prop · G403183 · 1980-12-31 00:00:00 — Förslaget att i skogsvårdslagen införa föreskrifter omskogsbrukets hänsynstagande till renskötseln har behandlals främst av berördacenirala verk och regionala myndigheler. Förslaget tillstyrks av allaremissinstanser utom en. Rapportens förslag tillstyrks av i första handlantbruksstyrelsen, , lantbruksnämndernu i ochNorrbottens län samt Svenska samernus riksjörbund. Lantbruksstyrelsen omtalarall styrelsen Ullsatt en samrådsgrupp för olika frågor rörande skogsbruk ochrenskötsel. Samrädsgmppen har för lantbruksstyrelsen påpekat, alt det samrådsförfarandesom gruppen har till huvudsaklig uppgift att finna former för, försvåras avatt särskilda föreskrifter för hänsynstagande till rennäringen saknas iskogsvårdslagen. framhåller all man är beredd alt ulreda frågan,men anser atl pågående försöksverksamhet inom området i ochforskningsresultat från bör avvaktas för att evenluelltligga till grund för arbelel. Prop.1980/81:183 92 tens län anser all förslagel får anses vara grundläggandeför alt rennäringens markanvändning ska kunna beaktas i enlighet medrennäringslagen. Svensku samernas riksförbund uppger alt förbundet i ensärskild skrivelse lill har påtalat nödvändigheten avföreskrifter om skogsbrukels hänsynstagande till renskötseln. Del enda avstyrkandet av förslaget kommer frånlänsstyrelsen i , som med hänsyn lill sysselsättningsläget iglesbygden anser atl ytterligare opreciserade och svårtolkade bestämmelser iolika speciallagstiftningar inle kan tillstyrkas. 4.3.4 Kartläggning av vinlerbetesomrudena I rapporten framhålls alt den kartläggning av samebyarnasvinterbetessituation som lantbruksstyrelsen har fått i uppdrag alt genomförakommer alt ge ell förbättrat underiag för att göra lämpliga avvägningar mellanskogsbrukels och rennäringens anspråk inom vinterbeiesområdena. Behovel av en karlläggning av vinterbelessitualionen förrenskötseln kommenteras och understryks av flera remissinstanser, bl.a. berördacentrala verk. Kommentarerna föranleds bl. a. av alt resurser för atl genomföraavsedda inventeringar vid liden för remissbehandlingen inte ställts lilllanlbruksslyrelsens förfogande. Behovet av kartläggning av vinterbetesmarkerna framhållsav luntbruksstyrelsen, , , lantbruksnämnden ochskogsvårdsstyrelsen i samt Svenska samernas riksförbund.Luntbruksstyrelsen omtalar att styrelsen har haft i uppdrag att utföra enförstudie till en renbelesundersökning i vinterbetesområdena, och att förstudienvisar att en vegetationskartering baserad på flygbildiolkning utgör det frånflera synpunkter bästa utgångsmaterialet. Lantbruksslyrelsen anser attallmänna medel bör slällas lill förfogande med hänsyn bl.a. lill atl flera olikaintressen berörs. anser det angelägel all kartläggningen avvinterbelessitualionen slutförs och att skogsbrukels behov av åtgärdersamtidigt kan överblickas. Med etl sådanl underlag för samräd anserskogsstyrelsen atl ömsesidiga driflsanpassningar kan diskuleras bättre än idag.Länsslyrelsen i anser atl dokumentationen avrenbetestillgångarna är en särskilt angelägen uppgift för atl bedöma omkonflikter mellan rennäring och andra intressen föreligger. framhåller att avsevärda arealer utomordentligt känsligarenbetsmarker berörs av det mer aktiva skogsbruk som domänverket enliglförbundet avser att bedriva. Del är enligl förbundet nödvändigt att någraavverkningar inte kommer till stånd i avvaktan pä föreskrifter om skogsbruketshänsynstagande till renskötseln och atl kartläggningen av vinterbetesmarkernahar genomförts. 