prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Gällande rätt m.m. 1 62 8 1 mom.första meningen UL föreskrivs att vid utmätning bör av utmätningsbaratillgångar i första hand tas i anspråk egendom som kan användas tillborgenärens fömöjande med minsta kostnad, förlust och annan olägenhet förgäldenären. Lagmmmet innehöU tidigare mera detaljerade regler omutmälningsordningen. Om borgenär och gäldenär inte kom överens om annat, skulleförst tas i mäl andra lösören än luftfartyg, därnäst fordran eller annanrättighet som kunde överlåtas och sist luftfartyg eller fast egendom. Sådanaobligationer eller andra värdepapper som med lätthet kunde förvandlas i pengarskuUe i fråga om ordningen för deras utmätande anses lika med lösören. I 64 8föreskrevs att av lösören skulle sist utmätas vad gäldenären behövde för sinnäring eUer minst kunde umbära. Uppgav gäldenären viss egendom till utmätning,borde den egendomen företrädesvis las i mäl, om det lämpligen och ulan förfångför borgenär kunde ske och annan ordning inte var föreskriven. Mot den nubeskrivna ordningen var i sak inte så mycket alt Prop.1980/81:8 4 kap. 4 § 358 erinra, men det ansågs vid vidtagna ändringar i ULtillräckligt att ge en mera allmänt hållen regel, särskilt som det oftast intefinns så mycket att välja på. Borgenär som lill säkerhet för sinfordran har panträtt eller särskild förmånsrätt på annan grund är enligtgällande rätt inle skyldig att i första hand hålla sig till den egendom ivilken förmånsrätten gäller. Det står borgenären fritt att i stället begärautmätning av andra tillgångar. Är fordran för vilken utmätning skall skeförenad med särskUd förmånsrätt i gäldenärens fasta egendom, fartyg, luftfartygeller reservdelar tUl luftfartyg, skall emellertid enligl 62 8 2 mom, förstameningen UL den egendomen först utmätas, om inte borgenären hellre vill tabetalt ur annan egendom. Med fartyg likställs härvid fartygsbygge (62 8 4mom.). Vidare gäller undantag från nämnda princip, om utmätning skall skepå en gång för fleras fordringar. Då får borgenär, vars fordran är förenad medsärskild förmånsrätt i egendom som har nämnts , inte för vad som kan utgåur den egendomen ta betalt ur övriga tillgångar till förfång för annanborgenär. Bestämmelserna i 62 8 2 mom. gällde urspmngligen endast förmänsrättpå grund av inteckning i fast egendom, men tillämpningsområdet har efter handvidgats att omfatta alla slags särskUda förmånsrätter i angivna objekt. 1 första stycket avparagrafen föreslås att av utmätningsbar egendom bör i första hand tas ianspråk sådan tUlgång som kan användas fill fordringens betalning med minstakostnad, förlust eller annan olägenhet för gäldenären. Beredningen framhålleratt bestämmelsen enligl sakens natur innebär att kronofogdemyndigheten skallsöka finna egendom som kan ge sökanden betalning för hans fordran. Kan ett i ochför sig utmätningsbart objekt inte antas ge något överskott sedan verkställighetskostnadenhar täckts, bör det inte utmätas. Detta torde dock inte utan vidare kunnaiakttas, när annan än sökanden har rätt lill betalning ur köpeskillingen medföreträde framför sökanden, t.ex. vid utmätning av skepp eller faslighet. Isådana fall kan ofta inte vid ulmälningslillfället avgöras om sökanden kan fånågon betalning ur egendomen. Å andra sidan gäller att kronofogdemyndigheteninle skall utmäta mera än som behövs för att sökandens fordran skall bli betaldoch kostnadema i ärendet ersatta. Vid valet mellan olika slag av egendom bör,anför beredningen vidare, beaktas inte bara sökandens rätt att fä betalningutan även hans intresse av att betalning inflyter utan onödigt dröjsmål.Tidsfaktorn kan dock inte tillmätas så stor betydelse, om sökandens intresse avsnabb betalning inte är särskilt starkt och nägon särskild risk inte är förenadmed anstånd. bör i rimlig utsträckning hänsyn tas tUl gäldenärens behörigaintressen, särskilt att onödig värdeförstöring inte sker. Enligt beredningen bör i förstahand kontanta pengar, banktiUgodohavande som kan lyftas eUerliknande likvida tillgångar utmätas. Utmätning av avlöning är från gäldenärenssynpunkt ofta ett 1980/81:8 4 kap. 4 § 359 förmånligtval men kan inte utan gäldenärens medgivande ske annat än under särskildaförutsättningar. 