prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — För dessa teknikområden, främst utnyttjande av torv ochskogsenergi, kan del övervägas att stora delar av den finansiering somenergiforskningsprogrammet nu svarar för i stället överförs till den aviseradeoljeersältningsfonden. Beroende på utfallet av kommande utvärderingar bör omnågra är även andra teknikområden, I.ex. vindenergi, kunna definieras sominförandeklara av statsmakterna. För de fiesta av de teknikområden som nustöds via NE gäller dock att de först på medellång och lång sikt ärinförandeklara. Utredarens förslag beträffande NE bygger således på en felaktigutgångspunkt. Av de remissinstanser som särskiltkommenterat frågan är . valtenfallsverket, OED. TCO och kommun positiva till en förändring avNE:s organisation nu eller framöver. SIND anser att då mycket stora och speciella forsknings- och utvecklingsinsatserkrävs för atl klara landets långsiktiga energiförsörjning kan det varaändamålsenligt med en speciell organisation typ NE. Pä sikt torde dock huvuddelen avNE:s verksamhet enligt SIND få en förändrad karaktär, dvs. den kommer atl närmasig ledet för kommersiell introduktion. Mot bakgrund av vad som anförts anserSIND att en ökad samordning inte bör ske genom att, som utredaren föreslagit,formellt föra samman SIND och NE i en ny organisation. Ensammanslagning bör i stället ske i samband med kommande omprövning avforskningsprogrammets inriktning för perioden /85-1986/87. Dock bör förberedelserför en samordning redan nu vidtas genom ett ökat informationsutbyte. Redan etablerat samarbete börenligt SIND inte intensifieras och ytterligare utvecklas inom ramen förnuvarande organisationsformer. Samarbetet bör utgå från en fastställd ansvarsfördelningavseende olika arbetsuppgifter och principer för stödinsatser. En fördelningav ekonomiska resurser mellan SIND och NE bör ske och ha sin utgångspunkt i denfastställda arbetsfördelningen. Samarbetet torde också underlättas om ensamlokalisering sker. Liknande synpunkter framförs av vattenfultsverket, NEoch OED. 1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 429 NE har av utredaren ansetts arbetanågot annorlunda än övriga programorgan och ligga betydligt närmareoljeersättningsfonden. I viss män kan detta vara riktigt. Beröringspunkternamellan NE och fonden torde dock endast komma att gälla en mindre del av NE:srespektive fondens arbetsområden. Kopplingen mellan NE:s verksamhet ochplaneringen av energitillförseln är väl så väsentlig. Huvuddelen av NE:skontakter avser företag och myndigheter verksamma inom deenergilillförselgrenar eller industribranscher där NE verkar och i vilkaNE-projekten genomförs. Kontakter mellan NE och övriga programorgan inomenergiforskningen förekommer jämfört härmed i mindre omfattning. NE anser att den erfarenhet ochkompetens, som finns vid NE av att fä till stånd energiteknisktutvecklingsarbete inom förelag, förbättrar möjligheterna att snabbt införa nyenergiteknik. Skulle statsmakterna tillskapa en tillförselmyndighetsfunktionmed genomförandeuppgifter bör NE ingå i denna för att säkerställa enmaximalt kraftfull organisation. N E anser emellertid att det ärutomordentligt angeläget att den pågående energiproduktionsforskningen fårfullföljas med den nuvarande organisationen. En fortsatt utveckling av NE:sarbetsformer kan äga rum . NE avser även atl ytterligareutveckla samarbetet med övriga organ, främst SIND, som ansvarar för närliggandemyndighetsuppgifter inom tillförselområdet. NE anser vidare: Alt låta NE, med den av utredningenförordade tidsplanen, uppgå i någon annan myndighet, skulle kraftigt störaverksamheten och innebära en risk för att den uppbyggdakompetensen hos NE skingras. Skulle statsmakterna ändå nu besluta om enförändrad myndighetsorganisalion bör NE även i detta fall ges möjlighet attfullfölja pågående verksamhet. Först mot slutet av perioden /82-1983/84kan en omfattande förändring av NE:s organisatoriska tillhörighet genomförasutan allvarliga men för verksamheten. menar att NEbör ingå i