prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Frågan i vadmån skyddet bör genom lagstiftning sträckas än längre har principiell räckviddoch aktualiseras även utanför det utsökningsrättsliga området. Hithörandeproblem bör därför lösas i ett vidare sammanhang och på grundval av ett meromfattande utredningsmaterial. Lagrådet biträder därför uppfattningen attnågra sådana bestämmelser om försäkring som lagberedningen föreslog inle nu börlas upp i UB. I detta sammanhang vill emellertid lagrådet erinraom att det allmänna i vissa situationer, som är likartade med dem somföreligger när kronofogdemyndighet i mål om utmätning har omhändertagitenskild tillhörig egen- 1980/81:8 Lagrådets yttrande 1128 dom,i rättspraxis har ålagts skadeståndsansvar med analogisk tillämpning av deregler som gäller i fråga om deposilaries ansvar för skada pä deponeradegendom och som innebär, att depositarien bär bevisbördan för att skadan haruppkommit på annat sätt än genom vållande på depositariens sida. I dethänseendet kan här hänvisas till rättsfallet NJA 1950 s. 5 och där anmärktaäldre rättsfall. Del kan enligl lagrådets mening inte uteslutas att domstolarnaskulle anlägga ett motsvarande betraktelsesätt, när fråga uppkommer om statensansvarighet för skada på utmätt egendom som har omhändertagits avkronofogdemyndighet. Här bör beaktas, att myndigheten inte bara har egendomenom hand för den betalningsförsumlige utmälningsgäldenärens räkning utan ocksåhar att tiUgodose sökandens intressen och att föriusl av eller skada påegendomen kan medföra ekonomisk skada också för sökanden. Beträffande de särskilda bestämmelserna i kapitletfär lagrådet anföra följande. 18 Med lagrådets förslag till lydelse av 4 kap. kommer hänvisningen i 1 8 tredjestycket att avse 4 kap. 26 8. 88 Enligt 10 8 skall kronofogdemyndigheten, ulöver vad som följer av I -9 88,vidta de åtgärder som i varje särskilt fall behövs för att utmätning skall blisäkerställd. Bestämmelsen torde närmast vara att fatta som en instruktion tillkronofogdemyndigheterna och hade som sådan kunnat upptas iverkstäUighetsföreskrifter till UB. Även om innebörden av regeln är ganskasvävande och enligl orden vittgående, kan den inte ge stöd för vidtagande avsådana åtgärder som kronofogdemyndigheten eljest är lagligen förhindrad attgenomföra. Egendom torde sålunda inte kunna tas i förvar med slöd av dennaparagraf; i detta hänseende måste 1-9 8S vara uttömmande. Eftersom ocksä andrahandlingar än där sägs. checkhäfte, kan behöva tas i förvar för altutmätning skall bli säkerställd, vill lagrådet förorda, att 8 8 utvidgas så attden omfattar sådana handlingar. Lagrådet föreslår, alt 8 8 får lydelsen: "Handling som ej är nämnd i 2 eller 5 8 mensom visar gäldenärens rält till ulmätt egendom eller vars omhändertagande ärpåkallat för all utmätningen skall bli säkerställd eller som behövs vidnyttjande av egendomen får tagas i förvar. Detta gäller även om handlingeninnehas av tredje man." 12§ I första stycket av denna paragraf föreskrivs, alt om utmätning av viss lösegendom inte kan ske genast, kronofogdemyndigheten likväl vid behov fårprovisoriskt vidta åtgärd som anges i I - 10 88. När sådan åtgärd harvidtagits, gäller enligl andra stycket i princip det förbud för gäldenären attförfoga över egendomen som h;ar föreskrivits i 4 kap. 29 8 av förslaget 1980/81:8 Lagrådets yttrande 1129 beträffande utmätt egendom (jfr 60 a 8 I mom. andrameningen UL). I överensstämmelse med vad som gäller enligt 60 a 8 2 mom. ULi fräga om provisorisk åtgärd enligl 1 mom. i samma paragraf skall enligttredje stycket första meningen av den föreslagna paragrafen åtgärden hävas, omutmätning inle har följt . En nyhet är bestämmelsen i tredjemeningen i paragrafens tredje stycke av innebörd att domstol, där tvistangående ulmätningsfordringen är anhängig, kan förordna alt provisorisk åtgärdskall bestå tills vidare, dvs. De hinder mol omedelbar utmätningsom avses i första stycket av paragrafen och som föranleder att åtgärd