prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — 1 samma stycke föreslär beredningen vidare, somundantag frän vad som anges i 18 kap. om skyldighet för sökanden att på begäranav kronofogdemyndigheten förskotlera förrättningskostnad, att nämndarättssubjekt även befrias från skyldighet all förskotlera sådan kostnad. Som andra stycke i paragrafen har i enlighet med 9kap. 8 8 andra stycket andra meningen RB tagils upp en föreskrift att vite inlefår föreläggas staten. Förevarande paragraf idepartementsförslaget överensstämmer med beredningens förslag såvitt avserbefrielse för staten m.fl. att ställa säkerhet saml förbud att förelägga statenvite. Frågan om befrielse för staten m.fl. att förskotlera förrättningskostnadregleras i 17 kap. 5 8. Fordransom ej är forfallen och ränta 288 Paragrafen, som motsvarar 2 kap. 17 8 beredningens förslag, reglerar fråganhur värdet av ränlelös fordran som inte är förfallen skall beräknas. 1 150 8 1 mom. UL föreskrivs att omutdelning ur köpeskiUingen för utmätningsvis såld lös egendom skall ske förfordran, som inte är förfallen och pä vilken ränta inle skall betalas föreförfallodagen, fordringen skall beräknas till det belopp som efler fem procentårlig ränta utgör dess värde vid fördelningen. Enligt andra meningen i sammamom. gäller motsvarande, om utfäst ränta är lägre än . 112 8 Qärdestycket SfL, 12 8 första stycket LfL och 28 § FfL finns motsvarandebestämmelser beträffande fordran som skall tas upp i sakägarförteckning vidförsäljning av egendom som avses i dessa lagar. I 2 kap. 17 8 föreslär beredningensom första mening att fordran, som inle är förfallen till betalning och inlelöper med ränta före förfallodagen, skall beräknas till det belopp som äriig ränta utgör fordringens värde. I en andra mening anges allmotsvarande gäller, om utfäst ränta är lägre än . Beredningenframhåller att förslaget i fråga om beräkningsgrunden överensstämmer med denuvarande reglema i UL, SfL, LfL och FfL om diskontering av fordran men all denföreslagna bestämmelsen har fält en mera generell tillämpning. Diskonteringsregelnblir sålunda tUlämplig, förutom i de fall som f n. är reglerade, även i andrafall då det eventuellt kan bli aktuellt att beräkna nuvärdet av en inteförfallen fordran Gfr dock beträffande utmätt fordran 10 kap. 11 8 andrastycket i förslaget). Genom räntelagen (1975:635) ochdärtill anslutande regler i andra författningar har införts nya bestämmelser omfordringsränla 1980/81:8 2 kap. 29 § 276 Bestämmelserna, som beaktar såväl s.k. avkaslningsräntasom dröjsmälsränta, utgår frän det vid varje fid gällande officiella diskontotmen är två resp. högre. Frågan om lämplig räntefot viddiskontering av fordringar prövades dock inte i nämnda lagstiftningsärende (seprop. 1975:102 s. 108). Räntan vid diskontering har uppenbarligenberöringspunkter med avkastningsränta, varför vissa skäl kan tala för attanpassa diskonteringsräntan till avkastningsräntan. Å andra sidan gör sig ävenen del andra synpunkter gällande beträffande diskonleringsräntan. I de fallsom omfattas av den föreslagna diskonteringsregeln skall en borgenär ofta ulanatt själv ha tagit initiativ därtill få betalning eller få sin fordranberäknad i förhällande till andra fordringar. Vidare torde räntelösa fordringarofta avse rent benefika förhållanden, t.ex. vid län frän föräldrar tiU barn. Enanknytning lill det officiella diskontot skulle även så till vida ge mindretUlfredsställande resultat som beriiknandet tydligen måste utgå från det vidtiden för diskonteringen gällande diskontot, trots all diskonteringen avser enframtida period under vilken diskontot kan ändras, måhända . Jagfinner därför inte lämpligt att utforma diskonteringsregeln i enlighet medräntelagens bestämmelser. Däremot synes det kunna övervägas att med hänsyntiil nuvarande ränteläge höja den femprocentiga räntesatsen vid diskonteringnågon eller några procent. Jag anser emellertid inte alt tillräckliga skälföreligger all f n. höja nämnda räntesals, vilken även ligger till grund fördiskontering på andra områden. Pä grund av del sagda och då jag även i övrigt kangodta beredningens förslag har paragrafen utformats i enlighet med detta. 