prop · G403126 · 1980-12-31 00:00:00 — Även i svagakonjunkturlägen råder brist på yrkeskunnig arbetskraft inom vissa områden.Fortsatta strukturförändringar kommer atl ställa krav på en omfattandeyrkesmässig rörlighet. Etablerade personer på arbetsmarknaden 1980/81:126 89 somblivit eller riskerar atl bli arbetslösa behöver en yrkesutbildning för attkomma över på nya yrkesområden. Ny- och återinträdande i arbetslivet, inleminst kvinnor, behöver en yrkesutbildning för atl få ordentligt fotfäste påarbetsmarknaden. Arbetsmarknadsutbildningenbör kunna utvecklas så all den blir ett ännu effektivare medel för atlunderiätta anpassningsprocessen pä arbetsmarknaden. Ulbildningen bör så långtmöjligt anpassas lill arbetsmarknadens krav. En sådan anpassning kan främjasgenom en närmare samverkan med olika företag. I svaga konjunkturlägen kan ensamverkan med förelag i sysselsältningssvårigheter ha slorarbetsmarknadspolitisk belydelse. Av minst lika slor vikt är emellertid ellnära samarbete med expansiva företag för alt medverka till atl läcka derasbehov av yrkeskunnig arbetskraft. Genom en konkret och nära samverkan iutbildningsfrågor mellan å ena sidan arbetsmarknadsmyndigheter och å andrasidan arbetsgivare och fackliga organisationer ute på arbetsplatserna kan godaförutsättningar skapas för en smidig inslussning av de arbetssökande påarbetsmarknaden efter utbildningens slut. Lokala överenskommelser mellanarbetsförmedling och förelag om anställning av personer som genomgått vissulbildning med inriktning på t.ex. industrin som arbetsmarknadsverket nu prövarskulle kunna öka de arbetssökandes intresse för all välja en sädan ulbildning.Regionalt och lokalt skulle arbetsmarknadsmyndigheterna och parterna påarbetsmarknaden i ökad utsträckning kunna planera utbildningsinsatser för allkomma tillrätta med bristen på yrkesutbildad arbetskraft och I.ex. underlättaarbetskraftsrekryleringen till industrin. I delta sammanhang börbristyrkesutbildningen kunna få en vidgad användning. De initiativ som AMS hartagit i samråd med parterna för all regionalisera bristyrkesutbildningen börkunna främja en sådan utveckling. För alt arbetsmarknadsutbildningenskall kunna medverka lill att skapa balans på arbetsmarknaden och underlättastrukturförändringar måste den ständigt förändras och anpassas efterarbeismarknadsulvecklingen. Efter ett dynamiskt uppbyggnadsskede hararbetsmarknadsutbildningen successivt blivit alltmer institutionaliserad. Alltfler lärare har blivit fast knutna lill verksamheten. Omfattande investeringarhar gjorts i lokaler och maskiner och även i övrigl har kraven på läroplaner,utrustning och organisation allt mer kommit att likna det ordinarieutbildningsväsendet. Systemet har härigenom kommit all präglas av en ökadstelhet och den flexibilitet som varit arbetsmarknadsutbildningenskännemärke håller på atl gä förlorad. Del är angeläget atl pröva om arbetsmarknadsutbildningenhar den lämpligaste utformningen när del gäller all främja en anpassning påarbetsmarknaden. För all uppnå en förbällrad styrning av arbetsmarknadsutbildningenutifrån arbetsmarknadspolitiska synpunkter kan det komma att krävas organisatoriskaförändringar. Kommittén (A 1980:2) för översyn av arbetsmarknadsutbildning ochutbildning i förelag (KAFU) har bl.a. lill uppgift alt pröva dessa frågor.KAFU:s övergripande uppgift är Prop.1980/81:126 90 altmot bakgrund av de mäl som uppställdes av pröva i vad mån dennuvarande inriklningen av arbetsmarknadsutbildningen svarar mot dessa måleller behöver ändras. En fräga som därvid skall övervägas är organisationenoch administrationen av de särskilt anordnade AMU-kurserna. Jag vill ocksåerinra om att svenskundervisningen för invandrare utreds av en särskildkommitté (A 1978:7). Enligt vad jag har inhämtat från statsrådet avge sitt betänkande under innevarande år. Arbetsmarknadsutbildningenskall vara etl hjälpmedel för arbetsförmedlingen när det gäller all underlättaen arbelsplacering för de sökande och tillgodose företagens behov