försäkerställande av en blivande utmätning bara kan få provisorisk karaktär hänförsig inte lill del materiella rättsförhållandet rnellan parterna eller överhuvud taget till beskaffenheten av den exekutionstitel sökanden åberopar.Hindren består i stället i alt de i UB angivna förutsättningarna för utmätningav viss egendom inle är uppfyllda, och sådana frågor är ej underkastadeprövning av den domstol som handlägger tvisten om utmätningsfordringen. Vad dendomstolen har alt bedöma är huruvida utmätningssökanden har fog för sittfordringsanspråk. Finner domstolen före sill slutliga avgörande anledning attinhibera verkställigheten, bör givetvis en redan vidtagen provisorisk åtgärdej fä bestå; åtgärden är ju då ej längre nödvändig och skall följaktligenhävas. Om däremot inhibition ej meddelas, består åtgärden till dess den blirhävd av kronofogdemyndigheten - senast vid Ivåveckorlidens utgång. Anledningsaknas att i något av dessa fall tillägga domstolen befogenhet alt beslutahuruvida provisorisk åtgärd skall vidtas eller beslå. Under hänvisning lill del anfördaförordar lagrådet, att tredje meningen i tredje stycket av förevarande paragrafutgår. Med lagrådets paragrafnumrering av4 kap. kommer hänvisningen i paragrafens andra stycke till 4 kap. 29 8 all istället avse 4 kap. 28 8. Delta kapitel innehåller särskildabestämmelser om löneutmätning. 1 den mån bestämmelserna inte innefattaravvikelse från vad som enligt 4 kap. gäller beträffande s. k. sakutmätning,tillämpas bestämmelserna i sistnämnda kapitel också i fråga om löneutmälning.Eftersom det i 7 kap. inle har tagits upp någon bestämmelse om behörig kronofogdemyndigheti mål om löneutmätning, blir i enlighet med del sagda behörighetsreglerna i 4kap, 8 8 i förslagel tillämpliga i sådana mål. Detta överensstämmer med vad somför närvarande gäller enligt 56 8 UL. Då löneutmälning knappast kan ansesavse utmätning av en bestående fordran i likhet med införsel syftar Ju dennaexekutionsform väsentligen till ett ianspråktagande av successivtuppkommande fordringar på lön eller liknande - kan det ifrågasättas, omföreskriften i 4 kap. 8 8 andra stycket sista punkten i förslagel, allutmätning av fordran får sökas 34 1980181. I saml Nr 8. Prop.1980/81:8 Lagrådets yttrattde 1130 där sekundogäldenären finns (jfr 56 8 2 mom. sisla punktenUL) blir tilllämplig i fråga om löneutmälning. Det skulle innebära, attkronofogdemyndigheten i det distrikt där gäldenären har sitt hemvist blirexklusivt behörig att pröva ansökningar avseende löneutmälning och all sådanutmätning inte kan sökas i del distrikt där arbetsgivaren finns, om inte gäldenärenär bosalt i det distriktet. Vissa motivutlalanden till de år1968 införda, nu gällande bestämmelserna om löneutmälning ger ocksä närmastvid handen alt en sådan ordning var åsyftad (prop. 1968:170 s. 98 f). Det lederemellertid lill att löneutmätning över huvud tagel inte kan ske, om gäldenärenär bosall utomlands, och detta trots att det på intet sätt är något opraktisktfall att en utomlands bosatt person här i landet uppbär lön, pension ellerannan förmån, som i och för sig är av beskaffenhet att kunna tas i anspråkgenom löneutmälning. I del avseendet skullle en viktig skillnad föreligga iförhållande till den löneutmälning närstående exekutionsformen införsel, somenligt 15 kap. 7 8 i förslaget (jfr 8 8 InfL) skall sökas hos kronofogdemyndigheteni det distrikt där arbetsgivaren finns, om gäldenären saknar hemvist i . Möjligen har, trots lagreglernasutformning och de gjorda molivutlalandena, avsikten varit all i fall av nyssangiven art löneutmätning skall kunna sökas i del distrikt där arbetsgivarenfinns (se t.ex. Allenmark, Utsökningsrätt, 1971 s. 100, ochBeck-Friis-Wieselgren-Wilhelmsson, Införsel och utmätning i lön, 2. uppl. 1971,s. 45), och det är inle uteslutet att behörighetsreglerna i gällandelagstiftning faktiskt har tillämpats på detta sätt. Oavsett hur de gällande ocli nuföreslagna behörighetsreglerna skall tolkas synes del lagrådet uppenbart attför mål om löneutmälning bör gälla samma behörighetsregler som för införselmål.Delta bör komma lill tydligt uttryck i lagtexten. Så kan lämpligen ske genomatt såsom ell nytt första stycke i 7 kap. 7 8 UB - eller i anslutning lillövriga behörighetsregler i 4 kap. 8 8 tas upp en bestämmelse av innebörd, attlöneutmälning söks hos den kronofogdemyndighet i vars distrikt gäldenären harsitt hemvist eller, om gäldenären inle har hemvist här i riket, hos denmyndighet i vars distrikt arbetsgivaren finns (jfr 15 kap. 7 8 i förslagel). 