1 fråga om ränlelös fordran innebär bestämmelsen iförsta meningen att det sökta värdet skall beräknas genom att fordringensnominella belopp reduceras med ett belopp motsvarande ärlig räntaunder liden frän den aktuella dagen till och med förfallodagen, beräknad på delsökta värdet. 1 fall som avses i andra meningen skall diskonteringen i ställetske efter den procentsats med vilken den utfästa räntan understiger femprocent. I den mån kronofogdemyndigheterna kan behövatabeller lill ledning för diskonteringen kan sådana tabeller utfärdas av RSVQfr den till lagen 1947:577 om statlig förmögenhetsskatt fogade tabell 1 i desslydelse års ändringar). Diskonteringsregeln torde knappast kunna få nägonpraktisk betydelse i fråga om statens fordringar i allmänna mål. 298 Paragrafen, som motsvarar 2 kap. 18 8 beredningens förslag, behandlar fråganom ränta pä medel som har betalats ut i utsökningsmål och som skall betalastillbaka. Den som har lyft pengar vidverkställighet av dom m.m. är enligt 50 8 UL skyldig att betala tillbakabeloppet, om exekutionstiteln Prop.1980/81:8 2 kap. 29 § 277 Därvid utgår ränta enligt 5 § räntelagen från den dag medlenutbetalades tiU den dag återbetalning skall ske och enligt 6 8 räntelagen förliden därefter. Ränta enligt 5 8 räntelagen, s.k. avkaslningsränta, beräknasenligt en räntefot som motsvarar del av fastställda, vid vaGe tidgällande diskontot med tillägg av . Ränta som avses i 6 8räntelagen, s.k. dröjsmälsränta, beräknas på samma sätt, dock att diskontotskall ökas . Om nägon har fått lyfta medel innan frågan ombättre rätt till medlen har blivit slutligt avgjord och han blir skyldig atthelt eller delvis återbetala medlen, skall han enligt 166 8 UL likaså betalaränta på beloppet. Räntan beräknas enligl 5 8 räntelagen för liden frän den dagmedlen utbetalades till den dag återbetalning skall ske och enligt 6 8räntelagen för tiden därefter. Undantag från skyldigheten alt betala räntaenligt 166 8 gäller när utdelning har beräknats för borgenär utan att fordringsbevisethar företetts och borgenären inle har anmält sig frän det attfördelningen vann laga kraft Gfr 159 8 UL) samt den som medlen i andra handskall tillfaUa har begagnat sin rätt att lyfta medlen. Om borgenären i sådantfall anmäler sig senare, är den som har lyft medlen inte skyldig all betalaränta än från det att utmätningsmannen elier överexekutor harkrävt återbetalning av beloppet. Bestämmelserna om ränta i 50 och 166 8 ULfick sinnuvarande lydelse i samband med tillkomsten av räntelagen. Tidigareskulle ränta utgå efter frän det att beloppet lyftes. Åven enligt beredningens förslagkan den som har uppburit medel under verkställighet ibland bli skyldig att helteller delvis betala tillbaka medlen. Detta gäller t.ex. om dom eller annanexekutionstitel ändras eller upphävs sedan verkställighet har följt (3 kap. 268). Den som har fått verkställighet skall i så fall betala fillbaka vad han harfått lyfta i pengar. Ett annat fall är att utbetalning äger rum innanfördelning har vunnit laga kraft och fördelningen sedan ändras efter besvär Gfr4 kap. 26 8 och 14 kap. 22 8). I dessa och andra fall då skyldighet föreliggeratt betala fillbaka uppburna pengar bör enhgt beredningen den återbetalnings-skyldigei princip också betala ränta. Beredningens förslag innebär att räntesatsenliksom i motsvarande fall enligt vad som gäUde vid liden för förslaget skallvara . Regeln att ränta skall utgå på pengar som betalastillbaka bör emellertid enligt beredningen inle gälla undantagslöst. I andrastycket föreslås att vad som sägs i första stycket inle skall gälla i den mändet beror pä den som är berättigad till medlen all de inle har återburits.Föreskriften åsyftar i första hand det fall som regleras i 166 8 tredjemeningen UL Gfr 14 kap. 20 8 första stycket i förslaget) men omfattar ävenandra fall, l.ex. då