prop · G403130 · 1980-12-31 00:00:00 — Jag villockså betona alt jag ser det som en viklig och nalurlig uppgift fördepartementet att i skilda situationer agera som företrädare för det långsiktigaindustriintresset i stort - dvs. ej enskilda företags eller gruppers intressen- gentemot andra inlressen. t.ex. andra departement. Industridepartementet böralltså även i fortsättningen aktivt bevaka atl industriella ochinduslripolitiska synsätt anläggs och att industriella konsekvenser beaktas närenskilda beslul fallas av regering och riksdag, kanske framför allt beslut somhar indirekta och långsiktiga konsekvenser för landels industriella utveckling.Denna utveckling ställer stora krav på industripolitiskt kunskaps- ochinformationsunderlag. Trots att det ligger utanför utredningens egentligaarbetsområde, vill jag i detta sammanhang påpeka att rådandedepartementsindelning ibland utgör en komplikation för handläggningen avindustripolitiken. 1 etl land som är så internationellt beroende som Sverigeoch där handelspolitiska avtal har uppenbara industripoliliska syften ochverkningar, gäller della i särskill hög grad förhållandet mellan industri- ochhandelsdepartementen. En integration av industri- och handelspolitikenförefaller därför naturlig, och jag vill påpeka att dessa funktioner i mångaländer sköts av elt och samma departement. Jag anser att behovet av en långsiktig policyinrrktning avdepartementets verksamhet nu är sä storl att särskilda åtgärder bör vidtas idella syfte. En sädan åtgärd föreslogs i föregående avsnitt - bildandet avexpertgruppen för industripolitisk utveckling, som på olika sätt skulle stödjadepartementet i de angivna strävandena. Men även andra ålgärder är motiverade. Ulredningen har noga övervägt frågan om en särskild enheteller på annat säll avdelad verksamhel i departementet skulle inrättas meduppgift att utveckla etl långsiktigt, strategiskt länkande. Trots all de merlångsiktigt inriktade arbetsuppgifterna lätt trängs undan av de dagligaärendena, förefaller det emellertid inte ändamålsenligt att föreslå en sädanlösning. En sådan enhet skulle riskera alt även den dras in i de dagligaärendena eller alt inte vinna gehör och infiytande. Erfarenheterna av denföreslagna expertgruppen bör kunna bidra till bedömningen av vilkenorganisation av departementet som bäsl tillgodoser de långsiktigt inriktadearbetsuppgifterna. Prop.1980/81:130 374 Oavsett hur denna fråga löses tror jag emellertid all ellökal utrymme för policyutvecklande verksamhel, och i anslutning därtill ocksåför kunskaps-och informationsförsörjningsfrägor, bäsl skapas genom enavlastning av delar av departementets operativa verksamhel. Del borde nogaprövas om inte slödärenden i ökad utsträckning kunde hanteras avindustriverket, investeringsbanken och andra myndigheter och organ.Förelagsobeständskommillén har varit inne pä liknande tankegångar. Delankommer inle på denna ulredning all lämna förslag om den framlidaslödpolilikens utformning, men det kan konstateras all den nuvarandebeslutsordningen förefaller vara till men för de kunskaps- ochinformationsfrågor som jag behandlar. Som lidigareutvecklats bör större insatser göras i departementet för initiering ochbeställning av ulredningar. Atl beställda utredningar ibland ligger oanvändakan förklaras av brister i departemenlels beslällarfunk-tion. Förslaget ominrättande av EIU syftar bl.a. till atl förbättra denna. Ytterligare en väg somjag vill föreslå är all departementet i sin rekryleringspolilik och genom ensystematisk cirkulationstjänstgöring söker bygga upp en bredare erfarenhet hosdepartementels handläggare. Jag anser alt denna senare väg bör rekommenderasocksä av andra skäl, som utvecklats i avsnitt 5.4. Som ocksädiskuterats lidigare bör departemenlels kompetensprofil förändras även när detgäller all lolka, synlelisera och dra slulsalser av kunskap och information somkommer fram genom exempelvis ulredningar och rapporter, ofta beställda avdepartementet självt. De lidigare i avsnittet skisserade