7 och 10 88 I 7 8 av detta kapitel föreskrivs, att innanbeslut om löneutmälning meddelas, gäldenären skall beredas tillfälle att yttrasig, om det kan ske utan avsevärd tidsutdräkt, men all gäldenären inle behöverhöras när han byter anställning och beslul skall meddelas om utmätning hos dennya arbetsgivaren. Enligt 10 8 skall beslut om löneutmätning ändras, omanledning föreligger. Dessa bestämmelser överensstämmer med vad som förnärvarande gäller enligt 67 a 8 3 mom. UL Jämfört med 9 och 12 88 Infl, vilkastadganden fick sin nu gällande lydelse . 1980/81:8 Lagrådets yttrande 1131 Enligl lagrådets mening bör deförvallningsrättsliga grundsatser på vilka bestämmelserna i 15 8 i 1971 årsförvaltningslag vilar vara gällande också i mål om löneutmälning. Beslut omsådan utmätning bör således som regel inle kunna meddelas utan att gäldenärenhar beretts tillfälle all yttra sig i målet. Undanlag från denna huvudregel börkunna göras endast om gäldenärens hörande är uppenbart obehövligt eller ombeslutet inte kan uppskjutas (jfr 15 8 första stycket I och 4förvaltningslagen; någol behov av motsvarighet till undantagsbestämmelserna ipunkterna 2 och 3 i sistnämnda lagrum finns uppenbarligen inle). All ansegäldenärens hörande uppenbart obehövligt lorde visserligen knappast kunna kommai fråga i annat fall än då nytt beslut skall meddelas med anledning av byte avanställning och det nya beslutet avses få samma innehåll som del gamla. Men attuttryckligen inskränka undantagsregeln till detta fall synes mindre lämpligt.Del kan för övrigt anmärkas, att den gällande och föreslagna särregeln för fallav anställningsbyle är alltför vidsträckt, eftersom den undantagslöst medgeratt gäldenären inle hörs. Beslut enligl 10 8 i förslaget om ändring av ettbeslul om löneutmätning bör från nu aktuella synpunkter likställas med ett nyttulmätningsbeslut. Ett ändringsbeslut bör således få meddelas utan allgäldenären har beretts tillfälle all yttra sig bara om beslutetuppenbarligen inle är lill gäldenärens nackdel och hans hörande därför äruppenbart obehövligt - t. ex. därför att beslutet, utan att gäldenärenslöneförhållanden har ändrats, innebär endast att utmätningsbeloppel sänkseller att del utmätningsfria beloppet höjs - eller om beslutet inle kanuppskjutas. Så snart ett ändringsbeslut kan vara lill gäldenärens nackdel ochbeslutet inle på grund av särskilda omständigheter är brådskande bör däremotgäldenärens hörande vara obligatoriskt. Detta gäller i princip även i fall däändringen ter sig som en automatisk följd av sådana ändringar i gäldenärenslöneförhållanden som betingas av kollektivavlalsbestämda lönehöjningar. finns inte några lagbestämmelser omall gäldenären normall skall beredas tillfälle att yttra sig. innan ett beslutom löneutmätning ändras. Att gäldenären i princip skall höras i sådana fallsynes emellertid ha förutsatts vid fillkomsten av lagstiftning ominförsel och löneutmätning (se NJA II 1968 s. 492; jfr NJA II 1917s. De bestämmelser i ämnet som har tagits upp i den i 51 8utsökningskungörelsen nämnda bilagan till kungörelsen innebär emellertid endastskyldighet för utmätningsmannen att underrätta gäldenären, om fräga uppkommerom ändring av beslut om löneutmälning, "när det behövs och lämpligen kanske"; någon uttrycklig bestämmelse om att gäldenären åtminstone som regelskall beredas tillfälle att yttra sig, innan beslut fallas, har inte meddelats, Enligl lagrådets mening bör skyldigheten att höragäldenären, innan beslut