prop · G403133 · 1980-12-31 00:00:00 — Jag vill i detlasammanhang framhålla vikten av att de kostnadsschabloner som används vidfastställandet av den godkända kostnaden kontinuerligt anpassas tillkostnadsutvecklingen och bestäms så alt de motiverar de genomsnittligafaktiska kostnaderna för respektive åtgärd. Denna uppgift bör som hittillsligga på . För bostadshus gäller atlgränsen för den lägsta kostnad som berättigar till stöd, , har variloförändrad sedan stödet infördes . EHD har föreslagit atl den skallhöjas lill . Enligt min mening talar de kostnads- ökningar som har skeltsedan dess och även administrativa skäl för atl gränsen nu bör höjas. Enhöjning av gränsen skulle också kunna bidra till att kombinationer av ätgärdervidtas i de enskilda husen. Vikten av detta har jag tidigare framhållit. Jagföreslär därför att den lägsta kostnad som skall berättiga till stöd ibostadshus sätts lill . när arbetet i samband med ätgärderna utförs aventreprenör och , när fastighetsägaren själv utför arbetet. Eltundantag när det gäller lägsta godkända kostnad görs för slöd till installationav elpatroner. elkassétter och varmvattenberedare. Jag har tidigare aviseratalt jag i enlighet med ELAK:s förslag har för avsikt att föreslå regeringen ettinförande av statligt stöd lill installation av elpatroner, elkassétter ochvarmvattenberedare. En höjning av den lägsta kostnaden i enlighet med miltförslag skulle innebära alt dessa åtgärder inte skulle kunna vidtas enskilt.Med hänsyn till det angelägna i att sädana ätgärder kommer till stånd förordarjag att den lägsta kostnad som skall berättiga till energisparstöd sätts lill3000 kr. för inslallaUon av elpatroner, elkassétter och varmvattenberedare. Jagövergår nu till frågan om handläggningen av energisparstödet till bostäder. Av undersökningar som hargjorts av EHD framgår att den genomsnittliga handläggningstiden för ärenden omstöd till energisparätgärder vid kommunala förmedlingsorgan ochlänsbostadsnämnder är 1979 var för flerbostadshus och ca 100 dagarför småhus. Det framgår också att variationerna var stora säväl mellan olikalänsbostadsnämnder som mellan olika ärenden i samma län. EHD understrykervikten av att åtgärder vidtas av berörda myndigheter sä att handläggningenförenklas och handläggningstiden förkortas. Flertalet remissinstanser delarEHD:s uppfattning. Föregen del vill jag anföra följande. Enligt gällande regler fattas beslul omenergisparstöd av länsbostadsnämnden som första instans. Bostadsstyrelsenundersöker pä uppdrag av regeringen f. n. vilka möjligheter det finns atldecentralisera låne- och bidragsverksamheten lill kommunerna bl. a. när delgäller handläggningen av ärenden om energisparstöd. Fråganom en decentralisering av beslutanderätten till kommunerna har vid fleratillfällen varit föremål för överväganden. Enligt min mening kan det finnasfördelar med en sådan decentralisering. Det skulle innebära att Prop.1980/81:133 58 varjekommun självständigt skulle kunna besluta om stödets fördelning inom enfastställd ram. Jag har tidigare diskuterat en sädan decentralisering i prop.1978/79; 115. Jag pekade då på all den kommunala besiktnings-och kartläggningsverksamhetenbör ge en god grund för all bedöma var stödel gör den största nyttan. Jag äremellertid inte nu beredd atl föreslå en sådan ordning. Resultaten avbostadsslyrelsens undersökning bör avvaktas. Jag avser dock att laupp överläggningar med om förutsättningarna alt decentraliserahanteringen av energisparstödet. Jagövergår nu till att beröra vissa frågor om användning av el för uppvärmning iny bostadsbebyggelse. ELAKhar för att motverka att olja används för uppvärmning i nya bostadshusföreslagit att statliga bostadslån inte skall lämnas för oljebrännare elleroljetank. Jag slöder i princip delta förslag. Jag anser emellertid att fråganom lån måste kopplas till möjlighelen att använda elenergi för uppvärmning. fall då kravet på uppvärmning med elenergi skulle leda till en oekonomiskutbyggnad av ledningssystemet bör enligt min mening