prop · G403176 · 1980-12-31 00:00:00 — Alternativet att generellt förbjuda spridning i film och videogramav skildringar av kvalificerat v å I d tillstyrks av JK, hovrätten för ÖvreNorrland, överåklagaren i , tre ledamöter i slalens kidlurrådsstyrelse, JO, , , , ,(majoriie-ten). Radiobranschens samarbetsräd, Filmcenlruinoch . Av de remissinsianser, som i första hand avstyrker atl statsmakternanu lagstiftar provisoriskt, uttalar sig följande i andra hand för förbud motspridning av skildringar av kvalificerat våld. nämligen riksåklagaren,, överåklagaren i Slockholms åklagardisiriki, och Föreningen . Enligt y/v har ett förbud av delta slag förutsättningaratt få avsedd verkan. Eftersom det kvalificerade våldet helt förbjuds försvårasmöjligheten att kringgå förbudet. Det är också enligl JK det kvalificeradevåldet som det i första hand är angeläget att få bort. En följd av att förbudetutformas på delta sätt - vilkel innebär all det blir meningsfyllt och enklare atllillämpa - är atl förbudet inte träffar del fria utbudet till barn av videogrammed sådana våldsinslag som biografbyrån bara skulle godkänna i filmer förvuxna. Enligt JK:s mening bör della kunna accepteras, särskilt som redan nuvisning av film med sådana våldsinslag kan förekomma i television. JKframhåller vidare alt denna reglering har den fördelen alt förverkande kan skeav inneliggande lager av förbjudna videogram. Hovrätten för framhåller atl en svaghet medförslaget lill förbud mot spridning till barn är avgränsningen av detstraffbara våldet. Del är enligt hovrätten tveksamt om uttrycket"allvarligare våld"" är tillräckligt klart och entydigt för altkunna läggas lill grund för en straffbestämmelse. Den tänkta lagen skalltillämpas av ell stort antal personer med varierande förutsättningar all bedömavåldels art och intensitet. 1 sista hand är det åklagare och domstol som skallfälla avgörandet. Risken för alt bedömningarna skall gå isär är enliglhovrätten stor, eftersom del i uttrycket "allvarligare våld" liggeren värdering av våldels styrka. 1980/81:176 59 skäl måste gränsen mellan det straffbara och ickestraffbara våldet vara relativt fast. Hovrätten ifrågasätter om lagförslagetuppfyller detla villkor. Det i departementspromemorian avvisade alternativ somskulle innebära en kombination av förbudei mot spridning av skildringar av extremtvåld till alla och skildringar av något mindre kvalificerat våld lill barn under15 år förordas av , slalens kulturråds styrelse (majoriteten),samhållsvelen-skapliga fakidietsnänmden vid , statensungdomsråd. Svenska kommunförbundets styrelse (majoriteten), Sverigesfrikyrkoråd, fem ledamöter i styrelse, Sverigesutbildningsradio (majorileien), ochsociala centralnämnden i . Liknande synpunkler anförs avRiksförbundet och Skola och . vid Slockholms universilelanser att kombinationen är det alternativ som bäst ansluter till avsikten mednuvarande praxis såväl inom filmområdet som vad avser radio och TV. Dennapraxis bygger pä tidigare utredningsarbele och är väl förankrad iriksdagsbeslut. som man helt lar avstånd från de grova våldsskildringarsom förekommer i filmer och program blott och bart för sin egen skull, tar mani kombinationsalternativet också särskild hänsyn till att barn är merpåverkbara ån vuxna. pekar på alt man i departementspromemoriansom elt argument för det alternativ som innebär ett allmänt förbud endast motextremvåldet framför att det är accepterat att barnförbjudna filmer visas i TVulan någon annan garanti för att barn inte ser filmerna än den som ligger iföräldrarnas ansvar. Detta är enligt fakultetsnämnden en delvis felakfigargumentering, då TV- och videogramsituatio-nerna inle går atl jämföra på ettsådant sätl. Enligt nu gällande praxis för TV bör programutbudet präglas avstor försiktighet när det gäller våldsskildringar och våldsinslag och dettabör även gälla program som genom sin placering kan beräknas bli sedda av barn(se KrU 1977/78:24 och prop. 1977/78:91). Eftersom barn i åldrarna serpå TV lika som