prop · G40392 · 1980-12-31 00:00:00 — Redandessförinnan fär sådana villkor föreskrivas av nämnden efter vad som ärskäligl, om förhällandena i omgivningen har ändrats väsentligt eller om användningenav ny process- eller reningsleknik i verksamheien skulle medföra en väsentligförbättring från miljöskyddssynpunkl. Om särskilda skäl föreligger, får nämnden efter utgångenav den tid som anges i första stycket även ompröva tillstånd att släppa ulavloppsvallen i ett visst vattenområde. Utöver redaktionella ändringar har paragrafen förtydligatsgenom att del i andra stycket har lagits upp den omprövningsmöjlighet somgäller ny process- eller reningsteknik och som jag har behandlal i den allmännamotiveringen i avsnittet om lillsländsbesluls rältskrafl (avsnitt 2.2.2). Detförhållandel att den leknik i fråga om reningsformer eller produktionsmetodersom skall kunna föranleda strängare villkor har angetts som "ny"betyder inte att tekniken skall vara ny i den bemärkelsen att den haruppfunnits först efter det att det akluella tillståndet lämnades. Tekniken ifräga kan mycket väl ha varit känd vid lillständsprövningen. Anledningen tillatt föreskrifler om användningen av denna teknik då inle meddelades kan havarit t.ex. att tekniken ansågs för outvecklad för alt kunna lillämpas vidstorskalig produktion. Det kan ocksä ha varit så att kostnaderna för altinstallera och utnyttja tekniken i fråga inte bedömdes som rimliga. Vid dettiUfälle då omprövningen är aktuell kan bedömningen utfalla pä annat sätt.Såsom jag har uttalat i den allmänna motiveringen skall därvid slor vikt fästasvid kostnaderna för övergången till den nya tekniken och lill den tid sombehövs för övergången. Av andra stycket följer att nya eller strängare villkorfär föreskrivas 1980/81:92 75 ocksä när förhållandena i den miljö som omger verksamhetenhar ändrats väsentligt. Innebörden är alt alla förhällanden i omgivningen somhar ändrats väsentligt och som medför att störningarna frän viss verksamhet förframtiden inte bör tålas i samma utsträckning som lidigare kan utgöra grund fören omprövning. Lägel kan vara del alt del efler tillständsbeslutet för vissverksamhet tillkommit utsläpp frän andra industrier eller anläggningar i sammavatten- eller luflområde. Med hänsyn härtill kan riskerna för människors hälsaoch för miljön ha ökat pä grund av alt mängden föroreningar har ökal eller pågrund av alt effekten av föroreningarna har blivit kraftigare genom samverkanmellan olika förorenande ämnen (s. k. synergism). Del kan vidare förhälla sigsä att den omgivande miljön efter tillståndsbeslutet har blivit mer känslig förstörningarna frän verksamheten. exempel härpå är när bostadsbebyggelse haruppförts på ett tidigare obebyggt område i närheten av den störandeanläggningen. Att sädana förändringar som har angetts inträffar börenligl min mening i stor utsträckning kunna motverkas genom en förnuftigplanering. Störningarna från redan tillståndsgivna anläggningar mäste givelvisbeaktas säväl vid miljöskyddsprövningen av planerad verksamhei som vidsamhällsplaneringen i övrigt. Såsom har påpekats av föredraganden vid ML:sfillkomst (prop. 1969:28 s. 217) har eU fillståndsbeslut den prioritetsverkanatt innehavaren av tillståndel inte kan tvingas upphöra med den miljöfarligaverksamheten på grund av att ny bebyggelse har vuxit upp i närheten. Men hankan enligl den nu behandlade bestämmelsen bli skyldig alt vidta yllerligareskyddsåtgärder för att minska störningarna. När en fråga om omprövningaktualiseras utgör prioriteten bara en av flera omsländigheter som skallbeaktas vid den skälighetsavvägning som görs av koncessionsnämnden. Har regeringen fastställt villkor för ett tillständ, färkoncessionsnämnden vid tillämpningen av 24, 25, 27 eller 29 § andra stycketinte avvika väsentligt frän villkoret ulan att regeringen har medgivit det. Den sakliga ändring som har vidtagits i denna paragraf ären konsekvens av den ändring som har gjorts i 29 § andra styckei. Ett tillständ förfaller, om den med tillståndet