prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Sökandens lalan bör emellertid strängt laget inle gå utpå mer än att han genom utmätning har vunnit en rätt till betalning uregendomen som gäller mot tredje mannen. Vid behov kan även yrkas åläggande förIredje mannen alt utge egendomen till kronofogdemyndigheten. Nägot hinder bördock inte möta all sökanden låter sitt yrkande avse att gäldenären har bättrerätt till egendomen än tredje mannen, om man blott har klart för sig att dom isaken, trots en sådan utformning av hans talan, inte får rättskraft motgäldenären. har enligtförslaget diskrefionär befogenhet att pröva, om föreläggande skall ges.Föreläggande bör emellertid enligl beredningen i allmänhet meddelas. Omrättegång redan pågår om äganderätten till egendomen, kan dock föreläggandeunderlåtas. Undantag kan vidare vara motiverat t.ex. om egendomen har såltslill gäldenären under äganderättsförbehåll och det är oklart huruvida fullbetalning har erlagts eUer nägon mindre post kvarstår. Föreläggande börlämpligen meddelas i samband med uimätningsbeslutet. Enligl förslaget skall talan väckasinom en månad från det att föreläggandel har delgelts sökanden. Talan skallenligl 19 kap. 21 8 väckas vid den allmänna underrätt där kronofogdemyndighetenfinns. Beträffande egendom som avses i 10 kap. 12 8 RB skall dock talan väckasvid rätten i den ort där egendomen finns. I föreläggandet skall anges - förutomden mot vilken lalan skall väckas och liden för talans väckande - behörig domstolQfr 19 kap. 21 8 sista stycket). Även påföljden av att talan inte väcks böranges. Väcker inte sökanden talan ienlighet med givet föreläggande skaU enligt förslaget utmätningen hävas, ominle tredje mannen har väckt talan i saken mot sökanden inom den angivna tiden(andra stycket andra meningen). Beredningen påpekar att beträffande talan avtredje mannen mot sökanden gäller allmänna forumregler enligt 10 kap. RB. Sådantalan måste enligt beredningen ocksä kunna väckas vid domstol som enligt 19kap. 21 8 är behörig all pröva motsvarande talan som väcks av sökanden.Påföljden för sökanden av underlåtenhet att väcka talan är ovillkorlig, om 1980/81:8 4 kap. 21 § 448 inte laga förfall har visats före utgången av liden Qfr 19kap. 6 S andra stycket). Beredningen framhåller att det äruppenbart all utmätningen också skall hävas, om sökanden visserligen har väckttalan enligt givet föreläggande men hans lalan ogillas genom dom som vinnerlaga kraft eller om målet avvisas eller avskrivs eller talan förfaller och delinte längre stär sökanden öppet all fullfölja eller ånyo väcka talan. Omrättegång inle har inletts inom föreskriven tid eller den har avslutats utanatt sökandens talan har bifallits, bör detta styrkas genom bevis som företeshos kronofogdemyndigheten. Denna skall då häva utmätningen. Om sökanden vinnerprocessen, får han vända sig till kronofogdemyndigheten och med åberopande avlagakraftvunnen dom begära att det exekutiva ärendet las upp på nytt. Hävsutmätningen på grund av att sökanden inte har efterkommit meddelat föreläggande,kan - framhåller beredningen - sökanden göra ny ansökan om utmätning. Nägotformellt hinder föreligger inle att då pä nytt utmäta samma egendom, men dettakan som regel inte vara praktiskt ändamålsenligt. Alt kronofogdemyndigheten i sambandmed utmätning har förelagt sökanden att väcka lalan hindrar inle, anförberedningen, att utmätnings-beslutet kan överklagas i vanlig ordning. Om talanhar väckts i enlighet med föreläggandel, kan det i del särskilda fallet varalämpligt alt rättegångsmålet vilar tills besvären över utmätningen harblivitslutligt prövade. Beredningen påpekar att frågan omhinder mot försäljning när föreläggande har meddelats regleras i 9 kap. 4 8. Väcker sökanden talan mot tredjemannen om äganderätten till den utmätta egendomen eller väcker tredje mannentalan härom mot sökanden, torde enligt beredningen av allmänna processrättsligaprinciper följa att dom i mälet inle blir bindande mot gäldenären. Saken röremellertid dennes rätt