avarbetskraft. Det krävs här en differentierad uppsättning av ulbildningar som ärolika lill sin längd och karaktär. Inle minst kan relativt korta kurser ochulbildningar föriagda lill företag vara av stort värde. Dessa kan för denenskilde vara ell led i arbetssökandet och som arbetsmarknadspoliliskl medelfungera som en förlängning av den arbelsförmedlande och yrkes vägledandeverksamhelen. Korta, yrkesinriktade kurser kan till sin funktion vara ettmellanting mellan förmedling/ vägledning och myckel omfattande yrkesutbildning.En kort, yrkesinriktad utbildning kan underlätta förelagens rekrytering ochligger ofta i linje med den enskilde individens önskemål. Deltahindrar inte att det även finns behov av relativt långa utbildningar inomarbetsmarknadsutbildningens ram. 1 vissa fall är inte det reguljärautbildningsväsendet avpassat efter arbetsmarknadens behov. De ständigastrukturförändringarna på arbetsmarknaden och regionala skillnader i näringsstrukturengör en komplettering med arbetsmarknadsutbildning nödvändig för alt tillgodosearbetsmarknadens behov av yrkesutbildad arbetskraft. Ettannat skäl all tillhandahålla relativt långa utbildningar inom arbetsmarknadsutbildningensram är att en sädan utbildning kan vara enda möjligheten atl nä fram lill enarbelsplacering för vissa arbetssökande med begränsningar i sitt arbetsutbud,t.ex. i form av handikapp av visst slag. De arbetshandikappade kan i många fallvara beroende av att fä en speciell yrkesutbildning, som tillvaratar derassärskilda förutsättningar, för att fä en meningsfull sysselsättning. Aibetsmarknadsulbildningär vidare ett viktigt medel för atl underlätta kvinnors inträde påarbetsmarknaden och för alt motverka de barriärer på arbetsmarknaden som skapasav kvinnors och mäns traditionella yrkesval. Utbildningsinslmmentet bör i ökadutsträckning kunna användas för all främja jämställdheten på arbetsmarknaden.Del kan bl.a. ske genom prioritering av underrepresenterat kön vidrekryteringen till olika kurser. Som exempel på insatser inom detta områdevilljag peka på de möjligheter som arbetsförmedlingen har att låtaarbetssökande della i yrkeskurser under en fy ra veckorsperiod. Denna möjlighelhar öppnats främsl för alt stimulera sökande till etl otraditionellt yrkesval.När praktik ingår bör otradilionella Prop.1980/81:126 91 valav praktikplatser eftersträvas. Utbildningsåtgärder ute på företagen kan varaen metod att påverka altityder såväl hos arbetssökande som arbetsgivare. Stödtill ulbildning i förelag som förbereder kvinnor för en övergång till merkvalificerade arbetsuppgifter, med högre krav på yrkeskunnande, skulle ökaberedskapen inför omställningsproblemen under 1980-lalel. Det finns, som jag här harframhållit, flera goda skäl alt i ökad utsträckning utformaarbetsmarknadsutbildningen i nära samarbete med företagen. Formerna för köp avledig utbildningskapacitet i företag och förvaltningar bör vidareutvecklas.Särskilt i svaga konjunkluriägen bör det finnas resurser i företagen i form avkvalificerad personal, lokaler och utrustning som kan utnyttjas förutbildningsåtgärder. Genom en samverkan mellan de fasla institutionerna ochföretagen bör flexibla utbildningsprogram kunna läggas, upp där vissa delar avulbildningen förläggs fill AMU-center och filialer och andra delar förläggstill företagen. En permanent organisation för AMU är nödvändig men för attskapa ökad flexibilitet bör man pröva möjligheten alt i slörre utsträckningköpa ledig utbildningskapacitet hos andra utbildningsanordnare. Ansvaretför AMU ligger på tvä myndigheter, AMS och SÖ. bedömerutbildningsbehov och fastställer inriktning och lokalisering av AMU medan SÖhar del pedagogiska, lekniska och ekonomiska ansvarel för verksamheten. SÖ:skoslnader har stigit kraftigt. Jag anser detangeläget att AMU bedrivs sä att befinfiiga resurser utnyttjas rationellt ochekonomiskt. KAFU har fått i uppdrag alt med förtur pröva frågan om hur ettulvecklal system för planering och budgetering kan utformas. Kommittén lägger idagarna fram