prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — om iredje mannen har väckt lalan endast mot sökanden, även omnågon intressemotsättning inte råder mellan tredje mannen och gäldenären. Dethjälper inte att gäldenären begär all få inträda i rättegången somintervenient, om liden för talans väckande har gäll ul. Om laga förfall visasföre tidens utgång, skall dock kronofogdemyndigheten sätta ut ny lid (19 kap. 68 andra stycket). Har laga förfall inte kunnat anmälas i rätt tid, kan högstadomstolen återställa den försuttna tiden (se 19 kap. 45 8 andra stycket iförslaget). Beredningen erinrar om att enligt69 8 3 mom. UL en sökande kan själv väcka talan i fall som avses i paragrafen.Del anges inle huruvida sökanden - för att tredje mannen skall vara bevarad vidsin rätt - skall ha väckt lalan mot såväl tredje mannen som gäldenären eller omdet är liUfyllest all talan av sökanden väcks mot tredje mannen. Olika meningarhar uttalats i frågan. 15 8 FfL anges för motsvarande fall beträffande fastegendom all lalan från sökandens sida mäste ha väckts mot säväl iredje mannensom gäldenären. Vid övervägande av denna frägabeträffande såväl lös som fast egendom har beredningen inte kunnat finna nägot bärandeskäl för att sökandens lalan skall behöva riktas även mot gäldenären. Sökandenhar inle nägot intresse av all uppnå annat resultat än att hans rätt på grundav utmätningen skyddas och att egendomen kan säljas utan att tvist om äganderättenskapar otrygghet för en köpare och därmed försämrar resultatet avförsäljningen. Om sökanden har väckt talan endast mot tredje mannen och dennatalan vinner bifall, är det enligl beredningen tydligt att tredje mannen inlevidare kan mot sökanden göra gällande sitt äganderättsanspråk. Det måste ocksåanses klart att tredje mannen inte efter försäljning av egendomen kan molköparen åberopa sitt underkända anspråk (se 15 kap. 2 8). Om åter sökandenslalan mol tredje mannen ogillas, skaU utmätningen hävas och några ytterligarekomplikationer uppkommer inle i ärendet. Avgörandet vinner inte rättskraft motgäldenären eller mot den som i annat ärende söker utmätning av egendomen. Dennaolägenhet från tredje mannens synpunkt hade denne emellertid kunnat förebyggagenom alt instämma gäldenären. 1980/81:8 4 kap. 20 § 440 Pä grund av det sagda anges i förslaget att tredjemannen inte efter föreläggande har förlorat sin talan mot sökanden, om dennehar väckt talan i saken mot tredje mannen. Vad .som under 20 8 sägs ominnebörden av sökandens talan när föreläggande har meddelats sökanden har motsvarandetUlämpning i nu förevarinde fall. I detta sammanhang bör enligt beredningenuppmärksammas den eventualiteten att sökanden återkallar sin talan. Sedansvaranden har ingått i svaromål skall dock mälet prövas, om han yrkar det (13kap. 5 8 första stycket RB). Oavsett denna möjlighet för iredje mannen altskydda sig anser beredningen att han inte bör gä föriustig sin rätt av denanledningen att sökandens lalan återkallas och målet avskrivs. I sädant fallbör kronofogdemyndigheten i stäUet ge tredje mannen nytt föreläggande. Dennatillämpning synes också bäst förenlig med förslagets ordalydelse. För sökandens talan gäller enligl beredningenallmänna forumregler enligl 10 kap. RB. Sökanden måsle emellertid ocksä anseskunna väcka talan vid domstol som enligl 19 kap. 21 8 i förslaget är behörigalt pröva talan i saken som väcks av tredje man. 1 föreläggandet bör, anför beredningen, anges vadtredje mannen har att iaktta, dvs. mol vem talan skall väckas, tiden för talansväckande och domstol vid vilken talan skall väckas Qfr 19 kap. 21 8 sistastycket). Även påföljden av att talan inte väcks bör anges. Väcker tredjemannen talan i enlighet med vad som anges i föreläggandet, är han bevarad vidsin rätt, även om föreläggandel till ävertlyrs inte överensstämmer med lagbestämmelserna. Det är enligl beredningen tydligt att den i tredjestycket angivna påföljden inträder även om tredje mannen har väckt talan ienlighet med givet föreläggande men