den samlade organisatoriska lösning av energifrågorna somföreningen förordar. TCO anför liknande synpunkter ochmenar att dess förslag atl inordna NE i en ny energimyndighet bör lillgodose desynpunkler som NE har lämnat i särskilt yttrande till utredningen. tycker också att detfinns skäl att organisaioriskl samordna arbete med stöd till forskning,utveckling och demonstration inom energiområdet med införande frågor. konstaterar att NEhittills har fungerat på elt tillfredsställande sätt. En omorganisation kanväntas medföra störningar med avseende pä det forskningsprogram, som ärunder genomförande. Förbundet finner därför att en översyn avorganisationsstrukturen vad avser NE bör anstå till 1985, då nämndens uppgifterkan fä en delvis annan inriktning efter beslut om den framtidaenergiproduktionen. Liknande synpunkter framförs av Näringslivetsenergidelegation som 1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 430 menar atl det är endamålsenligt att behålla NE i sinnuvarande form åtminstone till forskningsperioden ska börja. Flera remissinstanser lämnarsynpunkter pä arbetet inom energiforskningsorganisationen och pekar på områdendär behov av åtgärder kan föreligga. Bland dessa instanser kan nämnasbyggnadsstyrelsen. och Studsvik Energiteknik. Frågan om behovel av grundforskninginom energiområdet och av forskartjänster vid universiteten tas upp av UHÅ,FRN, NFR, , IVA och Tekniska högskolornasenergiarbetsgrupp. UHÅ hänvisar till vad utredningenhar framhållit beträffande behovet av kunskapsuppbyggnad på lång sikt ochframhåller atl, om en sådan långsiktig kompetensuppbyggnad anses angelägen,statsmakterna bör överväga alt i någon form markera betydelsen av atl inomhögskolan inrättas tjänster som forskarassistent inom särskilt angivnaforskningsområden. En sådan markering bör åtföljas av en motsvarandeförstärkning av de berörda högskolornas anslag. Det bör åligga respektivesektoransvariga myndigheter eller motsvarande organ att tillhandahålla förstatsmakterna erforderligt beslutsunderlag i detta hänseende. Med en sådanåtgärd tryggas förhoppningsvis en viss minimirekrylering av kvalificeradeforskare till särskilt viktiga forskningsområden. Erfarenheterna från bl. a. energiforskningsprogrammelvisar tyvärr att denna rekrytering i vissa fall uteblir om högskolan inte kanerbjuda den relativa anställningstrygghet som följer med en forskarassistenttjänst. utgår frånatt naturvetenskapliga forskningsrådets nuvarande ansvar för energirelateradgrundforskning inte kommer all upphöra. anser attbasresurserna bör tillskapas för att säkerställa det långsiktiga behovet avforskningskompetens och forskningsberedskap när det gäller produktion avbiomassa för energianvändning. För detta ändamål bör särskilda medel tillföraslantbruksuniversitetet direkt. Tekniska högskolansenergiarbetsgrupp välkomnar den i betänkandet framförda rekommendationen atlframför allt STU och naturvetenskapliga forskningsrådet bör känna elt ansvaratt stimulera och stödja den långsiktiga kunskapsuppbyggnaden förenergiområdet. Läget kräver naturligtvis också att övriga programorgan på sammasätt kan och vill stödja och stimulera sådan verksamhet. Ett stort antal instanser haryttrat sig i frågan hur energisparinformationen bör organiseras. Endasi ell fåtal är positiva tillutredningens förslag om att energisparkommittén omvandlas till enenergisparnämnd. Till dessa hör ÖEF och £5A,vilka båda anser att nämnden intebehöver någon chefsmyndighet. och i Östergötlandslän är också positiva till förslaget om en energisparnämnd. delarutredarens förslag om atl SIND skall vara chefsmyndighet. 