prop · G40392 · 1980-12-31 00:00:00 — För alt dessa förulsällningar skall kunna nå full ulnylijandegrad, förulsätler kommunen i likhet med ulredningen all kvalitativa och kvantitativa resurser måsle tillgodoses. Ulredningen ger emel lertid viss anvisning lill lösning genom all påminna om alt kommunförbun det gör vikliga regionala insalser när del gäller alt samordna hälsovårds nämndens verksamhet. En inventering belräffande behov av och förutsätt ningar för inlerkommunalt samarbete i olika former bör vara en an gelägen uppgift i syfle att förverkliga ell meningsfulll och effektivt arbelein om miljöskyddet. Att varje kommun skall eftersträva att göra sig oberoende genom all tillgodose hela resursbehovet inom egen hälsovårdsnämnd skulle sannolikl inle leda fram lill den tillsyn som situationen kräver och ulredning en avser med sina förslag. Tillsynen i vad avser såväl omfattning som kvalité måste------- vara avgörande fakiorer.---- 3.1.8------------------------------- : Manhar därvid påtalat de otillräckliga resursersamt de oklarheter som föreligger i vad avser gränsdragningen för tillsynsansvaret mellan och hälsovårdsnämnderna. Utred ningens konstateranden vad beträffar hälsovårdsnämndernas lokalkänne dom, deras möjlighet alt som första myndighet komma i kontakt med upp komna problem och all snabbt kunna rycka ut när så erfordras, är fakta som måste tillmätas mycket stor belydelse. För att dessa förutsättningar skall kunna ulnytljas till fullo förutsätter kommunen i likhet med utredningen alt såväl kvalitativa som kvantitativa resursbehov måsle fillgodoses. Enligl kom munens bedömning bör i samband härmed en utredning rörande behov av Och förutsättning för ett samarbete mellan kommunerna vara en angelägen uppgift.------- 3.1.9------------------------------- : anseralt förslaget till lillsynsorganisa lion bort anslå till dess en riksomfattande organisation för besiktningar, provlagningar och analyser hunnil byggas upp, men ansluler sig dock lill ul redningens uppfattning, att tillsynen över miljöfarlig verksamhet är det område inom miljöskyddel, som hillills visat de största bristerna. 3.1.10------------------------------- : Delär också angeläget all klara råd och anvisningar för tillsynsverksamheten utfärdas för helalandet för att en Prop.1980/81:92 214 så Ukformig bedömning som möjligt skall göras i landelskommuner. Risk föreligger annars alt miljöskyddsfrågor kan få slå tillbaka förekonomiska bedömningar i en kommun. 3.1.11 i : Av utredningenföreslås förändringar i 38 och 39 §§ ML så au tillsynen skall omfatta all miljöfarlig verksamhei och ej som , enbart när denna kan medföra fara för allmänna inlressen, saml all myndigheien skall kunna ingripa när olägenhet uppkommer. Detla syn sätt anger förändringar i ambitionsnivån i lagstiftningen, ett synsäll som LO kan instämma i. Ulredningen har emellertid inle fullföljt della synsätteller rättare sagt gjort det svårt all leva upp till del genom att exempelvis ifråga om förslagen rörande tillsyn inle lägga fram ett lillräckligl enhetligtförslag. 3.1.12--------------------------------------------------- Länsåklagarmyndigheteni : 1 belänkandel har inle föreslagits någon form av sådan som jag ser del mycket angelägen inspeklionsskyldighel. Vad gäller naturvårdsverkels tillsynsskyldighet före slår ulredningen inga förändringar. Inte heller regionall uiövas på grund av brist pä resurser sådan intilialivverksamhel i önskvärd omfattning. Ej heller i detla hänseende har några förbältringsålgärder föreslagils. Del är i dessa avseenden, som enligt mill förmenande de största bristerna förelegal i gällande tillsynsverksamhet.-- Flertalet remissinstanser är positiva lill eller har inlenågol all erinra mol ulredningens förslag att hälsovårdsnämnden görs lilltillsynsmyndighet enligt miljöskyddslagen. Däremol framförs många kritiskasynpunkter på omfallningen av nämndernas ansvar. Regelmässigt görs också enkoppling mellan frågorna om tillsyn och resurser. 