lån även i fortsättningenkunna lämnas för oljebrännare och oljetank, ELAKhar vidare föreslagit att länebestämmelserna bör ses över sä att ocksåuppvärmningssnåla byggnader med direktverkande elradiatorer kan finansieras pålika villkor som byggnader med andra uppvärmningssystem. För egen del anser jagatt delta skall vara möjligt. Del ankommer på alt, som ett ledi styrelsens normala verksamhel, undersöka om en ändring av lånebeslämmelsernaär nödvändig,De ändringar i bestämmelserna som jag har föreslagit ienergisparstödet till bostäder bör gälla . Äldrebestämmelser bör dock lillämpas i ärenden som har kommit in tillförmedlingsorganel före detta dalum. 6.3.2Kommunala och landstingskommunala byggnader m. m. Energisparstödtill kommunala och landslingskommunala byggnader m.m. lämnas i form av bidragmed av den kostnad som bostadsslyrelsen godkänner. Bidrag lämnas dock medhögst . för varje projekt. Vidare kan län lämnas i vissa fall, bl. a.när åtgärderna har ett särskilt värde från utvärderingssynpunkt och kan ge ettförbättrat underlag för framtida beslut om inriktningen avenergisparverksamheten och de olika ekonomiska stödformerna. EHDföreslår att län skall lämnas av den godkända kostnaden. Vidareföreslår EHD att den lägsta godkända kostnad som skall berätUga lill stöd sättslill . per ärende Någon högsla gräns bör inte anges. Deflesta remissinstanserna ställer sig positiva till EHD:sförslag. Nägra kommuneranser dock atl den föreslagna lägsta godkända kostnaden om . Den skulle medföra att stödberältigade åtgärder med lägre kostnader inteblir genomförda eller senareläggs. Prop.1980/81:133 59 Jaganser atl principen om en fullgod finansiering bör gälla alla byggnader ochföreslår därför att slöd till energisparätgärder i kommunala ochlandstingskommunala byggnader m. m. lämnas av den godkändakostnaden. Stödel bör, i likhet med vad som föresläs gälla för bostadshusendast lämnas som lån. Besiktning bör ulgöra ett villkor för all energisparstödskall erhållas. Jag är inte beredd att bestämma ett datum för införandetav elt sädant villkor. Jag föreslår att regeringen inhämtar riksdagensbemyndigande att införa ett sådant villkor och avgöra tidpunkten förinförandet. Krav pä besiktning bör dock inte ställas som villkor för mindreätgärder som syftar till att ersätta olja med andra energislag t.ex.installation av elpatron eller elkassett. Det bör inle heller ställas krav päbesiktning dä det är uppenbart onödig. Jag tänker dä främst pä byggnader somnyligen har besiktats pä godtagbart sätl. För lånen bör gälla i huvudsak devillkor som tillämpas för energisparlån lill bostäder m.m. Räntebidrag bör dockinte lämnas. Vad särskilt gäller stöd för övergång till nya och förnybaralokala energikällor bör dock villkoren för lån vara sä utformade atlkonvertering till sådana energikällor som bedöms kunna bli lönsamma på siktunderlättas. Den stimulans som kan komma lill stånd kan uppnås genomutformningen av ränte- och amorteringsvillkoren. Jag föreslår att regeringeninhämtar bemyndigande atl närmare utforma de nämnda villkoren. Vadjag nu har sagt bör gälla alla byggnader för vilka energisparslöd kan lämnasenligt förordningen (1979: 816) om slatsbidrag till energisparande ålgärder ikommunala och landslingskommunala byggnader m. m. Förutom kommunala ochlandstingskommunala byggnader är det fråga om byggnader som ägs av vissastiftelser och ideella organisationer. Enligtriksdagens bemyndigande (prop. 1978/79:115 bil. 3, CU 1978/ 79:37, rskr1978/79:394) ankommer del på regeringen alt besluta om villkoren för stödet.Enligt min mening bör det som EHD har föreslagit, inle finnas nägon högstagräns för de kostnader för vilka energisparlån lämnas. I likhet med EHD anserjag vidare atl en nedre gräns bör införas. Jag kommer senare att föreslåregeringen att anta regler med denna innebörd. Enligtgällande regler lämnas energisparstöd enbart till åtgärder i byggnader.Svenska kommunförbundet har i en skrivelse till regeringen pekat på attreglerna för stödet bör ses över i detta