om löneutmälning meddelas eller ändras, uttömmanderegleras i UB, liksom motsvarande frågor inom den allmänna förvaltningsrättenhar 1980/81:8 Lagrådets yttrande 1132 reglerats i lag genom bestämmelserna i 15 8förvaltningslagen. Föreskrifterna i ämnet i UB bör utformas efter mönster avsistnämnda lagrum. Under hänvisning till del anfördaförordar lagrådet, all 7 och 10 88 ges följande lydelse: "7 8 Innan beslut om utmätningmeddelas skall gäldenären beredas tillfälle all yttra sig. Så behöver dock ejske, om åtgärden är uppenbart obehövlig eller beslutet ej kan uppskjutas." "10 8 Beslut om utmätningskall ändras, om anledning föreligger. Härvid har 7 8 motsvarandetillämpning." Om den av lagrådets föreslagnabehörighetsregeln i fråga om löneutmätning tas upp som ett första stycke i 78, blir de här ovan under denna paragraf föreslagna bestämmelserna paragrafensandra stycke. 18 8 I samband med att införselinstilutet reformerades1968 infördes också möjlighet att. när införsel ej kan ske därför atiarbetstagaren arbetar utan lön eller mol för låg ersättning, åläggaarbetsgivaren att utge vad som skulle ha kunnat las ut genom införsel, omskälig lön utgått. Denna möjlighet stod ursprungligen till buds endast vidinförsel för underhällsbidrag eller bidragsfordran men vidgades genomlag (1979: 194) till att gälla alla införselbara fordringar, dvs. även skatteroch allmänna avgifter samt böter och viten. I remissen föreslås att det.samtidigt som regler överensstämmande med de nu gällande tas upp i kapitlet ominförsel, i förevarande kapitel öppnas en motsvarande möjlighel alt vid löneutmätningvända sig mot arbetsgivaren. Det huvudsakliga syftet medbestämmelserna i ämnet har angetts vara att komma till rätta med fall dågäldenärer genom skentransaktioner eller liknande illojala förfaranden sökerdra undan sina inkomster frän exekution. Enligt lagmotiv avsesemellertid tydligen möjlighet föreligga alt vända sig mol arbetsgivaren även ifall dä i verkligheten ingen lön eller endast uppenbart för läg sädan utgär.Som förutsättning för exekution mol arbetsgivaren upptar bestämmelserna ocksåendast, all arbetstagaren arbetar utan lön eller mot uppenbart för lågersättning. Blir del i mål om införsel ellerlöneutmälning klarlagt, att skälig ersättning faktiskt utgår, ehuru man söktdölja detta genom skenavtal, kan självfallet vanliga regler om införsel ellerlöneutmätning tillgripas. Detta är ett utflöde av den allmänna grundsatsen atträttsliga transaktioner skall, oavsett den yttre klädnaden, bedömas efter sittverkliga innehåll. Men ofta är bevisläget sädanl alt det inle går att klarläggahur det förhäller sig. En tillämpning av ifrågavarande bestämmelser kan då ledalill. all arbetsgivaren tvingas alt själv betala arbetstagarens skuld.Detsamma blir självfallet resultatet, när bestämmelserna tillämpas fast detinte är fråga om några skentransaktioner utan är lill fullo styrkt att ingenersättning eller endast obetydlig sådan skall utgå. Enligl lagrådels mening ger bestämmelserna anledning tillbelänklighe- 1980/81:8 Lagrådets yttrande 1133 Huvudsyllet med bestämmelserna, dvs. att komma tillrätta med illojala förfaranden, är visserligen högst beaktansvärt. Men i sinsträvan att nå detta syfte går lagstiftaren därutöver: bestämmelserna filialersålunda exekution mot arbetsgivaren trols alt det för honom inle föreliggernågon betalningsskyldighet på civilrättslig grund mot gäldenären. Såsom påpekadesvid lagrådsgranskningen av införsellagstiftning innebär bestämmelsernai detta hänseende ell avsteg från gällande rättsgrundsatser. Värdet av bestämmelser som gör detmöjligt att. när - i vart fall till det yttre - ingen eller endast ringaersättning skall utgå till arbetstagaren, kunna vända sig mot arbetsgivarenlorde närmast vara av prohibiliv natur: blotta förefintligheten av sådanabestämmelser kan tänkas avhälla avtalsparterna från att genomskentransaktioner el. dyl, söka göra arbetstagaren oåtkomlig för exekution.Häremot mäste emellertid vägas att det från