prop · G40388 · 1980-12-31 00:00:00 — Prövningen av dessa ärenden bör icke vara så summarisk somkronofogdemyndighetens prövning i avbelalningsmålen, eftersom del ihandräckningsärendena ofta kan förekomma olika bevisfrågor och över huvud tagetföreligga större risk för kränkning av tredje mans räll än i avbelalningsmålen. Såsom ett flertal "tunga" remissinslanserframhållit måste det inge allvarliga betänkligheter all sammanföra både dömandeoch verkställande uppgifler lill kronofogdemyndigheterna och det uttalas isamband därmed att del mäsle vara en styrka för den verkställande myndighetenatt vara obunden av den myndighel som meddelal själva beslulel som skall verkställas. 2.21 Kronofogdemyndighelen i : Vid valet avhandläggande myndighet har i promemorian föreslagits att den summariskaprocessen skall föras vid domstol. Därigenom biträds ej längre de förslag somframlagts av tidigare ulredningar och som gått ut på alt målen skallöverflyttas till kronofogdemyndighetema (lagberedningen belräffandebetalningsförelägganden och handräckning samt lidigare departementspromemoriabelräffande lagsökningsmäl). anser inle att man i den nuföreliggande promemorian anfört så starka skäl alt det finns anledning attfrångå principen att överflytta målen lill kronofogdemyndighetema. Till en början kan erinras om all när del gällerbrollmålen en strävan har varil all avlasta domstolarna mål. Tanken har därvidvaril all ål domstolarna förbehålla de mäl vari mera ingående överväganden ärnödvändiga. Övriga mål handläggs av åklagare genom strafförelägganden och utaninblandning av domstol. Delta system har under åtskilliga år fungerat väl ochlorde vara allmänt accepterat. Principiella belänkligheler borde därför inleföreligga mol all belräffande civilmålen ocksä åsiadkomma en annanarbetsfördelning. Domstolarna skulle därvid kunna ägna sig åt de tvistigamålen, lill en del i den form småmålslagen medger. Starka praktiska skäl kan åberopas för en överflyttningtill kronofogdemyndigheterna. Som påpekats i promemoran innebär det förborgenärer en förenkling all behöva vända sig till bara en myndighet för allkräva in en otvistig fordran. Del ulgör en eftersträvansvärd decentraliseringalt förlägga den summariska processen nära den exekuliva verkställigheten.Även för gäldenärerna måste det innebära en fördel all i dessa mål behöva vändasig endasl lill kronofogdemyndighelen. Del förekommer ofta vid kronofogdemyndighetensverkslälligheler av lagsökningsutslag och slulbevis alt invändningar motborgenärens krav framställs försl i samband med att kronofogdemyndighelenhandlägger målel. Vid en överflyttning lill de exekutiva myndighelernaförenklas de prakliska bestyren genom undvikande av dubbelregistrering, dubbeldelgivning 1980/81:88 94 m.m. En procedur i två etapper vid kronofogdemyndighelenbör därvid naluriiglvis undvikas sä all verkliga ralionaliseringsvinsler kangöras. Faslslälles kravel och igångsattes den exekuliva processen av sammehandläggare bör koslnaderna bli mindre. Det är rationellt alt i praktiken kunnafå verkställighet utan onödig omgång på en klar fordran, grundande sig påskriftligt fordringsbevis eller faktura eller dylikl. Del är myndighetensuppfallning alt kronofogdemyndigheterna, även om de inte lill antalet decimerasså myckel som från början tänkts, kan klara den ökade arbetsbördan enbartgenom tillskott av den personal som genom överflyttningarna lösgörs vidtingsrätter och länsslyrelser. Någol belägg för påståendet i promemorian alt denödvändiga förstärkningarna vid kronofogdemyndighetema skulle översliga deindragningar av personal som är möjlig alt göra vid domstolar ochöverexekutorer finns ej. Del förefaller all vara ett antagande ulan närmarestatistisk analys. Beträffande den föreslagna överflyttningen avhandräckningsmålen från överexekutor till domstol anses (s. 96 f)överslagsberäkningar ge vid handen att förstärkning skulle erfordrasbelräffande någon enstaka domararbelskrafl, cirka fem notarier och ell tiotalbiträden för landet i dess