1 rapporten framhålls att det är angeläget attanläggningar för rekreation 1980/81:183 93 ochturism lokaliseras så all renskötselns intressen skadas så lite som möjligt. Någraremissinstanser har kommenterat detta. Lantbruksstyrelsen anser t. ex. atl enfortsatt utbyggnad för atl underlätta turism och röriigt friluftsliv medförstörningar och intrång som sker med stöd av allemansrätten även omutbyggnaderna lokaliseras med hänsyn till renskötselns inlressen. Styrelsenpekar också pä olägenheter genom spridd bebyggelse. redovisar en liknande uppfaUning. Irapporten har viltproduktion inle betraktats som en areell näring och harheller inte tagits upp till nägon särskild behandling. Detta har lell lillvissa kommentarer, vilka i huvudsak går ut på att jakten bör ses som en areellnäring. Lundsuniversitet anser att till de areella näringar som behandlas i rapporten börevenluellt läggas jakten, vars avkastning är fullt jämförbar med exempelvisrenskötseln. Slutens naturvårdsverk menar alt vilifrå-gorna är helt försummadei den fysiska riksplaneringen, trots den inle föraktliga nalionalekonomiskabetydelsen. Detla bör enligt verkel rättas till genom förbättrat inventerings-och planering.sarbete samt rikllinjer. Verkel är berett atl göra en närmareulredning om behövliga insatser. Åven anser att jaktenborde föras in i riksplaneringen som en egen näring. Förbundet hänvisar tillatt avkastningen i kött enbart av den svenska älgslammen representerade etlpris pä ca 470 milj. kr. Därtill kommer värdet av rådjurs-,krön- och dovvill-stammarna. Man kan därför enligl förbundet inle förbigåhjorlvillel som naturtesurs i den fysiska riksplaneringen. 5 Skydd av nationella resurser för naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård 5.1Översyn av urvalet av riksintressen 1rapporten framhålls atl kunskaperna om landets nalur- och kulturvärden harökat väsenlligl sedan urvalet av områden av riksintresse för naturvården,kulturminnesvården och friluftslivet gjordes. De ökade kunskaperna i olikaavseenden motiverar enligt rapporten en översyn av urvalel av riksintressen. Fråganom en översyn av urvalet av riksintressen behandlas framför allt av berördacentrala verk, länsstyrelser och kommuner. Förslaget tillstyrks uttryckligen avflertalet remissinstanser. Något avstyrkande finns inle. Förslageltillstyrks uttryckligen främsl av riksantikvarieämbeiei, länt- Prop.1980/81:183 94 hruksstyrelsen, ett knappt 10-tal länsstyrelser, flerakommuner. anserdet viktigt att urvalet av kulturminnesvårdens intressen ses över.Lantbruksstyrelsen anser det väsentligt att bevarandeintressena blir bättreredovisade och avgränsade än vad som är fallet, och tillstyrker därför enöversyn. i Östergötlunds län menar alt del ökadekunskapsunderlaget gör del motiverat all se över urvalel av områden som börbelecknas som riksintressanta för naturvård och kulturminnesvård. Länsstyrelseni framhåller all en översyn behövs, och atl samtidigtdefinitionen av riksintresse bör omprövas för atl undvika att områden som inleär av riksintresse men inte heller enbart är av lokalt intresse ska försummas iskyddsarbetet. i framhåller atl riksintressenaför naturvård, friluftsliv och kulturminnesvård har preciserats och karllagtsnärmare, och all det därior nu är moliveral med en översyn av urvalet - delsför alt utesluta vissa objekt, dels för att införa vissa nyfunna värdefullaområden. kommun menar atl frågan om vilka områden som ska vara avriksintresse och deras omfattning ständigt måste omprövas. Ulricehumns kommunanser det vikligl atl de riksintressanta områdena ses över och att begreppetriksintresse ges en definition som svarar mot ett ekologiskt tänkande. Kommunenmenar också alt satsningarna pä skydd av naturmiljön framstår som mycketblygsamma jämfört med andra investeringar i samhällel, varför en ökning avinsatserna bör göras. finner en översyn i högstagrad nödvändig, men framhåller att urvalskriterierna behöver sesöver. Nya aspekter på naturmiljön mäsle tas upp, rörligheten i urvalel bör varaslörre, begreppel riksintresse bör ges en ny definition och riksintressena börnärmare kopplas till den ekologiska grundsynen, hävdar föreningen. Några remissinstanser föreslår tidpunkt för översynen.Riksantikvarieämbetet föreslår för kulturminnesvårdens del alt översynen skeri anslulning till upprättandet av regionala kullurminnesvårdsprogram.Länsstyrelsen i förordar en översyn . lar inte direkt ställning för enöversyn, men anger att en systematisk översyn och precisering av riksintressenför naturvård och friluftsliv pågår vid verkel. Verkel menar att det i denaturgeografiska regioner där inventeringar genomförts finns förutsätlningarför en sakligt grundad översyn. Det stora behov av inventeringar som påtalades1977 kvarstår dock enligt verket. 