prop · G403178 · 1980-12-31 00:00:00 — Denna princip har emellertid efterhand övergivits på övriga områden, t. ex. sjukförsäkringen, folkpensioneringenoch delpensionsförsäkringen, och vidhålls numera bara i fråga om ATP.Sambandel mellan avgifter och förmåner inom ATP upprätthålls till priset av eftbetungande uppgiftslämnande och stora administrativa insatser. Del bör ocksåframhållas att överensstämmelsen mellan avgifter och förmåner inom ATP endastär principiell. I situationer med blandade inkomster - inkomst av såvälanställning som annat förvärvsarbete - råder exempelvis etl enbart formelltsamband mellan avgifts- och förmånssidorna. I vissa silualioner finns intenågot samband alls. Allmänt gäller i fråga om anställningsinkomst attavgiftspliklen för arbetsgivaren är oberoende av om arbetstagaren kommer alttillgodoräknas pensionsgrundande inkomst. Det försäkringsmässiga inslaget i ATPkan inle heller i övrigl anses vara så framträdande att principiellainvändningar kan riktas mot den av kommittén föreslagna finansieringsmetoden. Jag vill i detta sammanhang erinra om atl finansieringenav ATP sker enligt en fördelningsmetod, som innebär att de avgifler som tas utför dem som är i aktiv ålder fortlöpande används till atl belala pensioner tilldem som är pensionärer. Fördelningsmetoden har dock inle renodlats. Del sker enbetydande fondering i syfte bl. a. all utjämna skillnader i utgifter mellanolika år. Fondbildningen har även motiverats av samhällsekonomiska skäl. Med anledning av den krifik som från någraremissinstansers sida har riktats mol ell slopande av avgiflstaket vill jagframhålla atl jag med hänsyn bl, a. till de effekter som skulle uppstå förföretag i låglönebranscher inte är beredd att förorda en lösning som innebäralt basbeloppsavdraget slopas medan avgiflstaket bibehålls. Övre gränsen för beräkning av pensionsgrundande inkomst(förmånstaket) är 7,5 basbelopp (för molsvarande ,). Somframgår av kommitténs undersökningar är det en mycket lilen andel avbefolkningen som har inkomsler som överstiger denna gräns. I nuvarandeekonomiska läge anser jag inle alt det finns anledning alt la upp en diskussioni frågan om en höjning av förmånstaket. Beträffande de ekonomiska konsekvenserna av en omläggningvill jag nämna följande. Enligt kommitténs beräkningar skulle uttagsprocenlentill ATP, med hänsyn till den utvidgning av avgiftsunderlaget som blir följdenom basbelopps- och maximeringsavdragen avskaffas, ha kunnal sänkas från 11,75 %till om de regler kommittén föreslår hade gällt för . En inomkommittén gjord undersökning visar omfördelningseffekterna påarbetsgivaravgiflssidan lill följd av en sådan omläggning. Undersökningen 5Riksdagen 1980/81. 1980/81:178 66 avsåg 33 förelag fördelade på olika branscher och gav tillresultat att en omläggning skulle minska avgiftsuttaget för 18 förelag. skulle avgiftsuttaget öka med för 8förelag, med 0,2-0,för 5 förelag och med för 2 företag. När det gäller effekterna för egenförelagare vill jagerinra om alt nuvarande regler, vilka gäller fr. o. m. taxering,innebär atl egenavgifter som belöper på inkomst av jordbruksfastighet ellerrörelse är avdragsgilla vid inkomsttaxeringen som omkostnad i förvärvskällan.Vid taxering för elt visst beskattningsår medges etl schablonavdrag för deegenavgifter som hänför sig lill beskattningsåret i fråga. Schablonavdragetberäknas på ell underlag som molsvarar bruttointäkterna i förvärvskällan efteravdrag för andra omkostnader än schablonavdraget. Avdraget, som normalt ulgör10 % av den del av underlaget som inte överstiger . av den delav underlaget som ligger mellan . saml avöverskjutande del av underlaget, har avpassats med hänsyn till reglerna om ultagav egenavgifter. Att olika procentsatser gäller för olika inkomstdelar berorbl. a. på basbelopps- och maximeringsavdragen för ATP-avgiflen.Avdragsschablonen leder i de flesta fall till ett i förhållande till defaktiska avgifterna för lågt avdrag. I situationer med s. k. blandad inkomst,där anställningsinkomsien