rättssäkerhetssynpunkt ärbetänkligt med ett system, som tillåter alt lill och med i fall, då i verkligheteningen ersättning alls utgär och arbetstagaren alltsä inte har nägot all fordraav arbetsgivaren, denne fär svara för arbetslagarens skuld. I delta hänseendestår de ifrågavarande bestämmelserna i direkt strid mot den ordning om vilkenU B i övrigt slår vakt eller alt i möjligaste män - genom ett nät avskyddsregler - söka hindra att annan egendom än utsökningsgäldenärens tillgripsför hans skuld. Dä vär utsökningslagstiftning nu är föremål för en samladbedömning är del därför naturligt att de angivna bestämmelserna, trots att degodtagits i tidigare lagstiftningsärenden, tas upp lill omprövning mot bakgrundav UB:s regel-syslem i övrigt. Vid en sådan omprövning börrättssäkerhetssynpunkter bli avgörande. Lagrådet förordar, alt 18 8 i förslagel utgår. 2 8 Under remissbehandlingen av lagberedningens förslagifrågasattes om bestämmelsen i förevarande paragraf över huvud taget kan fånågon självständig betydelse i fråga om annan lös egendom än sådan för vilkenskyddsbelopp skall bestämmas enligt 10-12 kap. UB. Föredragande statsrådet haremellertid med angivande av två exempel gjort gällande, att bestämmelsen kan fåbetydelse i fråga om lös egendom i allmänhet och har under hänvisning härtillhävdat, att bestämmelsen bör ha generell giltighet. Det första exemplet avserdet fallet att egendom med tillämpning av 4 kap, 21 8 i förslaget har utmättsmed förbehåll för tredje mans rätt och att sökanden därefter visar att hansfordran är förenad med särskild förmånsrätt i egendomen. Föredraganden framhålleratt, eftersom sökanden i sådant fall är berättigad att ta egendomen i anspråkoavsett vem den tillhör, egendomen bör säljas utan förbehåll för tredje mansrätt. Detta uttalande står i överensstämmelse med den flerstädes i remissenuttryckta Prop.1980/81: 8 Lagrådets yttrande 1134 uppfattningen att, om fordran för vilken utmätning skettdärefter visar sig vara förenad med särskild förmånsrätt i det utmätta, fråganom äganderätten till det utmätta i vissa skeden av förfarandet kan lämnas åtsidan. Av skäl som framgår av vad lagrådet yttrat vid sin granskning av 4 kap.delar inte lagrådet denna uppfattning. Lagrådels ståndpunkt innebär, alt detskydd som ett förbehåll avses ge tredje man inte kan sättas åt sidan genom attsökanden visar att hans fordran är förenad med särskUd förmånsrätt i detutmätta. Enligt lagrådets mening ulgör den omständigheten att sökanden harsärskild förmånsrätt i egendomen inte något skäl alt underlåta att meddelasökanden föreläggande med stöd av 4 kap. 21 8 andra slyckel, och intill dessäganderältstvisten har blivit avgjord bör det principiella förbudet i 8 kap. 58 i förslaget mot försäljning av egendomen gälla, oberoende av om sökanden harsärskild förmänsrätt i egendomen. I de situationer som åsyftas i exemplet blirdet följaktligen inte fråga om att sälja egendomen under några särskilda, avsökandens förmånsrätt betingade villkor. Som ett andra exempel larföredraganden upp del fallet alt tredje man har handpanträtt i utmätt egendomoch att sökanden visar sig också ha sådan panträtt men med företräde framföriredje man. Inte heller i ett sådant fall föranleder sökandens förmånsrätt attförsäljningen skall ske under villkor som bestäms med hänsyn till dennaförmånsrätt. Att i denna situation försäljning får ske utan att tredje man enstill någon del fär betalt för sin fordran följer redan av bestämmelserna i 8kap. II S (jfr 9 kap. 4 8) i förslagel. Del kan tilläggas att. när sökandenhar handpanlrält med sämre rätt än den handpanlrält som tillkommer tredje man,av 8 kap. II5 följer attförsäljning får ske endast om köpeskillingen också förslär till full betalningav tredje mans fordran. Försäljningsvillkoren skall således i detta fallbestämmas med hänsyn till tredje mans förmånsrätt och inle till sökandensförmånsrätt. Inle heller torde några andra fallkunna tänkas då den föreslagna bestämmelsen får tillämpning i fråga om lösegendom i allmänhet. Det är därför tydligt att bestämmelsen, till den del denenligt sin lydelse har avseende på försäljning av annan utmätt lös egendom änsådan för vilken skyddsbelopp skall bestämmas, saknar reellt innehåll ochnärmast är ägnad att vilseleda i fråga om paragrafens sakliga innebörd.Lagrådet förordar därför, att bestämmelsen begränsas till att uteslutande avsede situationer då enligt 10-12 kap. skyddsbelopp skall bestämmas. 