5.2 Särskilt utsatta naturtyper Rapporten anger all vissa naturtyper mer än andra ärulsalla för anspråk på alt få utnyttjas för skilda ändamål, exempelvis skogs-och energiproduk- Prop.1980/81:183 95 Det gäller bl.a. våtmarkerna, naturskogen ochädellövskogen. Som en följd av aU vissa naturtyper har minskat i omfattning harenligt rapporten bl.a. en del djurarter fåU väsentligt försämrade livsmiljöer.Vissa arter är direkl utrotningshotade. Urvalet av särskilt utsatta nalurtyper har som regel tillstyrktseller lämnats ulan erinran. anser dock att degrunda havsvikarna som förekommer framför allt i också hör lill desärskilt utsatta naturtyperna. De är av stor belydelse för fiskproduklionenoch myckel viktiga rast- och provianteringslokaler för sjöfågel, men hotasbl.a. av frifidsbebyggelse och därtill hörande bälhamnar. Akilon Skånemiljömenar aU skyddsplanteringarna i odlingslandskapet bör betraktas som en hotadnalurtyp. I rapporten anges atl beslutet om riktlinjer förskogspolitiken m.m. innebär alt skyldighet införs atl anmäla våtmarksdikningvia skogsvårds-styrelserna fill för samråd. Detta ger bättremöjlighet än f. n. att följa utvecklingen och att göra ingripande i de fallnaturvärdsvärden är hotade. i anser atlanmälningsplikten inte ger tillräckliga möjligheler all bedömadikningarnas effekt i naturmiljön. Anmälningsliden är enligtlänsstyrelsen för kort för att det med nuvarande resurser skall vara möjligtalt göra en allsidig bedömning av effekterna. redovisar enliknande uppfattning, och framhåller bl.a. atl anmälningsplikten bara gällerdikning i samband med skogsbruk. Vidare menar atl rättsläget äroklart vad gäller vilka åtgärder som kan kräva vid ett samråd.Lantbrukarnas lättsförbund i har en annan syn, och anser attlänsmyndigheten i samrådet dikterar villkoren för markägaren och sedan utdömervite om markägaren inte är av samma uppfattning. Behov av mer kunskap omvåtmarkerna framhålls av främst slutens nuturvårdsverk, länsstyrelserna iUppsala, och saml Svenska naturskyddsföreningenoch fältbiologiska ungdomsförening. Noturvårdsverkei anser bl.a. alten förutsättning för all bestämmelserna om anmälningsplikt för våtmarksdikningska fungera lillfredsslällande är ökad kunskap om våtmarkerna. iJönköpings län anser att de ökade anspråken på våtmarkerna motiverar bättrekunskap för avvägningar mellan olika anspråk och skyddsbehovei. Länsstyrelsenanser det därför angeläget att våtmarksinventering genomförssnabbt. underslryker behovet av att pågåendeinventeringar påskyndas och förankras på länsnivå. Som riktlinjer i fysiskriksplanering anser föreningen bör gälla alt alla våtmarksområden som omfattasav våtmarkskonventionen ska skyddas från bebyggelse och annan exploatering. Prop.1980/81:183 96 Uppgifterna i rapporten om arealen ädellövskog och desslokalisering har kommenterats av flera remissinsianser. bl.a. ,saml länsslyrelserna i , ochHallunds län. Genomgående framhålls alt de uppgifter som rapporten grundas påinle är tillförlitliga och inte ger nägon säker bild av förekomsten. Ädellövskogens belydelse las upp i yttranden frånriksuntikvurieämbe-let. Lunds universilel, universilel,länsslvrelserna i , och lån saml . anser t.ex. atl ädellövskogen harett betydande kullurminnesvärdsinlresse som miljöskapande element och somexempel på äldre markutnyttjande, specielll i vissa äldre slotts- ochherrgårdslandskap. anser all ädellövskogen har en slorekologisk betydelse. i lån anser alt en kraftigminskning av ädellövskogsarealen inverkar negativt pä kulturiandskapet,landskapsbilden, och faunan. Minskningen kan enligt styrelsen fåvittgående ekologiska följder genom försämrade markförhållanden och därmedbidra till ökad försurning av mark och . Länsslyrelsen i