vuxna och är de som mest frekvent av alla ser påprogram med underhållningsvåld, innebär detta enligl fakultetsnämnden att mångabarnförbjudna filmer över huvud tagel inte visas i TV. Vidare ser majoritetenav barnen kvällsprogrammen på TV tillsammans med föräldrarna, medanvideogrammen inbjuder till tittande enbarl tillsammans med jämnåriga på platseroch tider som ligger utanför föräldrarnas möjligheler lill kontroll. Stålens ungdomsråd kan inte se att en kombination av debåda alternativt föreslagna lösningarna skulle ge upphov till oacceptablaregleringsproblem. Rådet framhåller all vi ju redan har fler än en åldersgränssamt censur för offentlig visning av film. Några av de inslanser som enligl det sagda harförordat kombina-tionsalternativel har framhållit alt del är önskvärt altbeskrivningarna av det 1980/81:176 60 otillåtna våldet så långt möjligt ansluter sig tillbiografbyråns praxis för filmgranskningen. En del instanser har gått ett sleg ylterligareoch föreslagit att biografförordningens beskrivning skall gälla även för videogram.För atl kompensera frånvaron av den obligatoriska förhandsgranskning somgäller film som skall visas offentligt föreslår dessa inslanser all en möjlighellill frivillig förhandsgranskning införs. Till denna grupp remissinstanser hörstatens biografbyrå, slalens filmgranskningsråd, barnfilmrådet och minoriteteni videogramutredningen. påpekar atl de föreslagnabeskrivningarna bara täcker en begränsad del av de företeelser mot vilkaingripanden kan göras med stöd av biografförordningen. En rad viktiga lyperfaller utanför. Det gäller för det första de skildringar som i film kanföranleda ingrepp utan atl del är fråga om våld. Sålunda skulle 1. ex.skräckscener, skildringar av barn som överges eiler behandlas illa av vuxnaeller av hur personer behandlas förnedrande, fritt få visas. Sådana scener påfilm blir ofta förbjudna för barn och ibland totalförbjudna. Förslaget gerheller ingen grund att ingripa mol instruktionsprogram i brottsligaförfaranden, t. ex. framslällning av narkotika, vilket biografförordningengör. framhåller vidare alt de våldsskildringar som del enliglförslaget skall vara straffbart att sprida ges en betydligt snävare definitionän vad som är fallel för filmen. Genom alt våldet måsle vara riklat mot enmänniska för atl vara förbjudet blir det fritt fram alt visa vilka grymhetersom helst mot djur, även för små barn. Eftersom endast sådant våld som harmänskligt upphov skall vara straffbart all visa, får även mycket ingåendeskildringar av t. ex. hur människor lemlästas vid olyckshändelser visas fritt.Eftersom förbudet i första hand sägs avse sådanl våld som orsakar fysisk skadaeller smärta eller "svårare former av psykisk skada" är det osäkerthur långt del slräcker sig i fråga om skildringar av hot. Slutligen skallförbudet mot spridning lill barn endasi avse "verklighetsnära"våldsskildringar, vilkel skall avse skildringar som både är och upplevs somrealistiska av betraktaren. Med tanke på filmteknikens möjligheter atl fåbetraktaren att uppleva att saker sker på bioduken som i själva verket inte allssker där, synes den föreslagna bestämningen enligt filmgranskningsrådet undantadel mesta från förbud. pekar på all videogramdisiributörerna inlehar samma erfarenhel och kunskap som filmbranschens företrädare vad gäller biograf- ""ordningens olika krav. Del kan därför enliglbiografbyrån vara rimligt och riktigt atl möjlighel ges till frivilligförhandsgranskning. Biografbyrån säger sig kunna åta sig detla om tillräckligaresurser ställs till förfogande, dock inle förrän tidigast den 1 oktober 1981.Byrån räknar med atl även den frivilliga granskningen skall vara avgiftsbelagd.Biografbyrån har efter förfrågan hos några större företag i branschen fått uppfallningenatt det nu inle lorde bli fråga om ett alltför överväldigande anlal litlar somkan bli aktuella för granskning, kanske 300 eller däromkring . Mycket avdel som är inspelat på video har som film granskals av byrån och