prop · G403119 · 1980-12-31 00:00:00 — Gör en omfördelning så att fär störremedelstilldelning till oljebekämpning. Ge marinen större medelstilldelning tillutsjöbevakning av territorialvatten och fiskezoner - en uppgift som marinenju mäste klara i ofred. Bygg vidare på det goda samarbete sora här redanexisterar i praktiken. 1980/81:119 Bilaga 3.1 Kommundepartementet Konventionelltanker med begränsad kvantitet segregerad ballast i tanker för ochakter samt två wingtankar. Tanker enligtprotocol 78 med "protective location" av segregerade ballasttankar. Tanker enligt protocol 75 00-fartyg(Ore-Oil) 1980/81:119 Bilaga 3.1 Kommundepartementet 383 Tankerenligt protocol li med ballasttankar i sidorna Tanker enligt protocol li meddubbelbotten Tanker enligt protocol 78med ballasttankar i sidorna 1980/81:119 Bilaga3.2 Kommundepartementet 384 Sammanställning av remissyttranden oljeskyddskommittésbetänkande (Ds Kn 1979:13) Beredskap mot oljeutsläpp till sjöss Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av ,överbefälhavaren, , , meteorologiskaoch hydrologiska institut (), statskontoret, ,, , generaltullstyrelsen,arbetarskyddsstyrelsen, styrelsen för teknisk utveckling, havsresursdelegationen,statens brandnämnd, länsstyrelserna i , , ,, , , , , , ,och , , , , ,och , kommittén (K 1979:1) för transport av farligtgods, räddningstjänstkommittén (Kn 1979:01), . (), i (LO), . , brandmännens riksförbund. Svenska sällskapet förräddning af skeppsbrutne (sjöräddningssällskapet) och Vattenvärnet. CentralorganisationenSACO/SR har utan eget ställningstagande överlämnat yttrande från . Yttrandehar överlämnats av överbefälhavaren från chefen för marinen, avfiskeristyrelsen frän fiskeriintendenterna i övre södra, nedre södra, östra ochmellersta distrikten, och av LO från . Länsstyrelsernahar överlämnat yttranden från fiskenämnden i län samt , ,, , , , , , ,, , , , , , ,, , , , , , ,, , , , , , . ,och kommuner. Yttrandehar dessutom inkommit från . Oljeskyddskommitténsbetänkande får ett övervägande positivt mottagande av remissinstanserna.Flertalet remissinstanser instämmer sålunda i Prop.1980/81:119 Bilaga 3.2 Kommundepartementet 385 huvudsak i de grundläggande bedömningar som kommittén gör.Detta innebär bl.a. att remissinstanserna tillstyrker ett bibehållande av dennuvarande inriktningen av oljeberedskapen i stort. Vidare bör en fortsattsatsning göras på forsknings- och utvecklingsarbete, varvid internationellaerfarenheter bör beaktas. Även om betänkandet får ett övervägande positivtgensvar får dock vissa av kommitténs förslag ett delvis blandat mottagande. Många remissinstanser finner det otillfredsställande attfrågorna om oljeskydd och räddningstjänst i övrigt splittrats upp pä fleraolika statliga utredningar, av vilka nägra är avslutade medan andra fortfarandepågår. Detta förhållande gör det svårare att överblicka konsekvenserna av deolika utredningarnas förslag, menar dessa remissinstanser. Med anledning häravefterlyses en samlad prövning av de olika utredningarnas förslag. Ett tungtvägande skäl för en sädan prövning är enligt länsslyrelsen i /attoljeskyddet måste ses som en av flera räddningstjänstuppgifter. Pä länsplanetoch på lokal nivä är det i stor utsträckning så, att samma myndigheter, sammaorganisationer och samma människor skall ingripa vid olika tänkbara nödlägen.Endast viss expertis skiftar. Detta innebär enligt att såvälplanering som utbildning och övning samt resursutnyttjande i övrigt måste varaväl samordnad. Härigenom kan en hög nyttjandegrad uppnås vilket totalt settmedför lägre kostnader. Säror-ganisationer och speciella ätgärder skallundvikas så långt rent praktiska och materiella krav tillåter det, menarlänsstyrelsen. Liknande synpunkter framförs även av andra länsstyrelser. Flera länsstyrelser anser också att brist pä resurser gördet svårt att pä ett tillfredsställande sätt kunna bygga upp och upprätthållaen rimlig räddningstjänstberedskap. För att kunna genomföra de vidgadeuppgifter som oljeskyddskommittén och