1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 431 ÖEF föreslär också atl - om enenergisparnämnd inrättas - dess roll vid fredskriser undersöks närmare. ESK menar att - oavsett vilkaorganisatoriska former i övrigt som väljs - bör informationsverksamheten samlasi en organisaioriskl sammanhållen enhet. Att överföra verksamheten på ensektorsmyndighel eller dela upp den på flera skulle enligt kommitténs meninginnebära att möjlighelerna till att minska energianvändningen med hjälp avinformation kraftigt försämras. Bedömningen av vilkainformationsbehov som förelegat har enligt ESK utgått från enbedömning av vilka krav energiförsörjningslägel motiverar. Deinformationsuppgifter som på sä säll har preciserats har sällan överensstämtmed någon given sektorsmyndighets ansvarsområde. Det informationsmaterial somutarbetats bygger på material från flera sektorsmyndigheter ochegna konsultundersökningar. I vissa fall har även material från internationellaorgan använts. Det skulle därför enligt ESK vara mycket olyckligt om dessauppgifter lades på en eller flera olika seklormyndigheter. Om informationsansvaret lades påsektorsmyndigheterna skulle detta enligt ESK få två konsekvenser. För detförsta skulle stor risk föreligga atl många av mottagarna av informationenskulle näs av informationen frän elt mycket stort antal avsändare och uppfattabilden som mycket splittrad. För det andra skulle del innebäraalt många av informationsbehoven inle skulle täckas. De korresponderar heltenkelt inte med någon sektorsmyndighets ansvarsområde. Även om något specielltsamordningsorgan upprättas är det risk för att problemet kvarstår. Om man skulle välja att bygga uppen central energimyndighet anser ESK att informationsfunktionen bör hållassamman inom myndigheten. anser att det ärangeläget att energisparinformationen till allmänheten hålls samlad.Landsting.sförbundet anser det även i fortsättningen bör finnas ett särskiltinformationsorgan. Flera remissinstanser anser attESK:s verksamhet helt eller delvis bör inordnas i verksamhet.Till dessa hör , bostadsslyrelsen. BFR, planverket,i . , , Värmeverk.sförening-en och kommun. Stockholmskommun är också inne pä samma tanke. menar att myckeltalar för att verket ges utökade uppgifter när det gäller energisparinformationlill allmänheten. Verket har särskilda förutsättningar för att spridainformation om energisparande inom hem-, fritids- och bilsektorerna. Specielltgäller detta information genom tillämpningen av 3 § marknadsföringslagen,information via kommunala vägledare samt viss information direkt tillallmänheten. Verket anser att det skulle medföra stora fördelaromenergisparkommitténs verksamhet och resurser vad gäller information omenergifrågor lill allmänhe- 1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 432 ten inordnas i . harsålunda inte endast kunskaper och erfarenhet av information utan också tekniskakunskaper att ta fram underiag för information om energi, t ex genomprovningar. Genom att utnyttja verketserfarenhet och befintlig organisation måste vissa rationaliseringsvinsteruppstå jämfört med om energisparkommittén omvandlas till en särskild myndighet.För atl energisparfrågorna skall få tillräcklig tyngd i konsumentarbetel måstedock resurser tillföras verket i form av personal, medel förkonsultupphandling, annonsering och kampanjverksamhet. Vad gäller direklrådgivning tillallmänheten anser verket det lämpligt atl den sker pä lokal nivå i samarbetemellan energisparrådgivare och konsumentvägledare. har verketbetydande kontakter med såväl kommunernas konsumentvägledare somenergisparrådgivare. Atl skilja ut konsumentupplysning om energi från andrakonsumentfrågor är enligt verkets uppfattning inte möjligt. framhåller att deninformationsverksamhet som kommunerna bedriver avseende energifrågor och somriktas till fastighetsägare och allmänhet har ökat väsentligt i omfattningunder senare är. arbete är enligt förbundet till stor delinriktat på att lämna information till allmänheten. Härvid nyttjas kommunerna ibetydande ulslräckning som förmedlare. Informationen består främst avmaterial, som avser att öka intresset för energihushållningen och råd för allåslad-komma sådan, t ex ändring av beteendet hos boende och trafikanter. Många kommuner informerar om energi både genomkonsumentvägledare och särskilda energirädgivare. Inom kommunerna eftersträvasen samordning vad avser informationen på energiområdet. Motsvarande utvecklingär önskvärd