avseddaverksamheten inle har satts i gång inom den tid som har föreskrivits med stödav 18 § andra stycket. Visas giltigt skäl för dröjsmålet eller skulle synnerligtmen uppstå genom att tiUståndet förfaller, får koncessionsnämnden förlängaliden med högsl tio är, om ansökan därom görs innan den föreskrivna tiden gärut. Nämnden får därvid föreskriva nya eller strängare villkor för verksamheienefter vad som är skäligt. Prop.1980/81:92 76 Utöverredaktionella justeringar har i andra stycket av denna paragraf tillagts enbestämmelse enligl vilken koncessionsnämnden i samband med föriängning av denför igångsättningen fastställda tiden får ompröva de i tillståndsbeslutetangivna villkoren i skärpande riktning. Eftersom nämnden alltid kan tvingafram en omprövning genom att avslå en begäran om förlängning, tordebestämmelsen inte innebära någon ändring av gällande rätt. Den skall ses somett förtydligande som är motiverat av praktiska skäl. Om det förprövningen av frägan om förlängning har gått frän dettillständsbeslutet meddelades, finns risk för att de ursprungligen fastställdavillkoren inte svarar mol de miljöskyddskrav som ställs på likartadeverksamheter vid det senare tillfället. Det framstår i sådana fall sompraktiskt både för sökanden och berörda myndigheter att omprövningen sker isamband med att förlängningsfrågan avgörs. Koncessionsnämndensbeslut om villkor eller föreskrifter enligt 23-25, 27 § eller 29 § andra styckeiandra meningen har samma verkan som ett tillståndsbeslul. Paragrafenhar tillagts i detta lagstiftningsärende. Motivet till att införa bestämmelsenhar jag redovisat i avsnittet om fillståndsbesluts rättskraft i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.2.2). Beslämmelsen avser alt ge företagaren skäligtskydd mot en ny omprövning i skärpande riktning. Den gällgr vid all omprövningsom leder till alt nya eller ändrade villkor eller föreskrifter meddelas. Enomprövning i skärpande riktning före skyddstidens utgång kan emellertid ske,om någol sådanl förhållande föreligger som kan föranleda omprövning avvillkoren i ett tillståndsbeslut. och länsstyrelserna utövar tillsynen av miljöfarlig verksamhet. Naturvårdsverkethar den centrala liUsynen, samordnar länsstyrelsernas tillsynsverksamhet ochlämnar vid behov bistånd i denna verksamhet. utövar fortlöpandetillsyn inom länet. TillsynsmyndigheternaskaU samarbeta med varandra samt med sådana statliga och kommunala organ somhar att utöva tillsyn i särskilda hänseenden eller som på annat sätt fullgöruppgifter av betydelse för fillsynsverksamheten. Det åliggertillsynsmyndigheterna alt verka för att överträdelser av denna lag beivras. 1första stycket har den nuvarande förutsättningen för tillsynens utövande, attfara för allmänna intressen skall föreligga, tagits bort på grund av att denansetts innebära en onödig inskränkning i tillsynsbefogenheterna. Dessutom haren redaktionell justering gjorts. Genomtillägget av sista meningen i tredje styckei har införts en allmän skyldighetför fiUsynsmyndigheterna att se till alt överträdelser mot ML beivras. Jag harbehandlat frägan i den allmänna motiveringen (avsnitt 1980/81:92 77 2.4.5).Föreskriften riktar sig i första hand lill och i förekommandefall (44 a §) hälsovårdsnämnden, eftersom del är dessa myndigheter som harhuvudansvaret för den löpande fillsynen. När misstanke om alt en överträdelsehar sketl har uppkommit hos en tillsynsmyndighet, måste myndigheten medanledning av förevarande beslämmelse la upp saken och utreda den så attmyndigheten kan bedöma om anmälan till åtal skall ske. Visar sig misstankenvara befogad, mäste sådan anmälan göras såvida inte överträdelsen är såbagaleUartad att den kan anlas gä fri frän straff enligl 45 § andra stycket. I skyldigheten att verkaför att överträdelser beivras ingår ocksä en skyldighet för och iförekommande fall hälsovårdsnämnden att rapportera allvarligare överträdelserlill nalurvärdsverkel. Detta är en förutsättning för att skallkunna fullgöra sina uppgifter alt hos koncessionsnämnden väcka