prop · G403108 · 1980-12-31 00:00:00 — 1980/81:108 32 ävenkontroll av varor där sådana ämnen ingår. De som yrkesmässigt hanterar dessavaror har ålagts en långtgående upplysningsplikt. är demyndigheter som har att bevaka den yttre och inre miljön, Produktkontrollnämndengör de centrala bedömningarna. Till skillnad från ML är en allmän bestämmelseom försiktighet vid hantering och import av dessa varor straffsanktionerad.Som subjektivt rekvisit är uppställt uppsåt eller grov oaktsamhet. Ävenuppsåtliga eller oaktsamma överträdelser av föreskrifter, förbud eller villkorsom meddelats med stöd av lagen är straffsanklionerade. 1 påföljden ingårböter eller fängelse i högst . Ansvar inträder ej om ansvar för gärningenkan ådömas enligt . Övriga ansvarsbestämmelser i lagen ärsanktionerade med bötesstraff. Förordningenom miljöfarligt avfaU reglerar hanteringen av kemiskt avfall av angett slagäven om det ej är att hänföra till hälso- och miljöfarlig vara. Förordningen stadgarbl.a, om upplysningsskyldighet om miljöfarligt avfall och om avfallsbehandlingsamt vidare om tillståndsprövning för sådant omhändertagande för yrkesmässigtransport av avfall. Det slutliga omhändertagandet skall ske hos Svensk AvfallskonverteringAktiebolag () men tillstånd kan av regeringen lämnas även till annan.Ansvarsreglerna återfinns i lagen om hälso- och miljöfarliga varor samtbeträffande olaga utförsel ur riket i lagen om straff för vamsmuggling. Lagenomförbud mot dumpning av avfall i vatten innefattar ett generellt förbud motdumpning från transportmedel av allt slags avfall i vattnet inom Sverigessjöterritorium eller från svenskt transportmedel i det fria havet. Undantag kandock medges av SNV, är SNV i samråd med generaltullstyrelsen,Lagen innehåller sanktionsbestämmelser med böter eller fängelse upp till ettår för uppsåtliga eller oaktsamma gärningar samt förverkandebestämmelser, Lagenom åtgärder mot vattenförorening från fartyg innehåller bl,a. ett generelltförbud mot utsläpp av olja från större fartyg på det fria havet utanförÖstersjöområdet, Lagen medger möjligheter att utfärda föreskrifter om märkningav oljerester. Uppsåtliga eller oaktsamma överträdelser av bestämmelserna kanbeivras med böter eller fängelse, i högst om gärningen ej är belagd medstraff i . Även överträdelser av föreskrifter, förbud ochförelägganden är straffsankfionerade. är ,och chefen för marinen. Lagenom åtgärder mot vattenförorening från fartyg inom innehållerett generellt förbud mot utsläpp av olja oavsett fartygets 1980/81:108 33 storlekmed vissa inskränkningar. Böter eller fängelse i högst utgör påföljdenför uppsåtliga eller oaktsamma överträdelser av bestämmelserna om gärningen ejär belagd med straff enligt , ML eller lagen om förbud mot dumpningav avfall i vatten, Ilagen om ansvarighet för oljeskada till sjöss stadgas om strikt skadeståndsansvarför fartygsägaren för oljeskada. Ersättning utgår även för åtgärder som krävtsför att förhindra eller begränsa oljeskada. Bestämmelser finns även omförsäkringsskyldighet. Lagstiftningenom svavelhaltigt bränsle innehåller bl.a. förbud mot förbränning aveldningsolja med högre svavelhalt än 1 viktprocent inom vissa län och 2,5viktprocent i övriga delar av landet. Bestämmelserna är sanktionerade med bötereller fängelse, högst för uppsåtliga eller oaktsamma överträdelser.Tillsynsmyndighet är SNV, 1st och hälsovårdsnämnderna. Naturvårdslageninnehåller generella restriktioner för allmänheten och markägare samt anvisartillståndsprövning för vissa verksamheter. Dessutom gäller ett generellt förbudmot all nedskräpning utomhus. Bestämmelsen är straffsanktionerad med bötereller fängelse för uppsåtliga eller oaktsammaöverträdelser. I vissa fall kan vitessanktionen användas. Detfinns inte några bestämmelser i som direkt är avsedda förmiljöbrott. Vissa bestämmelser är emellertid ändå tillämpliga beträffandeangrepp mot miljön. Bland dessa bestämmelserkan nämnas skadegörelsebrotten i 12 kap. Samtliga dessa brott fordrar uppsåt.Den som förstör eller skadar