1 övrigt bör i aUmänhet tas lös egendom som är lämplig attrealisera och som gäldenären kan undvara med minsta olägenhet. Fast egendomliksom registrerat skepp eller luftfartyg bör i regel utmätas sist. Beträffandepantbrev eUerinlecknal skuldebrev som har ulmätts erinrar beredningen om attdel enligt 10 kap. 14 och 17 88 i förslaget inte fär säljas. Antingen skall deninlecknade egendomen tas i anspråk eUer också pantbrevet resp.inleckningshandlingen pantförskrivas tiU sökanden. I förra faUet löper sökandenslörre eller mindre risk alt få svara för exekutionskostnadema, vaijämteförfarandet kräver sin tid. 1 senare fallet leder utmätningen inte fill nägonbetalning i det aktuella ärendet. Från sökandens synpunkt kan det därför varabättre att andra tUlgångar utmäts. Omtvistade eller eljest tvivelaktigatillgångar bör inte utmätas, om säkra och ostridiga fillgångar finns. Skulle sökanden och gäldenären vara överens om attviss egendom skall tas i anspråk, bör enligt beredningen den egendomen utmätas,om del inle kränker tredje mans rätt. Även i andra fall bör hänsyn tas tillgäldenärens önskemål, om det k anses skäligen förenligt med sökandens intresseoch i övrigt finnes motiverat. Beredningen framhåller vidare att det inle alltidligger i sökandens intresse att egendom vari han har särskild förmånsrätt tas ianspråk i första hand. Hans fordran kan l.ex. ha sådan plats i förmånsrättsordningen,att det är tvivelaktigt om betalning kan utgå ur köpeskillingen för egendomen.Blir egendomen inte såld - vUket lätt kan inträffa i fall då ett visstskyddsbelopp skall iakttas - får sökanden vidkännas kostnaden för förfarandet.Om fast egendom, registrerat skepp eller luftfartyg m.m. tas i mät, kan detockså dröja ganska länge innan sökanden kan få betalt för sin fordran. Förgäldenären åter kan det vara viktigt att t.ex. fast egendom inte fråntas honom,särskUt om det endast är ett mindre belopp som utmätningen avser. Beredningensförslag saknar därför motsvarighet till 62 8 2 mom. första meningen UL. Är sökandens fordran förenad med särskildförmånsrätt, synes det beredningen naturligt att den egendom vari förmånsrättengäller las i mät för hans fordran, om han önskar det. Delta kan knappast varatveksamt annat än i fräga om förmånsrätt enligt 5 8 förmånsrättslagen, dvs.främst förmänsrätt på gmnd av företagsinteckning. TiUräcklig anledning altbehandla sådan förmånsrätt på särskilt sätt torde dock enligt beredningen inteföreligga. Enligt andra stycket första meningen i förslaget har sålundaborgenär, vars fordran är förenad med särskild förmänsrätt, rätt att i förstahand fä utmätning av egendom vari förmånsrätten gäUer. Beredningen utgår frånatt borgenär med särskild förmånsrätt som regel kommer att i sin ansökan angehumvida han önskar att den egendomen eller annan fillgång skall tas i anspråk.Gör han inle det, kan förrättningsmannen lämpligen höra sig för hos honom. Någotförbud att ulan sådant hörande 1980/81:8 4 kap. 4 § 360 utmätaden egendom vari förmånsrätten gäller eller annan lämplig tillgång bör dockinle ställas upp. Beträffande vissa förmånsrätter mäste beaktas att depreskriberas efler , l.ex. sjöpanträtter (248 och 254 88 sjölagen).Detta bör enligt beredningen i allmänhet medföra att den egendom variförmänsrätten gäller tas i anspråk i första hand, om inte sökanden begär annat.Ofta torde det inte finnas annan utmätningsbar egendom än den variförmånsrätten gäller. Beredningen föreslär vidare att den nuvaranderegeln i 62 8 2 mom. andra meningen UL att borgenär som har särskildförmånsrätt i vissa slag av egendom vid konkurrens med annan utmätningssökandeär skyldig att hälla sig till den egendomen skall ytterligare vidgas och gällaaUa fordringar som är förenade med särskUd förmånsrätt i viss egendom. Borgenärenskall inte få utmätning