagöra en obehörig vinst på köparens bekostnad. Beredningen utgår från att dettagäller utan särskild bestämmelse. Att i förevarande sammanhang uttryckligenreglera rättsverkningarna av för de speciella fall som här är i frågahar inte synts lämpligt. Beträffande ränta på det belopp förvilket gäldenären skall svara utgår beredningen från alt reglerna i 2 kap. 18 8om skyldighet att utge ränta på uppburna medel som skall betalas tillbaka blirtillämpliga, direkt eller analogiskt. Beredningen utgår från attkronofogdemyndigheten, frånsett vad som direkt följer av lag, inte kan ådragäldenären personligen några inomobliga-loriska förpliktelser genom försäljningsom myndigheten verkställer. Däremot kan gäldenären i samband med exekutivförsäljning tänkas frivilligt åla sig visst ansvar. Ett sådant åtaganderegleras inte i förslaget. 1 fråga om borgenärs ansvar är det enligl beredningensmening rimligt all 1980/81:8 14 kap. 4 § 723 borgenär som har fått betalning åläggs alt i motsvarandemån solidariskt med gäldenären gottgöra köparen skada som denne har lidit, omborgenären inle var i god tro när han mottog betalning. Bestämmelse härom hartagits upp i andra stycket av 4 8. Den är avsedd att gälla även beträffande annanborgenär än utmätningssökanden, t.ex. förelagsinieckningshavare. Med altborgenären inte var i god tro avses enligl beredningen alt borgenären insågeller hade bort inse att han på gmnd av tredje mans rätt lill egendomen intehade rätt lill betalning ur denna. Om borgenären t.ex. har gjort godtrosförvärvav panträtt, skall han givelvis vara skyddad. Beredningen framhåller attbestämmelsen över huvud inle grundar någol ersättningsanspråk mol borgenär,vilken hade panträtt som gällde mol rätte ägaren. Panthavaren kan då inte varai ond tro beträffande sin rätt lill betalning. Eftersom försäljningen handhas avkronofogdemyndigheten torde enligt beredningen någon undersökningsplikt inteåvila borgenär i fråga om gäldenärens rätt till egendomen. Skadeståndsansvarkan därför praktiskt sett knappast komma i fråga annat än om borgenären ändåkände till omständigheter som tydde på att egendomen inte tillhörde gäldenären.Vad angår den tidpunkt då borgenär måste ha varit i god tro för alt bli skyddadmol ersättningsanspråk anser beredningen att borgenär, som före försäQningeneller köpeskillingsfördelning kommer i ond tro, inte har anspråk på all skyddasmol återkräv med anledning av betalning som därefter sker till honom. Detnaturliga synes vara alt kräva god tro hos borgenären när han får betalning.Med betalning bör likställas att medel har avsatts för borgenärens räkning. Beredningen framhåller att denföreslagna möjligheten för köparen att, om han går miste om den förvärvadeegendomen, vända sig mot borgenär som inte var i god tro är avsedd att omfattaäven det fallet att både borgenären och köparen var i ond tro. Del torde iallmänhet även då ligga närmare till hands att borgenären får bära den förlustsom det kan medföra för honom alt ersätta köparen än alt motsvarande förlustskall drabba köparen. Undantag kan emellertid enligt beredningen tänkas dåjämkning på grund av köparens medvållande bör ske enligt allmänna regler. Även i fråga om borgenärsersättningsskyldighet bör enligt beredningen ränta beräknas enligl reglerna i 2kap. Om begränsad sakralt som köpareninte har behövt räkna med finnes belasta den sålda egendomen, bör enligtberedningen åtminstone bestämmelsen om ersättningsskyldighet för culpösgäldenär när exekutivt såld egendom frångår köparen tillämpas analogiskt. hovrättifrågasätter om inle en regel om ansvar för rättsliga fel bör ha en vidareräckvidd än brist i gäldenärens äganderätt och gälla ävenrådighetsinskränkningar och andra begränsningar i gäldenärens rält som drabbarköparen. Om emeUertid de föreslagna bestämmelsema uppfattas som endastavseende äganderätt som 1980/81:8 14 kap. 4 § 724 frångår köparen, kan man enligt hovrätten fråga sig omgäldenärens ansvar bör gälla alltid. När egendomen frångår köparen måste enligthovrätten situationen ha varit sådan att köparen inte har gjort någotgodtrosförvärv. vilket kan ha berott på ond tro eller, vid lösöre, attegendomen inle har traderats. Har gäldenären gjort en dubbeldisposition, är deltydligt att han bör svara mol köparen. I andra fall verkar frågan mer tveksam.Läget kan i vart fall inte helt likställas med situationen vid frivilligförsäljning, Hovrälten tar också upp frågan vad som över huvud skall gälla omfel i sålt gods och om ansvaret för sådant fel. Motiven klargör visserligen allgäldenären inte personligen ådrar sig inomobligatoriska förpliktelser, men mankan då enligt hovrätten fräga sig om kronofogdemyndigheten ådrar sig sådanaeller om köparen inte har vanliga köp-rättsliga rättigheter. Beträffande bestämmelsen i andrastycket förutsätter jordbrukskasseförbundei alt begreppet god tro när detgäller Juridiska personer ges samma innebörd som i JB. Bank bör alltså inleförutsättas vara i ond tro pä grund av kunskap hos Qänstemän som intehandlägger själva indrivningsärendet. Beredningen har i 15kap. 4 8 föreslagit regler om den situationen att den som har förvärvat egendomvid exekutiv försäQning har fått avstå egendomen till tredje man som var rättägare. Bestämmelserna innebär att gäldenären och borgenär är skyldiga att undervissa förutsättningar ersätta den skada som köparen härigenom har lidit.