prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Beredningen framhåller såvitt gäller verkställighet lill enbörjan att dess förslag i motsats till UL bygger på att UB i princip skall varadirekt tillämplig inte bara på verkställighet i tvistemål o.d. utan i allafall när verkställigheten rör sådana förpliktelser som avses i 1 8, om inteannat är särskilt föreskrivet. Detta gäller vare sig förpliktelsen harfastställts av domstol, av förvaltningsmyndighet eller i annan ordning, i denmån det är avsett alt beslutet över huvud skall vara ;xigibell. Även indrivningav skatter och allmänna avgifter faller direkt under förslagets bestämmelser. 1 överensstämmelse härmed sägs iberedningens lagförslag att balken är tillämplig i fråga om verkställighet somgäller betalningsskyldighet eller annan förpliktelse. Förutom typiskabetalningsförpliktelser i pengar åsyftas skyldighet att utge varor, t.ex. pågrund av leveransavtal, eller att utge viss egendom på grund av bättre rätt,skyldighet att avflytta från fast egendom m.m. eller att inställa vissverksamhet, t.ex. om den strider mot patent. Med förpliktelse avses alltså inteendast skyldighet att företa positiv handling ulan också skyldighet allunderlåta handling eller verksamhet. Fömtsättningama i olika fall förverkställighet av sådana förpliktelser som har nämnts nu anges i 3 kap.beredningens förslag. Beträffande förslagetstillämplighet i fråga om brottspåföljder och särskUd rättsverkan av brottframhåller beredningen att uttagande av böter och viten omfattas av förslaget.Frånsett böter och disciplinstraff för krigsmän i form av disciplinbot närstraffet inle skall verkställas genom löneavdrag är förslaget däremot inletillämpligt beträffande sädana påföljder som anges i 1 kap. 3 8 BrB. Däremotskall förslaget, liksom UL, tillämpas på förverkande och annan sådan särskildrättsverkan av brott som åsyftas i I kap. 8 § BrB, om sådan rättsverkaninnefattar positiv eller negativ förpliktelse och verkställighet i annanordning inte är föreskriven eller förutsatt. I fråga om förverkande åsyftassåväl sak- som värdeförverkande. I dom på sakförverkande brukar visserligeninte uttryckligen åläggas någon skyldighet för svaranden. Domen innefattaremellertid enligt beredningen utan vidare en förpliktelse att utge denförverkade egendomen. En annan sak är att det sällan blir aktuellt alt anlitaexekutiv myndighet för verkställighet av sakförverkande, eftersom denförverkade egendomen i regel har tagits i beslag. Bland andra särskildarättsverkningar av brott nämner beredningen skyldighet att utge skatt enligtförordningen (1961:180) om tillverkning av sprit och vin eller förordningen(1961:181) Prop.1980/81:8 I kap. I § 185 om försäljning av teknisk sprit och alkoholhaltigapreparat eller dubbel hundskatt enligt förordningen (1923:116) ang. skatt förhundar. Däremot skall sådan rättsverkan av brott som t.ex. förvisning enligtutlänningslagen (1954:193) eller återkallelse av körkort enligtkörkortskungörelsen (1972:592) verkställas i den ordning som gäller därom. Beredningen påpekar alt förslagetinte gäller verkställighet rörande vårdnaden om barn. Bestämmelser härom finnsi 21 kap. (FB). Enligl Sveahovrätt och i bör paragrafen tydligare än som harskett i förslaget ange att balken är tillämplig inte bara på civilrättsligaförhållanden utan även beträffande indrivning av skatter, böter o.d. RSV tar upp beredningens uttalandeni motiven alt dom på sakförverkande skall verkställas enligt balken, om inteegendomen redan her tagits i beslag. RSV anser att om egendomen är tagen ibeslag men kvar-lämnad hos innehavaren, omhändertagandet av egendomen bör görasav polismyndigheten som ett led i beslagsförfarandet. 