hans talan ogillas genom dom som vinnerlaga kraft eller målet avvisas eller avskrivs eller hans talan förfaller ochdet inte längre står honom öppet att fullfölja eller ånyo väcka talan. Omrättegång inte har inletts inom föreskriven tid eller den har avslutats utanatt tredje mannens talan har bifallits, bör sökanden styrka detta hoskronofogdemyndigheten genom att förete bevis därom. Det exekutiva ärendetskall då tas upp på nytt. Om tredje mannen vinner processen, bör han vända siglill kronofogdemyndigheten med den lagakraftvunna domen. Utmätningen skall dähävas. Beträffande den närmare innebörden av den påföljdsom anges i iredje stycket framhåller beredningen att tredje mannen i förstahand förlorar sin rätt mot sökanden. Egendomen får dä användas till betalningav dennes fordran. Tredje mannen förlorar enligt 15 kap. 2 8 även sin rätt iförhållande till den som förvärvar egendomen vid exekutiv försäljning. Däremotgår han inte föriustig sin rätt mot gäldenären enbart genom underlåtenhet attväcka talan. Han kan aUtså få ersättningsanspråk mot denne, se 15 kap. 5 8.115kap. regleras även tredje mans rätt efter försäljning i fall då nägotföreläggande inte har meddelats. Prop.1980/81:8 4 kap. 20 § 441 När egendom har sålts med förbehåll alläganderätten skall kvarstanna hos säljaren tills betalning har skett är,erinrar beredningen, säljarens rätt skyddad om utmätning söks hos köparen.Skulle det vara tveksamt huruvida säljaren har sädan rätt tillutmätt egendom, kan föreläggande att väcka lalan meddelas enligt 5 kap. 19 8.Med uttryckligt äganderättsförbehåll torde böra jämställas förbehåll försäljaren alt återta egendomen eller häva köpet, om betalning inte sker. Även isådant fall bör föreläggande kunna meddelas, om saken skulle vara tveksam. Beredningen har övervägt, huruvida bestämmelserna i19 8 borde vidgas att gälla när tredje man påstår att han har pant- ellerretentionsrätt som är skyddad mol ägaren/gäldenärens borgenärer. Panträtt lilllös egendom eller retentionsrätt torde emellertid regelmässigt inte kunnaföreligga utan alt tredje mannen har saken i sin besittning eller denuntiationhar skett till annan som har besittningen eller lill sekundogäldenär. När densom gör gällande pant- eller retentionsrätt har objektet i sin besUtning, enligt beredningen inte lämpligen komma i fråga att ge honom föreläggandealt stämma sökanden och gäldenären för att få fastslaget, om pant- ellerretentionsrätt består eller hur stor panthavarens eller retinenlens fordran är.Den som har besittningen bör liksom i andra fall ha förmånen att bli trodd, ominte hans påstående visas vara oriktigt eller med hänsyn till omsländighetemainte förtjänar avseende. Detsamma torde böra gälla, om annan innehar objektetoch denne har denuntierats om pantsättning till tredje mannen. Av dessa skältorde del inle vara lämpligt att i enlighet med principen i 19 8 i förslagetförelägga pant- eller relentionsrättshavare som har nämnts att väcka talanför att hans rätt skall vara skyddad. Påstående om pant- eller retentionsrättutesluter inte, påpekar beredningen, att egendomen utmäts och det föreliggersålunda inte frän praktisk synpunkt samma anledning att tvisten blir prövad somnär denna gäller äganderätten. Del kan visserligen länkas vara av intresse att,när tvist råder om pant- eller retentionsrätts bestånd eller om beloppet avpanthavarens eller retinenlens fordran, få den frågan ur världen innan delblir aktuellt att sälja den utmätta egendomen. Om egendomen säljs och tvistenär olöst när köpeskillingsfördelningen skall äga mm, kommer tvistigt belopp attavsättas enligt 14 kap. 9 8 första stycket i förslaget, med föreläggande enligtandra stycket för borgenären att väcka talan. Det skulle enligt beredningen vara mera rimligt attge föreläggande för den som påslår sjö- eUer luflpanträtt - och sålunda intehar egendomen i sin besittning - att väcka talan i den ordning som anges i 5kap. 19 8 i förslaget. Något praktiskt behov härav kan dock knappast antasföreligga, bl.a. därför att sådan panthavare regelmässigt själv är intresseradav att egendomen säljs. Man kan inle heller gäma tänka sig att uppskjutaförsäljning av den utmätta egendomen för att få sådan tvist avgjord.Beredningen erinrar om att för bl.a. tvister om sjö- och luftpanträtt som äraktuella vid köpeskillingsfördelning speciella bestämmelser finns i 14 kap. 9 8tredje 1980/81:8 4 kap. 20 § 442 stycketi förslaget, vilka möjliggör att då komma snabbt fram till ell avgörande. 