och han torde vara berättigad att delta i rättegångensom intervenient Gfr 14 kap. 9 8 RB). Likaså torde sökanden, om rättegångangående egendomen pågår mellan gäldenären och tredje mannen när utmätning skereller om en av dem efter utmätningen väcker talan mot den andre, kunna inträdasom intervenient i den rättegången. Frågan humvida dom i målet får rättskraftmol sökanden torde enligt reglema om succession under rättegång bero av omlalan har väckts redan innan utmätning skedde eller inte. Beredningensförslag i 5 kap. 20 8 kritiseras av några remissinstanser. Hovrätten för VästraSverige framhåller att det i praktiken torde vara omöjligt att upprätthällanågon skillnad mellan fall då egendom fär utmätas enligt 16 8 på grund av altden kan antas fillhöra gäldenären och fall då utmätning får ske enligt 20 8 pågrund av att det finns anledning anta att gäldenären är :jgare till egendomenutan att sådant fall som avses i 16 8 föreligger. Hovrätten anser inte att detfinns något behov av bestämmelsen och föreslär alt den får utgä. 1980/81: 8 4 kap. 21 § 449 anser att besvärliga gränsdragningsproblem skullekunna uppkomma mellan 16 och 19 saml 20 88. RSV ifrågasätter om den situationsom åsyftas i paragrafen behöver regleras. Bestämmelsen torde inte komma atttillämpas i någon nämnvärd omfattning. Det torde dessutom vara orealistiskt atttänka sig all sökanden skulle väcka lalan mot tredje mannen, eftersombevisbördan antagligen skulle ligga på sökanden. Gränsdragningen mellan 19 och20 88 skulle också bli svär att genomföra i praktiken. iStockholms län anser alt paragrafen är svårtolkad och tror alt stor tveksamhetkommer att råda i praktiken vilken av 19 8 och 20 8 som skall tillämpas. vänder sig mot attföreläggande att väcka lalan skall ges "om det finnesändamålsenligt". Samfundet, som påpekar att priset kan bli avsevärt lägreom försäljning sker med förbehåll för tredje mans rätt, framhåller all detligger i såväl sökandens som gäldenärens intresse att äganderätlsfrägan blirklarlagd. Det är också allmänt sett inte önskvärt att försäljning sker medförbehåll för tredje mans rätt. Samfundet anser därför riktigast attföreläggande alltid skall meddelas. Enligl RSV är paragrafen utformadenbart för enskilda mål. Om de föreslagna bestämmelserna godtas, bör de gällaäven i allmänna mål. i anser del vara tveksamtvem som skall representera staten om föreläggande ges i allmänt mäl. Enligt 4 kap. 17 8 idepartementsförslaget fär utmätning ske av lös egendom om det pä grund av vadsom har blivit upplyst i målet kan anses framgå all egendomen fillhörgäldenären eller om den kan antas tillhöra honom enligl de särskildapresumtionsbestäm-melserna. Beredningens förslag i nu förevarande paragrafavser däremot det fallet att vissa skäl lyder pä att egendomen liUhörgäldenären ulan all dessa skäl dock är sä starka alt del kan anses framgå avutredningen i målet att gäldenären är ägare. Äganderätlsfrägan är alltså oklar.Bestämmelsen tar närmast sikte pä fordringar och rättigheter vilka inte grundaspå presenlationspapper. I fråga om sådan egendom saknas i allmänhet någol yttrefaktum som kan vara till ledning vid bedömande av äganderättsfrågan. Också Jag anser att det finns visstbehov av att kunna göra utmätning av lös egendom när sådan möjlighel inle stärtill buds enligl 17-19 88. Jag syftar t.ex. pä fall då en muntlig fordran elleren bostadsrätt har anvisats till utmätning, men det är oklart hur det liggerlill med gäldenärens rätt till egendomen. Om kronofogdemyndigheten saknarbefogenhet att besluta utmätning i sädana fall, torde borgenären inle kunnakomma ät gäldenärens eventuella rätt lill egendomen annat än möjligen genomkonkurs. En bestämmelse av det slag som beredningen har förordat bör ocksåindirekt kunna fä betydelse på så sätt att en betalningsovUlig gäldenär inlevinner så myckel på att söka försvåra utredningen om sina ekonomiska förhållanden. 