även pä statligt håll. informationsverksamhetbör därför samordnas med motsvarande verksamhet inom . uppfattning kan således vissa skäl tala för att ESK:suppgifter överförs till . Det är härvid väsenligl attenergiinformalionen ges en framskjuten roll inom verket. Någon särskild nämndtorde dock inte behöva inrättas för ändamålet. Bostadsslyrelsen och BFR anförliknande synpunkter. framhåller alt konsumentverketinte förfogar över teknisk sakkunskap inom t ex bebyggelseområdel ellertrafikområdet, varför verket måste etablera ett nära samarbete med berördaseklormyndigheter för sitt informationsarbete. Några instanser anser att information skall skötas avvarje sektor för sig. SIND och vattenfällsverket. sombåde talar för en mer samlad organisatorisk lösning av myndighelsuppgiflernainom energiområdet, förordar atl informationsfunktionen - i vart fall delvis -skall inordnas häri. är också negativtill en energisparnämnd och anser all informationsuppgifterna bör handhas av demyndigheter som har direkta energihushållningsuppgifter, främsl planverket ochindustriverket. 1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 433 anser atlförslaget om en energisparnämnd är diskutabelt. Det borde kunna geeffektivitetsvinster att knyta energisparinformationen till antingen ettövergripande organ som t ex ett energiinslitut eller till de sektorvisamyndigheterna. Statskontoret stödjer huvuddragen iförslagen rörande organisation för information, rådgivning och utbildning. Dengrundläggande principen bör vara att varje myndighet inom sitt ansvarsområdesjälv skall svara för informationsinsatser av skilda slag. Når det gällerinformation till allmänheten finns emellertid starka skäl som talar för ensamordning i en riktning som utredaren föreslår. Det är önskvärt attinformation till allmänheten hålls samman och anpassas till olika målgruppersbehov. Statskontoret kan inte stödjaförslaget alt ESK ombildas till energisparnämnd med uppgift att svara förinformation till allmänheten. Utredaren är själv tveksam till hur självständigen liten myndighet som den föreslagna nämnden kan vara och föreslår att SINDskall vara chefsmyndighet. Statskontoret delar denna tveksamhet och förordaratt till SIND förs en funktion med de uppgifter och i stort de resurser somföreslås för nämnden samt att ESK upphör med sin verksamhet. Statskontoretbedömer atl en sådan lösning blir billigare ur administrativ synpunkl. Omenergisparfrågorna är av sådan art att ett särskilt styrorgan behövs kan fördessa frågor en rådgivande nämnd knytas till SIND. Några instanser anser att beslut omESK:s organisation inle bör fallas , bl a RRV och kommun. TCO anför att information m.m. ilikhet med utredningsverksamhet, i princip bör vara en integrerad del avverkställighetsuppgifter. Eftersom en effektiv informationsverksamhet, som ären nödvändighet inom energiområdet, ställer krav pä flexibilitet ocharbetsformer som av erfarenhet är svåra att få plats med inom en myndighet, börformerna för denna verksamhet närmare övervägas. Utgångspunkten bör dock varaatl det sker en nära samordning med den av TCO föreslagna energimyndigheten. anför attstyrelsen t.o.m. /80 varit ansvarig för allmänenergisparinformation till statsanställd och statliga myndigheter efter samrådmed ESK. Fr.o.m. /81 övertas denna roll av ESK efter samråd medverket. Beroende pä ESK-funktioner-nas framtida placering kan ansvaret återgålill enligt utredarens förslag. Styrelsen har inget atterinra häremot förutsatt all personella resurser ges för att löpande klararådgivningsverksamheten. Uppläggning av kampanjer m.m. köps tillstor del av konsulter - vilket även gäller för ESK. Frågan om var ansvarelläggs för denna informationsverksamhet är av underordnad belydelse. Frågor belräffande utbildning ochrådgivning behandlas ganska sparsamt av remissinstanserna. När del gäller rådgivning framförs följande. anför 28 1980/81. I .saml.Nr 90. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 434 "Rådgivnings- och besiktningsverksamheten tillfastighetsägare sköts av kommunerna. Verksamheten baseras på statsbidrag förett är i sänder, vilket försvårar uppbyggnaden av en permanent organisation.Rådgivningsverksamheten bygger på frivillighet och några krav ställs inte påfastighetsägarna när det gäller medverkan eller uppföljning med åtgärder. Dethar diskuterats om det inle nu är motiverat med en återkommandeenergibesiktning av fastigheter och/eller en allmän energideklaration samt enbättre koppling mellan rådgivning och energisparstöd. Hur påverkar en sådaninriktning den statliga myndighetsorganisationen? Kommunernas utåtriktadeverksamhet inom området energisparande/energirådgivning är i hög grad beroendeav hur dessa frågor behandlas på den statliga nivån." Lantbruksstyrelsen föreslår attskogsstyrelsen resp. lantbruksstyrelsen blir tillsynsmyndighet inomtillförselområdet biomassa med uppgift att lämna stöd och rådgivning till debiomasseproducerande företagen inom skogs- och jordbrukssektorerna. Dessamyndigheter bör tillföras förstärkningar för att kunna genomföra de nämndaarbetsuppgifterna. LRF konstaterar att harinte energirådgivningen fungerat till lantbrukargmppen. Lantbruksstyrelsen harinte haft någon verksamhet riktad mot jordbruket men väl mot trädgårdsnäringen.Jordbrukets energirådgivning har därför hamnat på SIND. I denförsöksverksamhet som SIND genomfört med hjälp av regionala utvecklingsfondernai fyra län har i vissa fall jordbruksfrågorna helt kommit ät sidan. LRFbeklagar delta och kräver kraftåtgärder för att få till stånd en effektivrådgivning till lantbrukargmppen. Enligt förbundets uppfattning talar mångaskäl för att denna rådgivning ska handläggas av lantbruksnämnderna som då måsteges tillräckliga resurser för atl klara uppgiften. SIND framhåller attenergisparrådgivningen bör ske inom ramen för berörda sektorsmyndighetersverksamhet. I utredningen framhålls belräffande SIND's rådgivningsinsalser -som bedrivs i forma av försöksverksamhet via vissa regionala utvecklingsfonder- atl det är viktigt atl rådgivarna vid fonderna i sitt arbete samverkar medövriga energirådgivare inom samma region. SIND delar denna uppfattning men villsamtidigt understryka vikten av att de kommunala rådgivarna koncentrerar sinainsatser lill andra målgrupper än fondens. kommun framhåller vadgäller enegisparrädgivningen att det i kommuner med större energiföretag ochegen energisparverksamhel är angeläget med ett närmare samarbete mellankommunens och utvecklingsfondernas verksamhet mot företagen för att undvikaeventuellt dubbelarbete samt att stimulera till optimal energianvändning. i länanser att den föreslagna energisparnämnden bör samordna informations- ochrådgivningsverksamheten från , planverket och konsumeniverkel.SIND bör svara för energisparrådgivningen lill företagen. Verksamheten, sombedrivits på regional nivå genom utvecklingsfonderna, bör permanentas ochbyggas ut. Statskontoret menar atthuvudprincipen för organisation av rådgivning bör vara att varje myndighetsjälv svarar för verksamheten inom sitt ansvarsområde. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 435 Utredarens förslag atl SIND,planverket och transportrådet åläggs skyldighet till obligatoriskt samråd isina anslagsframställningar rörande uthild-ningsstöd har inle kommenterats avnågon remissinstans. Remissinstansernas behandling avfrågor rörande behov av utökade forskarinsatser inkl. ytterligareforskarutbildning har tagits upp i samband med instansernas behandling avenergiforskningsorganisationen. Härutöver har lämnats följande synpunkterbeträffande utbildning. UHÅ instämmer i utredningensförslag att ansvaret för energiinriktad utbildning inom sektorerna industriellaprocesser och tillförsel, bebyggelse samt transporter läggs på respektivetillsynsmyndighet. Beträffande sådan utbildning som naturligen är en uppgiftför det allmänna utbildningsväsendet bör tillsynsmyndigheternas ansvarbegränsas till uppgiften alt för UHÄ och möjligen också för skolöverstyrelsenklargöra de långsikla utbildningsbehoven. När det däremot gäller behovet avmer