prop · G40310 · 1980-12-31 00:00:00 — (Tingsrätten understryker vikten av vad som framhålls ipromemorian (s. 170) om att datainspektionen i sin tillstånds- ochtillsynsverksamhet har uppmärksamheten riktad på att i vart fall de som istörre omfattning handhar inkassoärenden har tillräcklig kompetens och attdatainspektionen oekså påpekar eventuella utbildningsbehov. Enligt tingsrättenserfarenhet har ofta de som sysslar på inkassoföretagen med ansökningar tilldomstol dålig kunskap om exempelvis regler om ränta, fullmakt,dödsboföreträdare och omyndighet. Det är också tingsrättens uppfattning att manhos enstaka inkassoföretag- möjligen som ett led i något slags länkande om urföretagets synpunkt sett lämplig rationalisering i kostnadsbesparande syfte -börjat avstå från att söka uppfylla även lågt ställda krav på korrekta ansökningshandlingari summarisk process. Därigenom skjuter man över granskningsarbete tUltingsrätten. Detta att ingivna ansökningshandlingar är i sämre skick äntidigare är tyvärr en iakttagelse, som tingsrätten gjort då och då under senareår, och iakttagelserna begränsar sig för övrigt inte endast till områdena förlagsökningar och betalningsförelägganden. Möjligen hänger detta samman bl. a.med att ingivare av olika handlingar anser, att gällande ersättningstaxor integer dem tillräcklig kompensation. Vid en tingsrätt med förhållandevis färre antalansökningar om betalningsförelägganden och lagsökningar än Stockholmstingsrätt är del lättare alt hålla efter ingivare av detta slags ärenden. Vidden mindre domstolen är ingivarna oftast så få att ett antal avvisningsbeslutkan stämma dem lill eftertanke och leda tiU rättelse i längden. För Stockholmstingsrätts del kan möjligen en långt driven upplysningsverksamhet vara lill slörrenytta än enstaka avvisningsbeslut. Tingsrätten lar också under hand kontakt meddatainspektionen och redogör för sina iakttagelser. Enligt tingsrättens meinghar dock tyvärr datainspektionen inte fiUräckliga resurser för att kunnaingripa i önskvärd utsträckning. I promemorian s. 170 sägs "Inspektionen bör i sintillståndsprövnings- och tillsynsverksamhet ha uppmärksamheten riktad på att ivart fall de som i större omfattning handhar inkassoärenden måste hatillräcklig kompetens samt påpeka ev. utbildningsbehov," Som nämntsutgörs datainspektionens personalresurser för tillsyn enligt inkassolagen aven handläggare. Ett fullföljande av departementets rekommendation i denna delskulle enbart för kartläggning av kunskapsnivån hos inkassoföretagens anställdakräva betydligt större resurser än inspektionen disponerar för den totalatillsynsverksamheten enUgt lagen. 1980/81:10 275 3.7 Hanteringav inkasserade medel (10 § promemorieförslaget) Ändringeni andra stycket legaliserar förhållanden som datainspekfionen påpekat i sinpromemoria och den valda lösningen synes vara väl avvägd. 3.8 Registeri inkassoverksamhet (10 a § promemorieförslaget) 3.8.1 Hovrättenöver och : Ipromemorian uttalas på s. 270 att, liksom enligl kreditupplysningslagen,anmälningsplikt skall föreligga även vid flyttning av tillståndsplikfig inkassoverksamhettill utlandet. Enligt hovrättens mening bör övervägas om inle detta bör komma filldirekt uttryck i lagtexten, jmf vad hovrätten sagt ovan omkreditupplysningsregister (se 2.13.1 ovan). Grundentill att en sådan särskild reglering erfordras är närmast den all justförekomsten i ett gäldenärsregister hos ett inkassoföretag ger besked om attden registrerade är eller varit dålig eller trög belalare. Sådan uppgift får t.ex. inte användas i kreditupplysningsverksamhet vad gäller personupplysningoch kan, om registeröverlåtelse och -upplåtelse lämnas oreglerad, medgekringgående av tystnadspliktsregeln i 11 §. 3.8.3 (): Enligtpromemorian skall gäldenärsregister inle få överlåtas till annan utandatainspektionens medgivande. Inspektionen skall vidare kunna ge föreskrifterom hur det skall förfaras med gäldenärsregister när en inkassoverksamhetupphör. TCO anser det väsentligt att de föreslagna skyddsbestämmelserna införsi lagen. 