1 likhet medberedningen anser Jag att UB bör inledas med en gmndläggande bestämmelse ombalkens tillämpningsområde. Med hänsyn till att förordnande om handräckninginte regleras i balken bör bestämmelsen ta sikte enbart på verkställighet.Härvid bör anges att det skall röra sig om verkställighet av dom eller annanexekutionstitel, som innefattar betalningsskyldighet eller annan förpliktelse. Huvudregelnom balkens tillämpningsområde har utformats i enlighet med vad Jag nu har sagt. Eftersom beslut om kvarstad ellerannan säkerhetsåtgärd inte innefattar någon förpliktelse i den mening delta tasi huvudregeln om balkens tillämpningsområde, bör lill denna regel fogas enbestämmelse om att balken gäller även verkställighet av beslut om kvarstadeller annan liknande säkerhetsåtgärd (Jfr 16 kap.). Bestämmelsen har tagits uppsom en andra mening i första stycket. Av lydelsen framgår att balken inte ärtillämplig beträffande verkställighet av beslag eller andra tvångsmedel ibrottmål frånsett kvarstad. Som framgår av vad Jag har anfört iden allmänna motiveringen bör UB vara direkt tillämplig inte bara i fråga omcivilrättsliga förpliktelser utan även bl.a. när det gäller skatter, böter o.d.Detta följer av första styckets lydelse. I 6 8 meddelas härutöver bestämmelserom uppdelningen av utsökningsmål i enskilda mål och allmänna mål och om dennärmare innebörden av begreppet allmänt mål. Att balkens tillämplighet iallmänna mål nödvändiggör undantag från vissa regler kommer att beröras närmarei det följande. Av huvudregeln om balkenstillämpningsområde framgår att för verkställighet alltid krävs enexekutionstitel av något slag. Den förpliktelse varom är fråga skall alltsåvara fastslagen på visst sätt i en handling. Prop.1980/81:8 kap. 2 § 186 Exekutionstitelns art växlar starkt beroende på om det rörsig om ett allmänt eller ett enskilt mål. Regler om vilka exekutionstitlar somkan läggas lill grund för verkställighet enligt UB tas upp i 3 kap. Av de förpliktelser som kanföranleda verkställighet är den vanligaste naturligtvis betalningsskyldighet.Som exempel på andra förpliktelser som kan föranleda verkställighet kan nämnasskyldighet att utlämna viss lös egendom, skyldighet att avflytta från fastegendom och skyldighet att upphöra med viss störande verksamhet eller kränkningav patent. Inte endast skyldighet att företa positiv handling utan ocksåskyldighet att underlåta viss handling eller verktsamhet avses. Lika litet som UL bör UB varatillämplig på verkställighet rörande vårdnaden om bam. Denna fråga reglerasäven i fortsättningen av de särskilda bestämmelsema i 21 kap. FB. Att UB inteär tillämplig i sådant fall följer bl.a. av 2 S. Vad beredningen har uttalat om UB:stillämplighet i fråga om verkställighet av påföljder och särskild rättsverkanav brott kan jag ansluta mig till. Med anledning av den kritik som RSV på enpunkt har riktat mol beredningens uttalanden angående verkställighet avsakförverkande vill jag framhålla att dom pä sakförverkande innefattar enförpliktelse för svaranden i målet att utge den förverkade egendomen. Om sådandom behöver verkställas särskilt, faller verkställigheten direkt under UB.Erinran har inte framställts mol att verkställighet av sakförverkande skallombesörjas av kronofogdemyndighet när egendomen inle är underkastad beslag.Beträffande det fallet att egendomen har tagits i beslag men kvarlämnats hosinnehavaren synes visserligen förfarandet kunna förenklas något, omverkställigheten åvilade polismyndigheten. Jag anser emeUertid inte atttillräcklig anledning föreligger att meddela en undantagsbestämmelse fördessa, troligen ganska sällan förekommande fall. Det ankommer på polis- elleråklagarmyndigheten att vid behov begära verkställighet hoskronofogdemyndigheten av dom på sakförverkande. 