fast eller lös egendom till men för annans rätt dömesför skadegörelse enligt I § till böter eller fängelse . Ärbrottet med hänsyn till skadans obetydlighet och övriga omständigheter att ansesom ringa skall gärningsmannen enligt 2 § dömas för åverkan till böter. Föråverkan dömes även den som olovligen tar vissa uppräknade beståndsdelar inaturen som t,ex, växande träd eller grenar eller annat sådant som ej är beretttill bmk, om brottet med hänsyn till det tillgripnas värde och övrigaomständigheter är att anse som ringa. Om brott enligt 1 § är att anse som grovtskall för grov skadegörelse dömas enligt 3 § till fängelse i högst . Vidbedömande humvida brottet är grovt skall särskilt beaktas om det av gärningenkommit synnerlig fara för någons liv eller 3 1980/81. 1980/81:108 34 hälsaeller skadan drabbat sak av stor kulturell eller ekonomisk betydelse eller omskadan eljest är synnerligen kännbar. Enligt 4 § skall den som tar olovlig vägöver tomt eller plantering eller över annan äga, som kan skadas därav, dömasför tagande av olovlig väg till böter. Ävenvissa tillgreppsbrott i 8 kap. kan vara tillämpliga, 111 § föreskrivs att densom olovligen tar något i skog eller mark skall dömas enligt 8 kap, om 12 kap, 2§2 st, ej är tillämpligt. Dessutom föreskrivs i samma paragraf straff föregenmäktigt förfarande eller självtäkt för den som gör intrång i annansbesittning av fastighet såsom genom att olovligen anbringa eller brytastängsel m,m. I allvarliga fall kannaturligtvis även bestämmelserna i 3 kap. om brott mot liv och hälsa vara tillämpbara.Främst torde oaktsamhetsbrotten i 7 9 §§ bli aktuella. Enligt 7§ skall den somav oaktsamhet orsakar annans död dömas för vällande till annans död tillfängelse i högst eller om brottet är ringa fill böter. Är brottet grovtingår i straffskalan fängelse, lägst och högst . Enligt 8 §skall den som av oaktsamhet åsamkar annan person sådan kroppsskada ellersjukdom som ej är ringa dömas för vållande fill kroppsskada eller sjukdom tillböter eller fängelse . Är brottet grovt skall dömas tillfängelse i högst . Enligt 9 § skall den som av grov oaktsamhet utsätterannan för livsfara eller fara för svår kroppsskada eller allvarlig sjukdomdömas för framkallande av fara för annan till böter eller fängelse i högst tvåår. Debestämmelser i som i några fall kommit att fillämpas vid"kemiska" miljöbrott är de s,k, giftbrotten enligt 79 §§ i T3 kap.om allmänfarliga brott. Av 7 § framgår att den som framkallar allmän fara förmänniskors liv eller hälsa genom att förgifta eller infektera livsmedel, vatteneller annat, på annat sätt sprida gift eller dylikt eller överföra eller spridaallvarlig sjukdom dömes för spridande av gift eller smitta till fängelse ihögst . I den särskilda straffskalan för grova brott föreskrivs fängelselägst fyra och högst fio år eller på livstid. Vid bedömandet humvida brottetär grovt skall särskilt beaktas om det skett med uppsåt att skada annan tillliv eller hälsa eller om många människor utsatts för fara. Enligt8 § skall den som framkallar allmän fara för djur eller växter medelst gift ellergenom att överföra eller sprida elakartad sjukdom eller genom att spridaskadedjur eller ogräs eller på annat dylikt sätt dömas för förgöring till bötereller fängelse i högst . Är brottet grovt skall dömas till fängelse,lägst och högst . Vid bedömandet humvida brottet är grovskall särskilt beaktas om det skett med uppsåt att skada eller om egendom avbetydande värde utsatts för fara. 19§ straffbeläggs de gärningar som sägs i 7 eller 8 § som begås av grov oaktsamhet.Brottet benämns vårdslöshet med gift eller smittämne och straffskalaninnehåller böter och fängelse i högst . Prop.1980/81:108 35 110 § föreskrivs straff för bl.a, den som framkallat allmän fara som avses i 7eller 8 § men som ej är förfallen till ansvar enligt dessa lagmm och somunderlåter, efter att ha kommit till insikt därom, att fill farans avvärjandegöra vad som skäligen kan begäras. Brottet benämns underlåtenhet att avvärjaallmänfara och i straffskalan ingår böter eller fängelse i högst . Omnågon frivilligt avvärjt fara som där sägs innan avsevärd olägenhet uppkommitkan det enligt 11 § bli fråga om lindrigare straff än vad som är stadgat förgärningen. Om faran var ringa och om det inte är stadgat svårare straff änfängelse skall ansvar inte utdömas för gärningen. 