prop · G4033 · 1980-12-31 00:00:00 — Den fiskala sidan är inte i förstahand en uppgift för handelsregleringen för skrot och alltsåinte heller för utredningen. Emellertid torde deoegentligheter som uppenbarligen förekommerpä åtskilliga håll också innebära risker för obehörigsnedvridning av konkurrensen till men förde seriösa handlarna. Förhållandena är av intresse frånhandelsregleringssynpunkt också i det hänseendet att man när det gäller en näring som ärtilIståndsbunden har anledning att söka förebygga allaslag av oegentligheter som anknyter till självanäringen, således ocksåexempelvis brott mot momsskattebestämmel-serna.Utredningen har därför undersökt möjligheterna att medelst 1980/81:3 179 skrothandelsförordningensbestämmelser och dessas tillämpning i någonmån bidra till en bättre tingens ordning i dessa hänseenden. Som utredningen uttalat i fräga om redbarhets- och lämplighetsprövningenvid tillståndsgivning (avsnitt 15) kan detvara skäl att inte förnya tillständför uppköpare, som gjort sig skyldig tillmomsskatteoegentligheter av inte endast obetydligt slag. Pä motsvarande sättkan det - som utredningen kommer att ange beträffande sanktioner mot skrothandlare som ger anledning till anmärkning (avsnitt 17.2) - vara skäl att utdela varning till eller. i allvarliga fall,dra in tillständ för skrothandlare som missskötermomsskatteskyldigheterna. För att bidratill kontrollen över att yrkesmässiga skrothandlare verkligen blir registrerade för momsskatteändamål föreslår utredningen att tillständsbevis förskrothandel skall innehålla uppgift om tilIständahavarens registreringsnummer för mervärdeskatt(9 § förslaget till förordningen om handel med skrot).Eftersom uppköpares tillständ som regel gällerför i sänder,kommer, om förslaget antas, senast omkring tre är efter förordningensikraftträdande alla uppköpares tillständsbevisatt vara försedda med sådan uppgift. För att kontrollen av momsskatteförhällandenainom skrothandeln och hos dess leverantörerskall kunna ytterligare underlättas i någon mån anserutredningen vidare att skrothandlare skall, dä han förvärvar skrot frän momsskatteskyldig leverantör, anteckna dennes registreringsnummer på inköpsnotan.Bestämmelsen härom blir aktuell framför allt vid försäljningar frän uppköpare och ibland fasta handlare liksom frän industrier och liknande företag, som avyttrar sitt skrotavfall. Dennaanteckningsskyldighet medför självfallet visst merarbete förskrothandlarna. Relativt snart kommer emellertid som nämnts tillståndsbevisen,som ju alltid skall medföras av uppköpare, att innehållauppgift om registreringsnumret. Vidare torde det ofta förhålla sig så att skrothandlarna har en relativt fast kundkrets både bland uppköparnaoch industrierna. Detta gör att anteckningsskyldigheten intetorde bli särskilt betungande på någon sikt. Utredningen har diskuterat de här angivna åtgärderna berörandemervärdeskatten med representanter för , polisen 1980/81:3 180 Uppfattningen hos dem har varit att åtgärderna bör vara avvärde som hjälp till en viss sanering av förhållandena. Denskyldighet som enligt utredningens förslag åvilar registrerad handlare att göra anteckningarom affärshändelser överstämmer till stora delar med motsvarande skyldighet förskrothandlare. I förslaget till förordning om handel med begagnade varor åläggsemellertid registrerad handlare vissa skyldigheter beträffandegodsets märkning och förvaring m.m. som saknas beträffandehandeln med skrot. Ifräga om skyldigheten att kontrollera identiteten hos en förhandlaren okänd säljare gör utredningen inte heller förregistrerad handlare någon ändring i förhållande till vad som gäller . män handlare med begagnade varor nu gör anteckningar om affärshändelser förs dessai en särskild bok, affärsbok, i överensstämmelse med huvudregeln i nuvarande förordningen.På sina häll, nämligen i och för vissa varor i , sänder endel av handlarna dessutom pä lösa blanketter in uppgifter fortlöpandetill polisen. Enligtuppgift frän polishåll är det ur polisiär synpunkt av