3.2.1 Justitiekanslern: råder en för såväl myndighetersom allmänhelen besvärande oklarhet om hälsovårdsnämndernas slällning somtillsynsorgan med avseende på miljöskydd. Det är därför angeläget atthälsovårdsnämndernas roll klargörs och preciseras. Starka skäl lalar för att hälsovårdsnämnderna, såsomulredningen föreslår, ges slällning som ansvarig lokal tillsynsmyndighetenligt miljöskyddslagen. Övervakning av miljöfarlig verksamhet ligger väl ilinje med hälsovårdsnämndernas uppgifler i övrigt. För allmänhelen ler del signaturligt all i första hand vända sig till en lokal myndighel imiljöskyddsfrågor. Vinster i effektivitet kan göras. Åtskilliga skäl härutöverskulle kunna anföras. Del är således lätt all argumentera för althälsovårdsnämnderna tilldelas ett formellt tillsynsansvar enliglmiljöskyddslagstiftningen, men del är utomordentligt svårt all avgöra vargränsen mellan länsslyrelsernas och hälsovårdsnämndernas tillsynsansvar skalldras. Svårigheten bottnar i att de kom- Prop.1980/81:92 215 munalahälsovårdsnämnderna är i hög grad heterogena med avseende på erfarenhet avmyndighetsutövning, sakkunskap och kapacitet, vilket är en hell naturlig följdav att de lokala behoven är högst skiftande. Jag tror all del finnsanledning befara all utredningen här lagil ell alllför slorl första steg. Mångahälsovårdsnämnder kan förväntas med viss resursförstärkning klara deföreslagna lillsynsuppgifterna på ett tillfredsställande sätt, men det finnssäkert åtskilliga hälsovårdsnämnder för vilka dessa uppgifter är övermäktiga.Lokalisering n av miljöfarlig verksamhet är ingalunda knulen till slörrekommuner och det är högst osäkert om små kommuner med bara ell fåtaltiUsynsobjekt som dock kan kräva tillgång lill belydande och skiftandesakkunskap kommer all anse sig kunna förse sina hälsovårdsnämnder med densakkunniga personal som krävs för en effektiv och ändamålsenUg övervakning. beakta hälsovårdsnämndernas högst varierande förutsättningar all på ettfullgott säll klara någol mera krävande tillsynsuppgifter måste man utan allavkall görs på kravel på klara gränser försöka åsiadkomma ell tiUsynssystemsom inrymmer en viss flexibilitet. Här finns givetvis flera alternativ, t. ex.följande. Hälsovårdsnämnderna ges ett självsländigl tillsynsansvar för allicke förprövningspliktig verksamhet, och på länsstyrelserna ankommer tillsynenöver sädan miljöfarlig verksamhet som prövas av koncessionsnämnden. Så långlser jag inga slörre problem. Svårigheterna är koncentrerade lillmellangruppen, dvs. verksamhei som förprövas av . Belräffandesådan verksamhei skulle tillsynsansvaret primärl kunna läggas pålänsstyrelsen, som emellertid efler prövning i varje enskilt fall skulle ägaöverlåta ansvarel lill hälsovårdsnämnden om denna enligl länsstyrelsensbedömning har förulsällningar all klara av tillsynen. Alternalivl kan tillsynsansvareti lagen läggas på hälsovårdsnämnden men ges möjlighet att isamband med förprövningen förbehålla sig själv tillsynen. 3.2.2 Riksåklagaren: Med hän.syn tillde övriga tiUsynsuppgifter som tillkommer hälsovårdsnämnderna är del naturligtalt de som utredningen föreslår lillförs tiUsynsuppgifter enliglmiljöskyddslagen. För en stor del av tillsynen krävs emellertid tillgång tillkvalificerade experter. Härtill kommer de svårigheter som kan uppstå för ellkommunalt organ vid avvägningen mellan arbetsmarknadspoliliska inlressen ochmiljöskyddsintressen. Av dessa skäl bör alltjämt såväl somnaturvårdsverkets tillsyn bibehållas och utbyggas. 