talan omförverkande av tillstånd eller om uttagande av miljöskyddsavgift i fall somavses i 23 resp. 52 §. Det ankommer på regeringen all meddela behövligaföreskrifter om hur denna rapportering skall gå tUl. Finneren tillsynsmyndighet att olägenhet uppkommer eller kan uppkomma genommiljöfarlig verksamhet, får myndigheten meddela råd om lämpliga ätgärder föratt motverka olägenheten. Genomen ändring som har gjorts i denna paragraf ulgör del inte längre enförutsättning för åtgärden alt meddela räd all olägenheten bedöms vara avbetydelse från allmän synpunkt. De regler som en myndighet kan meddela enligtdenna paragraf är lill sin karaktär sädana all de anvisar en företagare hur hanlämpligen kan förfara i vissa hänseenden men där det likväl står honom frittall välja en annan väg för att nä del önskade resultatet. Då termen"anvisningar" inte längre bör användas som beteckning för sådanaregler har termen lagits bort i denna och nästföljande paragraf (se prop.1975/76: 112 s. 66 och 67). Omtillstånd inle har givils enligl denna lag, får en tillsynsmyndighet meddelaett föreläggande om sädanl försiklighetsmält eller förbud som uppenbart behövsför att lagens beslämmelser skall efterlevas. I brådskande fall eller när deti övrigt finns särskilda skäl får föreläggandet ges och i andra fallförst sedan det visal sig att rättelse inte kan vinnas genom råd. Tillståndsbeslutenligt denna lag hindrar inle en tillsynsmyndighet från att meddela sådanabrådskande föreskrifter som är nödvändiga till följd av särskildaomständigheter. Omen tillståndshavare åsidosätter villkor som angivits i tillständsbeslutet, fåren tillsynsmyndighet förordna om rättelse på hans bekostnad eller föreläggahonom att själv vidtaga rättelse. Ibeslut om föreläggande enligt denna paragraf fär en tillsynsmyndighet sätta utvite. 1980/81:92 78 Idenna paragraf har gjorts vissa justeringar av redaktionell karaktär. Vidarehar ordet "" genomgående bytts ul mot "en tillsynsmyndighet".Såsom har föreslagits i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3) börbefogenheten att ingripa mol miljöfarlig verksamhei med slöd av denna paragrafi framtiden tillkomma ocksä naturvärdsverket. En sädan befogenhet fillkommerockså en hälsovårdsnämnd, när tillsynsuppgifter har överlåtils lill nämndenenligt vad som sägs i 44 a §. Formellt kommer därigenom den centrala, denregionala och den lokala tillsynsmyndighetens befogenhet att ingripa att varalika omfatiande och alt sammanfalla i ett enskilt tillsynsärende. Detla bör somregel inte föranleda nägra problem med hänsyn till det samarbele och det samrådsom får förutsättas komma att ske i tillsynsfrågor av större vikl. Huvudregelnbör naturligtvis vara att den myndighet bör ingripa som har ansvarel förtillsynen över den anläggning som är aktuell. 1 det särskilda fallet kan t.ex. ha begärl bistånd av när ett ingripandeövervägs mol en frän tillsynssynpunkt besvärlig anläggning, t. ex. inom denkemiska industrin. Vid uppenbar passivitet frän nägon tillsynsmyndighets sidabör annan tillsynsmyndighet kunna gä in med ett föreläggande. Denomständigheten att nägon tillsynsmyndighet anser att annan tillsynsmyndighet iell visst fall borde ha ingripit med kraftfullare åtgärder än som skett ulgörenligt min uppfattning inle skäl för den försl nämnda myndigheten all ingripa.För naturvärdsverkets del gäller i sådant fall att verket har möjlighet altöverklaga tiUsynsbeslut som har meddelats av eller hälsovårdsnämnden. Efteråtagande av en kommun får överlåta ål hälsovårdsnämnden altulöva fortlöpande tillsyn enligt denna lag. Sker sädan överlåtelse, skall vadsom sägs i lagen om tillsynsmyndighet gälla hälsovårdsnämnden. Deöverväganden som ligger bakom beslämmelserna i denna paragraf har redovisats iden allmänna motiveringen (avsnitt 2.3). Av bestämmelsens ulformning följeratt tiUsynsuppgifter inle kan delegeras lill hälsovårdsnämnden i en kommun islörre omfattning än vad kommunen har åtagit sig. Det får förutsättas attsamråd mellan kommunen och sker, innan ett sädant