andra utredningar föreslår måstelänsstyrelserna tilldelas erforderliga resurser. Enligt oljeskyddskommitténs bedömning utgöroljeutvinningen i inte ett större föroreningshot mot svenskt kustområdeän nu förekommande oljetransporter runt våra kuster. Det är därför interimligt att beredskapen för oljebekämpning ändras med hänsyn enbart tillutsläpp i samband med oljeutvinning. anser att kommittén undervärderarriskerna för föroreningar genom olyckor till följd av oljehanteringen iNordsjön. Verket menar därför att verksamheten måste ägnas fortsattuppmärksamhet från statens sida. kommun delar inte heller kommitténs uppfattning.Kommunen anser sålunda att oljeutvinningen utgör ett ökat hot mot västkusten.Av 25 1980/81. 1980/81:119 Bilaga 3.2 Kommundepartementet 386 dennaanledning bör såväl som de hotade kommunerna genom statligainsatser ges ökade resurser av bekämpningsutrustning och saneringsmateriel.Vidare bör ett större regionalt förråd upprättas för del medplacering i mellersta kustzonen. Liknande uppfattningar redovisas även avLysekils, och Tanums kommuner. Havsresursdelegationenanser också att risken för oljeföroreningar pä den svenska har ökattill följd av den alltmer omfattande oljehanteringen i Nordsjön.Oljeföroreningar kan med Jutska strömmen föras in i och påverka iförsta hand . Oljeskyddskommitténanser att den nu gällande ordningen med ett delat ansvar mellan insatser tillsjöss ä ena sidan samt insatser på land och i hamn å den andra bör gälla även ifortsättningen. Det i olika sammanhang framförda förslaget att en endamyndighet skulle ha det odelade ansvaret för dessa insatser - säväl till sjösssom på land - avvisas sålunda av kommittén. Strandlinjen bildar enligtkommittén gräns mellan och brandförsvarens ansvarsområden.Det praktiska arbetet förutsätter emellertid en mjuk tillämpning av regeln omansvarsgräns. Flertaletremissinstanser delar kommitténs uppfattning i denna fråga. Många påpekar dockatt en bibehållen ansvarsfördelning förutsätter förbättrade samverkansrutinermellan den land- och den sjöbaserade beredskapsorganisationen. Svenskakommunförbundel anser atl det vore direkt olämpligt att frånta kommunerna derasansvar för insatser mot löskommen olja. Enligt förbundet är det angeläget attviktiga frägor om den fysiska miljön handläggs nära de enskilda människorna,dvs. av kommunala organ. Härigenom motverkas ocksä framväxten av otympligbyråkrati med klara samhällsekonomiska nackdelar. delar däremot inte kommitténs uppfattning. Enligt verket bördet samlade ansvaret för bekämpningsaktioner åvila endast en myndighet.Härigenom undviks problemen med oklara ansvarsgränser. Verket förordar att detodelade ansvaret i första hand åläggs den nya kustmyndighet, som i betänkandet(SOU 1979:43-45) - program för miljösäkra sjötransporter - föreslås blibildad genom sammanslagning av och . Om dennamyndighet inte bildas bör enligt ansvaret läggas påkustbevakningen. Liknande synpunkter redovisas även av Sveriges redareförening.Även anser att det odelade ansvaret föroljebekämpning bör åvila . Trelleborgskommun anser att frågan om delat ansvar måste penetreras ytterligare. Enligtkommunens ertarenhet kan det under bekämpningsske- Prop.1980/81:119 Bilaga 3.2 Kommundepartementet 387 det uppstä meningsskiljaktigheter mellan kommunensföreträdare och om vilka ätgärder som bör vidtas för atl nåbästa resultat. Generallullstyrelsenbiträder kommitténs förslag om ett bibehållet ansvarsförhållande föroljebekämpningsinsatser men framhåller att denna ordning inrymmerpsykologiska nackdelar. Bekämpningsorganen på land betraktar det nämligen oftasom ett misslyckande av de ansvariga enheterna till sjöss om dessa inte lyckashindra olja frän att nå land. Mot denna bakgrund skulle det kunna vara enfördel om samma organ hade ansvaret för alla insatser mot till sjöss löskommenolja. Enligt styrelsen kan endast komma ifrågaför ett sådant samlat ansvar. tar även upp den i andrasammanhang framförda tanken pä att ge länsstyrelserna direktivrätt