fyller upp beloppslaket, medför schablonen ett iförhållande lill de faktiska egenavgifterna för högl avdrag. De slutligaegenavgifterna för visst beskattningsår avstäms mot del tidigare medgivnaschablonavdraget. Om de slutliga avgifterna är större än schablonavdraget, fåröverskjutande belopp dras av näsla år. Överstiger schablonavdraget de slutligaavgifterna, las skillnadsbeloppel upp som inläkt . Ett genomförande av den av kommittén föreslagnaomläggningen föranleder givetvis behov av en justering av schablonavdraget. Deförenklingar som följer av kommitténs förslag i denna och övriga delar medgerdärvid en förfining av schablonen. När jag i det följande diskuterar effekternaav en omläggning av ATP-avgiflen utgår jag från atl schablonavdraget blir såutformat att det motsvarar de slutliga avgifterna. För egenföretagare i inkomstlägen . blirunder denna förutsättning den samlade effeklen av omläggningen i fråga omavgift och skatt normalt oförändrat eller sänkt uttag. I inkomstläget 250 000kr. kan uppkomma en nettoskärpning som uppgår lill av inkomsten. En omläggning leder även till att det sammanlagda skatte-och avgiftsuttaget på en inkomstökning förändras. Det bör dock framhållas atlATP-avgiflen är avdragsgill vid beräkning av såväl egenavgifter som skatter. Enhöjning av ATP-avgiften följs därför automatiskt av en minskning av övrigaegenavgifter och av skatter. skulle en omläggning avavgiftssystemet medföra att marginaleffekten av en inkomsthöjning på skatteroch avgifter minskade med . och däröverskulle omläggningen medföra en marginaleffekts- 1980/81:178 67 skärpning med ca en proceni. Redogörelsen visar att en omläggning inte kan väntasmedföra några mera belydande avvikelser från nuvarande avgiftsuttag förflertalel arbetsgivare och egenföretagare. Vad gällermarginaleffektsskärpningarna vill jag. efter samråd med chefen förbudgetdepartementet, förorda att kompenserande ålgärder vidtas genom enjustering av skatteskalorna i berörda inkomstlägen. En sådan justering avsesske i samband med den sänkning av marginalskattesatserna som regeringentidigare har aviserat. 1 frågan om schablonavdrag för egenavgifter har jagerfaril att chefen för budgetdepartementet är beredd alt senare lägga framförslag för regeringen om en justering av schablonavdragen i enlighel med vadsom här förutsatts. En sådan justering aktualiseras ocksä avkulturskaltekommitténs avlämnade delbetänkande (Ds B 1980:15) omsamordningen av egenföretagares skatter och socialförsäkringsavgifler.Betänkandet remissbehandlas f.n. Jag förordar därför alt ATP-avgiften i fortsättningenberäknas utan basbelopps- och maximeringsavdrag och alt uttagsprocenten därvidsätts ned för all kompensera ökningen av avgiftsunderlaget. Jag återkommersenare lill regeringen i sistnämnda fråga. 2.3 Övre åldersgräns för uttag av avgifter Som lidigare har nämnts gäller delvis skilda regler omövre åldersgräns för arbetsgivares och egenföretagares skyldighet all erläggasocialförsäkringsavgifter. Vid beräkningen av arbetsgivaravgift till ATPbortses från lön till arbelslagare som vid ingången av det år avgiften avserhar uppnått medan någon åldersgräns inte gäller i fråga om övrigaarbetsgivaravgifter. En egenförelagare betalar enligt huvudregeln ATP-avgiftt. o. m. del år då han uppnått . För den som är född ellertidigare är dock åldersgränsen . Beträffande övriga egenavgifter gälleratt folkpensionsavgifl och delpensionsavgift inte betalas av den som vidinkomstårets början fyllt samt att sjukförsäkringsavgift, barnomsorgsavgifloch arbelsskadeavgift inte betalas av den som vid inkomstårels slut fyllt 65år. har i etl av godkänlbetänkande (SfU 1975:11) uttalat att det kan finnas skäl att införa en generellövre åldersgräns i fråga om arbetsgivar- och egenavgifter lill såvälfolkpensioneringen som sjukförsäkringen. Utskottet har härvid hänvisat lill detberättigade kravel på likformighet i bestämmelserna mellan olika försäkrade närdet gäller skyldigheten att erlägga socialförsäkringsavgifter. erinrar om att