åtagande görs.Kommunen svarar själv för att del finns resurser och kompetens för tillsynen.Länsstyrelsen skall därför inle pröva den frägan. Enliglandra meningen blir om tillsynsmyndighet fillämpliga i fräga omhälsovårdsnämnden, när tillsynsuppifler har överlåtits på nämnden. de befogenheter och skyldigheter som framgär av föreskrifleri bl.a. 38-43 §§. Rörande samspelet mellan tillsynsmyndigheterna villjaghänvisa till vad jag i della avseende har anförl i specialmotiveringentill 38 och 40 §§. Prop.1980/81:92 79 Enöverlåtelse av vissa tillsynsuppgifter på hälsovårdsnämnden innebär inte attallt ansvar för den delen av tillsynen tas bort från . Enligt 38 §tredje stycket åligger det att på olika sätt bistå hälsovårdsnämndeni dess verksamhet. Delta kan särskill vara påkallat om förhållandena i etttillsynsärende är komplicerade frän leknisk eller juridisk synpunkt. Tillböter eller fängelse i högst döms den som uppsåtligen eller avoaktsamhet 1. bryter mot förbud som harmeddelats med stöd av 8, 23 eller 41 § eller åsidosätter sådana bestämmelsersom har meddelats med stöd av 2 § fjärde stycket, 2. underlåter att iakttagaföreskrift som regeringen har meddelal med stöd av 10 §, 3. åsidosätter villkor eller föreskriftersom har meddelats med stöd av I7§, I8§ första styckei, 19-21 §, 21 a§ andrastyckei, 23-25, 27§, 29§ andra stycket eller 41 §, 4. underlåter att fullgöra vad somåligger honom enligt 43 § första stycket eller i ansökan eller annan handlingsom avges enligl denna lag eller föreskrift som har meddelats med stöd av lagenlämnar vederbörande myndighel orikliga uppgifter rörande ell förhällande avbetydelse för prövning av en tillstånds- eller tillsynsfråga. Iringa fall döms inte till ansvar. Tillansvar enligt första stycket döms inte, om ansvar för gärningen kan ädömasenligt . Bestämmelsernai första styckei överensstämmer till stora delar med den nuvarande lydelsen avstycket. Slraffmaximum har höjls till två ärs fängelse. Kränkningsrekvisitet ipunkten 3 har slopats. Vidare har punkterna 2 och 3 ändrats som en följd avförslagel alt dispensprövningen skall upphöra och av andra föreslagnaändringar i prövningssystemet. I punkten 4 som är ny har förts in denbeslämmelse om brott mol upplysningsplikten som finns i paragrafens andrastycke samlidigl som lämnandet av oriktiga uppgifter har straffbelagts. Bakgrunden till höjningenav straffmaximum har jag redovisat i den allmänna motiveringen. Nägraremissinstanser har ifrågasatt om inle brotten i förevarande paragraf bordedelas in i åtminstone tvä grader, en för svåra brott och en för ordinära brott.Av vad jag har sagt i den allmänna motiveringen framgår att jag förordar altvissa ändringar görs i 13 kap. som innebär att ansvar för grovamiljöbrott skall kunna ådömas enligt . Med hänsyn till bl.a. dettabör en särskild slraffskala för grova brott inle införas i ML, Eftersomden föreslagna straffskalan i ML gäller för samtliga brottstyper, kommerstraffmaximum för broll mot upplysningsplikten (punkten 4) alt höjasväsentligt, från nuvarande böter till fängelse. Enligt börsamma straffskala gälla för delta brott som för normalfal- Prop.1980/81:92 80 letav brottet osann försäkran enligt 15 kap. 10 § första stycket ,vilket skuHe innebära fängelse . Jag kan inte delahovrättens uppfattning. Att lämna oriktiga uppgifter i ett miljöskyddsärendekan i vissa fall få omfattande konsekvenser för samhället, vilket BTKemi-fallet är ett belysande exempel på. Hovrätten har också tagit upp fråganom konkurrens mellan ett brott mot upplysningsplikten och övriga brott iparagrafen. Därvid har hovrätten pekat på möjligheten av att ett åsidosättandeav upplysningsplikten kan utgöra ett led i ett förfarande som resulterar i ettannat brott mot ML. Enligt min mening följer av den utformning som straffbudenhar fått i denna paragraf att domstolarna i de nu berörda fallen måste döma förtvå brott. Det är alltså frågan om vad som bmkar kallas olikartadbrottskonkurrens. Den omständigheten att t.ex. en överträdelse av etttillståndsbeslul