1 andra stycket har tagits upp enbestämmelse om de verkställighets-former som står till buds enligt UB. Dessa ärutmätning och införsel i fråga om exekutionstitlar som innefattarbetalningsskyldighet samt annan verkställighet beträffande andraexekutionstitlar. Regler om de särskUda verkställighetsformerna beträffandeandra förpliktelser än betalningsskyldighet, bl.a. avhysning, har förts sammani 16 kap. 2 8 Denna paragraf innehåUer en föreskrift om förhåUandetmellan UB och särskilda bestämmelser om verkställighet i annan lag. Paragrafenmotsvarar 1 kap. 9 8 beredningens förslag. En regel om attavvikande föreskrift i annan lag skall tiUämpas i stäUet för motsvarandebestämmelse i UB har tagits upp i förevarande paragraf Som exempel på särskUdaföreskrifter om verkställighet kan nämnas 3 8 andra stycket lagen omverkställighet av bötesstraff, där Prop.1980/81:8 ' ''P- 187 det ges en särskild bestämmelse om undantag frånutmätning. Någon möjlighet att avvika från UB genom en av regeringen utfärdadförordning finns däremot inte. 3 8 Paragrafen, som motsvarar 1 kap. 2 8 första stycketoch 3 8 första stycket i beredningens förslag, innehåUer bestämmelser om denmyndighet som handlägger utsökningsmål. Handläggningen avutsökningsmål i första instans är enligl gällande ordning uppdelad påöverexekutor och utmätningsman. är överexekutor, medan kronofogdeär utmätningsman. Kronofogde får, enligt bestämmelser som regeringen meddelar,sätta annan befattningshavare i sill ställe. Exekutionen i första instansåvilar numera utmätningsman i det alldeles övervägande antalet frågor. På överexekutorankommer att pröva förutsättningarna för verkställighet av dom, beslut m.m. ivissa särskilt kvalificerade fall, att ombesörja exekutiv försäljning av vissaslag av utmätt egendom, främst fast egendom, och i samband därmed fördelaköpeskillingen samt att förordna om handräckning. Överexekutor prövar ocksåklagan över utmätningsmans beslut och åtgärder. 1 varje kronofogdedistrikl finns enkronofogdemyndighet, vid vilken tjänstgör en eller flera kronofogdar och iåtskilliga distrikt även biträdande kronofogde eller kronofogdesekrelerare. 1vissa distrikt har den kronofogde som är chef för myndigheten titelnkronodirektör. Dessutom finns ett antal andra tjänstemän som biträder medhandläggningen av utsökningsmål eller behövs för expeditionella göromål (sekronofogdeinslmk-tionen 1965:687, omtryckt 1976:893). Enligt 2 § 3 mom. UL får regeringenmeddela föreskrifter om befogenhet för utmätningsman att i mål som harupptagits av honom påkalla eller själv vidta åtgärd utom tjänstgöringsområdet.Sådana föreskrifter har meddelats i USK. Beredningensförslag innebär alt överexekutor avskaffas och att kronofogdemyndighet iprincip alltid skall vara första instans i exekutiva ärenden. I 1 kap. 2 Sförsta stycket i beredningens förslag anges endast att verkställighet (ochhandräckning) åvilar kronofogdemyndighet. Beredningen framhåller att fråganvilken befattningshavare som får handla på myndighetens vägnar blir en inlembehörighetsfråga som regleras i administrativ ordning. På samma sätt används ifortsättningen av beredningens förslag termen kronofogdemyndighet och inteförrättningsmannen även i situafioner då ärende redan har blivit anhängigt hoskronofogdemyndighet och det måste förutsättas alt ärendet har omhändertagitseller enligl arbetsfördelningen skall omhändertas av viss förrättningsman.Termen förrätlningsman har förbehållits vissa fall då Prop.1980/81:8 / kap. 3 § 188 den enskilde tjänstemannen och inte myndigheten åsyftas. Det bör enligl beredningen liksomhittills ankomma på regeringen att bestämma vilka tjänstemän hoskronofogdemyndigheten som skall vara behöriga att handlägga olika slagsexekutiva ärenden. Beredningen föreslår en bestämmelse om all ärendena hoskronofogdemyndigheten handläggs av kronofogde och andra hos myndigheten anställdatjänstemän enligt bestämmelser som regeringen meddelar (1 kap. 3 S förstastycket). Beredningen påpekar all den här och i fortsättningen använder beteckningenärende och inte - som UL - beteckningen mål. Beredningen har nämligen ansettdel önskvärt att frågor om exekutiva åtgärder hålls skilda från rättegångsmål. Enligt beredningens mening behövsdet inle någon särskild bestämmelse i UB om en sådan detalj i den praktiskaverksamheten som kronofogdemyndighets befogenhet att handla utanför det egnadistriktet, helst som exekutionsväsendet numera är helt statligt. Beredningensförslag saknar därför motsvarighet lill bestämmelsen i 2 S 3 mom. Om detbehöver närmare regleras i vad mån kronofogdemyndighet får eller bör påkallabiträde av annan kronofogdemyndighet eller själv vidta åtgärd utanför sittdistrikt, kan enligt beredningen regeringen utfärda föreskrifter med stöd avdet generella bemyndigandet all meddela tillämpningsföreskrifter somberedningen föreslår. 