förändringarna, liksomförslagel alt bilda EIU, skulle ha även detta syfte. Departemenlets behov av egen utredningskapacitelär svårtatt bedöma. Departementet har behov av ulredningar som bidrar lill denlångsiktiga kunskapsutvecklingen och av informationsunderlag för den operativaverksamheten. För en utvidgning av den egna utredningsverksamheten talar atlstyrningsmöjligheterna skulle bli slörre, all utredandet skulle komma närmaredet politiska beslutsfattandet och att man i mindre grad behövde hyra inutredningskapacitel. Mot en utvidgning talar att del ändå inte är möjligt atlbygga upp en sä stor egen kapacitet att man klarar alla toppbelastningar samlalt inhyrning av konsulter medger god tillgång lill specialister. I framtidentorde dessutom kraven på spepcialistkunnande öka, liksom kraven päflexibilitet. Jag vill därför inle rekommendera nägon utvidgning avdepartementets utredningsresurser. Den internalionella bevakningen bör förslärkas pä allanivåer. Varje handläggare bör ha ansvar för atl de internationella aspeklernalöpande bevakas på det egna området. Denna ytterst viktiga fräga kan inlehänskjutas till en avskild verksamhet i departementet. Jag vill inte hellerföreslå att en internationell handläggare inrättas i varje enhet idepartementet, eftersom de industripolitiska frågorna är sä komDlexa atlen person inte 1980/81:130 375 skullekunna klara av en godtagbar inlernationell bevakning. Det är inte möjligt attvara specialist pä internationella aspekter. Departementsledningen bör ocksäklart uttala atl internationella aspekter skall prioriteras pä bekostnad avandra områden. Internationella kontakter bör utvecklas på alla nivåer genomutlandsresor och besök frän ullandel. Som tidigare framgått bör EIU kunnahjälpa till i detta arbele. Behovetav samräd och kontakter är, som tidigare framgått (avsnitt 5.4), stort i deindustripolitiska frågorna. En intressant kontaktväg erbjuds av departementetsetableringsdelegalion, som sedan nägra är har löpande muntliga kontakter medett par hundra större industriförelag i landel. Denna direktkontakl mellandepartementet och företagen kom lill i regionalpolitiskt syfte men skullekunna utvecklas som en viklig informell kontaktväg även i andra frägor. Exempelpä sädana frågor är bransch- och utvecklingsplaner i vikliga konkurrentländeroch induslripolitiska satsningar av annal slag, frägor som enligl minuppfattning av naturliga skäl inle alltid kan bevakas effektivt ens av destörsta industriföretagen. Medden breddade kompelens och ökade inlerantionella inriktning och bevakning idepartementet som jag ovan beskrivit som önskvärd kommer departementet på ettnaturligt sätt atl framstå som en intressant samtalspartner för dessa företag.De risker för utverkande av otillböriiga förhandlingsfördelar och liknande("mygelekonomi") som föreligger med den skisserade inriktningen avkonlaklverksamhelen bör vägas mot de möjliga förbättringarna av denindustripolitiska informationsprocessen och dialogen. Förhandlingsekonominsspeciella problem bör angripas genom alt någorlunda stabila och accepteradespelregler utvecklas för industripolitiken. Kan sådana regler skapas, begränsasproblemel till frägan om de följs eller ej. Jagvill avslutningsvis ta upp frägan om det beslutsunderlag som departementetställer till och näringsutskottets förfogande. Ulredningen harlåtit analysera detla underlag i ett antal större stödärenden från de senasteåren (se bilaga 3). Del skriftliga beslutsunderlag som ställs till politikernasförfogande synes, enligl analysen, ofta inte grundas på remiss-behandladeutredningar, ibland inte på offentliga ulredningar över huvud laget. Därigenomavslår departementet frän en möjlig förbättring och allsidig belysning av delindustripolitiska beslutsunderlaget. All vikliga intressenter ofta deltagit iulredningsarbetel är inle alllid tillräckligt. Dessutom synes merparten av delskriftliga underiaget komma från berörda företag. Även om valstrategiskaöverväganden skulle vara det som huvudsakligen styr besluten i ,finner jag förhållandena otillfredsställande. Departementet bör, om och närstödärenden kommer upp, i större utsträckning ställa remissbehandlatutredningsmaterial till utskottels förfogande. Prop.1980/81:130 376 5.9 Konsekvenser för industriverket Som framgår av kapitel 4 bedrivs vid industriverket enomfattande utredningsverksamhet. Mot bakgrund av de utredningsbehov jagbeskrivit i avsnitt 5.2 och den utveckling av ulredningsprocessen som jagbedömer vara önskvärd (avsnitt 5.3) skall jag här analysera industriverketsroll inom ramen för del industripoliliska utredandet i storl i landel. Minaförslag preciserar den roll som statlig industripolitisk utredningsverksamhet ifasl organiserad form bör spela. Jag bortser därvid frän ulredningar som enbarthar syfte atl tillgodose utredningsinslansens egen interna verksamhel.Industriverkels planerings- och utredningsbyrä (PU-byrän) kommer dä iblickpunkten. PU-byrån har 40 handläggare och disponerar ca 8 milj.kronor för utredningar m. m. (se kapitel 4). RRV har lagl fram förslagom hur dessa resurser bör utnyttjas effektivare än (Revisionsrapport 1978: 1104). Där föresläs bl.a. att PU-byrån bör utvecklaelt fortlöpande bevaknings- och informationssystem som kan identifierabranscher, delbranscher eller problemområden som bör utredas ytterligare,t.ex. av byrån själv. Denna bevakning skall vara bäde nationell ochinternalionell. Information som las fram i systemet bör ställas lill olikaintressenters förfogande. Dessutom skall systemet ulgöra bas för en flexibelutrednings-organisation som snabbt kan ulföra åtgärdsinriktade utredningar påbeställning av industridepartementet och kommittéer. Jag anser alt RRV alltför optimistiskt bedömer möjlighelenatl få fram det föreslagna bevakningssystemel och ocksä dettas roll som främstabas för identifiering av problemområden. Signaler som antyder problem kommerfrån olika häll och ofta på informella vägar. Del är därför tvivelaktigt om mani sä stor utsträckning skall låta elt sådant relativt formaliseral system styrautredandet av strategiska induslriproblem. Jag är tveksam till en renodling av en flexibel ulredningsorganisalionför snabba utredningar, eftersom den försvårar planering av byråns övrigautredningsverksamhet. Industrideparlemenlels behov bör i stället lösas pä annatsätl (se avsnitt 5.8). Som framgått av diskussionen (t.ex. i avsnitt 5.2) harjagfunnit del vikligl att grundläggande kunskap om industriella utvecklings- ochförändringsprocesser las fram. Detta kan och bör ske vid universitet ochhögskolor samt forsknings- och uiredningsinstilul. Men staten behöver även merdirekta möjligheler att påverka kunskapsutvecklingen. För detla behövs en fastulredningsorganisalion. Områden som bör läckas är bl. a. del slag avprognosarbete som PU-byrån bedriver i anknytning till industriverketshöstrapporl och längtidsulredningarna. Dock bör internalionella aspekterbetonas i högre grad . I anknytning lill detta kan det bli aktuellt medviss utökad löpande internationell bevakning (se avsnitt 5.5). bedrivs inom branschseklionen en hel delbranschulred-ningar (bransch i vid mening). Jag tror all en probleminrikladutrednings- Prop.1980/81:130 377 verksamheli framtiden i ökad utsträckning kommer atl behöva utgä frän alltmer olikartadeproblem där marknader, konkurrensförhållanden, produktområden, andra system avförelag än branscher elc. kommer i fokus. Mot den bakgrunden villjag föreslåatt den löpande branschbevakning som industriverket tidigare avsett att byggaupp omprövas. Etl sådant system skulle - om det täckte flertalet störrebranscher - bli myckel kostnadskrävande att underhålla. Jag har i avsnitt 5.2emellertid pekat på behovet av att utveckla förvarningssystem. Därmed harjag ejavsett system för en omfattande löpande datainsamling på branschnivå.Kunskaperna om de utvecklingsprocesser som branscher genomgår är för bristfälligaför att man skall kunna välja ut hela syslem av relevanta data och ur demhärleda varningsindikalorer. I stället bör man satsa pä förvarningssystem