helhet. Kronofogdemyndighelen anser dessaberäkningar alltför optimistiska. Ett väsenlligl större antal årsarbetskraftertorde handlägga nämnda mål hos överexekutorerna i dagens läge. Myndigheien villi varje fall påstå all personalbehovet belräffande handräckningsmålen intebehöver bli slörre vid kronofogdemyndigheterna än vid domstolarna. Del kanpåpekas alt överexekutors avskaffande som besvärsinslans i uisökningsmålenockså frigör arbelskrafl där. Kronofogdemyndigheternas kompetens all handlägga de mål, varomnu är fråga, lorde vara oslridig. För tjänst som kronofogde erfordras domarkompetens.Principiella betänkligheter mot alt judiciella uppgifter åvilarkronofogdemyndigheterna bör med hänsyn härtill ej föreligga. Del kan för övrigtpåpekas all judiciella avgöranden redan nu förekommer vid de exekutivamyndighelerna. Kronofogdemyndighelen vill därvid peka på frågor som uppkommervid begäran från iredje man om rättelse av utmätningar, vidfördelningssammanträden, vid handräckning enligl lagen om avbelalningsköp m.m.AU en sammanblandning av exekuliva och judiciella uppgifter skulle föra medsig ett minskal förtroende från allmänhetens sida för myndighetens opartiskhetbör, som för övrigt påpekas i promemorian, inle överdrivas. Ingen har välifrågasatt domstolens opartiskhet vid fastställande av förfallen fordran attutgå med särskild förmånsrätt i fasl egendom, trots att fastigheten därigenomskall anses ulmäll. Den exekutiva myndigheien är väl lämpad au förordna omkvarstad i mål om lagsökning med hänsyn lill dess brådskande natur. Redan nuförekommer med slöd av 60a § uisökningslagen åtskilliga sådana avgöranden. Avslutningsvis har i fråga om valet av handläggandemyndighel i promemorian (s. 70) anförts följande "Summariskbetalningsprocess och handräckning är lill sin nalur ganska likartade.Förfarandel är i båda fallen renl skriftligt och i princip avsett endasl förklara fall. Del är snabbi och billigt och därigenom i de situationer i vilkadel kan användas överlägset den långsamma och dyrare domslolsprocessen. "Denna argumentering kan med fördel användas för en handläggning av båda typernaav mål hos kronofogdemyndighetema i slällel för hos domstolarna. Den summariskaprocessen har störte anknylning till exekutionen än till den vanliga civilprocessen.Olika slag av säkerhetsåtgärder är i än högre grad lämpade att handläggas av deexekutiva myndigheterna i stället för all beslutas av domstol jämlikt 15 kap.rättegångsbalken. 1980/81:88 95 Redan nu förekommer i slor utsträckning nolarietjänslgöringvid kronofogdemyndigheterna. I promemorian påpekas alt handläggning av mål omlagsökning och betalningsforeläggande är ett viktigl inslag itingsnotariemas ijänslgöring. Någon uttunning av nolariemerileringen behöveralltså inle befaras, särskill om tiden för sådan ijänslgöring vidkronofogdemyndighet förlängs. På gmnd av vad sålunda anförts förordarkronofogdemyndigheten en överflyttning av lagsökning, betalningsforeläggande,handräckning och tidigare av överexekuior handlagda säkerhetsåtgärder lill deexekuliva myndighetema. Med denna principiella inställning kommer de iremissen berörda speciella handräckningsärendena all också handläggas avkronofogdemyndighet och ingå i del sammanslagna judiciella och exekuliva förfarandet.Kronofogdemyndigheten delar uppfattningen all någon särskild exekulionsurkund idessa i remissen berörda speciella mål evenluelll inle behöver tillskapas. 