1980/81:8 4 kap. 22 § 450 Vid bedömande av huruvida möjlighet bör införaslill utmätning i den aktuella situationen bör vidare beaktas att den föreslagnabestämmelsen inte kan anses innebära nägot opåkallat ingrepp i tredje mansrättsställning. För utmätning bör krävas konkreta skäl lill slöd förgäldenärens äganderätt. Utmätning bör ske med förbehåll för tredje mannens rättoch föreläggande bör riktas till sökanden, som har att väcka talan vid äventyratt utmätningen hävs. Även om bestämmelsen inte kan väntas komma att användas inågon större omfattning, anser jag därför att flera skäl talar tUl förmän förberedningens förslag. Några remissinstanser har ansett att bestämmelsenskapar problem vid gränsdragningen mol föregående paragrafer. Enligt min meningtorde dock gränsdragningssvårigheterna inte bli så stora att man av denanledningen bör avstå frän att genomföra beredningens förslag. Jag förordar alltså alt förslaget godtas med vissaredaktionella jämkningar. 1 enlighet härmed anges i förevarande paragraf allom lös egendom inte kan utmätas enligt 17-19 8S men sannolika skäl föreliggerall egendomen tillhör gäldenären, egendomen får utmätas med förbehåll förtredje mans rätt. 1 en andra mening föreskrivs alt detta dock inle gällerregistrerat skepp eller registrerat luftfartyg. Enligt min mening bör föreläggande alt väcka talanmeddelas i praktiskt taget alla fall då utmätning har sketl enligt förevarandeparagraf. Undantagsvis kan det dock finnas anledning att underlåtaföreläggande. Jag tänker bl.a. på det fallet att rättegång redan pågår omäganderätten tUl egendomen. För alt det tydligare skall framgå av bestämmelsenatt föreläggande skall underlåtas endast i undantagsfall synes bestämmelsenslydelse böra jämkas något i förhällande lill beredningens förslag. I departementsförslagetanges sålunda att kronofogdemyndigheten skall meddela föreläggande att väckatalan, om det inte av särskilda skäl är obehövligt. 1 I kap. 7 8 första stycket i departementsförslagethar tagits upp en uttrycklig föreskrift om att i allmänt mäl anses staten resp.kommun som sökande. Förevarande paragraf är alltså utan vidare tillämplig äveni allmänna mäl. En särskild fräga är vem som skall företräda del aUmänna i tvistsom enligl paragrafen hänskjuts till domstol. Enligt min mening bör detallmänna därvid representeras, av RSV Qfr vad jag har anfört under 20 8).Bestämmelse härom har tagits upp i 2 kap. 30 8 andra stycket. 228 I paragrafen ges bestämmelser om förfarandet när tvist råder om utmättfordrans eller rättighets beständ eller i vad mån utmätt pantbrev m.m. ulgörsäkerhet för fordran. iParagrafen motsvarar 5 kap. 21 8 beredningens förslag. Tvist angående fordrans ellerrättighets beständ hindrar enligl gällande rätt inte alt fordringen ellerrättigheten tas i mät. 1 fall dä fråga om dess beständ var beroende på särskildprövning när utmätningen skedde eller dä var prövad genom beslut som inle hadevunnit laga kraft fär Prop.1980/81:8 4 kap. 22 § 451 enligl 88 b 8 2 mom, UL som regel försäljning inte äga mmutan gäldenärens samtycke. Exekutiv myndighet torde inle kunna förelägga partatt väcka talan vid domstol om fordringens eller rättighetens bestånd. Enligt 91 a 8 UL kan pantbrev i fastegendom eller i skepp utmätas hos den inlecknade egendomens ägare, i den månpantbrevet inle utgör pant. Råder efter utmätning av pantbrev tvist i vad mändet utgör säkerhet för fordran ("huruvida något finns att utmäta")skall enligt 4 mom. i paragrafen utmätningsmannen, om skäl är därtill,förelägga sökanden att inom en månad efler det alt föreläggandet har delgettshonom väcka talan mol gäldenären och den som bestrider att något finns attutmäta. Talan skall beträffande pantbrev i fast egendom väckas vid den domstolsom anges i 10 kap. 10 8 RB och i fräga om pantbrev i skepp vid den domstoltill vilken utmätningsmannens Gänstgöringsområde hör. Efterkommer inte sökandenföreläggandet och är inte lalan i saken väckt av annan part, går enligt 5 mom.utmätningen åter. Bestämmelserna i 91 a 8 gäller inte skuldebrev som ärinlecknal i luftfartyg eller reservdelar därtill. Beredningenframhåller att även dess förslag intar ståndpunkten att tvist om fordrans ellerrättighets existens inle ulgör hinder mot utmätning. För att utmätning skallkunna äga rum måste det dock föreligga skäl till antagande att gäldenären haren fordran eller rättighet. Finns hos gäldenären handling som utgör bevis omfordran eller rättighet, torde innehavet därav ofta vara tillräckligl. 