iform av fördjupade utredningsprojekt och även pröva användbarheten av någorlundalätt tillgängliga nyckeltal. Vidareföreslår jag alt branschutredningar i mer konveniionell mening i ökadutsträckning knyts till operaliv verksamhet, t.ex. i samband med att en branschfår allvariiga problem. Industriverketär huvudman för de regionala utvecklingsfonderna. Hos dessa finns en kunskap omregionala induslriproblem och mindre företag. Del är önskvärt all samarbetemellan verket och fonderna utvecklas när del gäller utredningar. Fonderna kanbehöva centralt gjorda utredningar som är användbara i deras operativaverksamhel, men de kan ocksä tillföra värdefull erfarenhel till utredningar ommindre företag och regionala problem. Jag föreslår att den regionalt ochsmåföretagsinriktade utredningsverksamheten i PU-byrän i lämplig omfattningförs över lill den del av verket som svarar för service till fonderna. Enviktig industripolitisk insats är att förse förelag med information. För mindreföretag är särskilt information om teknologisk utveckling och tekniskagenombrott samt om exportmöjligheter av intresse. Jag föreslär attindustriverket i anknytning till sin service ät fonderna bidrar till atl byggaut denna informationsverksamhet. Del bör ske i samarbele med STU och SverigesExportråd. Deförändringar jag föreslår innebär att den fasla utredningsorganisationeninriklas på för del första fortsatt prognosverksamhet men med starkareinternationell inriktning, för det andra viss ytterligare internationellbevakning och för del tredje ett begränsat antal klart probleminriktadeutredningar. Till den sistnämnda funktionen bör kunna knytas externa experter istörre utsträckning än . Användningen av PU-byråns resurser börsäledes omprioriteras. Konsekvensernaför PU-byräns organisation blir följande. De nuvarande sektionsgränsernaslopas; del är inle meningsfullt all fortsätta atl arbeta med nuvarandesektionsindelning. Om nägon ny formell seklionsindelning kommer att behövas färerfarenheterna utvisa. När viss utredningsverksamhet om t.ex. regionalaproblem och smäförelagsproblem förs över till Prop.1980/81:130 378 andra delar av verket bör motsvarande resurser också förasdit. Vidare är det önskvärt alt möjligheterna alt köpa externa expertljänsterökas. Därför bör vissa resurser som binds av fasta tjänster omvandlas tillmedel för detla ändamål. Dessa tvä förändringar medför att antalet faslahandläggartjänster minskas. Antalet utredningsprojekt som kan bedrivassamtidigt av PU-byrån torde därmed bli mindre. Andra skäl lill delta är altprojekten kan bli mer resurskrävande pä grund av dels ökaderesurser för initiering/beslällning och analys/tolkning, dels merkostnadskrävande internationellt inriktade projekt. De förändringar som föresläs bör genomföras i takt med attpågående projekt avslutas. Den kompetensprofil som bör eftersträvas vidnyrekrytering bör även i fortsättningen bygga på kvalificeradulredningserfarenhel och ekonomisk eller leknisk utbildning.Cirkulationstjänstgöring av det slag som föreslås för departementet bör prövasäven av PU-byrån. Jag har övervägt om den fasta utredningsorganisationen istället borde ha formen av etl fristående utredningsinstitut, t.ex. genom altPU-byrån bryts ul ur industriverket. Ett sådant alternativ kunde ha vissafördelar. Självständigheten kunde öka, liksom kanske även möjligheterna attulreda flera alternativ, atl föreslå obekväma ätgärder och atl självständigtdella i den industripolitiska debatten. Acceptansen hos andra myndigheter ochhos organisationer och företag skulle kunna bli större om verksamhelen intebedrevs inom ramen för ell stort verk. En annan juridisk form än myndighelskulle också kunna ha fördelar. Ett fristående inslilui skulle dock få slörre avstånd tillindustriverkels operativa verksamhet. Möjligheterna att inom ramen förindustriverket fiexibelt flytta resurser mellan operativ verksamhet ochutredningsverksamhet skulle vidare bortfalla. Del kan slutligen hävdas atl defördelar med elt fristående insiitut som