2.22 Kronofogdemyndighelen i : Om syflel med enradikal omläggning av den summariska processen är vad den utger sig för allvara, nämligen en förenkling och rationalisering och detla främsi för denrältssökande allmänhelen bör ulan minsla tvivel handläggningen av betalningsforeläggandeoch lagsökning överföras lill kronofogdemyndigheterna liksom ocksåhandräckningsmål enligl 191 § utsökningslagen. Mål avseende avhysning bördäremot avgöras av domstol oavsett om avhysningsyrkandel är förenat med krav påbetalning av förfallen hyra eller ej. De s. k. säkerhetsåtgärderna börkvarstanna hos domstolarna. Del är principiellt viktigt all beslul och verkslällighelav beslulel inle ligger hos samma myndighel. Regeln upprätthålles f.n. mednågot mera bagatellartat undanlag. Av detla skål bör kronofogdemyndighet labefallning med avhysning endasl i sin funktion av verkställande myndighet.Samma synsätt är tillämpligt pä säkerhetsåtgärderna enligt 179-190 §§ UL. När del gäller den summariska betalningsprocessen ochhandräcknings mål enligt 191 § UL är lägel fundamentalt ell annat. Härvidlag kan med fog hävdas att någol egenlligi beslul föreligger endasl i de fall där någon exekuliv verkställighet inte kommer lill ständ. I normalfallen - där sålun da lagsökningsutslag eller bevis om betalningsforeläggande utfärdas - utövar domstolen enbart en förmedlande funktion, .Ur denna prin cipiellt angelägna synpunkl finns därför inlel hinder för att den summa riska betalningsprocessen och mål enligl 191 !) UL överföres lill kronofogdemyndighetema. Del måste anses viktigt - i själva verkel viktigast avalll - alt den summariska belalningsprocessen med bibehållen rällssäkerheigöres så enkel och så billig som möjligl är. Det torde inle kunna med fogbestridas att en förenkling skulle ligga redan i del förhållandel att enmyndighel i stället för två skulle svara för handläggningen i dess helhel.Detla skulle framstå som mindre byråkratiskt för allmänheten och skulleinnebära belydande besparingar arbetsmässigt och ekonomiskt på myndighetssidan.Det är följdriktigt all - såsom lillkännagives på sidan 42 i promemorian-representanter för del prakliska rätlslivel enhälligt tillstyrkt att målen ombetalningsföreläggande flyttas från domstolarna lill kronofogdarna. I detta sammanhang finns anledning att med viss skärpareagera mot antagandet i promemorian (s. 68) att ett överförande av densummariska betalningsprocessen lill de exekutiva myndighelerna skulle komma alt 1980/81:88 96 innebära en fördyring genom ökning av personalen hoskronofogdemyndigheterna, en ökning som förmenas skola bli störte än en ev. minskninghos domstolarna. Som kommer att framgå av nedanstående skulle ingen som helstpersonalökning erfordras hos kronofogdemyndighelema. Det synes vara möjligl alt utan all på minsta säfläventyra räitssäkerhe- len skapa ell system för den summariska betalningsprocessen som skulle tillgodose borgenärens intresse av all utfå betalning för sin fordran ulan att gäldenären belastas med relalivl belydande koslnader "vid sidan om", koslnader som i hög grad animerar hans betalningsovilja och i vilket fall som helst inle så sällan kullkastar även fömtsättningama för att den egentliga skulden blir likviderad.- En invändning som rests - av dåvarande - mol tankenalt överflytta den summariska betalningsprocessen lill kronofogdemyndighelemagmndades på antagandet all domstolarna skulle "utarmas på arbetsuppgifter"lill men för notarieutbildningen. Argumentet häremoi är givelvis allnolarieulbildningen kunde förläggas än nu är fallet vidkronofogdemyndighet fömtsatt att överföringen av lagsökningsmälen dit skulleinnebära en handläggning motsvarande den vid tingsrätlema föreslagna. Enligldel i detta yltrande rekomenderade syslemel bortfaller arbetsuppgifterna ochbör rimligtvis inte bibehållas enbart för att bereda sysselsättning ålnotarier. I många skilda sammanhang återkommer man i promemoriantill det förhållandet att den s.k. kronofogdemyndighetsulredningen med störstasannolikhet kommer att föreslå bibehållandet av ett betydligt störte anlalsjälvständiga kronofogdemyndigheter än en tidigare utredning förespråkat.Förhållandet åberopas som ett av skälen mol en överflyttning av del nyainstitutet lagsökning lill kronofogdemyndigheterna. Argumentet är svår-ellersnarast obegripligt. Inte på någol håll synes kronofogdarnas kompelens haifrågasatts. Kompetensen påverkas näppeligen av antalet myndigheter. Ej hellerkan svaret på frågan om vissa överexekulorsgöromåls överflyttning lillkronofogdemyndigheterna ha någon relevans vid ställningstagande lilldepartementspromemorian. 