återbetalningen har fördröjts på gmnd av alt den som ärberätfigad liU medlen inte har tillhandahållit ett löpande skuldebrev, vUkethar utgjort villkor för återbetalningsskyldigheten. Prop.1980/81:8 2 kap. 30 § 278 EnliglÄ5V är del tydligt alträntebestämmelsen inle bör gälla i allmänna mål. 1 fråga om ränta på skatt somskall återbetalas tillämpas 69 8 uppbördslagen. RSV anser att paragrafenslydelse bör ändras så att tUlämpningsområdet klart framgår. Hovrätten förVästra är av samma uppfattning. Bestämmelsen om ränta vidåterbetalning av 1 fta medel bör, pä samma sätt som motsvarande bestämmelser iUL efter gjorda ändringar, anknytas fill reglerna i räntelagen. I övrigtöverensstämmer departementsförslaget i sak med beredningens förslag. Beträffande skatter och allmänna avgifter finnsbestämmelser om ränta vid återbetalning när någon vinner nedsättning i ellerbefrielse från påförd skatt eller avgift bl.a. i uppbördslagen (69 8 2 mom.,jfr 68 8 2 mom. tredje stycket). Dessa bestämmelser gäller även när skatt ellerallmän avgift har tagils ut genom utmätning eller in:försel. I fråga om böter, vite o.d. vill jag framhållaföljande. F.n. finns inte några generella bestämmelser om alt ränta skall utgävid återbetalning av böter o.d. som har drivits in. Bestämmelsen om ränta i 508 UL torde emellertid vara tillämplig även vid utmätning för sädan fordran.Huruvida bestämmelsen skall anses tillämplig även vid införsel synes mera tveksamt.Enligt departementsförslaget (3 kap. 23 8 andra stycket) skaU verkställighetsom avser böter o.d., frånsett visst undantag, inte kunna ske förrän domeneller beslutet har vunnii laga kraft. Utrymmet för ålerbelalningsskyldighel pågrund av att domen eller beslutet har upphävts eller ändrats efler det attverkställighet har ägt mm torde därför vara ganska ringa. Del förtjänar nämnasatt vid återbetalning av skall enligt uppbördslagen i fall som avses räntainte utgår med lägre belopp än . (69 8 2 mom. första stycket Jämförd med32 8 första stycket). Påpekas bör också alt ränta inte tas ut av den somförsummar att betala böter o.d. som har förfallit tiU betalning. På gmnd häravbör nu förevarande räntebestämmelse inte heller vara tiUämplig i fråga omböter, viten o.d., när återbetalning skall ske i följd av att exekutionstitelnhar ändrats eller upphävts. Del bör påpekas att förevarande paragraf bör gällanär staten i allmänt mål skall betala tUlbaka medel i andra fall än däexekutionstiteln har upphävts, t.ex. dä utbetalning har ägt mm innanfördelning har vunnit laga kraft och fördelningen därefter ändras. 30§ Denna paragraf innehåller en föreskrift om vilka bestämmelser i förevarandekapitel som inte skall gälla i allmänna mäl samt vissa särskilda föreskrifterbeträffande sådana rnål, nämligen om företrädare för det allmänna som borgenäroch om när ansökan skall anses gjord. Paragrafen saknar motsvarighet iberedningens förslag. 1980/81:8 2 kap. 30 § 279 Som framgår av motiveringen liU defcr::gående paragrafema i kapitiel bör vissa bestämmelser däri inte gälla iallmänna mäl. Bestämmelsema om ansökan i utsökningsmål i 1, 2, 4 och 5 88 börsålunda inte vara tillämpliga i sådana mål. Sävitt avser sökanden i allmännamål, dvs. staten resp. kommun, bör inte heller tillämpas bestämmelsema i 6 8(om parts behörighet saml ställföreträdare och ombud m.m.) eller 10 8 andra ochtredje styckena (om kallelse lill förhör och föreläggande i samband med sådankallelse). Vidare bör bestämmelsema i 29 8 om skyldighet att betala ränta påmedel som skall betalas tUlbaka inte gälla beträffande sökanden i aUmänt mäl ifall dä exekutionstiteln har upphävts. I första stycket av förevarande 30 8anges vilka bestämmelser som sålunda inte skall gälla i allmänna mål. Som har behandlats närmare i den allmännamotiveringen under avsnitt 5.3 bör i allmänna mål staten resp. kommunen iallmänhet företrädas av kronofogdemyndigheten, på samma sätt som f.n.utmätningsmannen representerar borgenären i sådana mål. I vissa särskilda fallbör emellertid borgenären i stället