gentemotkustbevakningen i samband med bekämpningsaktioner. Styrelsen avvisar dennatanke, bl. a. med hänsyn till de problem som skulle kunna uppstä om flera länsamtidigt berörs av ett och samma oljeutsläpp. i /som i och för sig biträderkommitténs uppfattning i denna fråga, tar ocksä upp frågan om befogenhet för länsstyrelsernaatt ge i ett bekämpningsskede. Enligt länsstyrelsenfinns det fog för en sädan direktivrätt med tanke på att vissa kustområden frånmiljösynpunkt är känsligare än andra. Denna direktivrätt bör sålunda tillkommalänsstyrelsen i egenskap av natur- och miljövårdsmyndighet. Skyddet avkänsliga anläggningar, såsom t. ex. kärnkraftverk, kan också vara ett argumentför en sådan ordning, anser . 5 Ledning av bekämpning 5.1 Ledning på regional och lokal nivå För bekämpningsaktioner på och från land föresläroljeskyddskommittén att brandlagen ändras så alt vid övertagandeav ledningen för oljebekämpningsaktioner tillåts förordna dels en särskildräddningsbefälhavare för operativ ledning, dels brandcheferna för ledningen påskadeplats. Kommittén föreslår vidare att redan i förväg skallkunna utse den presumtive räddningsbefälhavaren. Denne skall svara förfortlöpande samordning och samverkan samt svara för viss utbildning och information.Uppdraget bör enligt kommittén vara en deltidssyssla. Huvuddelen av remissinstanserna är principiellt positivatill förslaget. Enligt generaltullstyrelsen skulle den föreslagna ordningen medi förväg utsedda presumtiva räddningsbefälhavare ge väsentligt bällremöjligheter än nu att förbereda det samarbete som vid en bekämpningsinsatsmåste ske mellan olika berörda organ. Härigenom skulle friktioner av den lypsom förekom under oljebekämpningen i vårvintern 1979 kunnaundvikas. Enligt styrelsens mening skulle det emellertid vara en Prop.1980/81:119 Bilaga 3.2 Kommundepartementet 388 fördel om de presumtiva räddningsbefälhavarna utsågs förstörre områden än län, t.ex. civilområden. Fiskeriintendenten i mellersta distriktet anser allförhållandena vid är sådana atl de motiverar en räddningsbefälhavareför hela regionen. Flera länsstyrelser framhåller alt många av de uppgiftersom den presumtive räddningsbefälhavaren skall utföra är likartade medmotsvarande uppgifter för annan räddningsljänsl. i Blekingen länföreslär med hänsyn härtill att den regionala ledningsverksamheten byggs upp påett likartat sätt för all räddningstjänst saml all lämpligen någon form avberedskap inom ledningsgrupp kommer till stånd. För handläggningenav frågor rörande ulbildning, planering, samråd m.m. föreslär attmedel ställs till förfogande för anställning av ordinarie befattningshavare medansvar för hela räddningstjänstverksamheten. Liknande synpunkter framförs ävenav länsstyrelserna i , och . iUppsala län framhåller all behovet av en dylik tjänst är särskilt stort i delän som har att planera för beredskapen mot kärnkraftsolyckor. Länsstyrelserna i och anserall beslul rörande presumtiv räddningsbefälhavare bör anstå till dess andrautredningar som berör räddningstjänsten är färdiga. Dessa ulredningar kannämligen komma att lägga fram förslag som innebär att en presumtivräddningsbefälhavare behövs även för andra uppgifter än oljebekämpning. och kommuner tycker atl den särskilderäddningsbefälhavaren bör inordnas i länsstyrelseorganisationen. av farligt gods finner förslagetatt på förhand utse presumtiva räddningsbefälhavare intressant. föreligger ett visst behov av sådan beredskap även med hänsyn tillrisken för större olyckor vid transport av farligt gods. Kommittén avser attbehandla frågan i sitt slutbetänkande. Ett antal remissinstanser framhåller att presumtivaräddningsbefälhavare med deltidstjänstgöring vid länsstyrelserna svåriigen kanrekryteras bland kommunernas brandchefer. Kommunerna har inte möjlighet att påföreslaget sätt avstå från sina förvaltningschefer. Sådana synpunkter framförsav länsstyrelserna i , och , , Göteborgsoch kommuner samt av . anser däremot att depresumtiva räddningsbefälhavarna i första hand bör