3.9 Tystnadsplikti inkassoverksamhet (11 § promemorieförslaget) 3.9.1 Justitiekanslern (): Enligtandra stycket gäller särskilda bestämmelser för bl. a. inkassoverksamhet sombedrivs av advokat. I motiven uttalas att regeln i andra stycket gäller enbartledamot av och att andra befattningshavare vid en advokatbyråalltså är underkastade regeln i första stycket. Detta framgår inte av denföreslagna lagtexten. Det är nämligen uppenbart att verksamheten bedrivs avadvokat även när man har att bedöma t. ex. hans sekreterares tystnadsplikt.Regeln i andra stycket bör med andra ord avse bara advokats tystnadsplikt. En annan fråga är vad detinnebär rörande tystnadspliktens innebörd att andra styckei hänvisar fillsärskilda bestämmelser. Kommer lystnadsplikten - för att fortsätta medadvokatfallet - att vara av olika innebörd för advokaten och hans sekreterare?Denna fråga har inte belysts i motiven. Eftersom det pågår ettlagstiftningsarbete av generell natur rörande tystnadsplikt finner jag inteanledning att gå närmare in på frågan. 1980/81:10 276 Inspektionenhar ingen erinran i denna del utöver att sekretessfrågan synes vara något oklari vissa verksamheter under bankinspektionens tillsyn (11 § 2 st.). I11 § andra stycket anges att särskilda bestämmelser om tystnadsplikt gällerbetr. förelag under bankinspektionens tillsyn. Därvid lorde banklagarnasbestämmelser om banksekretess åsyftas. Emellertid finns under inspektionenstillsyn även förelag som ej omfattas av några sekretessbestämmelser, t. ex. kredilakliebolagoch fondbolag; jfr lagen om kreditaktiebolag (1963:76) och aktiefondslagen(1974:931). Även är kreditaktiebolag. Visserligentorde man kunna utgå från att inle andra företag under inspektionens tillsyn ärsådana som omfattas av sekretessbestämmelser utför inkasso för annans räkningeller övertar fordringar för indrivning. Paragrafens andra stycke är doekoriktigt i angiven lydelse och bör korrigeras. 3.10TiUsyn m. m. (13 § promemorieförslaget) Idenna del hänvisas till vad som anförts i anslutning till 2 § (se 3.3.10 ovan). 3.11 Straffoch skadestånd (17 § promemorieförslaget) 3.11.1 Hovrättenöver och : Ilikhet med vad som gjorts i kreditupplysningslagen bör de föreslagnabestämmelserna om förverkande upptagas i en särskild paragraf. Datainspektionenhar ingen erinran i denna del. 3.12 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser (avsnitt 4.16 i departementspromemorian) Sevad som anförts beträffande övergångsbestämmelser till kreditupplysningslagen(se 2.18.1 ovan). Prop.1980/81:10 277 3.13Förhållandet mellan inkassolagen och viss annan lagstiftning (avsnitt 4.17 idepartementspromemorian) 3.13.1Svenska bankföreningen med instämmande av PKbanken, och : På s.201 i promemorian uttalas att datainspekfionen har ifrågasatt att frånavtalsvillkorslagens tillämpningsområde undanta all inkassoverksamhet somfaller under inkassolagen och dalainspektionens fillsyn. anseratt den av datainspektionen tänkta regeln bör gälla. Enligt bankföreningenserfarenhet medför kompetens för flera myndigheter på ett och samma områdeosäkerhet i den rättsliga bedömningen för de enskilda, bl. a. på del sättel attett godkännande från den ena myndigheten av en viss åtgärd inte behöverinnebära att åtgärden är i sin helhet godkänd; den kan kanske i något hänseendeunderkännas av den andra myndigheten. Svårigheten att bedöma rättsläget närflera myndigheter har kompelens på samma område belyses av följande uttalande ibetänkandet s. 202: "Exempelpå frågor som tar upp men som inte berörs av inkassolagen äravtalsvillkor om fordringars förfallolid." Detkan rned fog ifrågasättas om denna uppfattning om rättsläget är riktig. Detsynes sålunda inte uteslutet att en förfalloklausul befinnes så sträng att denkan angripas både enligt avlalsviUkorslagen och enligt inkassolagensbestämmelse i 4 § att inkassoverksamhet skall bedrivas enligt god inkassosed;ett krav på förtida betalning grundat på uppsägning av ett lån med stöd av enalltför sträng förfalloklausul kan inte rimligen överensstämma med god inkassosed.En borgenär som kräver gäldenären med stöd av en sådan förfalloklausul lämnar isjälva verket orikfig information rörande sina rättsliga möjligheter att fåbetalt. 