1 fråga om fast egendom torde det enligtberedningen inle heller föreligga något praktiskt behov av bestämmelser sommöjliggör alt ge den som påstår att han har fordran på grund av reallast ellerpanträtt föreläggande att väcka talan. Med det sagda vill beredningen inte utesluta i särskilda fall kan analogiskt tillämpa 5 kap. 19 8 när tvist rör pant-eller retentionsrätt och en analogisk tillämpning inle skulle strida mot vadsom bör följa av tredje mans besittning. i länframhåller att förslaget om all föreläggande att väcka lalan vid domstol skallkunna meddelas beträffande all slags egendom, bl.a. fordran, måste hälsas medtillfredsställelse. vänder sig mot att bestämmelsenförutsätter alt bättre rätt till utmätt egendom har gjorts gällande av tredjemannen för att föreläggande skall kunna meddelas. Enligt samfundet är dennaförutsättning betänklig och kan leda till rättsförluster, eftersom utmätningkan äga rum i tredje mans frånvaro och ulan hans vetskap. Vilken betydelse somgäldenärens uppgifter om tredje mans bättre rätt skall ha framgår inte klart.Enligt samfundets mening bör skyddet för tredje mans rätt i vart fallförbättras på sä sätt att kronofogdemyndigheten åläggs att underrätta tredjeman om utmätning av egendom, beträffande vilken gäldenären har påstått bättrerätt för tredje mannen. Förslaget om att föreläggande skall meddelas omskäl föreligger kritiseras av ett par remissinstanser. iStockholms län anser all viss risk föreligger att kronofogdemyndigheterna blirobenägna att själva la ställning sä fort någon tveksamhet yppar sig och istället begagnar sig av möjligheten att hänvisa tvisten till domstol. SakengäUer ofta små värden, och har fö,r sin del försökt undvika föreläggandenmed hänsyn till de kostnader och den tidsutdräkt som en rättegång för med sig.Länsstyrelsen ifrågasätter om inte möjligheten att meddela föreläggande bör, ienlighet med vad som gäller fn., begränsas till fall då tredje mannen har visatsannolika skäl för sitt anspråk. understryker att om föreläggandeinte meddelas, bestämmelsema i 9 kap. 4 8 inte hindrar alt egendomen säljs. Dendiskre-lionära prövningsrätt som har tillagts kronofogdemyndigheten kan därförleda till rättsförlust för tredje man. Risken härför är särskUt påtaglig omkronofogdemyndighetens ställningstagande att inte meddela föreläggande inte kanöverklagas av tredje mannen. Bestämmelsen bör därför ändras pä så sätt attföreläggande skall meddelas, såvida påslående om bättre rätt till egendomeninte är uppenbart ogrundat. Samfundet är medvetet om alt detta kan välla nägonförsening av ärendena och i något fall uppmuntra gäldenären till invändningarav okynne. Antalet sådana fall torde dock bli begränsat. 1980/81:8 4 kap. 20 § 443 i länanser, med hänsyn till att sökanden bör få möjlighet att bedöma om han skallåterkalla sin utmätningsansökan innan han blir invecklad i en kostsam process,att sökanden bör delges samtliga handlingar i ärendet innan föreläggandemeddelas. Beträffande iredje stycket iparagrafen påpekar hovrätten för att enligt 19 kap. 22 8gäldenären får överklaga utmätning pä den grunden alt egendomen tillhör tredjeman. Även om Iredje mannen har underiålil att efterkomma föreläggande enligt 5kap. 19 8, bör han inle förlora sin rätt mot sökanden, om gäldenären haröverklagat utmätningen på angiven grund. Man kan enligt hovrätten inte alltidräkna med att kronofogdemyndigheten eller hovrätten med anledning avgäldenärens besvär förlänger den tid som tredje mannen har erhållit iföreläggandet. Jag godtarberedningens