2.4.2De s,k, giftbrotten Spridandeav gift eller smitta Bestämmelseni 13 kap, 7 § har sitt urspmng i flera stadganden. En bestämmelseinnehöll straff för den som med uppsåt att skada andra fill liv eller hälsaförgiftade varor som hölls till salu eller vad annat som helst, så att allmänfara för människors liv eller hälsa därav kom. En annan bestämmelse stadgadestraff för den som sålde eller ufiämnade gift utan att vara därtill berättigadeller sålde gift utan att iaktta föreskrifterna för sådan handel med påföljdatt någon av giftet fick döden eller svår kroppsskada. Vidare fanns enbestämmelse om straff för den som sålde, ufiämnade eller utbjöd förfalskadelivsmedel eller läkemedel, som var farliga för människors liv eller hälsa. Efter1948 års revision straffbeläggs i paragrafen vissa mera allmänt uppräknadeförfaranden. Bland de förfaranden som räknas upp hör förgiftande eller infekterandeav livsmedel, vatten eller annat eller eljest spridande av gift eller dylikt.Beträffande benämningen gift uttalade straffrättskommittén att inte varjespridande av ett ämne som i giftstadgan' behandlas som gift drabbas av ansvar.Eftersom det även krävs att av gärningen framkallas allmän fara för människorsliv eller hälsa faller enligt kommittén de mindre farliga bland de igiftstadgans bilagor förtecknade gifterna i allmänhet utanför lagmmmet, Paragrafenomfattar emellertid inte endast ämnen som enligt särskild förteckning är attanse som gift. Med gift jämställs annat dylikt. Som exempel nämndestraffrättskommittén förfalskade livsmedel och läkemedel som bjuds ut fillallmänheten och som är farliga för människors liv eller hälsa om utbjudandetsker så att det framkallar allmän fara. Vidare nämnde straffrättskommitténbland ämnen som är jämförliga 'Giftstadgan är upphävd. Om gifter stadgas nu i kungörelsen om hälso- ochmiljöfarliga varor. har att utge vägledandeförteckningar över gifter och vådliga ämnen. 2 SOU 1944:69 s. 371 ff. Prop.1980/81:108 36 medgift mekaniskt verkande skademedel som t,ex, krossat glas. Spridande avgiftgas kan även falla under paragrafen. Föratt paragrafen skall vara tillämplig krävs vidare att en primäreffektuppkommit, dvs, förgiftande, infekterande m.m. Som exempel på dessa effekternämnde straffrättskommittén att någon förgiftar eller infekterar vattnet i en bmnn,släpper ut gifttabletter i marknaden, som till utseendet liknar andratabletter, eller använder giftig färg vid målning av väggar i ett mm, därmänniskor befinner sig och därför gör vistelsen i mmmet farlig för hälsan.Beträffande sjukdomssmitta har däremot inte krävts att något spridande skett.Det har ansetts tillräckligt att sjukdomen blivit överförd till någon fömtsattatt det föreligger risk att sjukdomen skall sprida sig till andra. Fömtomdenna primäreffekt krävs dessutom att handlingen framkallar fara förmänniskors liv eller hälsa. anmärkte att en omedelbar faraskall vara för handen. Faran skall hota en mera obestämd och vidsträckt krets.Det är inte tillräckligt att visa att handlingen generellt sett visar prov pårisk för skada. brottenär tvärtom klara fall av konkreta farebrott.' Uppsåtetmåste omfatta alla objektiva fömtsättningar. Det är således inte nog att t.ex,förgiftandet skett uppsåtligen. Dämtöver krävs att gärningsmannen har uppsåtatt framkalla fara för människors liv och hälsa. framhöllatt därmed avses inte endast sådana som av hämndlystnad för att terrorisera ipolitiskt syfte eller av andra mindre vanliga mofiv åsyftar att människor skallskadas. Eventuellt uppsåt är även tillräckligt. Den som inser att fara kanuppstå men ändå företar den ifrågavarande handlingen faller under paragrafendär det på gmnd av omständigheterna måste antas att han skulle