är, sompromemorian 1980/81:176 61 också förutsätter, utan vidare klart för visning. Byrånräknar med ett övergångsvis förenklat system vid den frivilliga granskningen. Stämplingav videotapen så som sker med filmrullen ska således inte behöva komma i fråga.Under angivna förutsättningar skulle det nu vara lillfyllesl alt endasi inköpa uppspelningsapparaluroch inte den väsentligt dyrbarare scannerul-rustningen m. m. som behövs vid stämplingoch klippning. Kostnaden har beräknats till ca . En visspersonalförstärkning krävs. Den är svår all uppskatta, specielll underövergångsperioden då det är tal om frivillig granskning. Byrån räknaremellertid med atl en censor, en tekniker saml ett expeditionsbilräde behövernyanställas. Kostnaden härför kan beräknas lill i runt tal perår inklusive lönekostnadspälägg. Den närmareutformningen av de lagförslag som presenteras i promemorian diskuleras av mångaremissinsianser. Flerainstanser, t. ex. minoriteten i videogramtttredningen, (majoriteten) och , anser atl lagstiftningensprovisoriska karaktär bäst markeras genom att lagen görs tidsbegränsad. ,Svenska kommunförbundels styrelse (majoriteten), ochSveriges frikyrkoråd vänder sig mot alt våld mot djur inte inbegrips. Medhänsyn till den personkrets som i första hand avses atl skyddas, nämligen barnoch ungdom, ifrågasätter dessa instanser om inle sadistiskt och annal särskilthänsynslöst våld riktat mol djur borde inrymmas. Begränsningeni förslaget lill att avse endasi "yrkesmässig" spridning av videogramkommenleras från flera håll. Hovrätten för inslämmer ipromemorians ståndpunkt alt del är tillräckligt att vända sig mot denkommersiella spridningen av våldsprogrammen, eftersom huvuddelen av den ickekommersiella spridningen främst torde avse områden för undervisning, utbildningm. m. Enligty/f uppkommer dock frågan om ordet "yrkesmässigt" täckerallt som enligt promemorian är avsett alt täckas. Beträffande vad i lagsfiftningssammanhanganlas gälla om "yrkesmässighel" hänvisar JK lill vad lagrådet anförti yttrande över förslag till lag om ställande av säkerhet vid sällskapsresatill uflandet (prop. 1967:106 s. 44). Enligt JK:s uppfattning kan silualionerlänkas förekomma där spridning av videogram kan förekomma i förvärvssyfte utan atldel därmed sker yrkesmässigt. För alt förbudet skall iräffa även sådanasituationer - vilket framstår som önskvärt -anser JK att efter ordet"yrkesmässigt" bör tilläggas orden "eller eljest iförvärvssyfte". frikyrkoråd påpekar att det med nuvarande lolkningav begreppel "slutna sällskap" är möjligt för exempelvis enelevförening vid en grundskola alt visa barnförbjuden film vid tillställningar,dit endasi skolans elever har tillträde. Enligl pressuppgifler har del ocksåförekommit all videogram med brutala våldsinslag har visats på ungdomsgårdar.Sådana visningar lorde inte kunna betecknas som yrkesmässiga. Det är enliglrådets mening klarl otillfredsställande om sådana visningar faller utanförlagens 1980/81:176 62 (majorileien)framhåller att det är bekant hur krafter av det slag som man vill motverka medlagstiftning ofta finner vägar runt straffbarhel som grundas på begrepp som""yrkesmässigt", "offentligen" och "tillallmänheten". Exempel finns enligt författarförbundet i fråga om illegalnattklubbsverksamhet, spelhålor och bookma-kerverksamhet. Förbundet förordardärför alt inskränkningen ""yrkesmässigt" utesluts urlagtexten. Denna får då visserligen en mycket vidare innebörd och riktar sigkraftigare mot enskilda och deras eventuellt befogade inlresse. Men detla är enliglförbundet en gränsdragning som kan justeras med hjälp av en rimligt utformad försvarlighelsregel. Att förutom videogram även film inbegrips i lagförslaget diskuterasav några instanser. ifrågasätter om det är lämpligt atl i detlasammanhang inkludera film i lagen. De omständigheter som kan motivera enprovisorisk särlagstiftning synes enligt hovrätten inte påkalla ett sådantförfarande, som även kan medföra särskilda problem genom att en och sammavisning