av annan fiUgång, om del är till skada för annansökande. Del är enligt beredningen tydligt all bestämmelsen inle blirtillämplig när den egendom som belastas av förmånsrätten tillhör annan ängäldenären i ärendet (t.ex. tredjemanspant). Beredningen påpekar attbestämmelsen enligt förslaget gäUer till förmän för vaqe annan borgenär som vidulmätningstillfäUet har sökt utmätning mol samma gäldenär, oavsett om utmätningför fordringarna sker eller inte Gfr 11 8 första stycket). En sökandefår anses lida skada genom att borgenär, vars fordran är förenad med särskildförmånsrätt i viss egendom, fär utmätning i annan egendom, om den förre pä gmnddärav inte kan påräkna att fä betalt för sin fordran. Bestämmelsen kan blitUlämplig även när den som påstår att han lider skada har särskild förmånsrättför sin fordran, men hans möjlighet att fä betalning ur därmed belastad egendomär osäker. Det kan enligt beredningen förekomma att denegendom vari sökanden har förmånsrätt finnes inte vara tiUräcklig att ge honomfull betalning eller att det är ovisst om den räcker till. För sådana fallföreslås att, när det behövs, annan tillgäng skaU fä utmätas för fordringen, omdet sker pä villkor att betalning i första hand skall utgå ur den egendom varisökanden har förmånsrätt. Detta innebär bl.a. att sökanden inte kan fåutdelning av medel från annan tillgång innan det har klarlagts att den egendomvari förmånsrätten gäUer inte förslär. Beredningen påpekar att det ibland saknas personligbetalningsskyldighet för den fordran för vilken utmätning har begärts. Ettsådant fall föreligger, när gäldenärens betalningsskyldighet har upphört genompreskription men borgenären har pant till säkerhet för sin fordran. Ett annatfall dä personlig betalningsskyldighet inte kan göras gäUande i det aktuellaärendet är att någon har lämnat egendom som pant för annans fordran och borgenärensöker betalning ur panten. Om utmätning i sådana fall skall äga rum hos nägonsom inte är piersonligen betalningsskyldig, är borgenären hänvisad tUl denegendom i vilken betalningsskyldigheten gäUer. Någon uttrycklig föreskrifthärom synes beredningen inte behövlig. 1980/81:8 4 kap. 4 § 361 , somjämför med bestämmelsen i 5 kap. 33 8 andra stycket all utmätning skall hävasom försäljning eller indrivning inle kan antas ge ett överskott som göråtgärden försvarlig, anser att det pä lämpligt ställe i UB bör anges altutmätning inte skall ske av föremål som inte kan antas ge överskott sedankostnaderna har täckts. RSV anser att det behöverklarläggas i vad mån principen om täckning för kostnaderna skall beaktas redanvid ulmätningstiUfällel. Verket påpekar alt svårigheter kan uppstå vidtillämpning av denna princip om utmätning av samma egendom är aktuell för flerasökande. De sammanlagda kostnaderna kan då vara sä höga att det vidförrättningstillfäUet viU synas som om en försäljning inte skulle ge sökandenanågon utdelning. Situationen kan emellertid snabbt förändras, t.ex. genomanstånd eller förändringar beträffande fordringamas storiek, sä alt utdelningblir möjlig. Enligt verket bör principen om kostnadsläckning beaktas vidulmätningstillfäUet i vaGe mål för sig, med bortseende från samtidiga ellertidigare utmätningar. föreslår att denavvägning mellan gäldenärens samt borgenärs och tredje mans intressen, somförutsätts skola ske vid tillämpningen av huvudregeln om utmälningsordningen,får komma till uttryck i lagtexten. Hovrätten ifrågasätter också om intebestämmelsen i första stycket bör kompletteras med en regel till skydd föriredje man av innebörd, att andel i lös eller fast egendom inle skall tas ianspråk om annan utmätningsbar egendom finns. Beträffande bestämmelsen om skyddför annan utmätningssökande i fall då borgenär har förmånsrätt i viss egendomanför RSV alt beredningen med "annan sökande" torde ha avsett endastenskild sökande. RSV förutsätter emellertid att skyddet även skall gällastaten i allmänna mål. Vid en sådan tillämpning blir det av betydelse när ettallmänt mål skall anses bli anhängigt