underordnadbetydelse om anteckningarna förs i affärsbok eller påannat sätt. Frän polismän pä fältet harframhållits att spanings-och kontrollarbetet i hög gradskulle underlättas om handlaren ålades att meddela polisen omförvärv av varor som regleringen omfattar. Utredningenslopar i sitt förslag även för registrerad handlares del - i likhet med vad somutredningen gjort beträffande skrothandlarna - skyldigheten att antecknai affärsbok. I stället skall de registrerade handlarna föraanteckningar om affärshändelserna 1 kronologisk ordning på inköpsnotor.Förslaget innehåller också en föreskrift om att polisen skall underrättas omregistrerad handlares förvärv av varor som anges i förordningen Prop.1980/81:3 181 genomöversändande avkopia av inköpsnota om polisen inte bestämmerannat. Avsikten är att härigenom underlätta polisens arbete genom att det snabbt skallkunna kontrolleras om varan överensstämmer med gods som anmälts stulet bl.a. med hjälp av detdatorbaserade godsspaningsregistret. Urkontroll synpunkt är det erforderligt att inköpsnotanutvisar vem som sålt eller eljest inlämnat varan. Namn och adresspå denne mäste antecknas och i förekommande fallidentitetshandlingens art samt fullständigt personnummer. Beträffandevaran skall av bokföringen framgå dess art och beskaffenhet, antal, mängd ellervikt. Fabrikat eller tillverkningsnummer skall ocksåantecknas. Har föremålet gravyr eller annat speciellt känneteckenskall detta anges. Varans pris eller, om affären innebär annat än köp, det närmareinnehållet i avtalet skall antecknas. Mottagenvara som antecknats på inköpsnota måste kunna återfinnas sä länge den är i handlarens besittning och varan skall därför förses medbeteckning som hänvisar till vederbörande inköps-nota. Huvudregelninnebär alltså att registrerad handlare skall göraerforderliga anteckningar om mottagna varor pä inköpsnotor.Det kan emellertid finnas skäl att låta vissa handlare eller grupper av handlare fullgöra den särskildabokföringen i annan ordning. Som exempel kan nämnas attvissa auktionsföretag regelmässigt torde göra förteckningar på listor eller liknande över godssom mottagits för försäljning. Sådana noteringar bör kunna ersättaanteckningar på inköpsnotor, eventuellt efter vissa justeringar avutformningen av listorna. Enligtförslaget avser anteckningsskyldigheten m.m. samtliga mottagna varorsom anges i 1 §. De begagnade varor som regleringen omfattar är av vittskilda slag och av varierande värde. Uppgifter om en del av de mindre värdefullaföremålen torde vara av förhållandevisringa betydelse i polisens spaningsarbete. Polisen kan därför mänga gånger haanledning att i olika hänseenden Prop.1980/81:3 182 medge inskränkningar ianteckningsskyldigheten för vissa varor eller varugrupper.Utredningen återkommer till detta i avsnittet omantikviteter och konst samt i specialmotiveringen. Medgivanden om inskränkningari eller dispenser från skyldigheterna kan allt efteromständigheterna avse samtliga ellervissa handlare inom polismyndighetens område.Det väsentliga är att dispensmöjligheternaanvänds så att polisens kontroll- och spaningsarbete kan koncentreras på sädana delarav handeln där det är meningsfullt att lägga ner arbete. För att polisen skall få möjlighet atthos handlare med begagnade varor företakontroll och spana efter gods som anmältsförkommet är det nödvändigt att mottagen vara i vart fall ärtillgänglig för undersökningeller kan spåras till ny innehavare. Polismän på fältet har framhållitatt inte får göras alltför kort utan mäste bl.a. tillåtainmatning av uppgifter och kontroll av uppgifter i det datorbaserade godsspa-ningsregistret.Därför föreslår utredningen att i likhet med vad som gäller bearbetning, försäljning eller annat utlämnande av mottagen vara inte får göras -utantillstånd av polisen - förrän efter sjudagar från det att handlaren emottagit den. När varan utlämnas till annan måstehandlaren åläggas att göra sådana anteckningar att varan kan återfinnashos den nye innehavaren. Företrädare förkonst- och