1övrigt fär kronofogdemyndigheten grunda sin bedömning på uppgifter frånsökanden och gäldenären och från den mot vilken uppgiven fordran ellerrättighet riktas. Det är enligl beredningen tydligtatt en tvistig fordran eller rättighet inle utgör nägot begärligtförsäljningsobjekt. Risk föreligger att egendomen till skada för parterna blirsåld för en ringa del av sill egentliga värde, kanske till någon som handlar ispekulationssyfte. Beredningen har ansett att tvist angående utmätt fordranseller rättighets bestånd regelmässigt bör lösas innan kronofogdemyndighetensöker realisera den utmätta egendomen. bör därför kunnameddela föreläggande all väcka talan i saken vid domstol. Bestämmelse härom hartagits upp i första stycket av 5 kap. 21 8. Det anges där att om fordran ellerannan rättighet har blivit utmätt och tvist råder om fordringens ellerrättighetens beständ, 20 8 andra stycket har motsvarande tillämpning. Tvekan om beloppet av viss fordrankan föreligga, anför beredningen, utan all man kan talan om tvist i vanligmening mellan gäldenären och sekundogäldenären. kan klarhet ulan störreomgång vinnas , i andra fall mäste man vänta lid. 1sädana fall bör utmätning kunna äga rum i avvaktan pä närmareupplysningar. Beredningen framhåller attbestämmelsen i första stycket innebär att kronofogdemyndigheten kan föreläggasökanden att väcka lalan mol den som den utmätta fordringen eller rättighetenriktar sig mol. Föremål för talan är fordringens eller rättighetens existens.Talan därom kan i fråga om Prop.1980/81:8 4 kap. 22 § 452 fordran vid behov förenas med yrkande om åläggande försvaranden i målet att utge fordringsbeloppet eller, om endast en del har blivitutmätt, motsvarande belopp till kronofogdemyndigheten. Föreläggande skall meddelasom del finnes ändamålsenligt. Pågår rättegäng om saken när utmätning sker, börenligt beredningen föreläggande underlåtas. När tvisten gäller endast en mindredel av fordran eller motsvarande, kan det vara för betungande för sökanden, omföreläggande ges. Talan skall enligt förslaget väckasinom en månad från det att föreläggandel har delgetts sökanden. Om behörigdomstol gäller vad som i allmänhet är föreskrivet därom, dvs. bestämmelserna i10 kap. RB (19 kap. 21 S tredje stycket i förslaget). Av hänvisningen till 20 8andra stycket följer vidare, framhåller beredningen, alt utmätningen skallhävas om sökanden inte efterkommer föreläggandel att väcka lalan mol tredjemannen och denne inte har väckt talan i saken mot sökanden inom den angivnatiden. Beredningen erinrar om alt del ifråga om anstånd med försäljning när tvist råder om utmätt fordrans ellerrättighets bestånd finns bestämmelse i 9 kap. 4 8 andra stycket. Enligl andra stycket i 5 kap. 21 §skall vad som sägs i första stycket gälla även när tvisten i fall som avses i 5kap. 3 8 andra stycket rör i vad mån pantbrev eller annan inleckningshandlingutgör säkerhet för fordran. Bestämmelserna i 20 8 andra stycket skall alltsåtillämpas även i delta fall. Beredningen påpekar att förslaget även omfattardet fallet alt utmätningen har avsett skuldebrev som är intecknat i luftfartygeller reservdelar därtill. 