utses bland brandchefer ochandra brandbefäl, eftersom dessa har nödvändiga kunskaper och erfarenheter av räddningstjänst.Liknande synpunkler framförs även av bl.a. brandmännens riksförbund ochlänsstyrelsen i län. avvisar förslaget om presumtivaräddningsbefälhavare. Föreningen anser alt ledningsansvaret förbekämpningsinsatser alltid skall ligga pä . Prop.1980/81:119 Bilaga 3.2 Kommundepartementet 389 5.2 Organ för löpande samarbete på central nivå För löpande samarbete på central nivå i fråga om beredskapför oljebekämpning och sanering föreslår oljeskyddskommillén att dettillskapas etl särskilt organ. 1 organet bör enligt kommittén ingå företrädareför generaltullstyrelsen, brandnämnden, och sjöfartsverkel. 1vissa frågor skall även andra myndigheter och organ tillfälligt kunna knytastill organet. Drygt hälften av remissinstanserna uttalar sig i denna fråga.Flertalet av dessa tillstyrker att etl samarbetsorgan bildas i enlighet medkommitténs förslag. Hit hör överbefälhavaren, , jlskeristyrelsen,länsstyrelserna i , , , , ,, och samt . ,, , vallen-värnet och flera kommuner. Direktnegativa till inrättandet av etl särskilt organ är ,statskontoret, generallullstyrelsen, , havsresursdelegationen,och . Riksrevisionsverketanser inte att tillräckliga skäl har redovisats för all motivera ett särskiltorgan av del slag kommittén föreslår. Samarbetsbehoven bör kunna tillgodosesutan att ett sådant organ tillskapas. Statskontoret redovisar liknandesynpunkter och anser dessutom all effekterna av redan beslutade och föreslagnaåtgärder kommer alt minska behovet av generella samordningsorgan. Generaltullstyrelsenifrågasätter om det är rationellt att inrätla ett nytt centralt organ somuppenbarligen kommer att behandla en rad frågor med betydande anknytning tillde frägor om havels utnyttjande och skydd som tillhör havsresursdelegationensverksamhetsområde. Styrelsen anser att det - innan frågan om inrättande av ettnytt centralt organ närmare övervägs - bör undersökas huruvida ifrågavarandeärenden om tillsyn, övervakning och räddningstjänst lill havs och i kustvattnenkan hänföras till havsresursdelegationen. Liknande synpunkter anförs även av havsresursdelegationen. Naturvårdsverketanser all kommittén döljer problemen med oklar ansvarsfördelning genom attföreslå elt övergripande organ med oklara arbetsuppgifter. Naturvårdsverketvill ha till stånd en förändring av ansvarsförhållandena genom alt bilda en nykuslmyndighet med ansvar för all oljebekämpning. industriförbundredovisar liknande synpunkter. tycker att etl samarbetsorgan av den typ som föreslås endastskulle leda lill onödig byråkrati. När detgäller sammansättningen av organet tycker några remissinstanser atl antaletpermanent representerade myndigheter bör utvidgas. Överbefälhavaren ansersålunda att försvarsmakten bör vara ständigt representerad i organet. Pä sammasätt vill vara representerad. Prop.1980/81:119 Bilaga 3.2 Kommundepartementet 390 Länssryrelserna i och anser att denregionala nivån bör vara företrädd medan i ,, och O.xelösunds kommuner samt Svenska kommunförbundettycker att kommunerna bör vara representerade i organet, t.ex. genomkommunförbundet. Enligt TCO:s mening bör personalrepresentanter frånrespektive myndighet ingå i samarbetsorganel. Alternativt bör inom respektive myndighelbildas särskilda referensgrupper för de frågor som samarbetsorganel skallbehandla. anser att det är viktigt attgränsdragningen mellan det föreslagna organet och rådet för räddningstjänst hosstatens brandnämnd klariäggs. Enligt länsslyrelsen i län bör del föreslagnaorganet kunna samordnas med motsvarande organ för samordning av övervakning ochräddningstjänst tiil sjöss, som föreslagits av sjöövervakningskommittén. Några remissinstanser anser att organet endast skall harådgivande funktioner. 