1 den allmännamotiveringen (avsnitt 5.2) har Jag föreslagit att överexekuiorsinslitutionenavskaffas i samband med UB:s införande och att exekutionen i första instansanförtros kronofogdemyndigheterna. En regel som klargör detta har sin platsbland balkens inledande bestämmelser. Den nuvarande ordningen att denexekutiva verksamheten åvilar utmätningsmannen, dvs. kronofogde, vilken enligtsärskilda föreskrifter kan sätta annan i sitt ställe, bör överges. Somberedningen har föreslagit bör handläggningen av utsökningsmål på samma sättsom gäller på de flesta andra områden, bl.a. inom domstolsväsendet,åvila myndigheten som sådan. Behörigheten för olika slags tjänstemän vidkronofogdemyndighet att handlägga olika typer av mål är en fråga som fårregleras i första hand genom föreskrifter som meddelas av regeringen. Beträffande den terminologiskafrågan om sak som gäller verkställighet bör betecknas mål eller ärende vill jagframhålla att det knappast finns anledning att särskilt markera skillnadenmellan exekutiva frågor som handläggs av kronofogdemyndighet och rättegångsmålvid tingsrätt eller annan domstol. 1 utsökningsfrågor finns olika parter medstridiga intressen. När fråga om verkställighet har överklagats, bör saken iöverinstansen liksom f n. benämnas mål (besvärsmål). Det synes vara en fördelom samma beteckning används när saken är anhängig hos kronofogdemyndigheten.Jag finner därför inte tillräckliga skäl att frångå den nuvarande och sedanlång lid använda terminologin. 1980/81:8 I kap. 4 och 5 §§ 189 alltså genomgående beteckningen mål. I enlighet härmed föreskrivs iförsta stycket av 3 S departementsförslaget att verkställighet åvilarkronofogdemyndighet. 1 andra stycket anges all mål om verkställighet hoskronofogdemyndigheten handläggs av kronofogde eller annan tjänsteman.Benämningarna utsökningsmål och förrättningsmannen anges härvid inom parentes.Däremot torde inte finnas anledning att, som en remissinstans har ifrågasatt, ilagtexten definiera termen förrättning. Vid remissbehandlingen har väcktsfråga om inte kronofogde bör ha avlagt domared. De uppgifter som enligtdepartementsförslaget åvilar kronofogde skiljer sig emellertid inteprincipiellt sett från dem som åvilar sådan tjänsteman. Jag anser därför inteatt skäl föreligger all ställa upp krav pä domared. Jag delar beredningens uppfattningalt det inle behövs någon bestämmelse i UB angående befogenhet förkronofogdemyndighet att handla utanför det egna kronofogdedistriktet. 1 den månkronofogdemyndighets rätt att vidta åtgärder utanför distriktet och samverkan iövrigt mellan kronofogdemyndigheter behöver regleras närmare kan föreskrifterdärom meddelas av regeringen utan särskilt bemyndigande. 4 och 5 88 Paragraferna, som handlar om jäv motförrättningsman, motsvarar I kap. 4 8 och 19 kap. 7 8 beredningens förslag. Enligt 6 8 UL gällermot överexekutor och utmätningsman samma Jäv som i RB stadgas i fråga omdomare. Överexekutor eller utmätningsman skall dock inle anses jävig därför atthan som domare eller befattningshavare vid domstol har fallat beslut som rörsaken. Inte heller kan Jäv mot utmätningsman grundas på all han hos annanmyndighet än domstol har tagit befattning med saken eller har vittnat ellervarit sakkunnig däri. Vidare kan jäv inte grundas på åtgärd som utmätningsmannenhar vidtagit på tjänstens vägnar eller på gärning som har förövats mot honom ieller för hans tjänst. Beträffande handläggningen av frågaom Jäv föreskrivs att om anledning förekommer att kronofogde är Jävig, detskall genast anmälas hos , som kan förordna annan utmätningsmanför målet. Förekommer anledning alt den som har förordnats av kronofogde ärJävig i mål som har anförtrotts honom, skall del anmälas hoskronofogden, som i sädant fall kan utse annan för målet. Enligt