avseende, eftersom avsevärda mängderolja eller elenergi skulle kunna sparas med energisparåtgärder i kommunalaanläggningar. Jagdelar Kommunförbundels uppfattning att det viktigaste mälet måste varaalt spara energi. Avgörande för frågan om en åtgärd skall ges stöd bör, som jagtidigare har framhållit, vara den samhällsekonomiska lönsamheten. Om åtgärdenavser en byggnad eller en anläggning är därvid utan större betydelse. Jagföreslår därför att energisparstödets tillämpningsområde vidgas till atlinnefatta även vissa anläggningar. Jaganser alt elt slöd inom detta område bör begränsas till sädana 1980/81:133 60 energisparåtgärdersom bygger pä en känd och väl beprövad teknik och som kan geenergispareffekter. Ätgärder som har en relativt hög investeringskostnad i förhällandelill den ärliga besparingen bör enligt min uppfattning ges stöd. medanåtgärder med läg kostnad i förhållande lill den ärliga spareffekten har entillräcklig stimulans i att investeringarna betalar sig . Exempel påanläggningar som jag anser bör få slöd är simbassänger och andraidrottsanläggningar. Som regel ägs dessa anläggningar av kommunerna. Någotskäl att begränsa stödet enbart till kommu-nalägda anläggningar foreliggeremellertid enligt min mening inle. Slöd bör dock inte lämnas till anläggningari näringslivet. Somjag har nämnt har regeringen bemyndigande att besluta omvilka ätgärder i byggnader som skall berättiga lill energisparstöd. Jag anseratl samma ordning bör gälla för ätgärder i anläggningar. Jag föreslår därföratl regeringen inhämtar bemyndigande att få bestämma till vilkaätgärder i anläggningar som energisparstöd i form av län skall kunna lämnas.Det bör ankomma pä regeringen alt föreskriva vilka villkor som skall gälla förlånen. Energisparmöjligheternai idrottsanläggningar behandlas i energisparkommitténs rapport (ESK 1978:01)Energisparätgärder i idrottsanläggningar. Enligl ESK:s bedömning har mångaanläggningar med modern, relativt energisnål teknik en avsevärt högreenergianvändning än vad som är nödvändigt. ESK anser att detta till stor delberor på obefintliga eller otillräckliga drift- och skötselinstruktioner.Kommunerna bör därför enligt ESK i sin planering ställa krav på alt drift- ochskötselinstruktioner ingår i entreprenaden. Vidare anser ESK attbostadsstyrelsen bör ges i uppdrag att överväga att vid beviljandet av bidragtill kommunerna stimulera upprättandet av drift- och skötselinstruktioner isyfte att hushälla med energi. Jagdelar ESK;s uppfattning att det är av största vikt för en effektivenergianvändning alt tillfredsställande drift- och skötselinslruklioner utarbetasför idrottsanläggningar. Enligt Svensk byggnorm krävs för nya byggnader atlsådana instruktioner utarbetas, medan några motsvarande krav inle finns föranläggningar. Enligt förslaget lill ny plan- och bygglag skall emellertidbestämmelser om uppförande av anläggningar införas. Försl då sådanabestämmelser har införts blir del möjligt att i tillämpningsföreskrifternaställa krav pä drift- och skötselinstruktioner även för anläggningar. Jag villdock framhålla vikten av att kommunerna kräver att få fullständigadrift- och skötselinslruklioner till de anläggningar som beställs. Deändringar i bestämmelserna som jag har föreslagit i energisparstödet tillkommunala och landstingskommunala m.fi. byggnader bör gälla från och med den Ijuli 1981. Äldre bestämmelser bör dock tillämpas i ärenden som har kommit intill förmedlingsorganet före detta dalum. Prop.1980/81:133 61 Betydande resurser har sedan energikrisen åren 1973-1974satsats på energisparinformation i . Jag vill i detta sammanhangsärskilja tre olika slags information inom energiområdet, nämligen allmäninformation, riktad information och information i anslutning till den kommunalabesiktnings- och rådgivningsverksamheten. Denallmänna informationen syftar i första hand lill alt fä hushållen att begränsaenergianvändningen genom förbättrade kunskaper om vad som är energikrävande ochhur man kan hushälla med energi. Vid etl par tillfällen