6 Ledning av sanering Oljeskyddskommitléns förslag all kommunerna genomförfattning åläggs att svara för oljesanering och att utse etl lämpligt organmed uppgift att planlägga och svara för saneringsinsatserna biträds av detstora flertalet remissinsianser. Enligt och kommuner innebärförslaget endast en konfirmering av redan gällande praxis. Länssryrelsen i hävdar med hänsyn till desvårigheter som föreligger när det gäller gränsdragningen mellan bekämpning ochsanering att en ändring av brandlagen vore enklare och effektivare än allutfärda en särskild författning. Genom en ändring av brandlagens bestämmelserom räddningstjänst, så att den även omfattar sanering av oljeskador orsakad av löskommenolja till sjöss, kan lednings- och saneringsverksamheten bedrivasutifrån samma lagliga grund, menar . av farligt gods anser attrespektive kommuns saneringsorganisalion bör byggas upp med hänsyn även tillbehovet av insatser för olyckor med landlransporter av farliga ämnen. När det gäller frägan om vilket organ inom kommunerna somskall utses att vara ansvarigt för saneringsinsalserna går meningarna isär.Haninge, och kommuner anser alt brandförsvaret och hälsovårdsförvaltningenbör få ett gemensamt saneringsansvar. anser för sin del allgatukontoret med biträde av hälsovårdsförvaltningen är bäst lämpat föruppgiften. nuHirvetareförbimd framhåller all hälsovårdsförvallningarnahar betydande kunskaper pä området Prop.1980/81:119 Bilaga 3.2 Kommundepartementet 391 och att denna kompetens bör utnyttjas. anser att saneringsuppgifterna inte bör åvila brandförsvareteftersom brandstyrkorna inte är dimensionerade för tidsödandesaneringsinsatser. Ett ianspråktagande av brandstyrkorna skulle få negativinverkan på brandförsvarens möjligheter att upprätthålla föreskriven beredskapför räddningstjänst under i vissa fall avsevärd tidsrymd. Liknande synpunkterredovisas av länsstyrelserna i och ,, , och kommuner samt av och . är kritiskt till förslaget i dess helhel. Enligt förbundetfinns det inte anledning att ifrågasälla kommunernas vilja att vid behov vidtalämpliga saneringsåtgärder. Det juridiska ansvar för den fysiska miljön somkommunerna har genom gällande naturvårds- och hälsovårdslagstiftning är,sammanlaget med de kommunala organens politiska ansvar, fullt tillräckligt isammanhanget. Även ifråga om saneringsorgan anser förbundet att särskildaförfattningsbestämmelser är obehövliga. Det ligger givetvis i kommunernas egetintresse all vidta sådana organisatoriska ätgärder som möjliggör attoljesaneringsinsatser kan utföras på etl effektivt sätt. Förhållandena i varje enskildkommun måste avgöra vilket eller vilka kommunala organ som skall ha ansvaretför oljesaneringsinsal-serna och andra liknande åtgärder. Liknande synpunkterframförs även av kommun. Nynäshamnskommun anser inte heller att det är nödvändigl all på förhand utse vilketkommunalt organ som skall åläggas saneringsansvar. Däremot är det enligtkommunens mening angeläget att samma organ har ansvaret för såväl bekämpningsom sanering. kan det också finnas anledning att ge länsslyrelserna en iförfattning grundad befogenhet att i vissa fall leda sanering eller pä annatsätt besluta i saneringsfrågor. Detta förslag kommenteras endast av ett fåtalremissinstanser. Av dessa tillstyrker alla utom en, Svenska kommunförbundel,förslaget. anser inte att det föreligger tillräckliga sakligamotiv för att genomföra förslaget. i tyckerför sin del att länsstyrelserna bör ges befogenhet att utse presumtivasaneringsledare enligt samma modell som föreslås beträffande presumtivaräddningsbefälhavare. Enligt länsslyrelsen vore det en fördel om denpresumtive saneringsledaren och den presumtive räddningsbefälhavaren voresamma person. 7 Planläggning av resurser konstaterar att materielberedskapenhos akluella kommuner är otillräcklig. Med hänsyn härtill samt del faktum alt oljepåslagpå stränderna som regel är följden av ulsläpp. 