dess övergripandemålsättning vid översynen av avgiftsreglerna är att åstadkomma enkla ochenhetliga regler. Etl ytterligare mål bör vara atl tillskapa regler somuppvisar neutralitet mellan olika företagsformer. Kommittén anser att denlösning som med 1980/81:178 68 dessa utgångspunkter ligger närmast till hands ar att hellavskaffa åldersgränserna. Kommittén finner emellertid alt vägande skäl talarför atl ha kvar en åldersgräns. Avskaffas gällande åldersgränser skulle dettaleda till en utvidgning av avgiftsskyldighelen som inte till fullo får någonmotsvarighel på förmånssidan. Som exempel anger kommilién all pensionsgrundandeinkomst för ATP enligt huvudregeln inle beräknas för den som har fyllt ,att ålderspension från folkpensioneringen kan tas ut oreducerad fr. o. m. 65års ålder liksom att förmånerna från sjukförsäkringen och arbetsskadeförsäkringenär på visst sätt begränsade för äldre försäkrade. Kommittén förordar därför en övre åldersgräns för uttag avavgifter. Av administrativa skäl och för atl neutralitet mellan olikaföretagsformer skall åstadkommas bör enligt kommilién åldersgränsen varagemensam för samlliga avgifler. Kommittén stannar för att föreslå att avgiftskall erläggas för arbetstagare resp. av egenförelagare längst t. o. m. del kalenderårdå dessa uppnår . Kommitténs förslag får stöd av det övervägande antaletremissinstanser. Statskontoret och förordar frånadministrativ synpunkt etl borttagande av samlliga åldersgränser. Jag anser i likhel med kommittén alt det bör införas engemensam övre åldersgräns för uttag av arbetsgivaravgifter och egenavgifter. Avskäl som jag anger i det följande bör emellertid åldersgränsen bestämmas på detsättet att avgifter skall erläggas längst t. o. m. det år då urbetslagareneller egenföretagaren fyllt . Efler sänkningen av den allmänna pensionsåldern fr. o. m. den månad den pensionsberättigade fyller 65år. Antalet arbetstagare och egenföretagare som fortsätter atl förvärvsarbetaefter är förhållandevis ringa. Om den övre åldersgränsen föravgiftsuttag läggs så att avgift skall erläggas t. o. m. det kalenderår dåarbetstagaren eller egenföretagaren uppnår , kan det totala avgiftsunderlagetanlas i det närmaste svara mot det totala underlaget enligt nuvarande ordningoch någon avgiftshöjning skulle därför inte behövas som en följd avåldersgränserna. Del är emellertid främst administrativa synpunkter som talarför all välja nämnda åldersgräns för uttag av socialavgifter. Viduppgiftslämnandet behöver sålunda bara ett mycket lilel anlal personer, förvilka avgift inte skall erläggas, avskiljas i redovisningen. Jag förordar således att det för uttag avarbetsgivaravgifter och egenavgifter införs en gemensam övre åldersgränsinnebärande att avgift skall erläggas längst t, o. m. det år arbetslagarenresp. Den statliga byggnadsforskningen finansieras genom ensärskild byggnadsforskningsavgift. Avgiften debiteras och uppbärs i sammaadministrativa 1980/81:178 69 ordning som socialförsäkringsavgifterna. Staten erläggerinte avgifl ulan bidrar till forskningen genom anslag över budgeten.Byggnadsforskningsavgift skall erläggas av arbetsgivare som sysselsätterarbetstagare i yrkesmässig byggnads- eller anläggningsverksamhet liksom avkommuner som bedriver husbyggnads- eller anläggningsverksamhet. Avgiftenberäknas på löner som utges till arbetstagare i arbete som är att hänföra tillnäringsgrenen byggnadsindustri i näringsgrensindelningen föryrkesskadestatistik. Genom dessa begränsningar intar byggnadsforskningsavgiftenen särställning bland de arbetsgivaravgifter som debiteras och uppbärs avriksförsäkringsverket. förordar - mot bakgrund av önskemålet omenklare och enhetligare avgiftsregler - atl byggnadsforskningsavgiflenavskaffas. Kommittén konstaterar atl nuvarande bestämning av skyldigheten atterlägga ifrågavarande avgift föranleder betydande gränsdragningsproblem. Som exempelnämner kommittén att verksamhelen hos en arbetsgivare ofta måste delas upp i enavgiftspliktig resp. en ej avgiftspliktig del. Åtskilliga