förslag att kronofogdemyndigheten vid utmätning av all slags lösegendom skall kunna meddela föreläggande att väcka talan vid domstol, när tvistföreligger om äganderätten. En remissinstans har kritiserat attförslaget som förutsättning för meddelande av föreläggande kräver altanspråket på bättre rätt till egendomen har gjorts gällande av tredje mannensjälv. Med anledning härav vill Jag framhålla att man bl.a. med hänsyn till dekonsekvenser som ett föreläggande medför för Iredje man bör undvika attföreläggande meddelas när tredje mannen inle själv gör anspråk på egendomen,även om gäldenären påstår att egendomen tUlhör Iredje mannen. Som regel tordeman inte kunna anse att iredje man gör gällande att egendomen tillhör honomulan all han själv har framställt sådant anspråk. Undantagsvis kan dock tänkasatt gäldenärens invändning sker för Iredje mannens räkning, och hinder bör dåinte möta mot alt föreläggande all väcka talan meddelas Iredje mannen, omförutsättningarna därför i övrigt föreligger. Den av beredningen föreslagnalydelsen av paragrafen torde inte hindra en sädan tillämpning. När gäldenären iandra fall påstår all egendomen lUlhör tredje man och denne inte är närvarande,bör kronofogdemyndigheten lämpligen underrätta tredje mannen. Sädanunderrättelse bör dock inte lämnas, om gäldenärens påslående kan lämnas utanavseende, t.ex. om egendomen påstås ha överlåtits lill tredje man mentradition, denuntiation eller annan liknande åtgärd som krävs för attförvärvaren skall vara skyddad mot överlåtarens borgenärer inle har ägt rum.Föreskrift om underrättelse i fall som har nämnts nu kan meddelas av regeringenQfr 44 8 USK). Enligt beredningens förslag krävs iövrigt för att föreläggande skall meddelas all skäl föreligger därtill. Enremissinstans har ansett att detta ger kronofogdemyndigheten alltför stormöjlighet att ge föreläggande, medan en annan remissinstans har föreslagit attföreläggande skall meddelas så snart påstående om bättre rätt inte är uppenbartogmndat. För egen del vill jag anföra följande. Kan påstående om att utmättegendom tillhör tredje man lämnas utan avseende, skall föreläggandenaturligtvis inte meddelas. Prop.1980/81:8 4 kap. 20 § 444 Föreläggande bör ges endast om äganderätlsfrägan framstårsom oklar, men i vissa fall bör föreläggande kunna underlåtas, även omäganderättsfrågan är oklar. Jag tänker bl.a. på det fallet all rättegång redanpågår om egendomen eller att sökandens fordran är förenad med särskild förmånsrätti egendomen. Med hänsyn lill sädana situationer bör del inte föreskrivaskategorisk skyldighet för kronofogdemyndigheten att meddela föreläggande såsnart äganderätlsfrägan framstår som oklar. Vidare bör hänsyn tas till alt om ifall som avses i 19 8 den som sammanbor med gäldenären gör anspråk päegendomen, presumtionen om samäganderäll bryts redan om den samboende kan visasannolika skäl för sitt anspråk. Enligt min mening behöver man intebefara att beredningens förslag om att föreläggande skall ges när skälföreligger skall föranleda kronofogdemyndigheterna att missbruka möjlighetenatt hänvisa tvist liU domstol. Att föreläggande inte ges i onödan är viktigtsärskilt med hänsyn till de kostnader och den tidsutdräkt som en rättegäng kanföra med sig. Det kan påpekas att beträffande tredje mans anspråk pääganderätten till utmätt faslighet redan f n. gäller enligt 5 8 FfL attföreläggande skall ges om skäl föreligger därtill. Denna bestämmelse synes inteha vållat problem i tillämpningen. Med anledning av vad som vidremissbehandlingen har påpekats om Visken för rättsförlust för tredje man, omföreläggande inte meddelas, vill Jag framhålla att tredje mannen har möjlighetatt överklaga utmätningsbeslutet och att, om utmätningen inte hävs, åtminstoneutverka föreläggande att väcka talan vid domstol. Tredje mans rätt attöverklaga utmätning är inte inskränkt till viss fid (18 kap. 98 andra stycket). Jag anser det inte lämpligt att,som en remissinstans har förordat, skyldighet införs för kronofogdemyndighetenalt delge sökanden handlingarna i målet innan föreläggande meddelas. Dettaskulle bl.a. fördröja målets handläggning och det skulle dessutom kunnauppfattas som en påtryckning på sökanden att avstå frän utmätningen. Sökandenkan f.