handlat på sammasätt om han varit viss om att faran skulle inträda, I praxis har denradioaktiva strålningen från en iridiumisotop ansetts innebära fara förmänniskors hälsa. Preparatet ansågs jämställt med gift. En ingenjör och enverkmästare som skulle använda isotopen för radiografiarbeten hade glömt den iett blyhölje under en vagn på en tillfällig arbetsplats. Fyra dagar därefterfann de behållaren under vagnen. Behållaren var isärtagen och preparatetborta. Med hjälp av en mätare återfanns preparatet i en trälåda somförvarats i en elverket tillhörig skåpbil. Bilen hade förts omkring och olikapersoner utsatts för fara att skadas av preparatet. Underrätten fann att deåtalades förfarande inneburit allmän fara men att det ej omfattades av bestämmelsenom spridande av gift. Även hovrätten fann att förfarandet inte kunde ansesinnebära sådant spridande som avsågs i berörda bestämmelse. HD fann att denåtalade ingenjören och verkmästaren varit väl >Agge: Straffrättens allmänna del II 1970s. 284 2 NJA1959 s, 254 Prop.1980/81:108 37 medvetnaom preparatets farliga strålning liksom om de ätgärder som i olika situationerpåkallades till förebyggande av strålningsskador och för att preparatet ejskulle vara åtkomligt för obehöriga. Genom sin underlåtenhet att ta vederbörligvård om preparatet ansågs de åtalade ha möjliggjort spridandet och den därmedförbundna faran, Oaktsamheten bedömdes som grov. De åtalade dömdes därför förmedhjälp av grov oaktsamhet till spridande av gift till dagsböter. Före1948 fanns vissa bestämmelser om straff för den som framkallade allmän fara förannans kreatur. För motsvarande gärningar som var riktade mot andra djur änkreatur fanns däremot inte någon bestämmelse i strafflagen. Straffrättskommitténfann det motiverat att utsträcka straffskyddet till att omfatta djur och växteröverhuvud som ej fillhörde gärningsmannen själv. Straffskyddet skulle ävenomfatta vilda djur fill vilka gärningsmannen ensam var ockupationsberättigad.Kommittén hänvisade därvid fill fiskeristadgan och jaktstadgan. 13 kap. 8 §utgör en motsvarighet beträffande åstadkommandet av allmän fara för djur ellerväxter till bestämmelserna om spridande av gift eller smitta riktade mot människorsliv eller hälsa, Fömtom framkallande av allmän fara genom gift upptasöverförande eller spridande av elakartad sjukdom med vilket jämställtsspridande av skadedjur eller ogräs. Dessutom nämns att framkallandet av farakan ske även på annat sätt. erinrade om de stora skadorsom skulle kunna åstadkommas exempelvis genom spridande av insekten nunnan,' Liksombeträffande behandlat brott krävs det även här uppsåt omfattande såvälprimäreffekten som faran. anmärkte vidare att utrotandeav skadedjur eller skadeväxter genom förgiftning eller dylikt undererforderliga försiktighetsmått ej är straffbart, I kommentaren fillBrottsbalken II filläggs följande mening. Ivad män det är lovligt för industriella anläggningar att sprida farliga ämnenkan icke utredas i detta sammanhang utan framgår av civilrättens regler om s.k,immissioner. Straffrättskommitténföreslog namnet "förgöring" på brottet. Ordet förgöring betecknadeenligt lag giftmord. Lagen talade även om att havande kvinna förgöreller fördriver sitt och om att någon dräper eller förgör sig själv. Attförgöra var sålunda enligt lag att utsläcka liv annorledes än genomatt dräpa. 'SOU 1944:69 s, 377 2Kommentar till II1965 s. 35 1980/81:108 38 namnetkunde användas i detta sammanhang då det för nutidens svenskar endast torde haen vag betydelse,' Vårdslöshet med gift eller smittämne Före1948 års revision fanns en bestämmelse om straff för försäljning av gift istrid mot gällande bestämmelser med påföljd att någon avled eller fick svårkroppsskada. Vidare fanns en bestämmelse om ansvar för den som veterligen brötmot de föreskrifter som var givna till förekommande eller hämmande avkreaturssjuka. Tillsin objektiva beskaffenhet skall gärningen i 13 kap, 9 § vara sådan som denbeskrivs i stadgandena om spridande av gift eller smitta. Att gärningen