hos kronofogdemyndigheten. Förevarande paragrafhar i sak utformats i överensstämmelse med beredningens förslag. Som beredningen har anfört böregendom inte utmätas utan att utmätningen kan väntas leda tiU attutmätningsborgenären får åtminstone någon betalning för sin fordran Qfr 68 8 6mom. sista stycket uppbördslagen). Utmätning bör alltså l.ex. inte ske endastför att täcka exekutionskostnad som redan kan ha uppkommit i målet och förvHken sökanden eljest svarar, såvida inte sökanden under målet har fått sinfordran betald av gäldenären. En annan ordning skulle endast medföraolägenheter för gäldenären utan motsvarande nytta för sökanden, frånsettansvjuet för redan uppkommen kostnad. Nämnda princip kan emellertid ofta inteupprätthåUas i praktiken i fråga om egendom som häftar för annan fordran pågmnd av särskild förmänsrätt. Detta gäller särskilt fast egendom, skepp ochluftfartyg. Det är då ofta inte möjligt att före utmätningen få klarlagt förhur stort belopp egendomen häftar. Härtill kommer alt belastningen 1980/81:8 4 kap. 4 § 362 kanväxla från tid lill annan, l.ex. genom betalning av räntor eller amorteringar.När det framgår all någol överskott inte kommer att finnas förulmätningssökandens räkning, bör emellertid utmätning inte äga rum. 1 fräga omföretagsintecknad egendom föreligger särskUda förhållanden så till vida attinteckningshavaren inte har en obetingad rätt all få betalt ur vad som inflyteri målet (8 kap. 13 8; se vidare SOU 1966:7 s. 105 och prop. 1967:16 s. 136).Det förhållandet att sökanden har anvisat viss egendom till utmätning ändrarinte det som har sagts . Med hänsyn lill att den diskuterade principen fåranses tämligen självklar, som den i praktiken inle alllid kantillämpas fulll ut, finner Jag inte skäl att ta upp någon uttryckligbestämmelse i saken. Bestämmelsen i 3 8 KL om misslyckatutmätningsförsök som konkurs-grund ulgör inle något hinder mot att avstä fränutmätning när egendom på gmnd av panträtt e.d. häftar för så stort belopp attnågot överskott inte kan väntas uppkomma. Enligt nämnda bestämmelse skall gäldenärpresumeras vara insolvent, om han vid ulmätningsförrältning förekonkursansökningen har befunnits sakna fillgångar till full betalning avutmätningsfordringen. Som framgår av lydelsen är denna bestämmelse tUlämpligäven i fall dä gäldenären har i och för sig utmätningsbar egendom men dennatill följd av pantsättning e.d. inle räcker till full betalning av sökandensfordran. När det gäller frågan i vad månexekutionskostnaderna skall beaktas i fall då egendom som kommer i fräga förutmätning är aktuell för utmätning för annan fordran eller redan ärutmätt delar Jag den mening som under remissbehandlingen har förts fram av RSV,nämligen att endast kostnadema i det aktuella mälet bör beaktas. Med anledning av att en remissinstans harföreslagit att den avvägning mellan sakägamas intressen som fömtsätts ske vidfillämpningen av första stycket bör anges i lagtexten villjag framhålla attdenna intresseavvägning enligt min mening har kommit till tillräckligt uttrycki den av beredningen föreslagna lydelsen. Jag finner vidare inte anledning attta upp någon föreskrift om alt andel i viss egendom inle skall las i anspråkom annan utmätningsbar egendom finns. Det är även utan uttrycklig bestämmelsetydligt att det ofta är lämpligare att ta i anspråk annan egendom än andel iviss egendom. Beträffande den ordning i vilken olika tillgångarskall tas i anspråk vUl jag påpeka att 16 kap. 15 8 i departementsförslagetInnehåUer en särskUd föreskrift beträffande egendom som är belagd med kvarstadför fordran. Kvarstaden hindrar inle att egendomen utmäts, men annan egendomskall i första hand tas i anspråk, såvida inle utmätningssökanden har särskildförmänsrätt i den kvarstadsbelagda egendomen. Som jag har utvecklat närmare i den aUmännamotiveringen under avsnitt 5.3 åsyftar termen sökanden även staten i allmännamäl (se även 1 kap. 7 8 första stycket departementsförslaget). 