av en film kan utgöra brott mol såväl biografförordningen som mot denföreslagna lagen. Hovrätten för påpekar atl den som visar en filmoffentligt utan föregående godkännande skulle kunna straffas både enligtbiografförordningen och enligl den särskilda lagen. Detta kan enligl hovrättenuppenbarligen inle vara meningen. Vidare kan del inle vara rimligl atl en filmsom förbjudits för visning enligl biografförordningen skulle kunna"godkännas" av domstol för spridning och visning enligt den särskildalagsliftningen. Lagförslagen stämmer alltså inte överens medbiografförordningen. Enligl hovrättens uppfattning är del med hänsyn till dessakomplikationer tveksamt om en provisorisk lag om videovåld också bör omfattafilmen. Fördelarna med att undvika omotiverade skillnader mellan behandlingenav likartade uttrycksformer torde emellertid vara så slora att hovrätten - medframhållande av nämnda konsekvenser - inte motsätter sig all enlagreglering avser inle bara videogram ulan också film. Statens filmgranskningsrådförklarar sig ha svårt atl se de praktiska konsekvenserna, men hänvisar lill atlmöjlighelen att visa icke godkända filmer inle synes ha medförtallvarligare olägenheler. Undantaget för filmer som har godkänts för visning avbiografbyrån, liksom för videogram med samma innehåll, tillstyrks uttryckligenav flera remissinsianser, t. ex. och Föreningen . (majoriteten) framhåller alt den nämndabegränsningen av bestämmelsens räckvidd är principiellt viktig. Men förbundetfrågar sig om den är adekvat. gäller generellt, all godkännande fråncensurens sida inte fritar producent och distributör från ansvar för brott.Detta är ju självfallet då det gäller frågor som censuren inle alls har altbeakta 1. ex. ärekränkning. Men även en missbedömning från censurens sida kanförekomma. Givetvis kommer godkännandet enligl förbundet atl ha slor belydelsenär domstolen skall bedöma den subjektiva slraffbarheten, men objektivt kan eltcensurgodkännande inte hindra en 1980/81:176 63 domstol från att klassa filmen som brottslig enligtbrottsbalken. Om den föreslagna provisoriska lagstiftningen sä småningom skullekomma att inarbetas i , är del enligt förbundet självfallet intemöjligt att från straffbestämmelsen göra undantag för sådant som passeratcensuren (om den skulle finnas kvar). Den föreslagna straffskalan kommenleras av minoriteten i videogramutredningen,som ifrågasätter om denna har lillräcklig preventiv effekt. Med tanke pävideomarknadens framtida omfattning och möjligheterna atl göra stora pengar påvåldsinslagen behöver straffskalan enligl (majoriteten) sannolikt innefatta möjligheten att döma lill fängelse ifall av grov överträdelse. Annars är risken stor att påföljden inte får allmänprevenlivverkan och att ohederliga företagare hyr sig ansvariga utgivare som får sittaav eventuella fängelsestraff. Under den provisoriska lagstiftningens fid börenligt förbundet den föreslagna sfrafflatituden dock vara tillräcklig. Mot förslagetalt tills vidare låta prövningen av de berörda förbudsfrågorna handläggas iden ordning som vanligen gäller för broltmålsprocessen har JK och ingen erinran. (majoriteten) erinrar omatt frågan huruvida videogram skall omfattas av en yttrandefrihetsgrundlag f. n.behandlas av ytlrandefrihetsutredningen. Om lagsliftningen utformas i enlighetmed utredningens debatlbelänkande, kommer frågan om straffbarhet inom densektor som avses att falla under grundlagen och således bli prövad i den särskillutformade yttrandefrihets-räliegången, efter mönsler av nuvarandetryckfrihetsförordning. Den i departementspromemorian föreslagna lagstiftningentar enligt förbundet inte hänsyn till detta - tanken synes vara atl mål enligtdenna särlagstiftning skall behandlas av tingsrätt i vanlig sammansättning.Förbundet påpekar alt detta skulle innebära atl man fram till dess att en nyyttrandefrihetsgrundlag träder i krafl skulle kunna få ett antal avgöranden sominte bygger på de särskilda yttrandefrihetsvärderingar somtryckfrihetsförordningen