3.2.3 :-- Del är givelvisangeläget att tillsynen bedrivs effekfivt. En bidragande orsak lill all den f.n. inle fungerar lillfredsslällande är bristen på personal vid länsstyrelsernasnaturvårdsenheler. Emellertid anför ulredningen i annat sammanhang--- alllänsslyrelserna även med tillräckligapersonalresurser har och förmodligen alltid kommer all ha en Prop.1980/81:92 216 svår slällning vid sin kontrollulövning, exempelvis urarbelsmarknads- och sysselsättningsaspekter. Vad ulredningen uttalat tordeemellertid även och kanske i än högre grad gälla hälsovårdsnämnderna. Nämndernaoch deras personal kan vid fullgörandet av lillsynsuppgifterna myckel lättkomma i lojalitetskonflikter som kan bli besvärande. Allmänt framstår del sommest naturligt all tillsynen åvilar statliga och inte kommunala organ.Tilläggas må också all man inle får en ens ungefärlig uppfallning om vadtillsynen enligt den lösning utredningen föreslår kommer att kosta. Hovrätten efterlyser en mera ingående diskussion med olikaalternafiv aUsidigt belysta. Hovrälten ställer sig alltsä iveksam tillförslaget all göra hälsovårdsnämnderna till tillsynsmyndighet. 3.2.4 Kammarrätten i : Som ennyhet föreslår ulredningen all även hälsovårdsnämnderna skall varatillsynsmyndighet enUgt miljöskyddslagen. Kammarrätten finner del lämpligt attdetta slås fast i lagen. Hälsovårdsnämnderna bör kunna fullgöra vikligauppgifler i den föreslagna egenskapen. Emellertid torde detla förslag i självaverket knappasl innebära någon slörre nyhet i sak, eftersom hälsovårdsnämndernaredan är tillsynsmyndigheter enligt hälsovårdsstadgan och i sådan egenskap harskyldigheter all ingripa i det slora flertalet fall då ingripande också kan skemed stöd av miljöskyddslagen. Ett problem för såväl hälsovårdsnämnden somlänsstyrelsen torde hillills ofta ha varit att avgöra vilkendera författningsom i del särskilda fallet lämpligast borde tiUämpas. Sådana problem kommer altkvarstå, men del kan ändå vara en fördel all miljöskyddslagen ochhälsovårdsstadgan har samma regionala och lokala tillsynsmyndigheter. 3.2.5 :-- anserdet från brottsförebyggande synpunkl vara tveksamt med en fullständig delegering avlillsynsansvaret lill hälsovårdsnämnderna. -------- En överflyttning av tillsynsansvaret medmöjligheler lill ivångsin- gripanden till en myndighet som del för dem som berörs avmiljöfarlig verksamhet i många fall är naturligast att la kontakt med ärnaturligtvis i och för sig positiv. Detta innebär emellertid inle eneffektivisering av tillsynen. Del finns ivärlom skäl som lalar för alteffektiviteten skulle minska. Hälsovårdsnämndernas personalresurser är klartotillräckliga för en utvidgning av arbetsområdet. Dessulom ärpersonallillgången och resurserna i övrigl mycket ojämnt fördelade mellan deolika kommunerna. Del är ytterst oklart i vilken takt resurserna kan öka. Skallöverträdelser mot motverkas fordras effektiva ingripandengenom förelägganden m.m. från lillsynsmyndighelen. Hälsovårdsnämnderna hardärvid inle tillgång till jurister i samma ulslräckning som länsslyrelserna.Helt naturUgt fmns inle möjligheler alt ha miljöexperter knutna lill varje hälsovårdsnämnd.Inte heller den tekniska utrustningen lär kunna nå samma höga standard som enmera centraliserad tillsynsmyndighet kan förfoga över. 1980/81:92 217 nämnderna har möjlighel lill bistånd från naturvårdsverketi speciella ären den är det den kontinuerliga kontrollen av miljöfarligverksamhei som är viktigast för eflerievnaden av . En svaghetmed en decentrali sering av tillsynen är dessulom alt risken ökar förhänsynslagande lill andra faktorer än de miljöskyddsmässiga. BRÅ anser sig inte kunna ta direkt ställning mot enöverflyttning av tillsynsansvaret till hälsovårdsnämnderna eller föreslå någonallernaliv lösning. 3.2.6 : finnerdel rimligl au låla hälsovårds nämndernas tillsyn också omfalla miljöskyddslagen bl. a. för an man på det la sätt bällre skall kunna utnyttja de resurser som lolalt kan disponeras för tillsynen. Del är dock enligl verkels uppfallning väsenlligl att i första hand överväga andra åtgärder än en resursökning för alt åstadkomma en bättre fungerande tillsyn. RRV delar ulredningens uppfallning all en fungerandetillsyn kräver alt tillsynsmyndigheternas arbete huvudsakligen får karaktär avinitiativverksamhet. RRV delar också ulredningens åsikt alt, i de fall då detfinns behov av särskild expertis, sådan bör utnyttjas i ökad utsträckning närutövaren av miljöfarlig verksamhei har kostnadsansvaret enligt ML. 3.2.7 Lantbruksstyrelsen: överförande av en stordel av tillsynsansvaret lill hälsovårdsnämnderna är också enligt lanlbruksslyrelsens mening en posi tiv åtgärd, dock med det förbehållet all hälsovårdsnämnderna åläggs all skaffa sakkunskap för sina bedömningar. Länsslyrelserna och skulle ocksådärigenom få ökade resurser för tillsyn av sä/skilt miljöfarlig verksamhei.Utredningens redovisning av rättsfall där den ej särskiU miljöfarligajordbruksverksamhelen är väl företrädd talar också för en resursomfördelningför mer effektiv tillsyn av särskilt miljöfarlig verksamhei. 