etl förslag till budgetering och uppföljning för sådanarbetsmarknadsutbildning som anordnas av SÖ. Sysselsältningsulredningenpresenterade i sitt första delbetänkande "Arbele ät alla" (SOU1975:90) etl förslag om en form av investeringsfonder för atl påverkaföretagens interna utbildning. Genom ett sädani fondsystem skulle man kunnaförmå företagen all ta samhällsekonomiska hänsyn vid planeringen avutbildningen. Exempelvis skulle man genom en användning av fondmedlen kunnautjämna sysselsättningen i förelagen mellan hög- och lågkonjunktur. Frågan omsärskilda fonder för utbildning av anställda inom företagen skall prövas avulredningen om arbetsmarknadsutbildning och ulbildning i förelag enligluppdrag i tilläggsdirektiv lill utredningen (Dir 1980:65). Ungdomarsom saknar gångbar yrkesutbildning har stora svårigheter att komma in påarbetsmarknaden i synnerhet i svaga konjunkluriägen. Del gäller dels dem sominte går igenom någon gymnasial ulbildning, dels också ganska många som sökersig ul på arbetsmarknaden efter någon av de gymnasiala ulbildningarsom inte är direkt yrkesinriktade. Del är därför vikligl alt gymnasieskolankan erbjuda lämplig utbildning Prop.1980/81:126 92 Gymnasieskolans kursutbud kommer enligt vad statsrådet anfört i1981 ärs budgetproposotion (Prop. 1980/81:100 bil. 12 s. 233) att kompletterasmed yrkesinriktade högre specialkurser för elever frän teoretiska linjer.Gymnasieskolans kapacitet har efter hand byggts ut så atl den nu har plats förelt så slorl anlal som molsvarar mer än en hel årskull 16-åringar. Del ärfrämst de yrkesinriktade linjerna och specialkurserna som har byggts ut. Genomskilda beslut (prop. 1975/76:39, UbU 1975/ 76:30, rskr1975/76:367, prop. 1978/79:180, UbU 1978/79:45, rskr 1978/ 79:422) harriksdagen givit kommunernas skolstyrelser elt s.k. uppföljningsansvar för allaungdomar upp till 18 ärs ålder. Del innebär all skolan skall bedrivauppföljande studie- och yrkesorientering för att stödja alla ungdomar under 18år som efter avslutad grundskola varken har arbete eller genomgår utbildning.Skolstyrelsens uppföljningsansvar för alla som slutat är enförutsättning för ett förverkligande av det av regering och riksdag fastlagdamålet atl alla ungdomar skall garanteras erbjudande om utbildning, praktikeller arbete. Våren1980 beslutade om nya åtgärder för att främja ungdomars utbildning igymnasieskolan (prop. 1979/80: 100 bil. 12, prop. 1979/ 80:145, UbU 1979/80:34,AU 1979/80:25, rskr 1979/80:363 och 364). Beslutet innebar altskolstyrelsernas uppföljningsansvar markerades ytterligare somansvarsfördelningen mellan skolan och arbetsmarknadsverket klargjordes.Gymnasieskolan har fått vidgade möjligheter atl erbjudayrkesutbildning av olika slag. a. har nya regler för slatsbidrag lillinbyggd ulbildning och läriingsulbildning ökat de praktiska möjlighelerna förgymnasieskolan atl erbjuda ett stort och varierat kursprogram.Arbetsförmedlingen kan ä sin sida mer än lidigare koncentrera sig på atlförmedla arbeten på den öppna marknaden till de unga. Enrelativt liten grupp av ungdomar behöver väsentligt mera stöd och vägledningvid gmndskolans slut än vad som är normalt. Del gäller främsl sådana ungdomarsom av olika skäl inte söker eller inte antas vid den ordinarie intagningenlill gymnasieskolans grundskoleanknutna utbildningsvägar och som vidhöstterminens början inte heller har lyckats fä någol arbete. För dessa ordnaspä försök två nya verksamheter, nämligen introduktionsprogram för ulbildning påhögsl och yrkesintroduktion pä upp till 40 veckor.Inlroduklionsprogrammen för ulbildning innehåller allmän vägledning om skolaoch arbetsliv. De syftar fill alt ge den enskilde och skolan rådmm för atlytterligare överväga möjlighelerna alt utnyttja i första hand något avgymnasieskolans ulbildningsalternaliv. Yrkesintroduklion förläggs delvis lillarbetsplatser och syftar till all ge skoleleverna praktisk erfarenhet avarbetslivet. Yrkesintroduktionen skall innehålla utbildningsmoment för ettvisst yrkesområde och ges en sä längt möjligt individuell utformning. 