1980/81:8 4 kap. 5 § 363 stycketav förevarande paragraf om skyldighet för borgenär vars fordran är förenad medsärskild förmånsrätt att vid konkurrens med annan sökande i första hand hällasig till den egendom i vilken förmånsrätten gäller är alltså direkt tUlämpligäven till förmån för staten i aUmänna mäl. Beträffande frågan vid vilken tidpunktansökan om utmätning skall anses ha gjorts i allmänt mäl får jag hänvisa till 2kap. 30 8 tredje stycket. Anledning saknas att, som en remissinstans harifrågasatt, från tillämpningsområdet för bestämmelsen i andra stycket tredjemeningen undanta restitutionsfordran och fordran på överskjutande skatt. JagvUl påpeka att bestämmelserna i andra stycket givetvis inte gäller i fråga omfordran som är förenad med särskUd förmånsrätt enbart pä grund av redanförelagen utmätning. 58 Denna paragraf, som överensstämmer med 5 kap, 6 8 beredningens förslag, angeren särskild fömtsättning för utmätning av fast egendom och vi.ssa andraspecialobjekt. Enligt 62 S 3 mom. UL får fastegendom, registrerat skepp, luftfartyg eller intecknade reservdelar fillluftfartyg utmätas för annan fordran än sädan som är förenad med särskildförmånsrätt i egendomen endast om borgenären begär del. Med registrerat skepplikställs härvid registrerat skeppsbygge (4 mom.). I 5 kap. 6 8 föreslär beredningenatt registrerat skepp, registrerat luftfartyg, intecknade reservdelar tillluftfartyg eller fast egendom inte får utan särskild begäran av sökandenutmätas för annan fordran än sådan som är förenad med särskild förmånsrätt iegendomen. Enligt 2 kap. 8 8 i förslaget likställs skeppsbygge med skepp.Beredningen framhåller att gmnden till bestämmelsen är alt om egendom avangivet slag utmäts för fordran vilken inle är förenad med särskild förmånsrätti egendomen, den ofta kan bli osåld därför att skyddsbeloppet inle uppnås. 1sådant fall får utmätningssökanden betala kostnaderna i ärendet. Beredningen påpekar att utmätning av egendom somanges i paragrafen inle omfattar obelånat pantbrev resp. obelänadinleckningshandling som gäUer i egendomen. RSV påpekar alt de enskildautmälningssökandenas förmåga alt inse de rättsliga konsekvenserna, av ansökansutformning varierar starkt. RSV ifrågasätter därför om bestämmelsen i 5 kap. 68 bör tas upp i UB. Regeln kan medföra förluster för enskUd sökande, som intehar särskilt begärt utmätning av fast egendom, när sådan egendom utmäts iaUmänt mål eller för annan enskUd sökande som har framstäUt sådan begäran. Omkravet på särskild begäran om utmätning av egendom som anges i paragrafenslopas, kan sökanden efter utmätning av egendomen beredas tiUfälle attfullfölja målet genom att förskottera de kostnader som kan förväntas i sambandmed försäljningen vid äventyr alt utmätningen eljest hävs. Genom en sädanordning skulle den enskilde sökanden få 1980/81:8 4 kap. 5 § 364 verkstäUighetlika snabbt som det allmänna, som det överlåts på honom ått avgöra omhan skaU ta risken att drabbas av kostnader vid ett resultatlöslförsäljningsförsök. , som godtar den föreslagnabestämmelsen, anser att inle heller pantbrev i fast egendom, lön eller fordranpå skatt som skall återbetalas bör utmätas ulan särskUd begäran. Som skälhärför anför föreningen att av arbetspraktiska hänsyn vissa undanlag måslegöras från en generell skyldighet för kronofogdemyndigheten att undersökahuruvida gäldenären har utmätningsbar egendom. Som RSV har framhåUit skuUe enuimätningssökande i vissa fall kunna lida förlust, om utmätning av egendom somanges i den föreslagna bestämmelsen underläts därför all sökanden inte harsärskilt begärt utmätning av sådan egendom. Den av RSV förordade ordningenskulle emellertid medföra vissa nackdelar när sökanden inte önskar fullföljautmätningen. Bl.a. uppkommer onödigt arbete för kronofogdemyndigheten ochinskrivningsmyndigheten samt olägenhet för gäldenären utan motsvarande nyttaför sökanden. Den av beredningen föreslagna bestämmelsen behöver ernellertidinte innebära all kronofogdemyndigheten skall ulan vidare avstå frän utmätningav egendom som anges i