3.2.8------------------------ : Förhållandenakan ofta vara mycket kompli cerade inom ett vattensystem. Att till en början splittra upp tillsynsansvaret som utredningen föreslår i två delar, länsstyrelse och hälsovårdsnämnd, är från fiskets utgångspunkter ingen acceptabel lösning. Även om förslagel syfiar lill all överföra all tillsynsverksamhet lill hälsovårdsnämnderna avstyrkes förslagel. Även inom en kommun kan miljöskyddsproblemen vara mycket skiftande och i fråga om tillsyn kräva tillgång lill en väl lill synsorganisalion. Överförandel av tillsynsarbetet kommer all medföra en ökad ekonomisk belastning på kommunerna. Slyrelsen anser all del är orea listiskt att räkna med att kommunerna generellt kommer att ha möjlighet att satsa resurser i erforderlig ulslräckning. 1 tillsynsfrågor måste dessulom ofta hela vattensystem eller i vart fall slora delar av vattensystem behandlas som en helhel. 1 ell sådanl sammanhang anser slyrelsen alt kommunen ulgör en 1980/81:92 218 för liten administrativ enhet. Att lägga del generellaansvarel för tillsynen på kommunen anser slyrelsen därför vara fel. Ursamordningssynpunkl borde i StäUet en huvudman ha ansvaret för ett heltvattensystem. Med hänsyn liU den nuvarande administrativa indelningen av landelsaml till önskemålet om alt så slora vattenområden som möjligt kan kontrollerasav en och samma huvudman bör även i forlsältningen varatillsynsmyndighet. 3.2.9 : Del är uppenbari alltillsynsorganisalionen måste effektiviseras och tillföras ökade resurser.Naturvårdsverket tillstyrker därför utredningens huvudförslag i della avsniu,nämligen all hälsovårdsnämnderna ges ställning som tillsynsmyndighet enligtmiljöskyddslagen. 1 förfatlningsförslagels 38 § lalar utredningen om lokal,regional och central tillsyn, vilket på ell naturligt sätt anknyter lillberörda myndigheters slällning inom förvaltningen. Vid studium avkompetensfördelning och samarbetsformer behöver emellertid även en uppdelninggöras i cenirala, dvs. styrande funktioner, och löpande tillsyn. Bland de skäl utredningen åberopar för alt görahälsovårdsnämnderna fill tillsynsmyndigheter kan särskill understrykas altarrangemanget medför ett resurslillskoll. Den goda lokalkännedom som finns inomnämnderna och bland dess tjänstemän är mycket värdefull. Hälsovårdsnämndernasresurser bör därför, som ulredningen påpekar, i slor ulslräckning användas förinitia-tivverksamhel i form av inspektioner. De nu exislerande oklarheterna omvilken författning som är lillämplig i ett visst fall bör i huvudsak kunnaundanröjas och därigenom minskar även risken för dubbelarbele. När del gällerfördelningen av arbetsuppgifter mellan de tre tiUsynsmyndighelerna förordaremellertid ell mer flexibelt syslem än det som ulredningenanger. Alt fastställa kontrollprogram för alla slag avanläggningar bör som utredningen förordar allljäml vara en uppgifi förlänsstyrelserna. Kontrollprogrammet utgör grunden för tillsynsverksamheten ochäven för det ADB-system inom tiUsynsområdet, Ml-01, som håller på alt införasvid vissa länsstyrelser. anser i likhei med ulredningen attansvarel för delta syslem bör ligga kvar hos länsslyrelserna och självfalletäven all all erforderlig service skall ges till hälsovårdsnämnderna. Utredningens mening alt tillsynsansvaret för allmiljöfarlig verksamhet bör överföras lill häl.sovårdsnämnderna kan ej biträda.