länkonstaterar all ädellövskogen är elt viktigi inslag i kulturlandskapet iMälarområdel. Länsslyrelsen i omtalar atl lövskogen har storutbredning på sluttningarna av länets platåberg. Lövskogarna har har enligllänsslyrelsen delvis belydande naturvärden och stor ekologisk belydelse, bl.a.genom alt vara livsmiljö för vissa lill naiurtypen knutna djurarter. anser att de kvarvarande ädel-lövskogarna äromistliga ekosystem, som rymmer en lång rad växter och djur vilka är bundnatill naiurtypen. Behovel av skydd för ädellövskogen framhålls i yttrandenfrån bl.a. domänverket. , i lån,och fältbiologiska ungdomsförening. Domänverketanser t.ex, att särskilda insalser behövs för atl bevara återståendeädellövskogar i landel. Berörda arealer är enligl verket så begränsade att deär av ringa betydelse för skogsbruket. i länunderstryker behovet av elt snabbt skydd för ädellövskogen. har noteratalt en ökad avverkning av ädellövskog pågår i länel, vilket enligt styrelsenkan ha etl samband med pågående utredning om utökat skydd förädellövskogen. framhåller att ett bevarande av ädellövskogen ilandel kräver också unga bestånd av ädellövskog. Liknande synpunkter harSveriges fällbiologiska ungdom.sförening. som anser att en rejäl satsning påföryngring av lövskog mäste komma igång eftersom den kvarvarande skogenär gammal. Föreningen föreslår statliga bidrag för lövskogsdrifl. ulbildning ilövskogsodling samt lövskogsforskning. Behovel av en översyn av lagsliftningen för atl ge skyddåt ädellövsko- 1980/81:183 97 gen las upp av högskolan i , länsstyrelserna IBlekinge, Göieborgs och och Våstmanlunds län. samt fällbiologiska ungdomsförening.Lånsstyrelsen i anser att sannolikl kan ädellövskogen inle bevarasi tillfredsställande omfallning såvida inle särskild skyddslagstiftning införs.Länsslyrelsen i menar att en översyn av lagstiftningen behövsför all reglera slutavverkning och överföring lill granskog. anser alt del bör införas lillståndsplikl för avverkningav ädellövskog. fällbiologiska ungdomsförening föreslår allbokskogslagen kompletteras med ett skydd för övriga lövträd och alt ettälgärdsprogram upprättas för att öka möjlighelerna till lövskogsodling.Negativa lill en särskild skyddslagstiftning för ädellövskogen är och Sveriges skogsägureföreningars rik.sförbund, som i ställetvill ha en stimulans av lövskogsbruket. Enligt rapporten är del angeläget atl länsslyrelsernautnyttjar möjligheterna till samråd om eventuella avverkningar enligt 20 §naturvårdslagen (NVL). Olika meningar föreligger om betydelsen av sådantsamråd. delar den uppfattning som kommer till uttryck irapporten. i anser däremot atl som eltnågorlunda stabilt skydd för ädellövskogen är samrådsskyldigheten enligt 20 §NVL helt otillräcklig. har en liknande uppfattning ochmenar att samråd endast är elt instrument för atl länsslyrelsen skall fåinformation. Reglerna i NVL hindrar vanligen skydd och bevarande ulom vadgäller små arealer, såvida man inte bildar naturreservat och betalarersättning. Uppgifterna i rapporten om arealen naturskog och dessförekomst i olika delar av landet kommenleras av några remissinsianser, bl.a.skogsstyrelsen samt länsstyrelserna i och Hallunds län. I yttrandenaframhålls att de uppgifter som rapporten bygger på är osäkra. Behovel av skydd för nalurskogen framhålls i yttrandenfrän nuturhis-toriska , högskolun i , ,länsslyrelserna i och , , Halmsiuds, Luholmsoch Vurbergs kommuner samt fältbiologiska ungdomsförening. Naturhistoriskariksmuseet framhåller atl det fordras snabba beslul om skyddsåtgärder för nalurskogen.Del bör enligt museet l.v. krävas stopp för avverkning. iJönköpings län framhåller alt naturskogen generelll har högl skyddsvärde.Länsstyrelsen i anser atl del är en myckel väsenllignalurvårdsuppgift all bevara representativa naturskogar. Särskilt pekarlänsstyrelsen på sådana naturskogar som i ringa grad har påverkats avmänniskans ålgärder och som därför ulgör nalurliga skogsekosystem. 1 södraSverige är sådana bestånd sällsynta. Behov av särskild lagstiftning för alt, åtminstonetemporärt, skydda 7 1980/81. 