nämnda paragrafi UL gäller vidare att utmätningsman oavsett Jäv får vidta åtgärd, som inte kanuppskjutas utan fara. Vad som föreskrivs om jäv motutmätningsman i 6 8 UL gäller enligl 60 8 1 mom. uppbördslagen ocksä den somförrättar utmätning för skatt eller allmän avgift som avses i sist nämnda lag. Beredningenföreslår i 1 kap. 4 8 som huvudregel att Jäv som i 4 kap. RB föreskrivs i frågaom domare skall gälla även mol Prop.1980/81:8 1 kap. 4 och 5 §§ 190 förrättningsmani exekutivt ärende. De jävsbeslämmelser till vilka förslaget hänvisar finnsupptagna i 4 kap. 13 8 RB. Eftersom det enligt beredningen inte ofta tordeinträffa att den som skall handlägga ett utsök-ningsärende fidigare har tagitbefattning med saken vid domstol eller annan myndighet, torde något undantagfrån regeln inte behövas för sådana fall (jfr 4 kap. 13 8 7 RB). SkuUe detinträffa att förrättningsman är Jävig därför alt han har tagitbefattning med saken vid annan myndighet, torde ärendet utan olägenhet kunnalämnas lill annan befattningshavare. Något praktiskt behov av undanlag för detfallet att förrättningsman har vittnat eller varit sakkunnig i saken tordeenligt beredningen inte heUer föreligga (jfr 4 kap. 13 8 8 RB). Däremotinnehåller förslaget bestämmelse att förrätlningsman inle skall anses jävigdärför all han pä tjänstens vägnar (dvs. som exekutiv förrättningsman) hartagit befattning med saken eller därför att gärning har förövats mot honom ieller för hans tjänst. Något hinder mot att i aUmänna mål tUlämpa sammabestämmelser om jäv som i andra ärenden anser beredningen inte föreligga. Delförhållandel att förrättningsmannen är anställd i statens tjänst gör honomgivetvis inle i och för sig jävig i ärende vari staten är part. Att han påtjänstens vägnar företräder staten i allmänna mål gör honom inte heller Jävigenligt förslaget. Om Jäv framställs mot förrätlningsman, skall enligtberedningens förslag (19 kap, 7 8) beslut i frågan meddelas genast. Motsvarandeskall gälla om förrättningsman själv finner sig vara Jävig. Vem som skallbesluta bestäms av myndighetens arbetsordning. Enligt beredningen torde det iallmänhet inte vara behövligt att beslutet meddelas skriffiigen. Sä böremellertid ske när jävet har anförts av part i ärendet och beslutet har gåttparten emot. I andra fall är det tiUräckligt att ärendet överflyttas på annanbefattningshavare. Beredningen framhåller vidare alt verkan av Jäv iprincip är att vederbörande befattningshavare bör lämna ärendetifrån sig. Detta synes beredningen självklart och behöver inte särskUt utsägasi lagtexten. Liksom f.n. bör emellertid undantag medges i fråga om åtgärd sominte kan uppskjutas utan olägenhet. härom har meddelats i andrastycket av 19 kap. 7 8. Enligt min mening bör bestämmelsemaom Jäv lämpligen tas upp i sin helhet i 1 kap. 1 departementsförslaget reglerasjävsgrundema i 4 8 och handläggningen av jävsfrågor 15 8. I fråga om det materiella innehållet i Jävsreglernahar beredningen vall att hänvisa till RB:s föreskrifter om domarjäv. Skäl kanvisserligen anföras för att låta förvaltningslagens bestämmelser om Jäv blitillämpliga i utsökningsmål. Jag anser det dock inte påkallat att frångå denståndpunkt beträffande förvaltningslagens giltighet i utsökningsmål som intogsvid 1971 ärs förvaltningsrättsreform. Att göra undantag från denna principenbart beträffande jäv synes mig inte tUlräckligt motiverat. Prop.1980/81:8 IP- oh 5 §§ 191 migdärför till beredningens förslag att jäv mot förrättningsman liksom hittillsskall regleras med utgångspunkt i RB:s föreskrifter om domarjäv. 