------- anser det självklart alt dubbelarbeteskall undvikas och att samarbeisregeln i 38 § skall lillämpas både dånaturvårdsverket deltar i löpande tiUsyn och då länsstyrelse medverkar iärende som normall ankommer på hälsovårdsnämnd. I överensslämmelse med vad som f. n. siadgas i 10 § bör iförfattningen anges att regeringen kan föreskriva efler vilka grundertillsynsansvaret skall 1980/81:92 219 fördelas mellan länsslyrelserna och hälsovårdsnämnderna.Även nalurvårdsverkels initiativrätt bör fastställas i detla sammanhang ochavse såväl centrala funktioner som löpande tillsynsverksamhet. Ellsådantstadgande i miljöskyddslagen skulle resultera i att miljöskyddskungörelsen komall innehålla konkreta föreskrifler för myndigheternas verksamhei påtiUsynsområdet och inte som enbart på prövningsområdel. Del kan ej uteslutasall della förhållande ibland bidragit lill all tillsynsfrågorna gells för lågprioritet. 3.2.10-------------------------------------------------------------- Stiftelsenindustrins vatten- och luftvårdsforskning: finner delytterst tveksamt att engagera hälsovårdsnämnderna som tillsynsmyndighet. Redani dag har reningsverken kontrollverksamhet rörande de företag i kommunerna somavleder sitl avloppsvatten till reningsverken. Denna kontroll är eller skallvara samordnad med kontrollen enligl miljövårdslagen. All inom kommunerna byggaupp ytterligare kompetens och kapacitet på områdel förefaller vara onödigtdubbelarbete, specielll som hälsovårdsnämnderna redan belastas hårt. För mindre industrier där tillsynen inle behöver blispeciellt omfatiande, kan det kanske vara praktiskt att överlåta detta arbeteät hälsovårdsnämnden. Med hänsyn till nödvändig kompetens och distans tilllokala opinionsyttringar anser stiftelsen att bör handha tillsynav koncessionspliktiga företag. 3.2.11----------------------- Delegationen för företagensuppgiftslämnande: anser, lik som ulredningen, all----- skälen starkt lalar för en decentralisering av tillsynsansvaret.En överflyttning av huvuddelen av tillsynsansvaret till hälsovårdsnämnden ökarförutsättningarna för en effektiv tiUsyn. Förslaget innebär en klarförbättring jämfört med nuvarande förhållanden men är enligl delegationen inletillräckligl långtgående. Hälsovårdsnämnderna bör redan nu få ansvaret förtillsyn av all miljöfarlig verksamhei. Defördelar som DEFU viU framhålla med en överföring av lillsynsansvaret frånregional lill lokal nivä hänger framför alll samman med alt möjligheterna effektiv och mindre byråkratisk tillsyn ökar. Kontinuerlig kontakt mellanberörl företag och tillsynsmyndighet är ett av de absolut vikligas-le inslageni miljövård.sarbelel. slort avstånd mellan tillsynsmyndighet och utövare avmiljöfarlig verksamhet medför uppenbara risker för att alltför slor vikl läggsvid uppgiftsinsamlande och skrivbordskonlroll. lokalt tillsynsansvar gerockså möjligheler all tillvarata den samlade kunskapen inom kommunen genomsamordning med t. ex. , och brandförsvaret. Enligtdelegationens mening är del framför allt god lokalkännedom oeh fältarbete somger förutsättningarna för en effektiv tillsyn. Det har för övrigt även framkommiti utredningsarbetet alt det bäsla sätlel all förbättra tillsynen är alt ökaantalet tillsynsbesök. 1980/81:92 220 3.2.12---------------------------- Länsstyrelseni : anser alt den kontrollerande tillsynenbör delegeras lill hälsovårdsnämnden, så som ulredningen föreslagil. Beslut omatt delegera även ansvaret för tillsynen av tillståndsplikliga verksamheler bördock inle fallas förrän erfarenhet vunnits av det första stegel av reformen. 3.2.13 Länsstyrelseni län: Som redan framhållits är det länsstyrel sens erfarenhet alt en fungerande tiUsyn kräver regelbunden kontakt och kunskap även hos den kontrollerande myndigheten. Ulredningensförslag alt göra hälsovårdsnämnderna till tillsynsmyndighet kan i vissaavseenden innebära en rationalisering i form av kortare resvägar, samordningmed besiktning enligl annan lagsliflning elc. Vinsten lorde dock frånresurssynpunkl vara marginell. Till nackdelarna hör alt tillsynsarbetetsplittras på flera händer. 