företrädas av annan myndighet, vilken börvara RSV. Delta gäller vid tvister som hänvisas till domstol och vidöverklagande. De olika fallen behandlas närmare i motiveringen till de aktuellabestämmelsema. Det har synts lämpligt att i förevarande paragrafla upp bestämmelser om vem som sålunda företräder staten i allmänna mål. 1andra stycket första meningen anges som huvudregel alt sökanden i aUmänna målföreträds av kronofogdemyndigheten. I en andra mening föreskrivs all i fallsom avses i 4 kap. 20-22, 25 och 26 88, 9 kap. 12 8 andra stycket och 13 kap. 78 andra stycket staten företräds av RSV. Detsamma föresläs gälla vid utförandeav lalan i överklagat utsökningsmål. Vilka Qänstemän hos kronofogdemyndigheten som skallfä utöva olika befogenheter som ankommer på myndigheten i dess egenskap av företrädareför det allmänna som borgenär kan regleras av regeringen. Jag vill påpeka attnär sökanden enligl bestämmelser i skall kallas, underrättas, beredastillfälle alt yttra sig e.d., kronofogdemyndigheten i allmänt mål inte behövervidta någon särskild åtgärd i den mån det allmänna företräds av myndigheten. 1 detta sammanhang villjag erinra om att enligt 3 §andra stycket förordningen (1975:1345) med instruktion för justitiekanslerndenne kan, utan hinder av att uppgiften att företräda staten vid eller utomdomstol ankommer pä annan myndighet än justifiekanslern, i tvist som prövaseller kan bli föremål för prövning av allmän domstol överta uppgiften attbevaka statens rätt. Denna befogenhet blir dock inte tillämplig i nu förevarandetvister, beträffande vilka uppgiften alt företräda staten regleras i lag.Frågan om vem som i skilda sammanhang skall företräda staten f n. av utredningen (Ju 1974:20) om juslifie-kanslerns uppgifterm.m. Prop.1980/81:8 2 kap. 30 § 280 Vid tillämpning av vissabestiimmelser i balken är det av betydelse när ansökan skall anses ha skett,dvs. när ett utsökningsmål föreligger. Detta gäller bl.a. i fräga om medel somgäldenär betalar in till kronofogdemyndigheten. Enligt 4 kap. 28 8 skallsålunda medel som gäldenären i anhängigt mål betalar in lillkronofogdemyndigheten som regel anses utmätta i målet. Att besvarafrågan när ansökan skaU anses ha gjorts i enskilt mål torde knappast kunnavålla svårigheter. Med hänsyn lill alt kronofogdemyndigheten svarar förindrivningen av skatter, böter m.m. och därvid företräder del allmänna samt attnågon egentlig ansökan i vanlig mening inte görs i allmänna mäl kan del däremotvara mera tveksamt på vilket stadium ett utsökningsmål skall anses föreliggavid indrivning av sädana medel. Beredningen har, med hänvisning till vad somuttalades vid tillkomsten av den bestämmelse i gällande rätt som motsvarar 4kap. 28 8 i departementsförslaget, förordat att ett utmätningsmål skall ansesföreligga först när utmätning eller försök därtill har ägt rum. Enligtberedningen kan emeUertid frågan komma i ett annat läge, omindrivnings-förfarandet efter inrättande av centralmyndighet eller införande avdala-syslem delas upp så att endast mål i vilka exekutiv åtgärd är aktueU överlämnastill kronofogdemyndigheten. Beredningens uttalanden har kritiserats av någraremissinstanser, bl.a. RSV. I fråga om bestämmelsen att medel som betalas in ianhängigt mål skall anses utmätta menar RSV att den förordade ordningen kanföranleda åtskilliga olägenheter. De kritiska remissinstanserna anser attansökan i allmänt mål skall anses ha skett den dag dä indrivningsuppdraget komin lill kronofogdemyndigheten eller, om målet databehandlas, den dag då måletregistrerades. För egen del vill jag framhåUaföljande. Att anse att ansökan har gjorts så sent som när utmätning ellerutmätningsförsök äger rum synes knappast lämpligt. En sådan ordning synes ocksåkunna vålla svårigheter, t.ex. i faU då någon utmätningsförtätlning inle hållsdärför att gäldenären vid förhör har lämnat uppgifter som godtas. Å andra sidankan man hysa viss tveksamhet mot att ansökan skall anses gjord redan närkronofogdemyndigheten erhåller indrivningsuppdraget. Tveksamheten