2.23 Kronofogdemyndighelen i : Det lorde församtliga berörda - såväl parter som myndighetema - vara rationellt om helaförfarandel med såväl den judiciella som exekutiva handläggningen kunde ske hosen och samma myndighet. De rättsliga avgöranden som blir aktuella i den summariskaprocessen förefaller icke all bliva alllför komplicerade. Den praktiska delenav förfarande som registrering, delgivning m.m. synes därför medföra enförhållandevis slor andel av den lolala arbetsinsatsen. Det senare arbetettorde i stor ulslräckning kunna kombineras med molsvarande arbete i sambandmed del exekutiva förfarandet. Däri måsle ligga en avsevärd rationalisering. I promemorian berörs även i flera sammanhang denprincipiella frågan om sammanblandning av judiciella och exekutiva åtgärder hoskronofogdemyndigheten. Enligt min uppfallning finnes ingen risk för attallmänhetens förtroende för kronofogdemyndigheten skulle minska om denna skullehandlägga den summariska processen. Såvitt jag känner till har aldrig någolmisstroende visals myndigheien på gmnd av den prövning som sker enligl lagen omavbetalningsköp. Förtattningar enligt denna lag accepteras av allmänhelen påsamma sätt som verkställighet på gmnd av domstolars avgöranden. 1980/81:88 97 2.24 i Göleborg: Vid valet avhandläggande myndighel för den summariska processen anser kronofogdemyndighelen all avgörande för denna fråga bör vilken myndighet soin är lämpligast med beaktande av arbelsrationella synpunkler och allmänhetens krav på service. Den principiella aspeklen alt judiciella uppgifter såvitt möjligt bör hållas skilda från de rent verkställande väger lätt i sammanhanget eftersom en sådan gränsdragning i praktiken inte är möjlig all upprällhålla. Även om en strikt gräns mellan judiciella ochverkställande uppgifler skulle vara möjlig all åstadkomma anserkronofogdemyndigheten all del inle finns något bärande moliv härför. Påståendetall en sammanblandning av uppgifterna kan föra med sig en minskad tilltro frånallmänhetens sida för myndighetens opartiskhet är högsl tvivelaktigt.Erfarenheten visar all partema vid verkställigheten vänder sig med förtroendetill kronofogdemyndighelen med invändningar, synpunkler och förfrågningar ifråga om förpliktelser att betala eller annan verkslällighet som kan varaaktuell. Det finns ingen anledning anta all detla förtroende skulle minska omden summariska processen överflyttades till kronofogdemyndighet. Del kan isammanhanget nämnas all del såväl i som i förekommer all dejudiciella och exekutiva uppgifterna fullgörs av samma myndighet. hävdar sålunda att de principiellainvändningama mol all kronofogdemyndighet anförtros summarisk process kan avfärdassom irrelevanta och övergår härefter lill frågan om valet av myndighel föruppgiften med hänsyn lill arbelsrationella krav och allmänhetens servicebehov. Kronofogdemyndighetsulredningen väntas framlägga förslagom att antalet kronofogdedistrikl reduceras från nuvarande 81 distrikt till 65distrikt. Del finns goda skäl utgå ifrån att delta förslag kommer allgenomföras. Antalet tingsrätter är 100. Med hänsyn till allkronofogdemyndighelema kan väntas bli betydligt färre till antalel äntingsrätterna blir del möjligt att uppnå en slörre koncentration av arbetel medden summariska processen om kronofogdemyndighelen anförtros uppgiften.Härigenom bordel vara möjligl att få en bättre arbelsekonomi. Vidkronofogdemyndigheterna finns liksom vid domstolarna rällsbildad personal ochkontorspersonal. Dämlöver finns vid kronofogdemyndigheterna inomverksutbildadeexekutiva tjänstemän lill vilka en betydande del av de exekulivaarbetsuppgifterna delegeras. Kronofogdemyndigheternas mer differentieradepersonalorganisation möjliggör en rationellare arbetsfördelning och är följaktligenalt annat skäl all välja kronofogdeallernativel. En viktig omständighet som gör att kronofogdemyndigheternaframstår som lämpligast för uppgiften är att utmätning i stor ulslräckning sökspå gmnd av slutbevis eller lagsökningsutslag. Enligt