antikvitetsbranschen som utredningen talat med har förklarat sig vara införstådd med polisens önskemål pä denna punkt och har uppgivit att skyldighet attanteckna sådana uppgifter inte skulle varatill stort besvär för handeln under förutsättning att anteckningsskyldigheten begränsas till efter det att varan mottagits av handlaren. Förslaget till förordning om handel med begagnade varor upptar enbestämmelse om att registrerad handlare är skyldig att påinköpsnotan anteckna om en vara försäljes,bearbetas till oigenkännlighet eller eljest utlämnas inom en månadfrån förvärvet eller mottagandet av varan.Utlämnas varan till annan skall mottagarensnamn och adress anges. För att undvika att regeln kring- 1980/81:3 183 gås genom att felaktiga uppgifter lämnas måstehandlaren begära legitimation av en för honom okändmottagare. Identitetshandlingens art och fullständigt personnummer skall antecknas. Förslaget innebär en viss skärpningi förhållande till vad som gäller;nuvarande förordning ålägger intehandlaren skyldighet att kontrollera mottagarens identitet. A andra sidan hartiden under vilken uppgifter om försäljning m.m. skall antecknas starkt förkortats, frånett år till en månad. Detta innebären avsevärd lättnad för handeln. Som framgår avtidigare avsnitt har polisen stora svårigheteratt kunna överblicka auktionshandeln med varorsom regleringen omfattar. För att i någon män underlätta polisens arbete med detta föreslårutredningen att auktionsförrättare åläggs skyldighet att senast före den planerade auktionsdagen underrätta polismyndigheten i orten om tid och plats for auktionen. Därvid skall ocksåanges vilka slag av registreringspliktiga varor som försäljningenavser. Det är alltså inte frågaom en individualiserande specifikation av varorna. För att bereda polisen möjlighet att titta på och undersöka godset skall också anges var godset förvaras framtill försäljningsdagen. 1980/81:3 185 Enligt den nuvarande skrothandelsförordningen kan tillständ till handel med skrot och begagnat gods och godkännande av föreståndare återkallasnär anmärkning mot vederbörandes lämplighet därtillföranleder. I förordningen stadgas vidare straff för den som utövartillståndspliktig handel utan erforderligttillstånd eller utan föreståndare där sådan skallfinnas liksom för den som bryter mot bestämmelser i övrigti förordningen eller mot föreskrift som meddelats med stöd av förordningen. Av de uppgifter som utredningen inhämtat framgåratt förseelser mot skrothandelsförordningen torde vara relativt vanliga. Även om förseelsernaanmäls till åtal synes emellertid sådant sällan väckas. I den måndet sker tycks det oftast vara i samband med åtal för andra, allvarligare gärningar. polismän på fältet har också påpekats attstraffet för framför allt olaga handel är alltför lågt för att ha någon avhållandeeffekt. 17.2 Handeln med skrot Som framgår av dettidigare anförda har i utredningens förslag tillståndstvång bibehållitsför handeln med skrot. Eftersom dennuvarande skrotförordningens straffbestämmelser tydligen har haft mycket liten betydelse ursanktionssynpunkt, bör enligt utredningens uppfattningtyngdpunkten i myndigheternas arbete att tillse att handeln drivs underiakttagande av gällande föreskrif- 1980/81:3 186 ter läggas på tillståndsgivningen,tillsynen samt ett varnings-och återkallelsesystem. Om en omsorgsfull sovring sker vid prövningen förtillstånd till handel eller godkännande som föreståndare, vinnes vissa garantier för en hygglig ordning inom skrothandeln. Parallelltmed polisens spaning efter stulet eller eljest förkommet gods sker en tillsyn överatt skrothandlarna följer gällande föreskrifter.När felaktigheter och brister upptäcks, börpolisen, pä samma sätt som torde regelmässigt ske , i första hand söka åstadkomma rättelse genom informella tillsägelser och erinringar. Sådana torde ibland få upprepas åtskilliga gånger. Nästasteg i polisens reaktionssystem börvara att tilldela varning. Nuvarande förordningupptar inte regler om något varningsinstitut, men