föregåtts av att oriktiga uppgifter har lämnats tUlvederbörande myndighet skaU följaktligen inle ses bara som ett försvårande ledi överträdelsen utan skall bedömas som ett brott för sig. Straffbudetom brott mot upplysningsplikten (punkten 4) beskriver två skilda slagsgärningar. Enligt det första ledet straffas den som underlåter att lämna entillsynsmyndighet behövliga upplysningar om den miljöfarliga verksamheten närmyndigheten begär del såsom föreskrivs i 43 §. Syftet med dennaupplysningsplikt är att ge en tillsynsmyndighet tUlfredsställande underlag föratt bedöma om verksamheten är miljöfarlig och om det fill följd därav krävsingripande från myndighetens sida. Mot bakgrund härav är det enligt min meninguppenbart att brott mot upplysningsplikten begås inte bara när den som bedriververksamheten vägrar att lämna upplysningar utan också när han lämnar oriktigauppgifler genom att t.ex. utelämna betydelsefull informafion eUer lämna direktfelaktiga uppgifter. Att på sådant sätt lämna en tillsynsmyndighet vilseledandebesked kan således inte anses innebära att innehavaren har fullgjort sinskyldighel att lämna "behövliga upplysningar". 1det andra ledet av punkten 4 straffbeläggs förfarandet att lämna oriktigauppgifter i en ansökan eller annan handling som avges enligl ML till entillstånds- eller tillsynsmyndighet. Här krävs inte att uppgifternas lämnandeskall ha skett på begäran av en myndighet. En sådan skyldighet kan naturligtvisföreligga. Den regleras då inte av 43§ utan av t.ex. 13§ eller föreskrifter somkan ha meddelats i tillståndsbeslut. Som ett prakfiskt exempel på uppgiftervars riktighet slraffsanktioneras genom bestämmelsen i fråga kan nämnasuppgifter om utsläpp vilka skall avges till en tillsynsmyndighet enligt ettfastställt kontrollprogram. Straffbestämmelsen i detta led omfattar baraoriktiga uppgifter som lämnas i skriftliga handlingar. Något praktiskt behovav att låta muntliga utsagor vid förhandlingar omfattas av bestämmelsen tordeknappast föreligga. Andra än den som utövar den miljöfarliga verksamhei varomfräga är kan inle bestraffas för oriktiga uppgifter enligt denna bestämmelse. 1980/81:92 81 Bl.a. som en följd av att kränkningsrekvisitet slopas hari andra styckei av denna paragraf angetts att gärningar som är ringa fallerutanför del straffbara området. Även med hänsyn till den i 38 § lagförslagetupptagna skyldigheten för tillsynsmyndigheten att beivra brott är en sädanavgränsning enligt min bedömning nödvändig, om arbetsbelastningen hos dessamyndigheter skall kunna hållas på en rimlig nivå. Har någonbegått en gärning som avses i 45§ första stycket 1-3, kan överexekutor meddelahandräckning för att åstadkomma rättelse. I fråga om sådan handräckning gällersamma regler som för handräckning enligl 191 § utsökningslagen (1877:31 s. 1). Berörsallmänna intressen, får ansökan om handräckning göras av statensnaturvårdsverk eller annan myndighel som ärendel angår. Eflerkoms inte ett föreläggande enligt 40 § första ellerandra styckei, skall kronofogdemyndigheten på anmodan av tillsynsmyndighetenombesörja att åtgärd vidtas på den försumliges bekostnad. Detåligger polismyndighet att lämna den handräckning som behövs för utövande avtillsyn enligt denna lag. I tredje stycket har en följdändring gjorts. Övrigaändringar är av redak-fioneU karaktär. Beslutenligt denna lag får överklagas genom besvär hos , om beslutet harmeddelats av hälsovårdsnämnden, och hos regeringen, om beslutet har meddelatsav , koncessionsnämnden eller . Docköverklagas beslut om ersättning för koslnader enligl 14 § femte stycket andrameningen eller 43 § tredje stycket eller beslul om förbud vid vite enligt 51 §hos kammarrätten genom besvär. Om klagan över beslut i frågor ommiljöskyddsavgift finns särskilda beslämmelser i 62 §. Naturvårdsverketfår föra talan mot beslut som har meddelats i frägor om tillständ och i frägorsom avses i 40, 41 eller 43 § andra slyckel. Rätt attföra talan mot beslut som har meddelats i frägor om tillständ har ocksåkommuner och