ovan anförts ändå inte är särskillslora. Jag har kommit lill den slutsatsen alt PU-byrän tillsvidare bör bli kvar i industriverket. Byrån borde kunna utvecklas i denriktning som skisserats här, vilket innebär en betydande förnyelse avverksamheten. Utvecklingen bör emellertid noga följas och utvärderas avdepartementet. Omprövning av utredningsverksamhetens inriktning ochorganisation ligger i linje med den experimentella syn som genomsyrarbelänkandet. Prop.1980/81:130 379 Sammanställning av remissyttranden över betänkandet (Ds11980:17) Att utveckla en långsiktig industripolitik Till betänkandel (Ds 1 1980: 17) utveckla enlångsiktig industripolitik avgivetav kommittén för industripolitikens informationsunderlag (KIPI) - haryttranden avgivils av (), (), konjukturinsilutet, stalskontorel, (), kommerskollegium(KK), slalens pris- och kariellnämnd (SPK), överstyrelsen för ekonomiskl försvar (ÖEF), (), statens industriverk (SIND), styrelsen för leknisk utveckling (STU). i och , industri slödsulredningen, direktinvesteringskommittén (), forskningsråds nämnden, Riksbank, universiteten i , , , och Umeä, Exportråd, Svenska handelskammarförbun det, , statsföretag , Stiftelsen utvecklingsfond, ingenjörsvelenskapsakademien (IVA), landslings förbundet, (), hantverks- och indus lriorganisation - Familjeföretagen (SHIO-Familjeföretagen), lantbrukar nas riksförbund (LRF), tjänstemännens centralorganisation (TCO), centra lorganisationen /SR (/SR), landsorganisationen i (LO), (), Arbetsledareför bund (SALF), kooperativa förbundet (KF), . Vidare harlänsslyrelsen i bifogat yttranden fränLänsarbetsnämnden i , och länslandsting saml regionala utvecklingsfonden i . /SRhar bifogat yllranden frän förbundel för jurister, samhällsvetare och ekonomeroch . LO har bifogat yttrande frän SvenskaMelallarbelareförbundei. Sekretariatet för framlidsstudier, expertgruppen förforskning om regional utveckling, exportkredilnämnden, iSlockholm, vid i ,ekonomiska forskningsinstitutet vid i , KungligaVetenskapsakademien, . , AB , studieförbundet näringsliv-samhälle. ,AB , har avstått frän all yttra sig. Flera remissinsianser instämmer i utredningens allmännasynpunkter om behovet av att förbättra nuvarande informationsunderiag. RRVanför att detta särskilt gäller önskemål om förstärkta beställar- och avnämar- Prop.1980/81:130 380 funktioner, betoningen av äterföringsinformationen ochkraven på ökad långsiktighel och ökad belysning av och debatt om allernalivaindustipoli-liska handlingslinjer och synsätt. RRV accepterar också synsättetatl slallig verksamhel inom indsulripolitikens omräde i högre grad än nu börses som provisorisk och experimentell. i och länanför: "Utredningsmannen har på etl intressant och klargörande sättbehandlat frågorna kring industipolilikens informations- och kunskapsunderlag.Länsstyrelsen understryker vikten av s.k. "förvarningssyslem". Ensystematisk avspaning av omväriden är angelägen för atl industriellastrukturomvandlingar skall kunna observeras i lid. Varvsindustrins omvandlingbör kunna ge lärdomar. vill därför föreslå all ellforskningsprojekt startas kring faktorerna bakom krisen. Statsföretag framhålleratt KIPI lyckats väl i sin analys av industripolitikens framväxt,beslutsprocess och allmänna problematik. Betänkandet präglar elegans ochklarhet. I remissvaret frän IVA sägs: "IVA finner ulredningens övervägandenom och synsätt pä industripolitiken och dess långsiktiga innehåll i stort settrikliga. Förutsättningarna för industripolitiken pä läng sikt i kanendast lill en viss del redan nu preciseras. Man har all arbeta utifrån olikaantaganden om bl.a. den internationella utvecklingen för alt säkra beredskapinför olika utvecklingsalternativ. Insatserna vad gäller bl.a. teknisk ochindustriell utveckling och därmed förknippad FoU-verksamhet i utlandel kanemellertid redan nu bedömas bli omfattande . Detta kan förutses fäsärskilt belydelse för industripolitiken i . Avspaning av teknisk ochindustriell utveckling saml FoU-verksamhet i utlandet utgör