gånger får iredovisningen även göras en molsvarande uppdelning av det arbete som harutförts av en och samme arbetstagare. Sålunda skall exempelvis kontorsarbetefördelas på de verksamheter som det har utförts i anslutning till. Systemetmedför, framhåller kommittén, etl komplicerat debiteringsarbete som ofla måsleutföras manuellt. Kontrollmöjligheterna är begränsade. Kommittén anser att del föreligger ett klart behov avenklare och administrativt mindre betungande regler - inle minsl inför denplanerade decentraliseringen av avgiftsdebiteringen från riksförsäkringsverkettill lokal skattemyndighet. Enligl kommitténs bedömning kan emellertid denödvändiga förenklingarna av reglerna för beräkning avbyggnadsforskningsavgiften inle å.stadkommas om nuvarande principer förfinansieringen av byggnadsforskningen alltjämt skall beaktas. Kommitténföreslår därför att byggnadsforskningsavgiften avskaffas och atl forskningen istället finansieras på annat sätt. Kommitténs förslag ha tillstyrkts vid remissbehandlingen.Statens råd för byggnadsforskning framhåller dock all någol beslut inte kanfattas i frågan förrän ell allernativl finansieringssystem utformats. Kommitténgår inle in på frågan om utformningen av ett sådant finansieringssystem. Jag anser i likhet med kommittén att slarka administrativaskäl lalar för att byggnadsforskningsavgiflen avskaffas i dess nuvarande utformning.Beredningen av frågan om formerna för byggnadsforskningens framlida finansieringi är emellertid inte slutförd. Jag avser atl återkomma lillregeringen i denna fråga när så sketl. De lagändringar som föranleds av ettavskaffande av byggnadsforskningsavgiften är av sådan beskaffenhet altlagrådets yttrande inte behöver inhämtas över dem. 1980/81:178 70 På förslag av pensionskommittén i betänkandet (SOU1975:74) Socialförsäkringsavgifler på uppdragsinkomslerm. m. infördes fr. o.m. nya regler för beräkning av avgifter vid uppdrag (prop.1975/76:46, SfU 17, rskr 67). De nya reglerna innebar att uppdragstagarebefriades från avgiflsskyldighel lill socialförsäkringarna. 1 stället åvilardet uppdragsgivaren att erlägga arbetsgivaravgifter på uppdragsersättningen.Utgör uppdragsersättningen inkomst av rörelse eller jordbruk föruppdragstagaren skall dock denne - och inte uppdragsgivaren - i regel svara föravgifterna. Parlerna kan emellertid i sådanl fall genom s. k.likställighelsavtal komma överens om alt ersättningen skall anses somanställningsinkomsl. Härigenom flytlas avgiftsskyldighelen över påuppdragsgivaren. När ifrågavarande regler infördes undantogs från uppdragsgivarnasavgiftsskyldighet avgifterna till yrkesskadeförsäkringen, arbetarskyddet,byggnadsforskningen och lönegarantin samt den allmänna arbetsgivaravgiften.Motivet härför var bl. a. att omfattningen av uppdragsgivarnasavgiflsskyldighel ansågs böra sältas i relation till de förmåner somuppdragstagare kunde tjäna in. Sedan de berörda reglerna infördes haryrkesskadeförsäkringen ersatts av arbelsskadeförsäkringen. Den nya försäkringenomfattar- till skillnad frän den tidigare- även uppdragstagare. Med anledninghärav utvidgades fr, o, m, ikraftträdandet av lagen omarbetsskadeförsäkring uppdragsgivarnas avgiftsskyldighet att omfatta ävenarbetsskadeförsäkringsavgift. Fr. o. m. skall uppdragsgivareockså erlägga arbelarskyddsavgift. Även denna ändring föranleddes avgenomförandet av den nya arbelsskadeförsäkringen. Den allmännaarbetsgivaravgiften slopades . förordar all uppdragsgivaresavgiflsskyldighel får samma omfattning som gäller för arbetsgivare. Genom ensådan åtgärd vinner man alt avgiftsreglerna blir neutrala lill valet avarbetskraft, dvs. avgiftsskyldighelen kommer att ha samma omfattning oavsett omarbetet utförs på uppdrag eller i en anställning. Kommittén påpekar atl manhärigenom också kommer bort ifrån de gränsdragningsproblem som är förknippademed nuvarande uppdelning mellan arbetstagare och uppdragstagare. Jag anser att de av kommittén sålunda anförda skälen lalarför en utvidgning av uppdragsgivares avgiflsskyldighel. De remissinstanser somyttrar sig över kommitténs förslag i denna del har också genomgående tillstyrktdet. Jag bilräder således kommitténs förslag. Den föreslagna utvidgningengäller numera endast lönegarantiavgiften. Avgiften lill sjömanspensioneringenär inte aktuell i detta sammanhang. De nya reglerna bör gälla såväl då enuppdragsgivares avgiflsskyldighel följer av lag som då den grundas pålikställighelsavtal. 