sädana lokala arbetstagarorganisationer som organiserararbetstagare i den verksamhet som avses med beslutet. Detta stycke ersätter de tre förstastyckena i paragrafens nuvarande lydelse. De sakliga ändringar som harvidtagits föranleds bl.a. av förslagen om att dispensprövningen skall tas bortoch att tillsynsuppgifter kan överlåtas på hälsovårdsnämnderna. Denhuvudsakliga innebörden av detta stycke är att beslut i Ullständs- ochtillsynsfrågor överklagas hos regeringen, dock att besvär överhälsovårdsnämndens tillsynsbeslut i första hand prövas av . Medbeslul i tillståndsfrågor avses här liksom på andra håll i lagen inte baraegentliga tillståndsbeslul utan också andra beslul som gäller frågor som hörihop med ett tillstånd, säsom beslut i frågor om igångsättningsmedgivande och ifrågor om omprövning av villkor. Enligt gällande ordning som har behållits idetta förslag överklagas 6 1980/81. Prop.1980/81:92 82 vissabeslut lill kammarrätten och i sista hand sker prövning av regeringsrätten.Beslut om miljöskyddsavgiften överklagas också till kammarrällen. Särskildabestämmelser om besvär gäller för sädana fall enligl förvaltningsprocesslagen(1971:291) vartill hänvisning sker i 62§. En erinran härom har lagils in iförsta styckei. I detta stycke som motsvarar tjärde stycket i paragrafens nuvarandelydelse regleras den särskilda besvärsrätt som tillkommer naturvårdsverket.NyU är alt verkels besvärsrält inte längre begränsas av att bara allmännainlressen får tUlvaratas. Den besvärsrätt som föreslås tillkomma kommuner och lokala arbetstagarorganisafionerulan att dessa berörs som sakägare av det beslut som överklagas las upp i deltastycke. Frågan har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.3).Kommunernas besvärsrätt är säsom har sagts inte begränsad till beslutsom rör en miljöfarlig verksamhet som är lokaliserad lill kommunens egetområde. Den avgörande förutsättningen för om besvärsrält föreligger är omkommunens yttre miljö kan bli utsatt för störningar frän den aktuellaverksamheien eller denna pä annat sätt berör ett miljöskyddsintresse hoskommunmedlemmarna. Beslut om att överklaga fattas av kommunfullmäktige, såvidafullmäktige inte har delegerat beslutanderätten tUl kommunstyrelsen eller annannämnd enligt 5§ kommunallagen (1977:179). Meduttrycket lokal arbetstagarorganisation bör förstås en sådan sammanslutning avarbetstagare som skulle vara part i en lokal förhandling med den arbetsgivaresom är aktuell i sammanhanget enligl lagen (1976:580) om medbestämmande iarbetslivet. Besluti frågor om tillstånd enligl denna lag, beslut i frägor som avses i 41 § eller43 § andra stycket och beslut enligt 14 § femte stycket andra meningen eller 43§ tredje stycket blir gällande när beslutet har vunnii laga kraft. I beslutetfår föreskrivas att det skall gälla med omedelbar verkan. Igängsättningsmedgivandenoch beslut i frågor som avses i 40 § gäller med omedelbar verkan, omvederbörande myndighet inte föreskriver annat i beslutet. Iparagrafen har utöver redakfionella ändringar gjorts den sakliga ändringen altigångsättningsmedgivanden enligt 21 a§ i detta lagförslag har hänförts tillsådana beslut som enligt andra stycket i förevarande paragraf blir gäUande utanhinder av att beslutet inte har vunnit laga krafl. Denna lösning har ansetlsmest följdriktig med hänsyn till det ändamål som bär upp bestämmelserna omigångsättningsmedgivanden. Överklagas ett sädant beslut har regeringenmöjlighet alt förordna om inhibition och därmed hindra att medgivandet tas ianspråk, innan besvären har prövats. 1980/81:92 83 Haren tillsynsmyndighet med stöd av 40§ första styckeiförbjudit miljöfarlig verksamhei eller ålagt den som utövar eller ämnar ulövasådan verksamhet att vidta försikfighelsmätt och begär han tillständ tillverksamheten enligt denna lag, kan koncessionsnämnden, om sökanden ställersäkerhet för kostnad och skada, bestämma alt tillsynsmyndighetens beslut intefår verkställas förrän tillslåndsfrägan har avgjorts eller koncessionsnämndenföreskriver nägot annat.