4Ersättning för inkassokostnad 4.1 Allmänna synpunkter Idenna del kan jag hänvisa fill del yttrande som kommer att avges avrättegångsutredningen, där jag är ordförande. 4.1.2 Hovrättenöver och : Hovrältenkan i allt väsentligt ställa sig bakom de överväganden som framförts ipromemorian under detta avsnitt. Hovrätten har därför ingen erinran motförslaget att de gällande bestämmelserna om behandling av ersättning för inkassokostnadersåsom rättegångskostnad ersätts med en civilrättsUg reglering som blir direkttillämplig även när anspråk på ersättning för inkassokostnader framställs utomrätta. Tingsrättentillstyrker, att bestämmelserna om rätt fill ersättning för inkassokostnad somrättegångskostnad ersätts med en civilrältslig reglering, som blir direkttillämplig även när anspråk på ersättning för inkassokostnad 1980/81:10 278 framställs utom rätta. Tingsrätten vill betona vikten avmateriell processledning från rättens sida i tvistemål, som rör rält till ersällningför inkassokostnad. Närvarande parter vid förhandling bör av rätten upplysasom vilka regler som gäller beträffande rätt fill sådan ersättning. Det börnämligen inle hända, att svarande i tvistemål förleds att medge krav påotillbörlig inkassokostnad på grund av att han inte har kunskap om gällandereglers innehåll. Som sägs i promemorian (s. 223) skall vidare i tredskodom enborgenärs anspråk på ersättning för inkassokostnad ogillas av domstolen i denmån de grunder som borgenären har åberopat till stöd för anspråket inteinnefattar laga skäl för detta eller i den mån anspråket annars är uppenbartogrundat. Tingsrätten vill framhålla, att det finns skäl som lalarför att kontakter tas från domstolarnas sida med datainspektionen i fall somkan föranleda ingrepp från datainspektionen. Ett exempel på en enligttingsrättens mening lämplig kontakt som tingsrätten har tagit meddatainspektionen ulgör en fråga om rätt till inkassoersättning vid successivtförfallande fordringar (jfr promemorian s. 166). Datainspektionen fann sig ianledning av tingsrättens kontakt genom beslut böra meddelabeslul som rör viss kommuns indrivning av barntillsynsavgifter. Tingsrätten hardärefter övergått lill den praxis i just den frågan som framgår av bilaga. Detbör särskilt betonas att kommun inte behöver begära datainspektionens tillståndtill indrivningsverksamhet. Av dalainspektionens skrivelse tiU regeringen den 20 juni1978 framgår att datainspektionen under sitt utredningsarbete fortlöpande haftkontakt med . I slutliga samrådsyttrande anfördesbl. a. följande: "När det gäller utformningen av de avsnitt i utredningensom berör den rättsliga regleringen av ersättning för inkassokostnad hardomstolsverket under utredningens gång sagt sig inle motsätta sig den avdatainspektionen föreslagna uppläggningen. vill dock isammanhanget anföra följande. Det kan ifrågasättas om de synpunkter som anförsi utredningen fill stöd för att förändra inkassoersättningens rättsliga statusväger så lungt att en förändring bör komma till stånd . Den föreslagnaförändringen lorde kräva stora ingrepp i bl. a. lagsökningslagen. Även om manavvaktar genomförandet av en ny lagsökningslag känner någontveksamhet inför ett ingrepp i ett system som, vad avser handläggningen viddomstolarna, i huvudsak fungerat utan anmärkning . Även om domstolsverketalltså känner tveksamhet inför den föreslagna reformen har emellertid underutredningsarbetet framförts sådana skäl från datainspektionens sida för denföreslagna ordningen att ansett sig inte böra motsätta sigförändringen." Vad sålunda anförts anser fortfarande äga gilfighet. De i promemorian föreslagna ändringarna i lagsökningslagen(1964:808) innebär omfattande ingrepp i lagen. I avvaktan på att en samlad överarbetningav den summariska processen kommer till stånd är det därför tveksamt