1 saml Nr 183 Prop.1980/81:183 98 nalurskogen tas upp av naiurhislorisku ochlänsstyrelsen i . anser alt detbehövs ell stopp för avverkning tills kunskaperna om naturskogen blivil bättre.Länsstyrelsen i har liknande synpunkler. Liksom beträffande ädellövskogen finns det kriliskauppfattningar om samrådsförfarandets betydelse för att skydda skogen. Kriliskasynpunkler har kommit från länsstyrelserna i , , ochKoppurbergs län. i anser t. ex. att det krävsreservat för alt kunna bevara nalurskog. i redovisaren liknande uppfattning. i framhåller alt 20S NVL ihuvudsak bara ger möjlighet att följa utvecklingen, men tycker ändå atl den börutnyttjas. i finner det mindre meningsfullt altsamräda enligl 20 § NVL när avverkningar är aktuella, eftersom de krav som kanställas inle kan tillgodose naturvärdena. Det finns olika uppfattningar bland remissinslanserna närdel gäller naturvärdena hos den fjällnära skogen, vilket hol den är utsatt föroch vilket skyddsbehov som föreligger. Till dem som ultrycker farhågor för atlväsentliga naturvärdsintressen kan komma all skadas hör kummarkolle-giet,i och . Kammarkollegietframhåller atl del i ell skogsbruk inom fjällområden med svårföryngrad skogkan bli fråga om ålgärder som hyggesplöjning och plantering av främmandeträdslag. Detta skulle komma i konflikt med rennäring, naturvärd ochfriluftsliv. Kollegiet är därför avvisande till sådant skogsbruk.Länsstyrelsen i anser atl ell skogsbruk i fjällområden medsvårföryngrad skog skulle innebära slor risk för alt skog avverkas i områdensom bör bevaras med hänsyn till bl. a. naturvårdens och friluftslivetsintressen. anser därför all slyrelsen bör ges resurser attkarilägga naturvärdena i området mellan gränsen för svårföryngrad skog ochutlagda reservat. Göieborgs universilel understryker behovet av varsamhet vidavverkning i nordsvenska områden med svårföryngrad skog. Övervägande negativa till att begränsningar införs när detgäller skogsbruket i de fjällnära områdena är länssiyrelseri i Västerbottenslän, skogsvårdsstyrelserna I och , länsarbetsnämndeni saml kommun. i angeratt de Qällnära barrskogarna kan bli föremål för skogsbruk, men anser inte attdet behövs några restriktioner utöver skogsvårdslagens bestämmelser.Skogsvårdsstyrelsen i anser att del inte finns några sakligamoliv för all bevara hela de berörda arealerna. Bevarandeinlressena bör påmånga häll ges en framskjuten ställning, men därutöver bör enligtlänsstyrelsen klarläggas hur hela området på bästa sätl kan Prop.1980/81:183 99 hanteras på kort och läng sikl. Storinnuns kommun hävdaralt någon ny lagstiftning beträffande skogsbruket i de fjällnära områdena inlebehövs. Särskilda lagregler skulle enligt kommunen kunna medföra svårigheterför dem som bor och arbetar i området. 5.3 Särskild lagstiftning för skydd av kulturmiljöer 1 rapporten konstateras alt en ökad samordning mellannaturvården och kulturminnesvården är angelägen bl.a. i samband med bildande avnaturreservat och naturvårdsområden. För de fall där naturvärdsintressel ärotillräckligt för att utnyttja naturvårdslagen, fordras enligt rapporten ensärskild lagstiftning med möjlighet att bilda kullurreserval eller kulturminnesvårdsområden. Förslaget att införa en särskild lagsliflning medmöjlighet alt bilda kullurreserval eller kullurminnesvärdsområden behandlasfrämst av berörda centrala verk, länsstyrelserna, vissa kommuner och någraorganisationer. Flerlalel av de inslanser som tagit upp frågan tillstyrkerrapportens förslag, men vissa avslyrkanden finns. Rapportens förslag tillstyrks av riksuntikvarieämbetet,, länsstyrelserna i , , ,, , och , , och Västerbottenslän, , , , och kommuner, Kungl.vetenskapsukudemien, LO-distriktel i och Svenska föreningen förbyggnudsvård. framhåller all del behövs ett lagrum föratt skydda sådana miljöer, där del kulturhistoriska värdet främst gällerhelheten och inte de enskilda byggnaderna eller anläggningarna i sig. För demiljöer där naturvårdslagen är