3.2.14-------------------------------- Länsstyrelseni : delar utredningens för slag att förutom och länsstyrelserna även hälsovårdsnämn derna blir tillsynsmyndighet enligl miljöskyddslagen. Hälsovårdsnämnderna besitter god lokalkännedom, vilkel kommer att underlätla deras övertagande av lillsynsuppgifterna. 3.2.15 i Östergötlandslän: delar utredningens uppfattning om att hälsovårdsnämnderna bör kunnatilldelas tillsynsansvar enligt miljöskyddslagen. Hälsovårdsnämndernaslokalkännedom lorde vara till stor nytta i tillsynssammanhang. Hälsovårdsnämndernahar i slor utsträckning tagit på sig sådana uppgifter.Länsstyrelsen ifrågasätter däremot förslaget om alt all tillsyn på sikl börläggas på nivå. Det kan inle vara rimligl att inom landels drygt 270kommuner skaffa fram all den expertis som erfordras för tillsyn av alla sorlersmiljöfarliga anläggningar. Ett sådant överförande av tillsynsansvaret kräverbl. a. en samordnad central organisation för rådgivning, besiktning ochkontroll. Frågorna om denna organisations uppbyggnad och uppgifter måsteklarläggas innan något beslul kan las om ansvarel för tillsynen. 3.2.16 i län:Läget inom tiUsynsområdet är i alla delar ej tillfredsställande men att somutredningen säger uppgiften blivit länsslyrelserna övermäktig är betydligtöverdrivet. ----- länsstyrelsenhar svårt all godla ell sådant radikalt överförande avtillsynen från länsslyrelserna till hälsovårdsnämnderna som ulredningenföreslagil. delar emellertid ulredningens uppfattning att det ärförenat med stora fördelar att en stor del av tillsynsarbetet ulförs av hälsovårdsnämnderna,men det förulsälter förutom ovan angiven resursförstärkning även en storutbildningsinsats. Enligt mening bör fördelningen avtillsynsarbetet mellan länsstyrelse och hälsovårdsnämnd ske på ett 1980/81:92 221 mer elastiskt sätt och bedömas från fall lill fallberoende på hälsovårdsnämndernas resurser och inle minsl de typer avanläggningar som finns i de olika kommunerna.------ Huvudansvaret för tillsynsarbelet börligga kvar på I sammanhanget vill heltallmänt underslryka vik ten av en bättre samordning av den yttre och inre miljön . 3.2.17------------------------------------ iKalmar län: Enligl länsslyrelsens mening är det en riklig utveckling all också hälsovårdsnämndernatilldelas tillsynsan svar enligl miljöskyddslagen. Hälsovårdsnämndernas lokalkännedom och möjligheter lill snabba kontakter med verksamheterna inom kommunen las redan nu ofta i anspråk i samband med tillsynsarbetet som sker i gott samar bele mellan och hälsovårdsnämnderna. ställer sig emellertid ytterst tveksam till en uppdelning av tillsynsansvaret på det säll som ulredningen föreslår. Dels beror del på alt den resurs- och kompetensni vå som skulle krävas sannolikt finns endasl hos ell fåtal slörre kommu ner. En utbyggnad av nödvändiga resurser hos alla hälsovårdsnämnder skulle la åtskillig tid och kräva stora ekonomiska salsningar. Dels måsle man också beakta den bredd i arbetsuppgifter som begreppet tillsyn innefaltar. Ulred ningen har sannolikl inle på ell lillfredsslällande sätt för sig klargjortomfall ningen av lillsynsbegreppet. Del kan här bara som exempel nämnas del vä senlliga arbele som berör samråd mellan tillsynsmyndigheter och anlägg ningsansvariga vad gäller erfarenheter om drift, funktion, förbättringar och ändringar för all driva produktion och reningsanläggningar på ell sådanl säll all utsläppen hålls nere på lägsta möjliga nivå. 3.2.18 i : Föreslagnaförändringar får ur resurs synpunkl anses både nödvändiga och efterlängtade. Den mest omfallande förändringen är den som erhålles genom all även hälsovårdsnämnderna in volveras i syslemel. Denna förändring har dessulom kombinerats med en ändring av kriterierna för ingripande. Allmänfarlighetsrekvisilet har slopats. En effektivitetsvinst som utredningen inte närmare berörlär de fördelar som erhålles genom att hälsovårdsnämnden är ett kommunalt organ.En viklig informationskälla är därvid del interna remissförfarandet somnormalt sell föregår en byggnadslovsprövning. får god kännedomom såväl nya som förändrade industribyggnationer.