1 övrigt innebär förslaget smärre Jämkningar iförhällande till vad som stadgas i 91 a 8 UL, bl.a. sä till vida all sökandeninte behöver instämma gäldenären. Det är tillräckligt att han väcker talan moltredje mannen, dvs. mot den som bestrider att något fanns att utmäta.Bestämmelser om behörig domstol meddelas i 19 kap. 21 8 tredje stycket. Enligtsisla stycket i 19 kap. 21 8 skall i föreläggande anges den domstol vid vilkentalan skall väckas. Advokatsamfundetförordar, i enlighet med vad samfundet har anfört beträffande föreläggandeenligt 20 8, att föreläggande alllid skall meddelas när tvist som avses 1218råder. Enligt hovrätten för möjligheten enligt andra stycket att hänvisa till rättegäng beträffandepantbrev eller annan inteckningshandling vara helt opraktisk. Behov av hänvisningtill rättegång synes inte föreligga i annat fall än dä tredje man gör anspråkpå att vara ägare till den intecknade egendomen. Bestämmelse om föreläggande isådant fall finns i 5 kap. 19 och 24 SS. Hovrätten föreslår därför alt andrastycket 121 8 får utgå. Hovrätten för och RSV är av liknandeuppfattning. RSV tillägger att hänvisning till rättegång aldrig torde bliaktuell i praktiken saml att det inte kan ligga i borgenärens intresse attväcka talan för alt få fastslaget all utrymme för utmätning föreligger. Prop.1980/81:8 4 kap. 22 § 453 tar upp frågan om intebara kronofogdemyndigheten utan även hovrätt kan hänvisa tvist till rättegång.Hovrätten, som gör gällande att hovrätt f.n. saknar möjlighet att meddelaföreläggande enligt 91 a 8 4 mom. anser det oklart om denna begränsningavses kvarstå i UB. Hovrätten utgår emellertid från att även hovrätt bör habefogenhet att hänvisa tvist till rättegång och delta gäller även andra fallav föreläggande enligt förslaget. Lagtexten eller motiven synes böraförtydligas. Den av beredningenföreslagna regeln om föreläggande för sökanden att väcka lalan rörandebeståndet av tvistig fordran eller rättighet som har ulmätts (första stycket)har allmänt godtagits av remissinstanserna. Även Jag biträder förslaget, 1fråga om bestämmelsens närmare utformning anser Jag, till skillnad från enremissinstans, att föreläggande inte alllid bör meddelas, när tvist som avsesi paragrafen föreligger. Bl.a. måsle kronofogdemyndigheten pröva i vad mån denmol vilken förmodad fordran eller rättighet riktar sig kan ha fog för sinståndpunkt. Fordran eller rättighet som utmäts kan också redan vara föremål förrättegång mellan kontrahenterna. måste därför ha endiskretionär befogenhet att pröva huruvida föreläggande bör meddelas. 1 beredningens förslag hänvisas iparagrafen till 20 8 andra stycket, där som förutsättning för föreläggandeanges all "del finnes ändamålsenligt". 1 departementsförslaget haremellertid i motsvarande bestämmelse, 21 8 andra stycket, föreskrivits altföreläggande i fall som avses där skall meddelas om det inte av särskilda skälär obehövligt. En sådan regel torde passa mindre väl vid tvist som avses iförevarande paragraf 1 22 8 föreslås i stället att föreläggande skall meddelasom skäl föreligger Qfr 20 8). Till följd härav har hänvisning inle heller iövrigt skett till 21 § andra stycket. Ett par remissinstanser har hävdatatt nägot behov inle finns att meddela föreläggande i frågan huruvida någotfinns att utmäta av pantbrev eller skuldebrev som är intecknat i luftfartygm.m. Jag kan inle dela den meningen. Om del är oklart huruvida pantbrev ellerannan inleckningshandling till fullo ulgör säkerhet för fordran, är del somregel inle lämpligt vare sig att den intecknade egendomen tas i anspråk elleratt det utmätta pantbrevet resp. den utmätta inteckningshandlingenpantförskrivs lill sökanden Qfr 9 kap. 13-15 88). Även om bestämmelsen i andrastycket inte kan väntas bli tillämpad ofta, är Jag inte beredd all frångå denbedömning som gjordes när motsvarande bestämmelse infördes beträffandepantbrev i fastighet och i fråga om pantbrev i skepp. I förevarande paragraf anges, påsamma sätt som i andra bestämmelser om föreläggande, all föreläggande underangivna förulsätlningar meddelas av kronofogdemyndigheten. Det är emellertiduppenbart att samma befogenhet tillkommer överinstans, när utmätningen haröverklagats. Motsvarande gäller f n. och någon uttrycklig bestämmelse i sakenkan inle anses behövlig. Av sammanhanget framgår att med "tredje man"avses i första stycket Prop.1980/81:8 4 kap. 23 H 454 den mot vilken utmätt fordran eller rättighet riktar sig.I andra stycket åsyftas tredje man som bestrider att något finns att utmäta. När föreläggande enligt förevarandeparagraf meddelas i allmänt mäl. bör det allmänna företrädas av RSV Qfr under20 8). Se vidare 2 kap. 30 S andra stycket. 