intefaller under något av dessa lagmm kan bero på att handlingen inte utförts meduppsåt att åstadkomma primäreffekten eller med uppsåt att framkalla denallmänna faran. Detbör nämnas att straffrättskommittén endast upptog oaktsamt spridande elleröverförande av sjukdom som straffbart samt att kommittén då endast avsåggärningar som strider mot säkhetsföreskrifter, Dåvarande departementschefenfann emellertid att det inte fanns skäl att göra skillnad mellan oaktsamhetsregelnsinnehåll och de tidigare paragraferna, Ä andra sidan ansåg han det ejerforderligt att utsträcka straffbudets tillämplighet längre än till gärningarsom förövats av grov oaktsamhet. Han fann vidare det ej lämpligt att görafrågan om straffbarhetens inträde beroende av om någon i speciallagstiftningenmeddelad säkerhetsföreskrift överträtts eller ej,-* Detär förenat med stora svårigheter att försöka uppskatta omfattningen avmiljöbrottsligheten. Den brottslighet som är känd genom fällande domar ochstrafförelägganden är av begränsad omfattning. Statistiken över förseelser motde specialstraffrättsliga stadgandena på miljövårdsområdet är dessutombristfällig. Av statistiken över lagmm som fillämpats , efter lagföringstyp,framgår fördelningen mellan olika miljöbrott enligt följande. 'SOU 1944:69 s, 377 2 SOU 1944:69 s, 380 f, 3 Prop 1948:80 s, 299 f Prop.1980/81:108 39 Vattenlag 1 1 2 Byggnadsstadga 8 162 13 183 Naturvärdslag 23 100 169 292 Svavehalti eldningsolja 1 1 Avfallsdumpningi vatten 1 1 Vattenföroreningfrån fartyg 8 8 Hälso- ochmiljö farliga varor 1 6 7 Vattenförorening frän fartyg Miljöbrott kan även ha beivrats enligt brottsbalkensbestämmelser, företrädesvis 12 och 13 kap. hartrots enbegäran ännu inte erhållit tillstånd att via domstolarna ochrättsväsendets informationssystem kontinuerligt få tillgång till avgöranden imål om ansvar enligt vissa miljövårdsförfattningar. Någon fullständigkartläggning av den miljöbrottslighet som beivrats är således inte möjlig. Ännustörre svårigheter föreligger naturligtvis vid försök att uppskatta den doldabrottsligheten. Ett stortantal överträdelser av miljöskyddslagens bestämmelser och myndighetersföreskrifter enligt denna lag har emellertid uppmärksammats. ,som är central tillsynsmyndighet över miljöfarlig verksamhet, har flera gångeri skrivelser till organisationer och kommuner påtalat att verket kunna märkatendenser fill att föreskrifter i beslut enligt miljöskyddslagen uppfattas somrekommendationer som man inte behöver rätta sig efter. Ett flertal fall därindustriverksamheter påbörjats utan avvaktan på myndigheternas tillstånd haruppmärksammats. De begränsade resurser tillsynsmyndigheterna enligt miljövärds-lagsfiftningenhar till sitt förfogande för inspektioner av anläggningar m.m, medför att mångaöverträdelser ej kommer till deras och polisens kännedom. Tillsynsmyndighetensrestriktiva prövning av åtalsanmäl-ningsfrågor är säkerligen en annan orsaktill det låga antalet åtal och slutliga avgöranden beträffande överträdelser avmiljöskyddsföreskrifter m.m. Denna restriktivitet gmndas på de uttalanden somgjordes av departementschefen vid tillkomsten av miljöskyddslagen.' Han underströkdärvid värdet av företagarnas frivilliga medverkan i tillsynsarbetet ochframhöll att goda resultat kan vinnas genom ett förtroendefullt samarbetemellan tillsynsorgan och företagare. En annan orsak är sannolikt att det intesällan kan dröja avsevärd fid innan effekterna av 1980/81:108 40 gärningenblir synliga samt att det då är svårt att klargöra vem som förorsakat dem.Exempel på sådana gärningar är utsläpp i havet av olja från fartyg. Under senaretid har även på ett flertal platser i landet påträffats otillåtna upplag ochnedgrävda tunnor med kemiskt avfall. Idet följande ges kortfattade redogörelser för några miljöbrott, som ärprincipiellt intressanta och som kommit under domstolarnas prövning, Merpartenav fällande domar eller strafförelägganden för brott mot miljölagstiftningenutgörs av brott mot naturvårdslagen, ofta avseende nedskräpning