1980/81:178 71 2.6 Undantagande från ATP En försäkrad kan enligl nuvarande regler anmälaundantagande från ATP såvitt avser inkomst av annat förvärvsarbete änanställning. Undantagandel medför alt sådan inkomst inle beaklas vidberäkningen av pensionsgrundande inkomst eller sjukpenninggrundande inkomst.Verkningarna av ell undantagande slräcker sig emellertid långt härutöver ochkan bli myckel betydande på förmånssidan. Sålunda kan undantagandet minska ävenden pensionsrätt som har förvärvats eller kommer all förvärvas på grund avinkomster som inte omfattas av undantagandet. Vidare tas vid bedömningen av denförsäkrades rätt till pensionstillskott hänsyn lill den ATP som skulle hautgått om undantagandet inte hade gällt. Till följd av den fasta kopplingenmellan ATP och arbetsskadeförsäkringen kan uppdragstagare och egenföretagaresom har ett gällande undanlagande från ATP inte heller omfattas avarbetsskadeförsäkringen. Mot bakgrund av bl. a. åldersfördelningen inom den gruppförsäkrade som är undantagna från ATP och det förhållandevis ringa antaletnytillkommande som anmäler sådanl undantagande anser kommittén atlundantagande-institutet i stort sett har spelat ut sin roll. Antalet personermed elt gällande undantagande uppgick till ca 40 600 vid utgången av år 1976.Av dessa var drygl eller äldre och ungefär lika stor del mellan 55och . Med hänsyn till undanlagandels verkningar främsl såvitt gällerrätlen lill pensionstillskott och anslutning till arbetsskadeförsäkringenföreslår kommittén därför att möjlighelen alt vara undantagen från ATPavskaffas. Förslaget innebär atl en redan gjord anmälan i princip inte längreskall gälla för tiden efter ikraftträdandet av de nya reglerna. Försäkrade somär födda senasl och som har etl gällande undantagande berörs dock inteav förslaget. Kommittén konstaterar atl försäkrade som tillhör denna kategorihar kvar till den allmänna pensionsåldern och atl åtskilliga av demefler ikraftträdandet av nya regler inte ens skulle kunna förvärva delminimiantal poängår som krävs för rätt till förmåner från ATP. De bör därförenligt kommittén få välja mellan att träda in i försäkringen eller att även ifortsättningen omfattas av bestämmelserna om undantagande. Alla de verkningarsom enligt nuvarande regler är knutna till elt undantagande skall enligtförslagel också i fortsättningen gälla för försäkrade som är födda år 1923 eller lidigare. En försäkrad som väljer atlalltjämi vara undantagen bör enligt kommittén inte vara skyldig atl erlägga egenavgifter till ATP eller arbetsskadeförsäkringen. Sjukförsäkringsavgift föreslås i dessa fall - i likhel med vad som gäller f. n. - uttagen efter en reducerad procentsats. I syfte atl mildra konsekvenserna av undantagandet för demsom enligt förslaget avses återföras till försäkringen, dvs. försäkrade som ärfödda år 1924 eller senare, föreslår kommittén att nuvaranderegler ändras så att det tidigare undantagandet inte medför någon ökning av def antal poängår som erfordras för full pension. Delta bör enligt kommittén gälla även i fråga om 1980/81:178 72 försäkrade i berörda åldrar som har återkallat anmälan om undantagande. Remissinstanserna har i allmänhet lämnat kommitténsförslag utan erinran. /SR och SAF anser dock att nuvarande regler omundanlagande bör bibehållas, /SR hänvisar till alt det finns stora grupperstatspensionärer med låg pensionsålder som efler pensionsavgången har inkomstav annal förvärvsarbete än anställning. Avskaffas möjligheten att anmälaundanlagande kan dessa komma att få erlägga ATP-avgifter utan att detta ledertill någon förhöjning av