23 8 I paragrafen, som motsvarar 5 kap. 22 8 iberedningens förslag, regleras lagfartens betydelse vid utmätning av fastegendom. Enligt 82 8 I mom.UL skall den som har lagfart på fast egendom antas vara ägare till egendomen,om del inte styrks att den tillhci annan. 1 2 mom. anges att tvist omäganderätten till fast egendom, på vilken gäldenären har lagfart eller lillvilken han har fångeshandling, inte utgör hinder mot utmätning. Bestämmelsernahärrör frän 1971 ärs lagstiftning om fastighetsexekution. Enligt förslagetskall gäldenären antas vara ägare till fast egendom på vilken han har lagfart,om det inte framgär att den tillhör tredje man. Fasfighet får alltså inte las ianspråk för fordran mot den som har lagfart, om det visas att han har överlåtitfastigheten eller alt denna av annan anledning tillhör tredje man. Å andrasidan utgör den omständigheten att tredje man har lagfart inte hinder motutmätning, om det visas att fastigheten tillhör gäldenären. Härvid krävs enligtberedningen regelmässigt att denne har en formellt riktig fångeshandling somleder tillbaka till senaste lagfart. Gäldenären har l.ex. förvärvat fastighetenav den som allQämt har lagfart men gäldenären har ännu inte sökt lagfart. Ävenandra fall kan tänkas. Beredningen påpekar att med fa:5tegendom avses även tomrätt (2 kap. 10 § andra stycket). Lagfarten motsvarasbeträffande tomträtt av inskrivning av upplåtelse eller förvärv av tomträtten. Beträffande bestämmelsen i 82 § 2mom. UL - att tvist om äganderätten till fast egendom, vara gäldenären harlagfart eller vartill han har fångeshandling, inte utgör hinder mot utmätning- framhåller beredningen att det utan särskild bestämmelse är tydligt att fastegendom, som pä grund av presumtionsbestämmelsen i 5 kap. 22 8 eller på grundav vad som har blivit upplyst i ärendet kan antas tillhöra gäldenären, färutmätas även om tvist råder angående äganderätten till fastigheten. Motsvarandegäller beträffande lös egendom. Förslaget saknar därför motsvarighet tillbestämmelsen i 82 8 2 mom. Hovrätten förVästra vänder sig mot att avtal om överlåtelse av fast egendom skallha verkan mot överlåtarens borgenärer utan att förvärvaren har sökt lagfart.Risken för att en gäldenär genom skentransaktioner söker undandra fastighetfrån utmätning är uppenbar. Hovrätten påpekar vidare alt beredningensståndpunkt får den konsekvensen att utmätning skall ge företräde framför senareöveriålelse av fastigheten redan i och med beslutet om utmätning. Prop.1980/81:8 4 kap. 24 § 455 förslaget förmånsrätten anknytas till all anteckning görsi fastighelsboken. Hovrätten anser att denna brist på överensstämmelse mellanreglerna om företräde i rättsförvärv och reglerna om förmånsrätt gör systemetsvåröverskådligt. Därtill bidrar ocksä att frågan om företräde i rällsförvärvinte har lösts enhetligt för alla objekt som omfattas av inskrivningssystem. Beredningens förslagatt överlåtelse av fast egendom skall vara gällande mot överiåtarens borgenärerredan i och med överlåtelseavtalet stämmer överens med vad som gäller f.n. Dennuvarande ordningen, som tillkom är 1971, har såvitt Jag känner till inleföranleti ölägenheter i den praktiska tillämpningen. Förslaget har ocksägodtagits av så gott som alla remissinstanser. Endast en instans har kritiseratförslaget och anseti att överlåtelse inte bör bli gällande mol överlåtarensborgenärer förrän förvärvaren har sökt lagfart. Jag finner emellertid inteanledning att nu frångå den bedömning som gjordes . Särskilt bör nämnasatt den som köper fast egendom vanligen betalar en stor del av köpeskillingenredan vid köpeavtalet. Om man skulle kräva ansökan om lagfart för att enförvärvare skall vinna skydd mot överlåtarens borgenärer, skulle detta ledatill att lagfart i allmänhet måste sökas redan på grund av köpekontrakt. Ensådan utveckling är inle önskvärd. Man skulle troligen ocksä få räkna med oftaförekommande rättsförluster.