om tillräckligaskäl föreligger att nu genomföra del föreliggande förslaget, som kommer attmedföra en inle obetydlig omläggning av tingsrätternas Bilagan intagen i slutet av remissammanställningen. Prop.1980/81:10 279 Det gäller naturligtvis framför alltlagsökningsmålen där principen om krav på skriftligt fordringsbevis som grundför fordran genombryts. Men också målen om betalningsföreläggande berörs.Sålunda lorde det blir nödvändigt att omarbeta del blankettset som f. n. användsi hanteringen för att möjliggöra en separat redovisning av krav på ersättningför inkassokostnad. De föreslagna förändringarna medför inga rationaliseringsvinsterför parter eller domstolar. Även om reformeringen av den summariska processenskulle dröja något, är det enligt mening inte påkallat attinnan så sker vidtaga den föreslagna ändringen av reglerna om ersättning för inkassokostnad. Domstolsverketavstyrker därför förslagen till lag om ersättning för inkassokostnad och tilllag om ändring i lagsökningslagen. Departementsförslaget innebär i denna del envidareutveckling av del av datainspekfionen framlagdaförslaget fill långsiktig reglering av ersättningsfrågor m. m. Sålunda bygger departementsförslagetpå den av dalainspektionen framförda grundidén alt inkassokostnad skallbetraktas som en civilrältslig fordran och inte som ett krav på ersättning förrättegångskostnad. Många avde ändringar och fillägg, som departementsförslaget uppvisar jämfört meddatainspektionens förslag, möter ingen erinran från datainspektionens sida. Ivissa frågor vill emellertid datainspektionen mera detaljerat kommenteradepartementsförslaget. I departementsförslaget har - i motsats till idatainspektionens förslag -reglerna om inkassokostnad brufits ur inkassolagenoch upptagits i en särskild lag. Reglerna torde härigenom vinna iöverskådlighet. Dessutom markeras genom denna disposition att reglerna avser ejendast inkassoverksamhet som omfattas av inkassolagen utan ävenprivatpersoners indrivningsåtgärder samt stadiet mellan faktura och inkassodvs. ersättning för kostnader för s.k. påminnelser. Det bör här erinras om attvarken fordringsägares debitering av kostnader i påminnelser eller koslnadsdebite-ringi sådan inkassoverksamhet som ej regleras av inkassolagen slår underinspektionens tillsyn. En särskild lag om ersättning för inkassokostnad föreslås.Enligt lagen bemyndigas regeringen bestämma med vilka belopp ersättning skäligenskall ulgå. Med lagen som föranleder följdändringar bl. a. i lagsökningslagenkommer den nuvarande processrältsliga regleringen av rätten lill ersättning förinkassokostnader att upphävas. Förändringen är mofiverad främst av denutveckling som skett med tillkomsten av inkassolag och utbyggnaden avkonsumenträttslig lagstiftning. Bankinspekfionen har utifrån sin verksmahet ejnågon erinran mot lagförslaget. 1980/81:10 280 4.1.7Statens pris- och kartellnämnd (SPK): Iföreliggande sammanhang har datainspektionen funnit skäl att göra en översyn avde författningsbestämmelser som reglerar ersättning för inkassokostnad.Inspektionen har med utgångspunkt härifrån föreslagit att inkas-soersättningenbör bedömas som en form av dröjsmålsskadestånd och inte som enrättegångskostnad. SPKhar för sin del inte något att invända mot datainspektionens förslag tilländrad författningsreglering. 4.1.8Rättegångsutredningen (jfr 4.1.1): Denprocessrättsligt mest ingripande nyheten i promemorieförslaget är att inkassokostnaderinte längre skall behandlas såsom rättegångskostnader utan få en självsätndigställning av renodlat civilrältslig natur. Ett gott skäl för förslaget i dendelen är att frågor om ersättning för inkassokostnader torde vara betydligt vanUgareutanför än i rättegång. anser förslaget kunna godtas i fråga om förslagets närmare utformning anföra följande. Utredningenvill påpeka att förslaget har materiella konsekvenser som i vissa hänseendenkanske går längre än vad som anges i promemorian. Mest iögonenfallande är altreglerna i 18 kap. givetvis inte längre kommer att gällasjälva