specialiserad fort- och vidareutbildning för olika samhällssektorers behovbör tillsynsmyndigheterna åläggas ett mer direkt ansvar för utbildningensplanering och genomförande. UHÄ finner det dock naturligt att högskolansforskare, lärare och övriga resurser, där så är lämpligt, utnyttjas även fördetta slag av utbildning. i länmenar också att ansvarel för den energiinriktade utbildningen bör åvila de tresektormyndigheterna, statens industriverk, statens planverk och transportrådet,som är tillsynsmyndigheter för sina respektive områden. Liknandesynpunkler framförs av statskontoret. menar också alt detallmänna utbildningsväsendet bör verka för att aktuell kunskap omenergifrågorna fortlöpande förs in i läroplanen för grundskola, gymnasium ochhögskola. understryker starktdet väsentliga i att utbildningen speglar de strävanden som statsmakterna harpä energiområdet och har för sin del också verkat i denna riktning i remissyttrandenöver läroplaner etc. avseende grundskola, gymnasium och högskola. skrev förbundetoch branschorganisationerna gemensamt till UHÄ och föreslog att en utbildningavseende energitekniker pä civilingenjörsnivä skulle etableras. Ännu har någotutredningsarbete i syfte alt åstadkomma en sådan utbildning inte startat. Dettabör enligt förbundets uppfattning ske utan vidare dröjsmål. Det synes angeläget attstatsmakterna genom direktiv till de för undervisningen ansvarigamyndigheterna åstadkommer att införandet av nya. energiinriktade kurser ochutbildningslinjer ges hög prioritet. LRF och strykerockså under nödvändigheten av alt energifrågorna behandlas i ulbildningen.Enligl LRF:s uppfattning bör även arbetsmarknadsutbildningen kunna användas förall äsladkomma ökad energikunskap och bättre energihanlering i näringslivet. SIND anser att utredarensbehandling av ämnet är alltför summarisk för atl utgöra grund för hur enutvidgad energiutbildning kan ske och fram- Prop.1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 436 håller att verket har det övergripande ansvaret-förenergiutbildning för yrkesverksamma. tycker inteheller att utredaren har tillräckligt beaktat frågan om utbildning avyrkesverksamma. Kommunernas roll inom energiområdetoch energiplanering tas upp av åtskilliga remissinsianser. Flera instanser betonar denkommunala energiplaneringens roll inom energiområdet. Utredningens förslag om all SlND:s.planverkels och transporirådels stödälgärder för kommunernas energiplaneringsamordnas genom förordningen om energiplanering har dock barakommenierals av SIND. SIND anför atl de statligamyndigheternas samverkan med kommunerna är en fräga av mycket stor betydelse.Den torde dock inle kunna få någon lösning förrän den statliga organisationenpå energiområdet fått fastare former. SIND har sedan några är del cenirala myndighetsansvaret ifrågor rörande energiplanering. Övriga myndigheter som i olikautsträckning berörs är , planverket. Utredningen föreslär utan alt på minsta sätt ange konkretasamverkansproblem att samarbetet mellan de mest berörda myndigheterna SIND,planverket och transportrådet skall formaliseras genom att en ändring iförordningen lill lagen om energiplanering sker. Det föreligger enligtSIND:s bedömning inte några reella samverkansproblem som skulle motivera ensådan ändring av förordningen. Däremot föreligger -enligt SIND:s mening ellstarkt behov av en närmare precisering av olika myndigheters uppgifter ochansvarsområden. kommun ansluter tillutredarens uppfattning atl 1980-lalels energiteknik i stor omfattning kommerall ha regional anknytning - dels lokala och regionala insatser för atl ersällaoljan för uppvärmningsändamäl, dels insatser för utvinning av regionalaenergitillgångar. För en effektiv introduktion av sådan teknik krävs närasamverkan mellan energiproducenter och energikonsumenter saml mellan industrinoch de lokala energiplanerna i kommunerna. 1 många fall erfordras även ökadsamverkan mellan närliggande kommuner, då regionala bränsletillgångar ochlänkbara energikonsumenler ofta är belägna inom olika kommuner.