kräver och som också gäller för radio och TV. Ensådan utveckling vore inte lämplig enligt förbundet. Förbundet föreslär därför affden interimistiska lagstiftningen anknytes till rättegången enligttryckfrihetsförordningen, dvs. att åtal skall väckas av JK, att ansvarsfråganprövas av jury med de konsekvenser därav som följer enligttryckfrihetsförordningen saml att myndigheter och jury underkastastolkningsregeln i 1 kap. 4 § tryckfrihetsförordningen. Atl övervakningen av de föreslagna förbudsreglerna skulleinnebära ganska stora problem påpekas från flera håll. t. ex. av hovrättoch Föreningen . Överåklagaren i åklagardistrikt nämneratt en uthyrare exempelvis kan underlåta att på hyreskontrakten ange vilken typav videogram, som uthyrningen avser. Han kan också låta bli aft angehyresmannens ålder i kontraktet. 1 sådana fall synes del enligl överåklagaren vara mycket svårt alt i efterhand ingripa mot olovliga 1980/81:176 64 Vad gäller försäljning av videogram liggerdet enligt överåklagaren i sakens natur alt övervakningsmöjligheterna är i detnärmaste obefintliga. noterar att huvudansvaret förtillsynen läggs på polisen. Därför förtjänar det enligt styrelsen att påpekasall polisen inle får göra någon konlroll hos personer eller företag, somyrkesmässigt ägnar sig ål uthyrning och försäljning av videogram annat än ifall som föranleds av en brottsutredning. - påpekar vidareall förhör med dem som hyrt eller köpt videogram regelmässigt blir behövliganär brott misstänks. Dessa kommer i en del fall att gälla barn. Förhör medbarn, låt vara att barnet självt inle är misstänkt för att ha begått någotbrott, kan enligl vara lill men för barnet och bör undvikas.Del kan vidare inle uteslutas att tvångsåtgärder måsle företas för all söka eflerföremål eller handlingar, som skall las i beslag. Skulle en sådan åtgärd gälla eltbarn blir den självfallet ytterst tvivelaktig. - framhållerockså alt en fråga som inle berörts i promemorian är effekten av atl skildapolis- och åklagarmyndigheter och domstolar granskar samma våldsinslag men kommertill motsatta avgöranden. Ett inslag som förbjuds i en landsända - och fåttreklam på grund av ingripande från polisen - frias kanske i en annan del avlandet. Det kan enligt befaras en viss förvirring itillämpningen av den föreslagna lagstiftningen. Även (majoriteten) diskuterar hur efterlevnaden av den föreslagna lagen skallövervakas. Om man som förbundet utgår från alt överträdelser bör behandlas avjury, sker detta efter åtal av JK. JK har enligt förbundet knappast möjlighelall följa vad som händer på videomarknaden (tusentals titlar). Han får alltsåförlita sig på anmälningar från allmänheten - eventuellt via polismyndighet.Den del av allmänheten som har eget intresse av våldsvideogram lär emellertidinte anmäla eventuella överträdelser, och övriga människor ägnar förmodligeninte sin lid lill att granska marknaden. En föga kostnadskrävande övervakningkan enligl förbundel åstadkommas på annan väg. Enligl nuvarande lag måste ett s.k. pliktexemplar av varje utgiven film, videogram, fonogram och radio- och tv-programlämnas lill Arkivet för Ljud och Bild () - ett nytt statligt verk somtillkom 1979. För atl ge JK möjlighel all i rimlig tid ingripa motöverträdelser mot den nya lagen bör man enligt förbundel överväga att låtapliktexemplaren passera JK på vägen till detta arkiv. Med hjälp av entjänsteman i sitt kansli skulle JK i så fall rutinmässigt kunna följa utgivningenoch kontrollera titlar som förefaller ligga på gränsen till det lillåtna. Förbundelframhåller atl den berörde tjänstemannen av praktiska skäl myckel väl kan hasin arbetsplats på Arkivet för Ljud och Bild. Utöver de instanser som förordar atl beskrivningen av delotillåtna våldet utgår från biografförordningen och i samband därmedrekommenderar möjligheten till en frivillig förhandsgranskning hos biografbyrånframhåller även andra remissinstanser möjligheten att anordna en sådanfrivillig förhandsgranskning. Till dessa instanser hör hovrätten