inkassokostnaderna (men väl kostnaderna för indrivning av inkassokostnader).I det berörda kapitlet finns flera regler som i olika sammanhang kan vara tillfördel för en gäldenär. Man kan dock förmoda att en tillämpning av denföreslagna begränsningsregeln i 2 § andra stycket lagen om ersättning för inkassokostnadskall visa sig kunna fylla tomrummet efter 18 kap. . I processueUthänseende är vidare att märka att frågor om inkassokostnader i fortsättningen- åtminstone utanför lagsökningslagens tillämpningsområde - blir en del aveller hela "saken". Frågor om inkassokostnader skall därför avgörasgenom dom och rättsmedlet blir vad m. m. Inkassokostna-dernas självständigaställning blir särskilt markerad, om huvudkravet förfaller på grund av t. ex.preskription. Några praktiska ölägenheter av betydelse lorde man dock knappastha anledning räkna med och man måste också beakta att tvisten i regel gällerjämförelsevis blygsamma belopp. Såsom i promemorian anges kommer inkassokostnaderliksom bl. a. räntor att vara accessoriska till huvudkravet när det t. ex.gäller att tolka omfattningen av ett bestridande, som enligt sin ordalydelseendast avser huvudsaken. Materiellaförändringar kan inträffa ocksä i fall där ett skuldförhållande har utländskanknytning. Som reglerna är nu skall inkassokostnader enligt den internationeUaprivaträttens regler alltid bedömas enligt svensk lag eftersom de är processrättsligtgrundade. Gör man om inkassokostnaderna till civilrättsliga kostnader kommer dei en process vid svensk domstol att åtminstone i vissa fall behandlas enhgtutländsk lag. Förslagetinnebär att reglerna om ersättning för inkassokostnader, som regleras genom18 kap. 8 § RB och inkassokungörelsen, sammanföres lill en lag. Den nuföreslagna lagstiftningen medför inte några större ändringar av 1980/81:10 281 det redan i praktiken tillämpade förfarandet, varförsamfundet tillstyrker densamma. Ackordscentralen vill också understryka vikten av att denpå detla område gällande lagstiftningen, som redan nu är uppdelad ochsvåröverskådlig, inle ytterligare kompliceras genom införandet av en särskildlag om ersättning för inkassokostnad. Det bör väl inte vara omöjligt attinarbeta hithörande regler i inkassolagen. 4.1.11 (); LRF accepterar att vad som föreslås om ersättning för inkassokostnad,ändring i lagsökningslagen, och lagen om rättegång i tvistemålom mindre värden genomförs på i promemorian angivet sätt. Förslaget att fillskapa en lag om ersättning för inkassokostnadförefaller väl underbyggt. Med anledning av förslaget och de ändringar somaktualiserats i lagsökningslagen och vill emellertid föreningenpåtala följande. En allmänt sett restrikfiv inställning till att ersätta inkassokostnadersamt att hålla nere ersättningsbeloppen torde vara nödvändig. Denna grundtankehar f. ö. redan kommit till uttryck i den s. k. småmålslagens regler om begränsningav möjlighelen alt få ersättning för rättegångskostnader.Kronofogdemyndigheterna iakttar numera ofta att genom t. ex.betalningsföreläggande fastställda koslnadsbelopp avsevärt överstigerhuvudfordran. Till en början vill föreningen föreslå, all någon ersättning fördet första kravbrevet inte skall utgå - dessa krav lorde nästan alltidframställas på stencil eller tryckt blankett. Avväsentligt större betydelse är den oroväckande utvecklingen, att tillkronofogdemyndigheterna numera inkommer ett mycket stort antal enskilda mål,som avser bagatellartade huvudfordringar. Fråga kan vara om t. ex.daghemsavgifter och andra avgifter samt parkeringsavgifter och smärreleverantörs- eller varufordringar. I vissa fall kan verkslällighet av dessa småmål betecknas som stötande mot bakgrunden av allmänt accepterade samhälleligaoch sociala värderingar. Det förekommer t. ex. att allmännyttigabostadsföretag lagsöker för varje månadshyra och därigenom i varje utslag fårutdömda kostnader lill förhållandevis stora belopp. Gemensamt för dessa mål äratt kostnaderna drabbar de i verklig mening ekonomiskt svaga gäldenärerna.Detta betyder också att