hänför signärmast till att beträffande vissa medel som drivs in som aUmänl mäl nägotegentligt uppbördsförfarande inte förekommer innan saken lämnas till kronofogdemyndigheten.Del torde emeUertid knappast vara möjligt att finna någon annan lämpligtidpunkt. Bl.a. bör beaktas alt betalningsanmaning inte ges undantagslöst. Vid övervägande av det anförda harjag ansett mig böra godta den av flera remissinstanser förordade regleringen,dvs. alt ansökan skall anses ha sketl när indrivningshandlingama kom in tillkronofogdemyndigheten. Det synes lämpligt att en uttrycklig bestämmelse härommeddelas i UB. En sådan bestämmelse har tagits upp i tredje stycket avförevarande paragraf Jag vill påpeka att frågan bör tas upp till omprövning omautomafisk databehandling införs inom exekutionsväsendet. 1980/81:8 3 kap. 281 I kapitlet meddelas bestämmelser om vilkaexekutionstitlar som får ligga tUl grund för verkställighet och omverkställighet av icke lagakraftvunna exekutionstitlar. Vidare ges bestämmelserom invändningar mot verkställighet och om verkan av att exekutionsfitelupphävs. Kapitlet motsvarar 3 kap. i beredningens förslag. Beredningen erinrar om att"verkställighet" i den mening som åsyftas i förslaget förutsätterexekutionstitel av nägot slag. Förslaget omfattar i princip alla sädanaexekutionstitlar som innefattar skyldighet för någon all betala pengar elleratt fullgöra annan förpliktelse. Detta följer av del sätt på vilket balkenslillämplighelsområde bestäms (1 kap. 1 8). HU hör givelvis åläggande att betalaskadestånd oavsett om förpliktelsen vilar på civil eller kriminell grund.Verkställighet kan ävci avse förpliktelse att utge lös egendom, avträda fastegendom, upphöra med viss verksamhet som strider mot immateriellrältsligaregler osv. De utan Jämförelse flesta exekutiva ärendena rör emellertidbetalningsförpliktelse. Beredningen har eftersträvat alt i kapitielsystematiskt och överskådligt ange vilka exekufionstitlar som kommer i frägaoch förutsättningarna för att de skall kunna föranleda verkställighet. Sominledande bestämmelser tas bl.a. upp en katalog över exekutionstitlarna och enerinran om all särskilda villkor gäller för utländska exekutionstitlar. Deolika exekutions-titlama behandlas därefter var för sig. Förslaget tar inle uppnågra nya sådana, fränsett all där nämns även vissa exekutionstitlar för vilkauttryckliga regler f.n. saknas. Däremot har auklionsprolokoU, som f n. kanföranleda direkt verkställighet enligt 55 8 UL, i förslaget uteslutils som exekutionstitel.Nägot beaktansvärt behov av verkställighet på auktions-protokoll har inleansetts föreligga. Enligt beredningen hade del i och för sig varitönskvärt om förutsättningarna för verkställighet på grund av olikaexekutionstitlar hade kunnat göras enklare och mer likformiga än f.n. Villkorenför verkställighet i olika fall har emellertid samband med andra förhållanden,t.ex. anspråkets natur, beskaffenheten av del förfarande som lett fram tillexekutionstiteln och tillämpligt rättsmedel. Beredningen har därför inle ansettmöjligt all rubba de nuvarande förutsättningarna i någon slörre utsträckning. RSV ifrågasätter om inte termenexekutionstitel bör bytas ul, eftersom den kan vara svår all förslå för dem somutanför exekutionsväsendet kommer i kontakt med balken. ställer sig tveksam till förslaget altauklionsprolokoU inle längre skall kunna föranleda direkt verkställighet.Hovrätten betvivlar inte att sådan exekutionstitel ytterst sällan används menframhåller att några olägenheter med den nuvarande ordningen såvitt bekant inleföreligger. Tvärtom synes möjligheten till direkt exekution vara en förut- Prop.1980/81:8 3 kap. 282 sättning för den kreditpraxis som f.n. fillämpas vidslörre auktioner, t.ex. vid avvecklande av jordbruk. Möjligheten till snabbexekution anses ha en starkt betalningsslimulerande effekt. Att utverkaexekutionstitel genoni lagsökning eller betalningsforeläggande lar betydligtlängre tid i anspråk med därav följande risker för borgenären. Enligthovrättens