bruttopensionsnivån. Liknande synpunkter har förl fram. SAF anser att valfrihet bör föreligga för dem som harsådana inkomstförhållanden alt ett undanlagande från ATP kan ha belydelse.Lantbrukarnas riksförbund bilräder förslaget men anser atl bestämmelserna omökning i vissa fall av det antal poängår som fordras för full ATP-pension börslopas belräffande samtliga försäkrade som återkallar eller lidigare haråterkallat anmälan om undantagande. Jag anser i likhel med kommittén atl särreglerna omundantagande från ATP har spelat ut sin roll och alt de med hänsyn lill denegaliva verkningar som ett undantagande har på försäkringens förmånssida böravskaffas. Genom de betydande lindringar som kommittén föreslår i debestämmelser som har gällt för undantagande kommer de försäkrade somsiJunda förordas bli obligatoriskt anslutna till försäkringen atl ges rimligmöjlighet atl bygga upp ett ATP-skydd. De har också möjlighel all fåsjukpenning med 93 dagars karenstid saml efter särskild prövning sjukpenningmed kortare eller ingen karens. Förslagel medför vidare alt i princip samtligaförsäkrade, ulom de som är födda eller tidigare och som väljer att ävenfortsättningsvis vara undantagna från ATP, kommer att omfattas avarbelsskadeförsäkringen. Jag vill med anledning av vad Lantbrukarnas riksförbundhar anfört vid remissbehandlingen framhålla att gynnsamma regler redan gällerför försäkrade som är födda eller tidigare. Reglerna innebär atl för försäkradesom är födda någol av ökas antalet poängår som fordras för fullpension med endast 1/10 av antalet relevanta år med undanlagande. Den iremissyttrandet föreslagna ordningen skulle dessutom öppna möjligheter tillspekulation för vissa försäkrade med undantagande. När det gäller de invändningar som framförts av bl. a.SACO/SR vill jag framhålla att de konsekvenser som angivits förstatspensionärerna inte följer av ATP-reglerna utan är en avtalsfråga. Jag stannar således i likhel med flertalel remissinstanserför att biträda kommitténs förslag. tar upp frågan om avgiftsskyldighet försmåinkomsier. Enligt gällande regler skall vid beräkningen avarbetsgivaravgifter en Prop.1980/81:178 73 ersättning till en arbetstagare medräknas bara om denunder året har uppgått till . Kommittén förordar att nuvarande 500-kronorsgräns behållsi etl reformerat avgiftssystem. Kommittén framhåller alt man genombeloppsgränsen undgår kostnader för debitering och uppbörd av en mängdsmåavgifter. Ett slopande av gränsen skulle medföra en kraftig utökning avantalet avgiftsplikliga arbetsgivare och föranleda stegradeadministrationskostnader. Kommittén har övervägt om det med hänsyn lillpenningvärdeutvecklingen m. m. kan finnas skäl att höja beloppsgränsen men haravvisat en sådan åtgärd eftersom den enligt kommittén torde få åtföljas av enmolsvarande justering av beloppsgränsen på förmånssidan. Frågan om den allmänna nedre beloppsgränsen föravgiflsskyldighel har berörts av flera remissinstanser. Sålunda anserkammarrätten i att ytterligare administrativa förenklingar skullekunna uppnås om nuvarande beloppsgräns höjdes till t. ex. . Enliglkammarrätten lorde en molsvarande höjning på förmånssidan inte medföra någrastörre olägenheter för de förmånsberätligade. Enligt riksrevisionsverkei fårman elt administrativt säkrare system med en beloppsgräns utformad så atlavgiftsskyldighet inle föreligger för en arbetsgivare som anlitar arbelskraflsom sammanlagl ersätts med mindre än 1. ex. , oavsell omdel rör sig om en eller flera arbetstagare. Som kommittén antyder är det ofrånkomligt att en höjningav beloppsgränsen för avgiflsskyldighel skulle aktualisera en motsvarandehöjning på förmånssidan. Jag är inte beredd att förorda en sådan inskränkningav möjligheterna atl förvärva förmåner och kan således inle bilräda det avkammarrätten framförda förslaget. Jag är inte heller beredd atl ansluta migtill den av förordade ordningen. Ett sådant system skulleinnebära bl. a. alt de debiterande myndigheterna tvingades att utredaavgiftsplikten för småinkomsier.