betalning mera sällan erhålls i dessa mål. Även ommånga av målen skulle avse belalningsovilliga gäldenärer finns inte längrenågra bärkraftiga skäl att låta verkställa målen med stora kostnader för staten.I sammanhanget anmärks att man veterligen räknar med att av det totala antaletenskilda mål betalas helt eller delvis. Den mycketstora ökningen av antalet enskilda mål har också redan lett till en ohållbararbetssituation för många kronofogdemyndigheter, främst myndigheterna istorstadsområdena. Genom de särskilda föreskrifterna om skyndsam verkställigheti enskilda mål kan kronofogdemyndigheternas 1980/81:10 282 verksamhet snedvridas - den allmänt accepterademålsättningen är ju att kronofogdemyndigheterna skall inrikta sin indrivningsverksamheipå att få betalning för de s. k. företagarskatterna. Föreningen vill hävda, all tiden är mogen för att överväganågon regel om "summa revisibilis" vad gäller utdömande ochverkställighet av oprioriterade enskilda fordringar. Att fog finns för ettsådant påslående anser föreningen framgå redan av de tankar, som föranlett i konsumentkreditlagen begränsat ätertaganderätten och som principmeddelat förbud att utkräva avbetalningsköpares restskuld. Som tidigare antyttsär del inle heller av samhällsekonomiska hänsyn rimligt att låta det allmännasätta till resurser för att driva in ointressanta enskilda fordringsbelopp.Oavsett vilka orsakerna kan vara till den utveckling som skett under densenaste tiden, torde.man i de flesta fall mot kreditgivare som har att fordra småbeloppkunna åberopa att de mera ingående måste pröva om de skall lämna kredit ellerkräva kontant betalning. Föreningen menar att det nu måste prövas omkapitalbelopp understigande - jämför motiven till konsumentkreditlagen- skall få utsökas. I allt fall bör några inkassokostnader inle få utdömas isamband med att betalningsskyldighet fastställs för sådana små fordringar. 4.2 Förslaget till lag om ersättning för inkassokostnad TUlämpningsområdet (1 §) 4.2.1 Hovrättenöver och : Mot lagförslaget vill hovrälten dock anmärka att hovrätteninte kan genomskåda vilka närmare motiv som ligger bakom förslagel att låtaregleringen omfatta även sådana inkassokostnader som ej skall vara ersättningsgilla.En sådan lagutformning verkar vilseledande. Hovrätten förordar därför alt vadsom föreslagits i andra stycket till 1 S får utgå. Med denna ståndpunkt blirdet överflödigt att i lagen ta in vad som sägs i 5 §. Denna paragraf börsåledes utgå. Till skillnad mot dalainspektionens förslag harpromemorieförslaget ingen bestämmelse i lagen om ersättning för inkassokostnadsåvitt avser aviserings-och bokföringskostnader. Främst på grund härav tordedet därför vara nödvändigt med den avgränsning av tillämpningsområdet somlegaldefinitionen i första paragrafen i förslagel innebär. Datainspektionen biträder den i departementsförslagetframförda uppfattningen alt mer omfattande förhandling för biläggande avtvistefråga inle skall omfattas av reglerna om inkassokostnad. Även om det måsteförutsättas att denna situation endast skall uppkomma undantagsvis och såledesej avse sedvanlig hantering av t. ex invändning om fel eller brist i gods ochdärav föranledd begäran om nedsättning av fordringsbelopp finns dock anledningtill antagande att här kommer att uppkomma gränsdragningsproblem. Prop.1980/81:10 283 Av skäl som anförts i anslutning fill förslaget till nyutformning av 1 S inkassolagen bör ordet "krav" i 2 § förevarandelagförslag ersättas med ordet "inkassokrav". Vidare har begreppet "inkasso" olika innebörd ide nu omnämnda lagarna. 1 § andra styckei i förslaget till lag om ersättningför inkassokostnad innefattar även kostnader för betalningspåminnelser.Datainspektionen ifrågasätter därför - om förslaget i denna del genomförs -huruvida termen "inkassokostnad" i lagen bör ersättas med en merheltäckande term. För ett bibehållande av ordet inkassokostnad lalar dock attdet är inarbetat på inkassosidan och att en ändring föranleder omtryck avblanketter m. m. 4.2.4 (jfr 4.1.1):