ö. återkalla sin ansökan även efter det all föreläggande har meddelats. Med anledning av vad beredningenhar anfört om föreläggande i fall då någon gör gällande att han har överlåtitaktuell egendom fill gäldenären under äganderättsförbehåll eller liknandeförbehåU vill jag nämna att frågan om utmätning av egendom som innehas undersådant förbehåll behandlas närmare i anslutning till 9 kap. 9 8 idepartementsförslaget. Som framgår av vad som anförs där anser jag attförbehåll om återtaganderätt bör behandlas som en säkerhelsrält jämförbar medpanträtt. Detta gäUer även om förbehållet har utformats som ett förbehåll omäganderätt. Härav följer att förevarande paragraf inte är direkt tillämplig isädana fall. Som beredningen har anfört bör emellertid bestämmelsema i vissafall kunna tillämpas analogiskt när någon påstår all han har panträtt ellerretentionsrätt i utmätt egendom. Detsamma bör enligt min mening gälla i frågaom förbehåll om återtaganderätt. 1980/81:8 4 kap. 20 § 445 I fråga om allmänna mål innebär bestämmelserna omföreläggande att tredje mannen skall väcka talan, förutom mot gäldenären, molstaten resp. kommun i dess egenskap av utmälningsborgenär Qfr 1 kap. 7 8 förstastycket). En särskild fråga är vem som härvid skall företräda det allmänna.F.n. är inte utmätningsmannen behörig att ulan vidare företräda det allmänna itvist som har hänskjutits till domstol. Behörigheten tillkommer numera RSV Qfr3 8 2 instruktionen 1970:752 för ), men RSV har generelltuppdragit åt länsstyrelsema all enligt 9 8 första stycketlänsstyrelseinstmktionen (1971:460) förordna ombud alt föra del allmännas talani tingsrätt. förordnas kronofogde att föra sådan talan. Med hänsyn bl.a.till att en tvist kan ha betydande principiellt intresse och att staten resp.kommunen kan ådra sig stora rättegångskostnader synes behörigheten genomgåendeböra tillkomma RSV. Som ombud i aktuell tvist bör kronofogde i distriktet kunnakomma i fråga, om det anses lämpligt. RSV kan givetvis själv föra det allmännastalan genom Qänstemän vid verket. En bestämmelse om alt det allmänna ihänskjutna tvister företräds av RSV har lagils upp i 2 kap. 30 8 andra stycketi departementsförslaget. Tredje man, som har meddelats föreläggande attväcka lalan vid domstol, kan överklaga utmätningen med yrkande att utmätningenhävs. Vinner han bifall till yrkandet, förfaller naturligtvis föreläggandel.Ogillas däremot besvären bör, som beredningen har anfört, ny tid sättas ut förtalans väckande. Om i stället gäldenären med stöd av 18 kap. 1 8 andra stycketandra meningen anför besvär över utmätningen med åberopande av alt egendomentiUhör tredje mannen och besvären ogillas, uppkommer fråga om hovrätten även däskall sälla ut ny tid för talans väckande. Enligt min mening bör ny tid intesättas ut i detta fall. Har tredje mannen underlåtit att väcka talan ienlighet med föreläggandet och inte heller överklagat utmätningen, kan han interimligen ha anspråk på att få förnyad möjlighel aft väcka talan i saken. Omtredje mannen har kännedom om gäldenärens besvärsialan och på grund däravavstår frän all själv vidta åtgärd för att ta till vara sin rätt, bördetta skepä hans egen risk. I den nämnda situationen har alltså Iredje mannen förloratsin rätt mot sökanden. Gäldenärens besvärstalan kan också leda till altutmätrtingen hävs därför att egendomen tUlhör Iredje mannen. Förutsättninghärför bör emellertid vara att besvären har anförts innan den tid som harförelagts tredje mannen har löpt ut. Någon särskild bestämmelse om det nu sagdatorde inte vara behövlig. Även i övrigt ansluter jag mig till vad beredningenhar anfört. Paragrafen har, med några redaktionella jämkningar, utformats ienlighet med beredningens förslag. Att utmätt egendom som regel inte får säljas, närföreläggande har meddelats, framgår av 8 kap. 5 8 första stycket. 