en undersökning somredovisas i promemorian om summarisk betalningsprocess (Ds Ju 1972:20s. 46) söks utmätning i av dessa avgöranden. Även om förfarandel hoskronofogdemyndighet delas upp i två led - ett som avser utfärdande avexekutionstitel och ett som rör verkställigheten - kan man inle bortse från derationaliseringsvinster som ligger i all registrering av inkommande handlingar,begäran om komplettering och delgivning bara behöver ske en gång. Som lägel nuär förekommer i dessa hänseenden ett belydande dubbelarbele. De förenklingar avde adminislrativa rutinema som kan göras genom all betalningsprocess och ävenhandläggning förläggs till samma myndighel som har all svara förverkställigheten lalar tveklöst för att verksamheten totalt sett blir mindrekostsam än vad den blir med domstolsaltemativet. Att resursvinsterna kanskeinle 7 1980/81. Prop.1980/81:88 98 kanlas ut vid en sådan här omläggning bör inle få inverka på frågan om lämpligastemyndighet för uppgiften. Somframhålls i promemorian är del en förenkling för borgenärema att behöva vändasig till endast en myndighel för alt kräva in en otvisUg fordran. Motsvarandekommer alt gälla handräckningsmålen om dessa flyttas från överexekuior tillkronofogdemyndighet. Om det rörde sig om ett mindre anlal fall kunde man kanskebortse från betydelsen av delta argument men om man tänker på alt det här ärfrågan om cirka 17000 handräckningsfall och drygt 230000 fall hänförliga tillden summariska betalningsprocessen får saken andra proportioner. Genom ettvittförgrenat stalioneringssyslem har kronofogdemyndighelema expedition med mottagningför allmänheten på fler platser än domstolama även efter förenämnda planeradedistriktsreform. Även vid en bedömning ur servicesynpunkt är följaktligenkronofogdealtemalivet klart alt föredra framför domstolsaltemativet. Ellskäl som kan tala emot att kronofogdemyndighet anförtros den summariskaprocessen kan vara att kronofogdemyndigheten vid verkställigheten ibland tvingasin i en diskussion om det berättigade i att exekutionstitel utfärdals. Dettakan i viss mån fördröja verkställigheten. De skäl som tidigare anförts tillstöd för kronofogdealtemalivet har dock sådan tyngd att della altemativ klartframstår som lämpligast. Närdet gäller den inom RSV väckta frågan att vissa handräckningsmål som nuhandläggs av överexekutor enl. 191 § UL fortsättningsvis skulle handläggasdirekt hos kronofogdemyndighet kan följande anföras. Urlagteknisk synvinkel är förslaget inte tilltalande. Genomförs lagsökningslagenpå sätt som föreslagits i departementspromemorian måste särskildalagbestämmeler tillskapas - eventuellt intagna i UB - för de särskilda fall avbesitlningsmbbningar som kan handläggas direkt av kronofogdemyndighet. Vidutformningen av reglema måste klart och entydigt fömtsättningama för sådanhandräckning anges så att tillämpningsproblem inte uppkommer vid skiljandet avsådan handräckning från den som kräver exekutionstitel enligl 16 § ilagförslaget. Frånbåde rättssystemalisk och saklig synvinkel är det inle tillfredsställande omett förenklat handräckningsförfarande kan tillämpas i fall därsvaranden vägrar återställa egendom som han innehar på gmnd av hyresavtal meninte i närliggande situafioner där besittningen gmndas på annat avtal medsökanden t.ex. reparation, förvaring eUer lån. Liknande förhåUanden föreliggernär svaranden fått besittningen till egendomen i samband med tjänst elleruppdrag och vägrar återlämna den. Även andra fall kan tänkas. Om svaranden intebehållit egendomen som säkerhet för fordran som är förenad med pant- ellerretentionsrätt, bör sökanden få samma möjligheter till förenklad handräckningsom en uthyrare. Enuppdelning av handräckningsmålen mellan domstol och kronofogdemyndighet kanockså hos den rättssökande allmänheten skapa oklarheter och missförstånd samtge upphov till förväxlingar, som medför tidsutdräkt, extra kostnader och andraolägenheter. Liksomvid handräckning enligt 16 § i lagförslaget måste vid förenklad handräckninghos