under senare är harvidare informationskampanjer genomförts med inriktning mot bestämda sparmål föratt motverka akut risk för oljeransonering. Det är främst energisparkommittén(ESK) som har svarat för denna typ av information. Enligt minmening kommer pä sikt behovet av information av allmän karaktär att minska. Detberor dels på att allmänhetens kunskaper och medvetenhet inom energiområdet harhöjts till en tillfredsställande nivä, dels på alt behovet av attitydpäverkangenom information minskar när energipriserna ligger på en nivå som motiverarfastighetsägare och hushåll att vidta energisparåtgärder. Om energisparbidragelslopas, som jag tidigare (avsnitt 6) har föreslagit, anser jag det docknödvändigl med tillfälligt ökade informationsinsatser för att motverka attenergisparverksamheten minskar. Jag föreslär därför att en informaUonskampanjgenomförs i samband med att de nya reglerna träder i kraft. Syftel medkampanjen skall vara all informera om del lönsamma i att spara energi och detlönsamma och nödvändiga i atl ersätta olja med el och andra energikällor. Jagberäknar medelsbehovet för informationskampanjen lill ca 5 milj. kr. Jagåterkommer till anslagsfrågan i det följande (avsnitt 10). Riktad information på energiområdet vänder sig till olikakalegorier energianvändare och handhas av varje myndighet inom dess kompetensområde.Myndigheter som planverket och har således att svara förinformation om gällande bestämmelser inom sina respektive ansvarsområden. EHD anser att den riktade informationen bör tillmätasstörre belydelse och atl informationen från olika myndigheter bör samordnas.Det bör dock åligga varje myndighet att liksom inom sittkompetensområde svara för sådan information. Remissinstanserna stöder i slora drag EHD;s förslag. Någrakommuner understryker alt informationen måste anpassas till lokalaförhållanden. Jag delar EHD:s uppfattning atl den riktade informationenbör få en större betydelse. Enligt min uppfattning är sådan information ettvikligl inslag i den kommunala energisparverksamheten, eftersom den gör olikakategorier energianvändare uppmärksamma pä vilka åtgärder de kan vidta för atlpä bästa sätt hushålla med energi. 1980/81:133 62 Denulbyggnad av den kommunala besiktnings- och rådgivningsverksamheten som jagtidigare har föreslagit medför att det kommer alt ställas ökade krav på enriktad informaUon. Flera myndigheter framställer informationsmaterial omenergifrågor. För att den riktade informationen skall vara effektiv krävs attsamarbetet mellan myndigheter och kommuner fungerar bra. Jag anser därför attden information som olika myndigheler ger kommunerna bör samordnas i störstamöjliga utsträckning. Vad gäller den riktadeinformationens innehåll måste givetvis myndigheterna ha ansvaret för detta.Informationen bör enligt min mening främst inriklas pä att upplysafastighetsägare om del lönsamma i atl genomföra energibesparande åtgärder, atlersätta olja med andra energikällor och hur åtgärderna skall utföras.Informationsverksamheten kan vidare intensifieras då det gäller defastighetskalegorier eller de områden i en kommun som kan antas svara för denstörsta sparpotentialen. Den riktade informaUonen kan på så sätt aktivt bidralill alt fastighetsägare vidtar energisparåtgärder i den omfattning som krävsför genomförandet av energihushållningsprogrammet. Omfattningen av dennainformation bör därför enligt min mening ökas inom bostadsslyrelsen och statensplanverk. Jag återkommer till anslagsfrågan . Denkommunala informationen i anslutning besiktnings- och rådgivningsverksamhetenhar två syften. Det första är att informera fastighetsägarna om möjligheternapå detla område och att stimulera dem att i större utsträckning efterfråga denkvalificerade hjälp och rådgivning som besiklningsverksamhelen innebär. Delandra syftet är att motivera fastighetsägarna att genomföra deenergisparätgärder som föresläs vid besiktningen. EHDföreslår i sitt betänkande att informationsmaterial som tillgodoser dessa tvåsyften skall utarbetas. EHD anser