1980/81:126 93 Arbetsförmedlingenshuvuduppgift är all förmedla arbeten på den öppna marknaden. Förmedlingen skalldärvid ge individuellt avpassad service lill alla arbetssökande oavsett ålder.1 de fall då det visar sig alt en arbetssökande inte kan placeras i arbete gerförmedlingen mera ingående råd. Möjlighelerna fill utbildning eller lillfälligsysselsättning i form av beredskapsarbete kan dä också behöva diskuteras. Närdel gäller ungdomar har emellertid skolan, som jag harpåpekat, ell generellt uppföljningsansvar. Det är skolan och intearbetsmarknadsverket som har huvudansvaret för alt alla 16- och 17-åringar fårinformation och råd om olika utbildningsvägar, liksom också givelvis för altordna erforderlig utbildning. Beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildningkan numera endasi i undantagsfall erbjudas arbetslösa 16-17-åringar, vilka istället hänvisas till de olika verksamheter som skolan ordnar. Del är ännu förtidigt atl dra bestämda slutsatser om utfallet av försöken med introduktionsprogramoch yrkesintroduklion. SÖ har fåll i uppdrag alt utvärdera erfarenheterna /81 och delge regeringen resultatet av utvärderingen till den 1januari 1982. Statsrådet , som jag samrått med i denna fråga, har föravsikt all därefter återkomma till regeringen med förslag om den framtidautformningen av dessa verksamheter. Jag vill emellertid i detta sammanhangbetona all de grundläggande principer för ansvarsfördelningen mellanarbetsmarknadsverket och skolan som beslutades bör ligga fast. Ävennär det gäller arbetslösa ungdomar som fyllt är ofta en gymnasialulbildning den lämpligaste lösningen om vederbörande inte lidigare har gåttigenom en sådan. Del ankommer i sä fall givetvis pä arbetsförmedlaren allframhålla detla för den enskilde. Vid behov står även de flesta av dearbelsmarknadspolitiska medlen lill buds för arbetslösa som har fyllt 18 år.Dessa bör komma ifråga försl när gymnasieskolans möjligheler noga undersökts.Beträffande arbetsmarknadsutbildning gäller en nedre åldersgräns , frånvilken undantag kan göras belräffande handikappade, flyktingarersältningsberälligade från arbetslöshetskassa och ungdomar medförsörjningsplikt mol barn. Även de 18- och 19-åringar som uppfyller villkorenför kontant arbetsmarknadsstöd har möjlighel all genomgå AMU-kurser. av anlagna rikfiinjerna för arbetsmarknadsulbild-ningen(prop. 1975:45, InU 1975:14, rskr 1975: 178) bemyndigades regeringen all i särskiltbesvärliga konjunkluriägen låta ungdom genomgå utbildning vidAMU-kurser pä särskilda villkor. AMS har i en skrivelse lill regeringen den 31oktober 1980 anhållit att under återstoden av /81 få bevilja 18-och 19-åringar sådan utbildning med utbildningsbidrag enliglarbelsmarknadskungörelsen även om de inte uppfyller villkoren för kontantarbetsmarknadsstöd (KAS). Jag delar AMS bedömning atl arbetsmarknadslägel förungdomar i åldern 18-19 är är besvärande. I synnerhet gäller detla kvinnorna.De ungdomar del här är Prop.1980/81:126 94 frågaom är de som inte uppfyller arbets- eller utbildningsvillkoren för KAS.Arbetsvillkoret innebär aft man skall ha arbetat inom enperiod av . Ulbildningsvillkoret innebär, med vissa undantag, atlman skall ha genomgått gymnasieskola eller motsvarande och efter avslutad skolgång ha varit arbetssökande i minst tre månader.Enligt AMS arbetssökandeslatistik saknar av 18-19-åringarnakontant arbetsmarknadsstöd. uppgick gruppen lill eller 6000ungdomar. En del av dessa ungdomar saknar rätt till KAS därför alt de inteuppfyller villkoret om tre månaders arbetssökande. Dessa kommer, om de inle finnerannan lösning och när tremånadersvillkorel uppfyllts, atl bli berättigade fillKAS och därmed också rätt alt beviljas arbetsmarknadsutbildning vid AMU-kurs.Den älersläende gruppen 18-19-åringar är de som sedan de slutade gmndskolaninle lyckats få någon längre anställning och inte heller lyckats komma in ieller genomföra någon form av gymnasial ulbildning. Del är ungdomar som ulanalt direkt vara socialt, psykiskt eller fysiskt handikappade har en myckelbesvärlig situation. För att ge denna gmpp elt långsiktigt mer konstruktivtalternativ än beredskapsarbete avser jag föreslå regeringen all ge AMSmöjlighel all under nästa budgetår bevilja ungdomar i åldern 18-19 årarbetsmarknadsutbildning vid AMU-kurs även om de inte uppfyller villkoren förKAS. 