varningsynes på sina häll ha tillgripits utan direkt författningsstöd.Enligt utredningens uppfattning börmöjligheten att ge varninguttryckligen skrivas in i författningen.I sista hand, eventuellt efter flera varningar, bör så återkallelse av tillstånd eller godkännande kunna ifrågakomma. Ärdet fråga om allvarliga brott ellerfelaktigheter skall återkallelsen kunna användas som omedelbar sanktion. I utredningens författningsförslag har återkallelse-och varnings-systemet uttryckts så,att om fast handlare eller uppköpare elleransvarig föreståndare gör orätt i sin verksamhet eller om han eljest åsidosätter deskyldigheter, som åvilar skrothandlare eller föreståndare enligtförordningen eller annan författning, eller om i övrigt omständighet framkommer, som visarvederbörandes olämplighet, fårtillståndet eller godkännandet återkallas.I ringa fall kan varning meddelas. Utredningen erinrar om att enligt förslaget vid prövningom fråga om tillstånd för bolag, förening eller annan juridisk person att drivaskrothandel också lämpligheten hos den juridiska personen som sådan skall bedömas.Härom hänvisas till avsnittet om redbarhets- och lämplighetsprövningen(avsnitt 15). Av nämnda bestämmelse följersjälvfallet att också ett tillståndför en juridisk person som sådan skall kunna återkallas,om omständighet framkommer som visar olämplighet hos denna. 1980/81:3 187 Vidare vill utredningen framhålla att eftersom underlätenhet att iaktta gällande bestämmelser om mervärdeskatt, som ju har direkt samband med näringen, börkunna vara diskvalificerande vid tillståndsprövningen, såbör sådan underlåtenhet också kunna föranledavarning eller återkallelse av tillstånd, såvida detinte är fråga om obetydligheter eller enstaka förseelse. En omsorgsfull prövningvid meddelande av tillstånd och godkännanden, en effektiv tillsyn och ett förnuftigt användandeav möjligheterna till varning och återkallelse ärsåledes enligt utredningensuppfattning verksammare medel än straff för att fåtill stånd goda förhållanden inomskrothandeln. I linje härmed har i förslaget till förordningom handel med skrot straff stadgats endast i några få fall, framför allt därfräga är om brott eller förseelse avannan än skrothandlare med tillstånd eller godkändföreståndare. I första hand kvarstår en straffbestämmelseför olovlig handel, dvs. handel utanerforderligt tillstånd eller utan föreståndare där sådan skallfinnas. Straffet har å andra sidan skärpts av hänsyntill den allmänna laglydnaden. Den som gör sig skyldig till olovlig handel kan sålunda enligt förslagetdömas till böter eller fängelsei högst . Dåfängelse ingår i straffskalan har straffbestämmelsen insatts i förslaget till lag om handel med skrot och handel med begagnade varor. Som närmare utvecklats i avsnitt 12.2,skall inte bara skrothandlare utan ocksåannan näringsidkare, som polismyndighet haranledning anta driva tillståndspliktigskrothandel utan tillständ, vara skyldig att låta polismyndighet undersöka lokaler och lager och granska bokföring. Denna bestämmelsefinns också i förslaget till lag om handel med skrot och handel med begagnade varor. Förseelse mot bestämmelsenär belagd med bötesstraff i lagen. Slutligen innehållerförslaget till förordning om handel med skrot en bestämmelse om penningböter för några smärre ordningsförseelser. Prop.1980/81:3 188 17.3 Handeln med begagnade varor För handeln med begagnade varor föreslårutredningen som förut angivits att tillståndstvånget slopas.I stället skall handlare registreras avtillsynsmyndigheten, dvs. Någonmöjlighet att använda varnings- och återkallelsesanktionen finns alltsåinte. Eftersom någon annan sanktion än straff inte stårtill buds, upptar utredningens förslag till förordning om handel med begagnade varor därför bestämmelser om bötesstraffför förseelser mot föreskrifterna. Den omnämnda straffbestämmelseni förslaget till lag för vägran att låta polismyndighet undersöka lokaler och lager m.m. gäller även för registrerad handlare med begagnade varorrespektive näringsidkare