4 8 harutformats i enlighet härmed. Enligt 4 kap. 13 8 RB är domare att handläggamål bl.a. om han som domare eller befattningshavare i annan domstol har fattatbeslut som rör saken eller om han har tagit befattning med saken hos annanmyndighet än domstol (p. De undantag härifrån som f n. görs i 6 8 UL harsin grund bl.a. i att uppgifterna som överexekutor och utmätningsman tidigare ivissa fall ombesörjdes av domare. Med nuvarande organisation behöver mandäremot inle räkna med att den som är domare skall handläggautsökningsmål hos kronofogdemyndighet. Det kan däremot förekomma alt nägon som harhandlagt mål vid domstol, t.ex. som tingsnolarie, senare får i egenskap avtjänsteman vid kronofogdemyndighet alt verkställa exekutionstitel som han harbeslutat i sådant mål. Det förhållandet att kronofogde eller annanförrätlningsman har tagit befattning med saken vid domstol eller annanmyndighet ulgör visserligen inte i och för sig skäl till att han skall varaJävig att handlägga verkslällighetsmål som rör samma sak, eftersomkronofogdemyndigheten inte har att pröva domstolens eller förvaltningsmyndighetensbeslut. Del torde dock inle vara nödvändigt att uppställa undantag för sådanafall. Jag godtar sålunda beredningens mening i frågan. Som undantag från föreskrivs i 6 8UL f n. alt utmätningsman inle är jävig på gmnd av åtgärd som han har vidtagitpå tjänstens vägnar. Denna bestämmelse synes närmast åsyfta del tidigare förekommandeförhållandet alt utmätningsmannen var åklagare och i sådan egenskapförde talan vid domstol mol den som var part i utsökningsmål (jfr 4 kap. 13 86 RB). Detta kan inte längre förekomma. 1 departementsförslaget anges istället, i saklig överensstämmelse med beredningens förslag, attförrättningsman inte skall anses Jävig därför alt han har tagitbefattning med saken i tjänsten. Härav följer bl.a. att förrättningsman som harförsökt driva in fordran i allmänt mål är oförhindrad att senare t.ex.förrätta utmätning för fordringen. Bestämmelsen täcker även t.ex. det falletatt kronofogde har fört statens lalan vid domstol beträffande fråga som iallmänt mål har hänskjutits dit (jfr 4 kap. 13 8 6 och 8RB). Departementsförslaget innehåller vidare i enlighetmed beredningens förslag undantag från RB:s Jävsbeslämmelser för det fallet attgärning har förövats mol förrätlningsman i eller för hans tjänst. Jag delarberedningens mening att någol behov av undantag däremot inte finns för detfall alt förrättningsman har vittnat eller varit sakkunnig i saken. Handläggningen av jävsfråga bör lämpligen reglerasmed utgångspunkt från i ämnet men med den förenkling sombetingas av all det här rör sig om en förvaltningsmyndighet och denmodernisering av språkbruket som stämmer med annan nyare reglering i ämnet Gfrbl.a. 1980/81: 8 1 kap. 6 § \92 Sålunda bör i 5 S till en börjanföreskrivas att förrättningsman, som känner till omständighet som kan antasutgöra jäv mol honom, skall ge det till känna självmant. I fråga om uppkommenjävsfråga bör vidare föreskrivas att, om annan inte har trätt i förrättningsmannensställe, kronofogdemyndigheten skall meddela beslut i frågan. Någon visstid inom vilken part eller annan sakägare har att göra jävsinvändning tordeinte behöva stipuleras. I enlighet med vad beredningen har föreslagit börslutligen ges en regel om att förrättningsman ulan hinder av Jäv får vidtaåtgärd som inte kan skjutas upp utan olägenhet. Häri innefattas även beslut ommålets avgörande. Som beredningen har framhållitbehöver beslut i Jävsfråga inle meddelas skriftligen. Muntligt beslut böremellertid antecknas i protokoll eller annan handling i målet. Vissa föreskrifter om mål och parter m.m. 6 8 1 paragrafen, som saknar motsvarighet i beredningensförslag, anges de båda huvudtyperna av utsökningsmål. UL är direkttillämplig i huvudsak endast på det civilrältsliga området. Enligt 22 § I mom.Up skall emellertid om verkställighet tillämpas även i fråga omverkställighet av dom, varigenom har dömts till böter eller vite eller tillsådan med brott förenad "påföljd" som innefattarbetalningsskyldighet. Enligt 60 S uppbördslagen skall vidare, med vissaundantag, om utmätning och vad som har samband därmed ländatill efterrättelse även vid utmätning för skatt och allmän avgift som avses i uppbördslagen.På grund av hänvisning i andra författningar till uppbördslagens bestämmelserom indrivning är UL tillämplig också beträffande vissa andra skatter ochallmänna avgifter (se t.ex. 48 S lagen 1968:430 om mervärdeskatt).