kronofogdemyndighet sökandens rätt tiU den aktuella egendomen vara uppenbarför alt verkställigheten skall beviljas. I övrigt kan diskuteras humvidaUB-förslagel 17: 17, 18, 20 m.fl. bestämmelser eller förslaget tilllagsökningslag 16-20 §§ skall utgöra förebild. Måhända kan avbetalningslagensregler användas i tillämpliga delar. Många frågor återstår att utreda. a. om beslut om handräckning kan fattas av Prop.1980/81:88 99 kronofogdemyndighetutan föregående kommunikation med svaranden, hur reglerna om besvärsförfarandetskall utformas och vad som skall gälla om beslutens rättskraft. En annan frågaär om sökanden skall kunna begära handräckning enligt del summariskaförfarandel hos domstol sedan kronofogdemyndighet ogillat samma begäran samlgrunder och fömtsättningar i övrigl är desamma. Sammanfallningsvisanser myndigheten all del f. n. inte finns bårande skål att införaspecialbeslämmelser för de handräckningssitualioner som RSV lagit upp tilldiskussion. 2.25Kronofogdemyndighelen i : Vad gäller val av handläggande myndighet, skall först konslaleras all roll som judicieU myndighet till övervägande delen har upphört och att överexekutorsinsli- tulionens avskaffande är ett logiskl led i avvecklingen. Närnu ställs i utsikt ett förenhetligande av de olika instituten och ettsammanförande av dem hos en och samma handläggande myndighet, erbjuder sigdärför ett utmärkt tillfälle att, till båtnad för den rältssökande allmänheten,förkorta den långa väg denna har att vandra, när den söker ul sin rätt. Detfaktum all man måste vånda sig lill flera myndigheier, varav en i många fallinte är representerad på orten, ulgör en oöverstiglig tröskel för mångaenskilda personer och småföretagare, som vill söka tillvarata sin rätt på egenhand. Det är vanligt alt enskilda personer och småföretagare vänder sig tillkronofogdemyndigheterna i hopp om hjälp och att myndigheten då måste hänvisatill annan myndighet, varefter vederbörande sedermera skall återvända tillkronofogdemyndigheten för att få sitl anspråk realiserat. Denna orationellaordning bör icke bestå. åsiadkomma rationalitet och verklig service på detta område bör man läggaden nya lagsökningen på kronofogdemyndighetema och integrera dem medhandläggningen av enskilda mål så all antalet underrättelser och delgivningarminskas och handläggningstidema förkortas. Någraegentliga skäl mot att föra handräckningarna från länsstyrelsema har väl inteanförts. Vad gäller valet mellan tingsrätt och kronofogdemyndighet, har mansagt, att betalningsprocessen bör handläggas av en judicell myndighet ochdragit en skarp gräns mellan tingsrätten som judicieU myndighel ochkronofogdemyndigheten som exekutiv myndighet. Denna gräns är inle så skarp -kronofogdemyndigheternas verksamhei är i långa och väsentliga stycken judicieUoch dessutom skall det i den summariska processen inle krävas att de resurser,som är unika för domstolen (personlig inställelse, munthg bevisning etc),behöver tas i anspråk; det övervägande antalet summariska processer är, sompåpekas i mbricerade PM, otvisdiga och tjänar huvudsakligen till att påverkatröga betalare att göra rält för sig inom rimlig tid. 1 de fall saken ärtvistig, så hänskjuts processen till fingsrätt, som då stäUer sina unika resursertill partemas förfogande. Vidarehar sagls alt handläggningen av betalningsprocessen är en viktig del itingsnotariemas utbildning. Detta gäller möjligen en kategori, nämligen justde notarier, som söker sig till kronofogdebanan, men i övrigt torde de flestatingsmeriterade jurister vara överens om att utbildningseffekten avlagsökningsdomarskapet är begränsad, och del just beroende på att processen ärmtinmässig och summarisk. Slufiigenhar ifrågasatts om exekutionsväsendets organisation skulle lämpa sig förövertagande av ifrågavarande mål. känner vi huvuddragen i det avkronofogdemyndighetsutredningen sluljusterade betänkande, somfastlägger principen att varje kronofogdedistrikl skall vara 1980/81:88 100 stort nog all ge underlag för två utmätningsman.