mening förefaller det inte finnas tillräckliga skäl att försämraauktionssäljares ställning på det sätt som blir följden av förslaget.Länsstyrelsen i delar beredningens uppfattning alt något behovav direkt verkställighet på auktionsprotokoll inle föreligger. Som jag har berört idet föregående bygger förslaget till UB pä att det skall föreligga enexekutionstitel av något slag för alt verkställighet skall få ske. Iförevarande kapitel anges de exekutionstitlar som kan läggas till grund förverkställighet. Beträffande innehållet i kapitlet kan jag i stort sett anslutamig till beredningens förslag. Som framgär av den allmännamotiveringen (avsnitt 5.3) föresläs UB vara direkt tillämplig även på uttagandeav böter, viten o.d. samt skatter och allmänna avgifter. Departementsförslagetanger emellertid endast i fråga om böter, viten och rältsverkansbelopp deförutsättningar under vilka fordringar i allmänna mål får drivas in. I övrigtförutsätts att saken även i fortsättningen regleras i särskilda författningarom sädana fordringar, bl.a. i uppbördslagen. Bland de exekutionstitlar somenligt departementsförslaget kan föranleda verkställighet kan särskilt nämnasdomstols domar och beslut. Förvaltningsdomstols avgöranden jämställs med annandomstols domar och beslut. Vidare kan verkställighet äga rum på grundval avstadfäst förlikning, utslag eller beslut i lagsökningsmål, skiljedom ochförbindelse angående underhållsbidrag. Även förvaltningsmyndighets beslut ochandra handlingar förutsätts i viss utsträckning kunna föranleda verkställighet.Departementsförslaget syftar i första hand endast på svenska exekutionstitlar. 1 fräga om flertaletexekutionstitlar anges i förslaget de närmare villkor under vilka verkställighetfår äga rum. Härvid skiljer förslaget mellan domar och beslut som har vunnitlaga kraft och sådana som inte har vunnit laga kraft när verkställighet skallske. Dessutom utgår förslaget frän att andra lagar, bl.a. RB, GB och FB, även ifortsättningen skall innehålla bestämmelser om att dom eller beslut fårverkställas ulan hinder av att laga kraft inte föreligger. Del kan diskuteras om man inle idetta sammanhang borde pröva möjligheten att i större utsträckning än f.n.medge exekution direkt pä grund av handling som har tillkommit ulan medverkanav domstol eller annan myndighet. Sådana privata exekutionstitlar förekommer iviss utsträckning utomlands. 1 kan efler företagnalagändringar exekution äga rum på grund av inle bara s.k. "udenretligskriftlig förlig" om förfallen gäld ulan ocksä andra skuldebrev, om deluttryckligen är Prop.1980/81:8 3 kap. 283 bestämt i handlingen att den kan Qäna som grund förexekution, samt i vissa fall på grund av växel och check (478 8 4, 5 och 7 relsplejeloven).I kan direkt exekution förekomma t.ex. på grund av "eldsbrev"som innehåller medgivande till indrivning ulan föregående talan och skriftligahyreskontrakt med motsvarande medgivande såvitt angår avhysning (3 S lov omIvangsfuldbyrdelse). Nägot påtagligt behov av 'iknande bestämmelser försvenskt vidkommande har emellertid inte gjort sig gällande. Några önskemålhärom har l.ex. inte framställts vid remissbehandlingen av beredningens förslagtill UB. Detta torde främst hänga samman med alt den summariskabetalningsprocessen hos oss ger möjlighel att på ett relativt enkelt ochbilligt sätt komma fram lill ett verkställbarl avgörande. Beträffande avhysningfyller handräckningen samma syfte. Jämsides med arbetel på UB har inomdepartementet inletts en översyn av den summariska betalningsprocessen bl.a.för en samordning med handräckningsmålen (se avsnitt 5.2.4). Med hänsyn tillvad jag har anfört om delta reformarbete i det föregående har Jag-inle funnittUlräckliga skäl föreligga att ta upp frågan om möjlighet till exekution pågrund av skuldebrev eller liknande privata handlingar. har ställt sig tveksamtill beredningens förslag att auktionsprotokoll inte längre skall ge rätt tilldirekt verkställighet. För egen del biträder jag emellertid förslaget på dennapunkt.