4 8 Godtas lagrådels förslag till disposition av 3 kap.,bör första styckets första mening i denna paragraf lyda: "Har utmätningskett med stöd av 3 kap. 8 8 på grund av dom, utslag eller beslut, får egendomenej säljas ulan gäldenärens samtycke, förrän exekutionstiteln har vunnit lagakraft." Prop.1980/81:8 Lagrådets yttrande 1135 5§ I princip gäller enligt paragrafen att, om tvist råder om äganderätten tillden utmätta egendomen och denna tvist är av väsentlig betydelse, egendomen intefår säljas förrän tvisten har blivit avgjord. Enligt vad som uttalas i motiventUl lagmmmet bör emellertid egendom i vilken utmätningssökanden har pant-eller retenlionsrätt kunna säljas trots att tvist ännu råder angåendeäganderätten till egendomen; i sådant fall anses tydligen tvisten alltid saknaväsentlig betydelse. Här kommer, liksom på flera andra håll i remissen, denuppfattningen till ullryck alt, om fordran för vUken utmätning skett är förenadmed särskild förmånsrätt i det utmätta, frågan om äganderätten till detutmätta i princip är ovidkommande. Som framgår av vad lagrådet tidigare yttratdelar inte lagrådet denna uppfattning. Lagrådet anser, att utmätningsfordringarmed särskild förmånsrätt i det utmätta ej utan slöd i lag kan beredas någonsärställning. Vid en bedömning från denna utgångspunkt av frågan huruvidaförsäljning kan ske trots att tvist råder om äganderätten till det utmättamåste den omständigheten att utmätningssökanden har pant- eller retentionsrätti egendomen frånkännas självständig betydelse. Såsom nämnts skall tvisten, för att utgörahinder mot försäljning, enligt förslaget vara "av väsentligbetydelse". I vilket avseende tvisten skall ha sådan betydelse framgår ejdirekt av lagtexten. I delta hänseende överensstämmer lagmmmet med 5 8 FfL. Denföreslagna bestämmelsen blir emellertid tillämplig på ett betydligt störreområde, eftersom den skall omfatta ej endast fast utan även lös egendom. Avmotiven framgår, att i första hand sådana tvister avses som är ägnade alt iväsentlig mån påverka försäljningsresultalet; tvister som inte kan antasväsentligt inverka på köpeskUlingen skall med andra ord inte få fördröja enförsäljning. Lagrådet har inte någon erinran mot att bestämmelsen tilläggsdenna innebörd men anser, att den bör komma tiU tydligare uttryck i lagtexten.I delta syfte föreslår lagrådet, att första stycket i paragrafen får lydelsen: "Har tredje man eller sökanden enligt 4 kap.20, 21 eller 25 8 förelagts alt väcka talan, får den utmätta egendomen ej ulansamtycke av tredje man säljas innan tvisten har blivit slutligt avgjord eller,när föreläggande har givits tredje man, tiden för väckande av talan har gåttut. Utan hinder av vad nu har sagts får dock försäljning ske, om tvisten kanantagas ej i väsentlig mån påverka köpeskUlingen eller om egendomen är sådansom avses i 4 8 tredje stycket." 7§ I första stycket av förevarande paragraf har tagits upp regler om hur erlagdhandpenning skall disponeras i fall då köparen inle fullföljer köpet genom atterlägga resterande köpeskiUing inom föreskriven tid. Bestämmelsernaöverensstämmer i sak med motsvarande föreskrifter i 96 8 3 mom. UL, vilkatillkom . Prop.1980/81:8 Lagrådets yttrande 1136 Utgångspunkten vid utformningen av dessabestämmelser i torde ha varit, att en köpare, som har erlagt handpenning mendärefter inte fullföljer köpet, i princip bör ersätta den skada som genomavtalsbrottet tillfogas berörda sakägare. Av främst praktiska skäl ansågs emellertidköparens ansvarighet böra begränsas till handpenningens belopp (NJA II 1967 s.289).