1980/81:8 4 kap. 21 § 446 21S Denna paragraf ger möjlighet att under vissa förutsättningar utmäta lösegendom med förbehåll för tredje mans rätt. Paragrafen motsvarar 5 kap. 20 Sberedningens förslag. När tredje man gör anspråk pääganderätt lill lös sak som kommer i fråga för utmätning, skallutmätningsmannen enligt gällande rätt antingen utmäta egendomen - eventuelltmed hänvisning lill iredje mannen att väcka talan om bättre rätt till densamma- eller ocksä avstä från utmätning. Utmätningsmannen torde i princip inte varaberättigad att utmäta gäldenärens eventuella rätt till egendomen. Detsammagäller byggnad på ofri grund. Beträffande vissa fall då gäldenärs rätt till lösegendom utmäts torde dock finnas utrymme för att lämna frågan om beståndet avgäldenärens rätt eller dess omfattning öppen. För att utmätning skall få skeenligt nägon av föregående paragrafer i 5 kap. krävs att egendomen - pä grundav besittning eller registrering eller vad som eljest har blivit upplyst - kanantas tillhöra gäldenären. Beredningen har ansett att möjlighel till utmätningbör finnas även om det måhända inte kan anses styrkt att gäldenären är ägaremen det likväl finns anledning till antagande att egendomen tillhör honom. Omutmätning sker i sådant fall, bör förbehåll göras för tredje mans eventuellarätt. Äganderättsfrågan bör emellertid som regel ut innan realisationsker. Bestämmelser i saken har tagils upp i 20 8. 1 första stycket har angetts att om del finnsanledning anta all gäldenären är ägare till annan lös egendom än registreratskepp eller registrerat luftfartyg ulan att del föreligger sådant fall somavses i 16-18 88, egendomen får utmätas med förbehåll för tredje mans rätt. Föratt bestämmelsen skall få tillämpas krävs enligt beredningen objektiva skältill stöd för gäldenärens äganderätt. Om del framgår att egendomen tillhörannan än gäldenären, får den inte las i mäl. Beredningen påpekar att bestämmelsen enligtförslaget inte är tillämplig beträffande registrerat skepp eller registreratluftfartyg. Är gäldenären inskriven som ägare till sådan egendom, får denutmätas, om det inte framgår alt den tillhör tredje man (17 8 andra och tredjestyckena). Är annan än gäldenären inskriven som ägare, får utmätning ske, omskeppet eller luftfartyget på grund av vad som har blivit upplyst - ipraktiken att gäldenären visas ha en fängeshandling - kan antas tUlhöra honom(16 8). Vid fillämpning av de angivna bestämmelsema skall i fräga om skeppbeaktas reglema om inskrivningens materiella rättsverkan i 19 8 sjölagen. Dettorde enligt beredningen knappast finnas utrymme för utmätning av registreratskepp eller registrerat luftfartyg i ändra fall än som har sagts , frånsettutmätning för fordran med pant- eller retentionsrätt. Av liknande skälföreslår beredningen inle beträffande fast egendom någon motsvarighet tiU 20 8. Bestämmelsen i 20 8 åsyftar enligt beredningen iförsta hand fordringar som inte gmndas på löpande skuldebrev och rättigheter. 1fräga om sådan egendom är del ofta svårt för förrättningsmannen att fåtillräcklig utred- Prop.1980/81:8 4 kap. 21 § 447 ning för att på ell fillfredsställande sätt kunna bedömavem egendomen tUlhör. Beträffande lös sak som finns i gäldenärens besittningblir bestämmelsen knappast tillämplig i praktiken Qfr 17 8 första stycket). 1 andra stycket meddelasbestämmelser om lösandet av äganderätts-tvisten, när egendom enligl förstastycket har ulmätts med förbehåll för tredje mans rätt. Eftersom gäldenärensrätt lill egendomen i sädant fall inle stöds av någon presumtion, kan enliglberedningen tredje mannen inle rimligen åläggas att la initiativ till rättegång.Initiativet bör i stället komma från sökanden. Del synes inte behövligt altgäldenären instäms. Beredningen föreslår därför all kronofogdemyndigheten, omdet finnes ändamålsenligt, skall förelägga sökanden att väcka talan i sakenmol tredje mannen. Saken gäller - i allt fall prejudiciellt - äganderätten lillden utmätta egendomen.