som misstänks för att handlamed sådana varor utan att vararegistrerad. Prop.1980/81:3 189 18 ANTIKVITETER OCH KONST Det främsta syftetmed regleringen av handeln med skrot och med begagnat gods är att försvära avsättningenoch underlätta efterspaningen av stulet gods.Regleringen skall på så sätt verka allmänt brottsförebyggandei fråga om stölder och inbrott. har en ökningav antalet stölder av konstföremål och antikviteterkunnat konstateras och i anslutning därtillhar åtgärder mot denna brottslighet aktualiserats. Bl.a. har ifrågasatts att regleringen av handeln med begagnat godsskall på lämpligt sätt kompletteras. Handeln med konst och antikviteter faller endast i begränsad omfattning under bestämmelserna i den nuvarande förordningen om handel med skrot och med begagnatgods. Så är fallet i den mån konstalster och antikviteterinrymmes under kategorierna smycken eller andra föremål av guld, silver, platina, kopparm.fl. metaller i uppräkningen i 1 §. Utanförfaller exempelvis tavlor, skulpturer och konstföremål av glas och keramik. 18.2 önskemål om skärptabestämmelser Den olyckliga brottsutvecklingen på detta områdehar uppmärksammats i . Där väcktes en motion (1975/76:639 av ) om införande av skyldighet för konst-och antikvitetshandlare att journalföra sina köp.Motionen siktade i första hand till utredning av frågan. ,som behandlade motionen (betänkande1976/77:5), inhämtade uppgifter från om tillgrepp av konst ochantikviteter. Prop.1980/81:3 190 Nedanåtergesdelar av en sammanställning som upptogs i betänkandetom antalet brott (i viss mån ofullständig såvitt gäller godsvärdet) . 4.-I ... 4. 1/4. Museer och hem- Ar övriga antikviteter Konst k j i j Antal Känt gods- Antal Känt gods- Antal Känt gods- brott värde tkr brott värde tkr brott värde tkr 1972 402 2870 52 1 712 1973 90 1969 211 3 830 1974 101 2531 188 3 579 1975 120 1748 321 4 570 180 1 326 Näringsutskottetsade sig dela den i motionen hävdade uppfattningen att åtgärder bör vidtasför att underlätta efterspaning av och försvårahandeln med stulna konstverk och antikviteter, och utskottet pekade också på den imotionen anvisade möjligheten att införa journalföring inomhandeln. Med hänsyn bäde till utredningen om skrothandelsförordningenoch till en inom brottsförebyggande rådet igångsatt utredning beträffande häleribrotten,ansågs det inte erforderligt att göra framställning till regeringen i frågan. Avuppgifter i dagspressen och frän försäkringsbolagen framgär att antalet inbrott och Jtölder i lägenheteroch villor är betydande och stadda i ökning», ochbland stöldbytet är konst och antikviteter inte ovanliga. FrånStockholmspolisen har uppgetts att konstföremål stjäls i stor utsträckning och att de ofta är mycketvärdefulla. Mycken stulen konst återfinns i butiker av olika slag. Enligt uppgifteri en inom upprättad promemoria finns det skäl attanta att ett stort antal av stölderna av konst och antikviteter m.m. har varit avbeställningskaraktär. Åtskilligt stöldgods torde utföras ur landet. enkät som utredningen gjorde hos länsstyrelser, polismyndigheter och organisationeroch för vilken närmare redogjorts i avsnitt 11, avsåg en avfrågorna om den nuvarande förordningens urval av begagnat gods var lämpligtavvägt eller om förordnfngen Prop.1980/81:3 191 borde utvidgas att omfatta ytterligare slag av gods. Åtskilliga instanser anser en utvidgning till attomfatta konst (tavlor, statyetter) vara angelägen. Flera instanser nämner föremål av glas,porslin och keramik. En annan punkt i enkätenställde direkt frågan om det föreliggerbehov att reglera handeln med antikviteter. Inte mindre än 80 polisdistrikt ansåg att så är fallet. Endast 18 distrikt besvarade frågan nekande och 20 distrikt lämnade fråganobesvarad. Vissa av de instanser som ville ha reglering ansåg att antikhandeln i sin helhet bör regleras, medan andra menade att man bör ta in under regleringen endast vissa av antikviteterna.Ett polisdistrikt anförde att tillgreppsbrotten avseendeantikviteter har ökat starkt , bl.a. frånmuseer