atl materialet bör utarbetas av i samråd med berörda myndigheter. Remissinstansernatillstyrker i allt väsenfiigt EHD:s förslag om den kommunala informationen.Några anser dock att ESK bör vara ansvarig för utformningen avinformalionsmalerialel lill fasUghelsägarna. Enligtmin mening ulgör den kommunala informationen en viklig förutsättning för allrådgivnings- och besiktningsverksamhet skall få en tillfredsställande effektpå energisparverksamheten. Jag delar därför EHD: s uppfattning attinformationsmaterialet bör utarbetas och utformas så att det underlättarbesiktningsverksamheten. För att snabbt fä igång denna verksamhet harregeringen redan beviljat medel till för enutveckling av informationsmaterial. Jagvill i samband med informationsfrågorna också ta upp frågan om förbud ellerrestriktioner när det gäller lokaluppvärmning. Inom ramen för ESK:s arbete haren rapport presenterats i vilken föresläs att en lagstiftning införs sominnebär att innetemperaturen i vissa typer av lokaler maximeras till . I enskrivelse till regeringen har emellertid ESK förordat att sädanatemperatursänkningar som avses i rapporten skall åstadkommas pä frivillig väg. EHDbiträder ESK:s förslag. 1980/81:133 63 Föregen del villjag anföra följande. Lokalbeslåndels energianvändningrepresenterar en betydande del av vårt lands totala energianvändning. Det ärdärför betydelsefullt atl slora ansträngningar görs för alt åstadkommabesparingar i denna sektor. Genom den medvetenhet som finns om betydelsenav en förbättrad energihushållning anser jag inte att det finns behov avtvingande reglering för att åstadkomma en lägre temperatur i lokalbeståndet.Jag delar ESK: s uppfattning alt sådana temperatursänkningar bör vara möjligaatt uppnå genom frivilliga överenskommelser och informafionsinsatser. Enligtvad jag har erfarit pågår inom ESK ett arbete med dessa frågor. Jag är därförinle beredd att föreslå några ytteriigare åtgärder på delta område. Prop.1980/81:133 64 har sedan budgetärel 1974/75 haft detövergripande ansvaret för utbildning av yrkesverksamma i energifrågor.Utbildningsansvaret för energifrågor som rör yrkesverksamma inom bebyggelsenär delat mellan statens industriverk och statens planverk. disponerarinnevarande budgelår 3,5 milj. kr. för alt stödja utbildningsåtgärder somsyftar till att minska energianvändningen vid lokaluppvärmning och inom olikaindustriprocesser. Vad gäller lokaluppvärmningsområdet berörsfastighetsskötseln och driften inom säväl bostads- som industrisektorn.Statens planverk förfogar över 2 milj. kr. som skall användas till all stödjaframställning av studiematerial m. rn. rörande energihushållning, tillfortbildningsverksamhel för yrkesverksammma i olika led av byggprocessen.Industriverket, planverket och Svenska kommunförbundel samarbetar vidplanläggningen av de utbildningsinsatser som behövs i kommunerna. Energibesiktningsförrältarnaoch energisparrådgivarna i kommunerna har utbildats genom insalser avplanverket och och med stöd av särskilda medel till kommunerna. Frågan om utbildning inom energiområdet har tagits uppdels av utredningen om myndighetsorganisationen inom energiområdet ibetänkandet (Ds I 1980:16) De statliga energimyndigheterna - arbetsfördelningoch samverkan, dels av EHD i dess betänkande. Vidare har slalens industriverk(SIND) lagt fram förslag om ett omfattande utbildningsprogram i sin rapport(SIND PM 1979:9) Statens stöd till energihushållning inom näringslivet. EHD framhåller att det finns ett stort behov avvidareutbildning såväl för energirådgivare och besiktningsförrätlaie som förbeslutsfattare och förtroendemän m. fi. EHD pekar ocksä på attkraven på ett energisnålt byggande ställer nya krav på projektorer,byggnadsarbetare osv, Fömtom kunskaper i energiteknik fordras bl.a. bättrekunskap om fukt- och venlilationsteknik. Belydande utbildningsinsatser är nödvändigaför att de nämnda grupperna skall kunna möta behoven. I en undersökning som EHDlåtit göra har kostnaderna för utbildning av besiktningspersonal beräknats.Under