för ÖvreNorrland och 1980/81:176 65 Hovrätten antar att branschensförhoppningsvis redan påbörjade självsanering trols allt får en rimlig effektoch att videogramsäl-jarna inte begär förhandsgranskning av annat än ellförhållandevis lilel antal videogram (och filmer), nämligen i de fall dåsäljaren är tveksam om videogrammet (eller filmen) innehåller otillåtnavåldsinslag eller inte. Hovrätten går inte närmare in på frågan om deförfattningsändringar som skulle behövas för att kunna genomföra en sådanfrivillig förhandsgranskning. I allt fall torde enligt hovrätten ändringar ibiografförordningen och instruktionen för samt justeringari den föreslagna lagen bli nödvändiga. Samhällsveienskapliga fakultelsnämndenvid påpekar atl del är möjligt att erbjuda branschens representanlerrådgivning beträffande tillämpningen av den provisoriska lagsliftningen. Sådanrådgivning kunde enligl fakultelsnämnden lämpligen ges av personer mederfarenhet från arbelel i barnfilmnämnden, filmgranskningsrådet och statensbiografbyrå. Från flerahåll föreslås elt system enligt vilket en ansvarig utgivare för ett videogramalltid skall utses. En liknande synpunkl förs fram från radiobranschens samarbetsräd,som framhåller alt del är en allvarlig brist i de presenterade lagförslagen attkontrollen av utbudet och ansvarigheten skall åläggas radiofackhandeln. Detfinns enligt samarbetsrådet ingen rimlig praktisk möjlighel för den enskilde radiofackhandlarenatl kontrollera det sortiment han fått från etl anlal olikavideofilmsleverantörer. Den enskilde radiofackhandlaren har heller ingen kompetensatl avgöra var gränserna går för del extrema våldet och heller inte exempelvisvilken hänsyn som kan las till konstnärliga aspekter när det gäller våldsinslagi filmerna. Det enda rimliga förfarandet är enligl samarbetsrådet alt åläggadistributören, dvs. den som importerarfärdiginspelade videofilmer eller tar inens. k. för mångfaldigande i , att genomföra denna granskning ochvara ansvarig för sina distribuerade filmer. Dennärmare utformningen av det allernaliv som innefattar förbud mot spridning avvåldsskildringar lill barn kommenleras i ett par fall. hovrättanser aft ett undantag från straff för gärningar som med hänsyn lillomständigheterna är försvarliga synes rimligt även vid etl spridningsförbud somriktar sig enbarl lill barn. Enligt mening bör övervägas om inlemyndighetsåldern skulle vara en lämpligare åldersgräns än 15 år.Skolöverstyrelsen menar all man i promemorian i detta sammanhang har bortsettfrån att kvalificerat våld av det slag som förekommer i videogram knappasiskulle passera som lämpligt ens för vuxna vid biografbyråns granskning. Del gårdärför enligl inte att dra en parallell i detta avseende närdet gäller biograffilmer och videogram. Den närmare utformningen av det alternativ som innebär ettgenerellt spridningsförbud beträffande skildringar av kvalificerat våld diskulerasi flera remissvar. 1980/81:176 66 JK år tveksam till den användning som uttrycket sadismfått. Som lagtexten utformats synes den enligt JK utgå från atl sadism ulgör ennärmare bestämning till eller exemplifiering av rått eller hänsynslöst våld. Omman endast avser sådana former av sadism, som kan betecknas som råa ellersärskilt hänsynslösa, torde ordet sadism enligt JK vara obehövligt ibeskrivningen. Är däremot avsikten alt förbjuda alla skildringar avvåldsanvändning som har karaktär av sexuell perversion bör uttrycket sidoordnasmed rått eller hänsynslöst våld. Fleraremissinstanser tar upp den föreslagna regeln atl förbud inte gäller omgärningen med hänsyn till omständigheterna är försvarlig. Juridiska fakidteisnämndenvid Lunds universilel erinrar om atl det i promemorian sägs bl. a. att i verksom är konstnärligt syftande sammanhanget kan berättiga bildsekvenser med våldsom är grovt. är inle hell övertygad om hållbarheten av dettaargument. De psykiska skadeverkningarna av en våldsskildring kan knappasi blimindre av att skildringen är konstnärligt gjord, snarare iväriom.