och gammelgårdar. Ett distrikt uttalade atthandeln med antikviteter är ett vida större problem änskrothandeln. I den affärsverksamhet som rör antikviteterköps och säljs mängder medgods som vid polisens utredningar visat sig vara stulet. Som nämnts är nuvarande bestämmelserom handel med begagnat gods tillämpligaendast på vissa konstalster ochantikviteter, nämligen sådana som omfattas av kategorierna smycken samt andraföremål av guld, silver, platina, koppar, mässing m.fl. metaller. Regleringens tillämplighet på konst och antikviteter är alltså mycketbegränsad. Det är allmäntkänt att tillgrepp av sädana föremål har ökati oroväckande grad. Detta bestyrkes av många upplysningar utredningen har fått vid muntliga överläggningar med liksom vid skriftliga förfrågningar hospolismyndigheter och andra instanser. Därifrån har ocksäuppgetts att åtskilligt av stöldgodset har påträffats i butiker av olika slag. Men än vanligare torde vara, ocksä enligt uppgifter från dessa myndigheter, att det stulna godset finner sina vägar till auktioner av olika slag. Utredningen kommeratt återkomma till detta i avsnittet 19om auktionshandel. Starka skäl talaralltså för att man söker vidga kontrollen över handeln pådetta område för att försvåra avsättningen av det stulna godset och för att ge polisen ett bättre spaningsunderlag. Utredningens förslag i fräga om handeln med begagnade varorin- Prop.1980/81:3 192 nebär, som framgår av tidigare avsnitt, att handlare skall registreras,vara underkastade viss tillsyn av polisen samt vara skyldiga att pä inköpsnotor, somockså skall tillställas polisen, anteckna namn på säljare av debegagnade varorna. Om man vidgar bestämmelsernatill att avse konst och antikviteter i mera betydande omfattning, blir följden att flertalet konsthandlare och antikvitetshandlareskulle omfattas av tillsynen. Utredningen har diskuterat detta med några framståenderepresentanter för dessa kategorier av handel. En avdessa företräder också konst-och antikhandlareförening och den andre är medlem i föreningen . Dessa två organisationer synes vara de enda representativa pä detta områdef.n. Båda representanterna förklarade att enligt deras bedömning det av utredningen tilltänkta systemet inte kunde anses innefatta alltför stora pålagorför handlarna och att det rimligeninte borde möta någon erinran från den seriösa handelns sida. Utredningen har mot bakgrunden av det anförda kommit till den slutsatsen att tillämpligheten av regleringen i fråga om konst och antikviteter bör utvidgas. Vissa svårigheter möter självfallet att avgränsa området så att regleringen blir hanterlig och meningsfull. Till att börja med anser utredningen att de nuvarandekategorierna smycken samt andra föremål av guld m.fl. metaller bör bibehållas,båda kategorierna med vissa jämkningar som närmareredovisas i specialmotiveringen. Därutöver bör regleringenbli tillämplig på alster av bildkonst. Dit räknas - såsomangetts i betänkandet SOU 1964:22 om Förbud mot utförselav kulturföremål - i första hand måleri, teckning, grafik och skulptur men ocksä andra konstnärligametoder kan förekomma. Avgörande om ett verk skall kunna rubriceras som alsterav bildkonst är enligt samma källa om verket fullföljer uteslutande estetiska syften och om det besitter ätminstone ett visst mätt av originalitet. Enligt utredningens uppfattning bör för den här ifrågavaranderegleringen de nu avsedda verken i författningenlämpligen kunna rubriceras som alsterav bildkonst med tillägg inom parentes (tavlor ochskulpturer). Vidare bör medtagas under regleringenkonstalster av glas, porslin och annan keramik. Slutligen bör ocksäantika vapen falla under regleringen; avgränsningenmellan antika och andra vapen kommer att berörasi specialmotiveringen. 1980/81:3 193 Utredningen har inte medtagit antika möbler. Stölderförekommer men förekomsten av stulna antika möbler i handeln torde inte vara så frekvent att någonreglering är påkallad. Inte heller mattor har medtagits i förslaget. Regleringen avser begagnade varor.