därmed ettinformationsobjekt med hög rang". Z,/?f framför all utredningens analyseroch förslag grundas pä fem "teser", vilka LRF finner relevanta. Detbör dock påpekas all leserna är generelll för hela näringspolitiken;uppenbarligen kan inle informationssystem som tillkommit tillämpas i ell hell annat samhällsekonomiskt läge. Önskemålet om industridepartementets ökade inriktning päden långsiktiga industripolitiken är naturligtvis i sig okontroversielll anserLRF. Det måste dock vägas mol den bistra verkligheten som inle kan undvarahandläggning av bl.a. stöd till nedläggningshotade företag och branscher samtlill ekonomiskl ulsalla regioner. Med en starkare betoning av sambandet mellaninduslripolilik och regionalpolitik anser LRF att utredningen framför riktigaslutsatser vad gäller önskvärda informationsunderiag för den långsiktigaindustripolitiken. LRF instämmer även i atl de resurser i fräga om ulredningoch forskning, som står lill förfogande, är tillräckliga inom området. FOA framhåller det nödvändiga i alt definiera ochstrukturera begreppen induslripolilik pä elt klarare sätl för atl kunnaprecisera kunskaps- och informationsbehovet. FOA anför: "Kommillénsbegränsning av begreppet industripolitik leder ocksä till allvarligabegränsningar i kommitténs ge- Prop.1980/81:130 381 nomgångav tillgängligt underiag och av relevanta forsknings- och utredningsorgan.Exempelvis nämns varken UD eller FÖD. Kommittén hamnar bl.a. därför i en istora stycken felaktig bild av möjligheterna att med kompetens och underlaginom befinlliga organ redan på relativt kort sikt lämna ökal stöd förindustridepartementels och långsiktiga bedömningar ochplaneringsåtgärder. Kommitténhar dessulom vall all i huvudsak behandla enbart ekonomiskl ochsamhällsvelenskapligt informationsunderiag. Behovel av tekniskt underlag somelement i en långsiktig industripolitik förbigås nästan hell. FOA anser detlavara en allvarlig brist. För utformning av en framsynt induslripolilik fordrasen långsiktig bedömning av industrins möjligheler mot bakgrund av teknikensoch väridsekonomins utveckling. För della krävs en aktiv uppföljning av leknikav intresse för svensk industri. STU har härvid en roll och en kompetens sombör uppmärksammas". TCO konslalerar all ulredningens slulsalser är myckelallmänna till sin karaktär och behöver utredas ytterligare innan de kanförverkligas. Del är vidare av vikl menar (ZO alt effekterna pä industrinövervägs när olika former av samhällspolitiska åtgärder vidtas. 2 Expertgruppen för industripolitisk utveckling (EIU) EIUska enligt utredningen vara en kommitté, som arbetar under industridepartementet,men ha en uttalad självständighet genlemol delta. EIU skall inte ersättaexisterande organ och verksamheter utan bidra lill att förstärka vikligafunktioner inom dessa. Flertaletav instanserna är negaliva lill inrättade av etl nytt organ. Industristödsutredningensuppfattning angående de nämnda funktionerna är atl de är starkteftersatta. anser dock alt långsiktigpolicyformulering och beställning av erforderiigt industripoli-Uskt underiag ären självklar uppgift för regeringskansliel. En kommitté torde inte kunnaersätta denna funktion inom regeringskansliel, anser industristödsutredningen.Tvärtom skulle dess tillkomst medföra risker för en ytteriigareeffeklivitetshämmande splittring av resurserna på området.Industrislödsulredningen avslyrker förslaget om inrättande av en Expertgruppför industripolitisk utveckling. Utvecklingsfondeni framhåller att man ställer sig tveksam till om inrättandet avett helt nytt organ, med den inriktning som utredningen föreslagil, är denbästa lösningen. Fonden anser alt risken för dubbelarbete och en splittradstruktur vad gäller utredningsresurser inte är obefintlig. SI anser för sin delatl det inte finns behov av någol nytt expertorgan under industridepartementetutan att industriminislern i stället bör utnyttja de redan . KF anser att förslaget inle är moliverat p.g. a. attdet kan uppstå risk för resursdubble- Prop.1980/81:130 382