eller annan förfulningav landskapsbilden. De för miljön åtskilligt allvarligare brotten motmiljöskyddslagen förekommer endast i 15 20 domar sedan lagens tillkomst år1969, Samtliga fällande domar har resulterat i bötesstraff. Antalet dagsböterhar i de flesta fall understigit 30. De gärningar som medfört ansvar utgörstill stor del av utsläpp från lantbmk utan tillstånd samt underlåtenhet attiaktta prövnings- och anmälningsbestämmelserna före igångsättande avmiljöfarliga verksamheter och uppförande av anläggningar. dom framgår att ekonomiska överväganden föregått uppförandetav en anläggning för vilken inte i erforderlig ordning sökts tillstånd ellerdispens. Den åtalade, som var lokal fabrikschef för en stor industri, hade fåtti uppdrag att självständigt ansvara för byggnationen. Mot åtalet för detolovliga uppförandet invände han bl.a. att det inte gick att avvaktaförprövningen med hänsyn till de ekonomiska värden som stod på spel och att detbl.a, därför förelåg en nödsituation. Tingsrätten fann att fabrikschefen gjortsig skyldig fill den åtalade gärningen men övervägde påföljdseftergift. Medhänsyn till vikten av att allmänna intressen inte genom medvetet handlandeåsidosätts på detta sätt ansåg dock tingsrätten att påföljd borde utdömas.Fabrikschefen ådömdes 40 dagsböter. Beträffandebrott mot andra specialförfattningar förekommer ett antal domar i mål angåendebrott mot lagen om hälso- och miljöfarliga varor, I ett av fallen förekommerdet enda kända hitfills utdömda fängelsestraffet för miljöbrott, Ätaletomfattade därvid även brott mot naturvårdslagen. Den åtalade gärningen bestodi att en person grävt ned tunnor med vådliga ämnen i naturen. Påföljdenbestämdes till fängelse . Fängelsestraffet motiverades med denstora nedskräpningen av naturen samt att det på gmnd av nedgrävningen förelågbetydande risk för skador i miljön. Av domskälen framgår att den åtalade räknatmed att kostnaderna skulle ha blivit betydligt högre om gifttunnorna påföreskrivet sätt överlämnats till en destmktionsfirma, ' Prop1969:28 s, 224 Prop.1980/81:108 41 Blandövriga påtalade miljöbrott förekommer ett antal domar avseendevattenföroreningar från fartyg. I ett fall dömdes en grekisk fartygsbefälhavaretill 100 dagsböter för brott mot lagen om åtgärder mot vattenförorening frånfartyg. Gärningen bestod i att han efter fartygets gmndkänning i medhög fart fortsatt fartygets resa fill utan att vidta erforderligaåtgärder till förhindrande av utsläpp av olja. Till följd därav pressades del av oljan ut i havet med stora föroreningar av stränderna som följd, Föratt få veta i vilken mån bestämmelser i 13 kap. 7 11 §§ om"giftbrott" fillämpats vid miljöbrott och i vilken omfattning dessabestämmelser i övrigt har aktualiserats har samtliga icke utgallrade fällande domar enligt dessa lagmm tagits fram. Samtliga domar ärunderrättsavgöranden. Ingen fällande dom enligt 7 § har påträffats. En fällandedom enligt 8 § avser överföring av sjukdomssmitta från en häst till andrahästar. Påföljden blev 50 dagsböter. Tre fällande domar enligt 9 § avseendevårdslöshet med gift kan däremot hänföras fill miljöbrotten, 1ett av fallen hade en arbetsledare i ett sågverk glömt att stänga av vattnettill en behållare vari tidigare tappats vatten blandat med ett bekämpningsmedelinnehållande pentaklorfenol, som utmärks av hög-dödlig giftighet för fisk, medföljd att vätskan rann ut i en å. Därvid dödades fisk i stor omfattning.Tingsrätten fann att arbetsledaren av grov oaktsamhet medelst gift framkallatfara för fiskbeståndet i åns nedre del. Påföljden bestämdes till 15 dagsböter. I ett annat av fallen hadeen jordbmksarrendator föranstaltat om bekämpning av ett rapsfält där det fannsblommande växter, varvid bisamhällen som uppehöll sig där skadades till döds avgifter. Tingsrätten fann att arrendatorn känt till bekämpningsmedletsgiftighet för bin samt observerat de blommande växterna. Genom att likväl georder om bespmtning ansågs arrendatorn av grov oaktsamhet medelst gift haframkallat fara för bina.