paragrafen, när sökanden inte har särskilt begärt sådanutmätning i sin ansökan. Enligt min mening bör kronofogdemyndigheten i sädantfall, om det i övrigt är lämpligt och förenligt med 4 8 alt la sådan egendom ianspråk, fråga sökanden om han begär utmätning av egendomen eller inte. Medhänsyn härtUl och till de skäl som beredningen har anfört godtar jagberedningens förslag. Vid utarbetande av verkställighetsföreskrifter till UBfår övervägas om behov finns av uttrycklig föreskrift om skyldighet förkronofogdemyndigheten att i fall som har berörts nu efterhöra sökandens önskan. Med anledning av kronofogdeföreningens förslag attdet även för utmätning av vissa andra tillgångar bör krävas särskild begäran avsökanden villjag framhålla följande. F.n. gäller enligt 11 8 andra stycket USKatt utmätning i lön eller av fordran på återbetalning av skatt som avses i 68 81 mom. första stycket uppbördslagen kommer i fräga endast om sökanden ellergäldenären begär det eller annan särskild omständighet föranleder det. Nägotmotsvarande villkor gäller däremot inte beträffande utmätning av pantbrev.Huruvida särskUd begäran av sökanden bör krävas för utmätning av egendom somhar angetts nu har samband med frågan om kronofogdemyndighetens skyldighet attefterforska utmätningsbar egendom. Den frågan behandlas närmare under 9 8. Somframgår av vad som anförs där bör det inte gälla några särskilda begränsningari nämnda skyldighet. Jag kan alltså inte godta kronofogdeföreningens förslag. Paragrafen torde inte fä nägon praktisk betydelse iallmänna mäl, eftersom kronofogdemyndigheten själv företräder staten/borgenäreni sådana mäl. Anledning saknas dock att uttryckligen undanta aUmänna mål frånparagrafens tillämpningsområde. 1980/81:8 4 kap. 6 § 365 68 Paragrafen innehåller förbud mot uppdelning av ekonomiska enheter. Denmotsvarar 5 kap. 7 8 beredningens förslag. 1 62 8 1 mom. andra meningen ULföreskrivs alt tillgångar som hör samman om möjligt inle skall skiljas. Vidaregäller enligt 63 8 1 mom. att vad som hör till fartyg eller luftfartyg inte fårtas i mät annat än genom utmätning av fartyget eller luftfartyget. Med fartyglikställs härvid fartyg under byggnad (62 8 4 mom.). Enligt 63 8 2 mom. får, ominteckning i luftfartyg även omfattar reservdelar, någon av de på viss platsförvarade reservdelarna inte utmätas för sig, om inte inteckningshavarensamtycker därtill. Beträffande fast egendom finns vissa liknande bestämmelser i78 8. Enligl första meningen i denna paragraf får tillbehör till fastighet intetas i mät annat än genom utmätning av fastigheten. I andra meningen föreskrivsalt rätt till växande gröda eller annan ännu inte fallen avkastning av fastegendom som tillkommer nylGanderättshavare inte får tas i mät för dennes skuldannat än genom utmätning av nytQanderätten. 1 första stycket av 5 kap. 7 8föreslås en regel om att tillgångar som hör samman såvitt möjligt inle börskiljas. Beredningen påpekar att bestämmelsen är tillämplig pä både lös ochfast egendom. Den gmndas på antagandet alt helheten sammanhållen regelmässigtrepresenterar ett slörre värde än summan av delarnas särskUda värden ochsyftar sålunda lill att undvika värdeförstöring. Regeln är tillämplig även pånyttjanderätt. Om byggnad pä ofri grund tUlhör nylGanderättshavare lill markenoch nytQanderätten är utmätningsbar, bör därför byggnaden och nylGanderättenregelmässigt följas åt. Genom andra och iredje styckena skärps regeln iförsta stycket beträffande vissa specialobjekt. Enligt andra stycket får vadsom är tillbehör till fartyg, luftfartyg eller fast egendom över huvud inle tasi mäl särskilt för sig. Bestämmelsen tillgodoser bl.a. inteckningshavares ochandra förmåns-rältshavares intressen. Beträffande fast egendom erinrarberedningen om att den i tidigare belänkande har diskuterat möjligheten attutmäta tillbehör till faslighet för sig men har avvisat tanken. Däremotförordades att om fastigheten har blivit utmätt, tillbehör lill denna skullekunna säljas i särskild ordning. Regler härom Infördes .