1980/81:119 Bilaga3.2 Kommundepartementet 392 kanha något ansvar för, anser kommittén det skäligt att staten medverkar till enförbättrad materielberedskap. Remissinstanserna är genomgående positiva tilldetta liksom till att regionala förråd med bekämpnings- och saneringsmaterielbyggs upp. i anför följande. Kommunernasmaterielbrist torde delvis komma alt täckas genom de regionala förråd avbekämpnings- och saneringsmateriel som statens brandnämnd på regeringensuppdrag f. n. håller på alt utarbeta program för. När det gäller snabba lokalaingripanden torde likväl brister komma att kvarstå hos de mindre och ekonomisktsvaga kommunerna. Denna svårighet kan sannolikt endast överbryggas genom en regionaliseringav räddningstjänsten, genom vilken samverkan mellan de större kommunernasslagkraftiga brandkårer och de mindre kårerna byggs upp från grunden genomgemensam planläggning, övningsverksamhet och samfällt materiel-Utnyttjande.Frågan bör behandlas inom ramen för räddningstjänstkommitténs arbete. Enligthavsresursdelegationens mening bör en förbättrad materielberedskap ävenomfatta materiel för bekämpning av andra miljöfarliga ämnen än olja. Vidareanser delegationen att materielberedskapen i första hand bör byggas upp i deområden som är mest utsatta och känsliga för utsläpp av miljöfarliga ämnen.Exempel på sådana områden redovisas i betänkandet (SOU 1979:43-45) tur -program för miljösäkra sjötransporter. Munkedalskommun föreslår att kustkommunerna tillerkänns ett visst procentuellt statsbidragsom är baserat på dels skatteunderlag dels behovet av materiel för att hålladen oljeberedskap som är acceptabel för respektive kommun. Enligt kommunen kandet inte vara rimligt att en kustkommun med lågt skatteunderlag ensam skallbära kostnaderna för oljeberedskapen utefter en långsträckt kust. Oljeskyddskommitténanser vidare att materielberedskap är nöjaktig med hänsyntill begränsningen i möjligheterna alt bekämpa olja till sjöss och tillkostnaderna för anskaffningar och materielens underhåll och drift. Kommitténföreslår därför all materielberedskap i stort bibehålls pånuvarande nivå i avvaktan på den särskilda forskning och teknikutveckling somstyrelsen för teknisk utveckling (STU) bedriver. delar kommitténs uppfattning. Förbundet anser att det i rådandeslatsfinansiella läge är viktigt att i första hand prioritera kommunernas behovav maleriel för insatser i strandzonen. kommun är av sammauppfattning. Generalltullstyrelsenmotsätter sig däremot bestämt förslaget med hänvisning till de synpunkler somkommitténs sakkunnige, f d. gränschefen , framför i ett särskiltyttrande. Enligt är det inte försvarbart att låta den fortsattautbyggnaden av vår oljeberedskap lill sjöss bli vilande i avvaktan på ännu ickeförutsebara resultat av forskning och utveckling på oljebekämpningsområdet. 1980/81:119 Bilaga 3.2 Kommundepartementet 393 Enligt TCO är materielberedskapen inom kustbevakningeninte helt tillfredsställande ens för bekämpningsåtgärder under gynsammaförhållanden. Bland annat saknas tillräckliga resurser för omhändertagande avstörre mängder upptagen - i många fall förorenad - olja. Dessutom är denmateriel som kuslbevakningen förfogar över i många fall personalkrävande,vilket innebär att kuslbevakningens reguljära verksamhet blir lidande underbekämpningsaktioner. I övrigt instämmer TCO i vad anför i sittyttrande. och Vattenvärnel ansluter sig också till Eng-dahls synpunklermedan havsresursdelegationen och i redovisarliknande uppfattningar som de framför. När det gäller materielberedskap är detsvårt att dela kommitténs bedömning. Kommunen finner det rimligare atl påpekaatt personellt och materiellt är otillräckligt för all bädekunna upptäcka och bekämpa ett utsläpp till sjöss. Kommittén synes här ha settmera till de förtjänstfulla insatser lyckats göra trots sinabegränsade resurser än till resurserna i sig. Särskill allvariigt ser kommunenpå de ralionaliseringssträvanden inom som hotar de mindre enheternaoch leder till indragningar av bl.a. för oljeberedskapen utomordentligt viktigakustposteringar. För Tanums kommuns vidkommande är kuslposteringen i Grebbestadindragningshotad. Mot bakgrund av att har en längfastlandsstrand och en omfattande skärgård vore det ur beredskapssynpunkt renkatastrofalt dra in kommunens enda kustpostering.