förutsätlning all alla byggnader, i vilka energibesparande åtgärderavses bli utförda, skall besiktigas har kostnaderna iundersökningen uppskattats till ca 6,5 milj. kr. I en annan undersökning somredovisas i EHD:s betänkande anförs alt utbildningsverksamheten är dåligtsamordnad och alt en långsiktig gemensam strategi saknas. En samlad analys börgöras och ett ramprogram för olika akUvileter upprättas. EHD föreslår att de myndigheter som är ansvariga för detallmänna utbildningsväsendet åläggs alt fortlöpande verka för att aktuellkunskap förs in i läroplanerna. Dessutom fordras särskilda utbildningsinsatserför all genomföra energisparplanen. Enligl EHD bör de myndigheter 1980/81:133 65 som har ansvar för detta ges i uppdrag att utarbeta ellprogram för atl tillgodose behovet av utbildning om energihushållning päbebyggelseområdel. Särskilt bör behovet av fortbildning och vidareutbildningför berörda yrkesgmpper tillgodoses i ett sädant program. Remissinslanserna har i stort sett inte haft något atlerinra mot EHD:s förslag i dessa stycken. Flera förslag till preciseringar avmålsättningen lämnas dock. , m. fl. anser att ettansvar för utbildningsinsatserna avseende energihushållning på bebyggelseområdelbör ligga på statens planverk. Via planverket bör fastighetsmarknadenscentrala organisationer involveras i utbildnings- och informationsverksamheten. Flera remissinstanser betonar behovel av endecentraliserad utbildningsverksamhet för de olika personalkategorier somskall ulföra de energibesparande åtgärderna. Del förslag till utbildningsprogram som SIND har redovisati sin rapport bygger på vissa principer om hur utbildningen bör genomföras. Bl.a. avses ett samarbete ske med målgruppernas egna organisationer. SIND har som försök bedrivit en utbildning i enlighet medförslagen i rapporten. En utvärdering av försökverksamhelen har redovisats avverket i en rapport till industridepartementet (SIND Dnr577-898/80). Verket har mot bakgrund av utvärderingen lagl fram etl förslagtill hur den energiinriktade fortbildningen och vidareutbildningen skall bedrivasunder den närmaste femårsperioden. För egen del vill jag anföra följande om de framtidainsatserna för utbildning om energihushållning på bebyggelseområdet. beslutade och i prop. 1980/81; 90 nyligenframlagda rikllinjer för den framtida energipolitiken bygger pä att så färeglerande eller tvingande styrmedel som möjligt skall tillgripas. För att denambitiösa inriktningen pä energisparverksamheten inom bebyggelseområdel skallkunna fullföljas krävs enligt min mening att stora utbildningsinsatser görs,och atl statsmakterna tar etl ansvar för att de kan genomföras. Jag lägger således mycket stor vikt vid energiutbildningensom slyrmedel. Statsrådet har i sin anmälan lill prop. 1980/81:90redovisat de åtgärder som fortlöpande vidtas för all beakta energifrågorna iulbildningen på grund- och gymnasieskolan, samt framhållit betydelsen av attnya rön och erfarenheter förs in i utbildningen. Regeringenhar vidare i nämnda proposition lagt fram förslag om uppdelningen av ansvaretför den energiinriktade utbildningen av yrkesverksamma. Förslaget innebär attSIND under /82 skall ha det övergripande ansvaret för dessautbildningsinsatser. SIND skall ha ansvaret för all utbildning som inte har endirekt anknytning till endast en viss sektors verksamhet, medan ansvaret förden energiinriktade ulbildningen i övriga fall bör åvila sektormyndighelen.SIND skall ha ansvarel för slöd till utbildning av personal som handhar driftoch förvaltning av byggnader, 5 1980/81. 198W/81:133 66 eftersomsåväl induslriseklorn som bosladssektorn berörs. skall ha ansvarelför sädan ulbildning som har direkl anknytning till byggnadsverksamheten.Förslaget innebär vidare alt en ny energimyndighet skall inr-ättas fr.o. m.budgetaret 1982/83. Energimyndighelen skall ansvara för vissa uppgifter inombl. a. energiutbildningsområdet. Moldenna bakgrund vill jag ge följande riktlinjer för stöd till energiutbildningför yrkesverksamma pä byggområdet.