1 likhet med vad som gäller för kvalifikation för KAS bör gälla attungdomarna skall ha varit aktivt arbetssökande . Härutöverbör gälla atl samråd skall ske med skolmyndigheterna för att klarlägga att enulbildning inom gymnasieskolans ram inte är realistisk, De förändringar somgenomförts vad gäller 1617-åringar innebär som nämnls att skolan har elthuvudansvar för denna åldersgrupp. bör delta innebära all alla16-17-åringar som saknar arbele kan genomgå gymnasieutbildning elleryrkesintroduklion. I samband med regeringens slällningstagande lillförsöksverksamheten med yrkesintroduktion avser jag alt ingående pröva fråganom rätl till arbetsmarknadsutbildning för ungdomar . Jagfinner inle anledning att ändra utbildningsbidragets storiek för personerunder som beviljas arbetsmarknadsutbildning. Elever som är 18 och 19 åruppbär således utbildningsbidrag med samma dagliga belopp som del kontantaarbetsmarknadsstödet, dvs. För den som har försörjningsplikt mot barnbör liksom hitfills bidrag utgå enligl reglerna för vuxna. 8.4Ekonomisk kompensation vid geografisk rörlighet Anpassningenpå arbetsmarknaden bör sä långt som möjligt inom ramen för utbud ochefterfrågan pä den lokala arbetsmarknaden. Denna strävan ställer krav på enaktiv regionalpolitik. Genom olika insatser inom Prop.1980/81:126 95 regionalpolitikenskall eftersträvas en ökad rörlighet hos kapitalel för alt sysselsättning skallkunna lokaliseras till de sysselsältningssvaga delarna av landel och sä alt enåtergång till 1960-talels omfattande flyttningar skall kunna undvikas. Dennainriktning av politiken har särskilt stor betydelse för kvinnorna, som ofta ärlokalt bundna och har en mycket låg sysselsättningsgrad i dessa delar avlandel. Ävenom kraftfulla åtgärder inom regional- och arbetsmarknadspolitiken kan dämpabehovel av regional omflyttning, kommer ändå en del av den regionala obalansenatl fä till följd, all människor flyttar lill orter med högarbeiskraftseflerfrågan. En sådan utveckling måsle ske med beaktande av denegativa sociala konsekvenser som kan bli följden av den geografiskarörligheten. Utvärderingar visar all flyttningarna är mer lönsamma församhällel som helhel än för flyltarna själva. Ulgångspunklenför de förslag som jag framlägger i det följande är att flyttningsbidragenskall ha en sådan nivå att de bättre än f. n. motsvarar de verkliga kostnadersom de enskilda individerna får när de flyttar till annan ort. Däremot bör inteflyltningsbidragen göras så förmånliga alt de i sig blir en stimulans fillmänniskor atl flytta. Innanjag lägger fram förslag om ändrade regler för flyttningsbidrag ämnar jagredovisa vissa resultat från forskningen kring den geografiska röriigheten isamband med arbetslöshet. Föratt utvärdera de ekonomiska och sociala effekterna av geografisk rörlighet samlstudera flytlarnas mer långsiktiga anpassning och levnadsutveckling har EFAlåtit genomföra en undersökning av de som fiyttar med flyllningsbidragetstarthjälp. Resultatet finns redovisat i betänkandet SOU 1978:60. Studienbaserades på elt urval personer som flyttal från sex kommuner i Västerbottensoch Norbotlens län och därvid erhållit flyllningsbidrag,saml - i kontrollsyfte - ett urval s.k. kvarstannare i dessa kommuner. Viden uppföljning , d v s. efter flyttningarna, visade det sigall endasi av flyltarna var kvar i den ursprungliga inflyltningskom-munen.Mänga hade således flyttat vidare till andra orter och hade flyttattillbaka till den urspmngliga ulflytlningskommunen. Tillbakaflyt-larnautgjordes till största delen av personer som redan före den ursprungligaflyttningen hade haft en svag ställning på arbetsmarknaden. Enligt