tillgänglig bör emellertid denna användas.Länsstyrelsen i tillstyrker en särskild lagsliflning förkulturminnesvården. i län finner det otillfredsställandeatt kulturminnesvärden för att kunna bevaka sina intressen i slörre samlademiljöer tvingas utnyttja naturvårdens lagstiftning och resurser. Styrelsenstöder därför förslagel i rapporten. i framhålleralt naturvårdslagen, byggnadslagen och annan lagstiftning ofla är olillräckligför atl ge värdefulla kullurbygder erforderiigt skydd mot förändringar.Länsstyrelsen understryker därför behovet av lagstiftning för atl bildakullurreserval eller kulturminnesvårdsområden. Några av de remissinstanser som tillstyrker behovel avförbällrad lagsliflning pekar pä möjligheterna atl med den föreslagna nyaplan- och bygglagen ge ett skydd för kulturmiljöer. i Malmöhuslän menar således all brislerna i dagens kulturminnesvårdslagsiiflning medföralt vissa landskapsparlier i länet inle blir säkerställda i erforderlig omfallning.Förslaget till ny plan- och bygglag skulle enligt kunna Prop.1980/81:183 100 förbättra situationen pä sikt. I avvaklan på plan- ochbygglagens ikraftträdande bör emellertid enligt länsstyntlsen övervägas någonform av interimistisk konstruktion. Lånsstyrelsen I Göieborgs och länanser alt möjlighelerna till skydd av kullurhisloriskl värdefulla områden ochmiljöer behöver förbättras väsentligt. Slyrelsen menar att förslaget till nyplan-och bygglag skulle kunna tillgodose behovet. kommun önskar ocksåbättre skyddsmöjligheler, och anser att dessa bör ingå i plan- och bygglagensregelsystem. Förslagel lill särskild lagstiftning till skydd förkulturmiljöer avstyrks av främst lantbruksstyrelsen, lånsstyrelsen iVästernorriands län samt , , och Laholmskommuner. Lantbruksstyrelsen avslyrker förslaget dels med hänsyn till atluppdraget till lantbruksslyrelsen, och riksantikvarieämbetetall se över samarbetet mellan länsstyrelser och lantbruksnämnder inte harslutförts, dels därför atl konsekvenserna för jordbruket av den föreslagnalagstiftningen inte har utretts. i omtalar atterfarenheten i länet är att naturvårdslagens skyddsinslitut går att tillämpaäven när skyddsvärda områden till stora delar innehåller bebyggelse. Ur länetssynvinkel är det därför inte hell nödvändigt med en särskild lagstiftning.Tillägg om kulturminnesvård i naturvårdslagen skulle enligt varatillräckligt och dessulom lättare att genomföra. Falkenbergs.Halmstads och kommuner anser att det bör gå att ordnakulturminnesvårdsområden och kullurreserval ulan alt skapa ny lagstiftning. 5.4 Skydd av vissa odlingsbygder I rapporten underslryks all del i bl.a. vissaodlingsbygder behövs ett skydd mot förändringar av landskapets karaktär. Del ärenligt rapporten angelägel all länsstyrelserna föreslär vilka ålgärder sombehöver vidtas med slöd av byggnadslagen, naturvårdslagen och annanlagstiftning för atl områdena skall erhålla erforderligt skydd motförändringar. Behovet av skydd mot förändringar av landskapets karaktärinom vissa odlingsbygder har främsl diskuterats av vissa centrala verk.länsstyrelser och organisationer. Rapportens förslag tillstyrks som regel ellerlämnas utan erinran. Rapportens förslag alt det behövs ett skydd motförändringar av landskapets karaktär i vissa odlingsbygder tillstyrks avfrämsl , lånsstyrelserna i Stockhtdnis. och , lantbruksnämnden i , Fulköpings kommunoch . i Slockholms lån framhålleratl i flera av kulturminnesvårdens intresseområden i jordbruksbygderna finnssamtidiga intressen för friluftsliv och naturvård. Prop.1980/81:183 101 har börjat ell arbele med atl avgränsa sädana områden sombehöver elt skydd. Länsslyrelsen i konstaterar atl en odlingsbygdständigt förändras i lakl med de jordbrukspolitiska och ekonomiska villkoren.Ändrad eller utebliven hävd, borttagande av brukningshinder och sammanläggningav enheter leder lill kraftiga förändringar i kulturiandskapet. Länsslyrelsenmenar dock all en varsam rationalisering av åkermarken kan fortsätta ulan allmångformighelen i landskapet går föriorad.