studienskiljer sig levnadsförhållandena för flyltarna efter flyttningen inlemarkant frän levnadsförhållandena för jämförbara grupper som ej flyttal. Denomfattande tillbakaflyltningen tyder dock på att flyttningar kan skapa problemför grupper med svag ställning på arbetsmarknaden. Detla lalar för alt det kanvara motiverat alt försöka styra över flyttningen lill andra grupper samtavsätta ökade resurser ål atl stödja och underlätta flytlarnas anpassning påinflyttningsorlen. Flyttningarnaverkar i hög grad ha varil inriktade på atl eliminera flaskhalsproblem i formav arbetskraftsbrist på inflyttningsortema. Prop.1980/81:126 96 harkommit att besätta framför allt sädana befallningar som kännetecknats av längrevakanstider än vad som gällt i genomsnitt för de lediga platserna.Starthjälpsflytlningarna tycks därför haft en positiv effekt urstabiliserings-synpunkt eftersom de bör ha medfört en dämpning av inflatoriskalöneökningsprocesser. Flyttningarnasinkomstfördelningseffekt har belysts genom att skillnaden mellan flyllningsvinsterpå samhällsekonomisk nivå och pä individ-och hushållsnivå har studerats. Delvisar sig att flyttningarna i allmänhet är mer lönsamma för samhällel somhelhel än för flyltarna själva. EFA:s undersökningar visar också all bidragenendasi läcker en begränsad del av de faktiska kostnaderna vid flyttning. Atlflytlningsvinslen främsl tillfaller andra än flyltarna tyder på alt del finnsetl utrymme för förbättringar av flyltningsbidragen. Vidare pekar nämndaförhällande på viklen av alt beakla de fördelningseffekter som är förknippademed flyttningarna. Destudier av flyttningar som EFA genomfört visar således bl.a. att problemen isamband med en flyttning är avsevärt större för sådana grupper som redan påden ursprungliga orten hade en svag ställning på arbetsmarknaden. Det gällerdärför alt ta vara på den beredskap lill omställning som finns hos de starkarepå arbetsmarknaden, för att fä den totala omställningsprocessen så problemfrisom möjligt. Ju större del av omställningarna som kan pä frivillig väg,desto större är förutsättningarna för att anpassningen skall lyckas, sett bådefrän individernas och förelagens utgångspunkter. Möjlighelerna lill delta börenligt min mening öka om de som flyttar för atl avhjälpa sin arbetslöshet fären rimlig kompensation för de ekonomiska uppoffringar som en flyttning medför. Flyttningsbidragutgär enligl arbetsmarknadskungörelsen (1966:368) till den som är ellerriskerar att bli arbetslös och genom arbetsförmedlingen fär arbete på annan ortdär del föreligger behov av arbetskraft. Under vissa fömtsättningar kanflyllningsbidrag även ulgå lill den som byter anställning s. k.ombytessökande. Allmänt för flyllningsbidrag gäller alltså atl arbele skallsökas genom arbetsförmedlingen och att flyttningen skall ske till orter där delföreligger behov av arbetskraft. Flyltningsbidragkan utgå i form av respenning som inkluderar resekostnadsersätlning,traktamente och ersällning för bohagslransport. Vidare kan flyltningsbidragutgä i form av traktamente vid dubbel bosättning och starthjälp. Resekostnadsersätlninginkluderar resekostnader för alt söka en anställning, (s. k. sökanderesa) ochför atl tillträda en anställning (s. k. tillträdesresa), saml för s. k.månadsresa och dagliga resor. Ersättning för månadsresa utgår med två resor imånaden. Ersättning utgär under lid dä traktamente vid dubbel bosättningerhålls. Kan arbetstagaren pendla mellan hemorten ochanställningsorten kan ersättning för dagliga resor utgå. Denna ersättning utgåri den män arbetstagarens faktiska kostnader för resorna överstiger . permånad, dock högsl . Prop.1980/81:126 97 Ersättningenutgår och resor med egen bil ersätts endasi om allmäntkommunikationsmedel inte kan utnyttjas. Traktamentevid dubbel bosättning utgår fill arbetstagare som vid tillträde av enanställning på annan ort har kostnader för egen bostad i två orter. Bidragetutgår f. n. med . per dag under och somregel . Under /80 utgick bidrag till drygt 5(XX) personer.