prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Å andra sidan förutsätter 3 kap. 24 8 andrastycket i förslaget inte att svaranden skall till fullo styrka en invändning avhithörande slag för all den skall beaktas. Verkställighet får inte äga rumannat än om invändningen kan lämnas utan avseende. Beredningen framhåller att det fören hyresgäst naturligtvis kan vara irriterande, om han inte vet huruvidahyresvärden ämnar fullfölja saken genom all begära verkställighet. Han kannaturligtvis begära besked hos värden, men det drar han sig ofta för på grundav farhågan att hyresvärden då går lill aktion. Det sagda gäller enligt beredningeni tillämpliga delar även i fall då verkställighet har sökts relativt snart mensökanden lämnat anstånd med avhysningens genomförande. Beredningen har likväl inle för sindel ansett det lämpligt att föreslå någon fix tid inom vilken verkställighet avdom på avhysning skall genomföras. En föreskrift härom skulle tvingahyresvärden all under alla omständigheter söka genomföra avhysning inomfrislen och kan därför befaras snarare försvåra än förbättra hyresgästenssituation. Den hyresgäst som är angelägen om att få osäkerheten ur världen harenligt vad beredningen påpekar möjlighet att begära hjälp av hyresgästföreningsom kan råda honom till vad som bör göras i det uppkomna läget. De fall dåsvaranden sitter kvar från domens meddelande utan attuppgörelse har skett eller nytt hyresavtal skall anses ha uppkommit är ocksåantagligen ganska få. Beredningen har likväl, efter överläggning med representanterför hyresvärds- och hyresgästorganisationer, ansett skäl föreligga att i desituationer som här avses skall kunna ges längre anstånd med verkställighetenän eljest. Bestämmelser härom har tagits upp som tredje stycke i 6 8 i 16 kap. Någraremissinstanser anser att möjligheten att få verkställighet av dom på avhysningbör begränsas till från del exekutionstiteln meddelades. TUI dem hörSvea hovrätt, i och kronofogdeföreningen. Hovrättenbeaktar därvid främst att sökanden, sedan han har utverkat exekutionstitel, kanhålla hyresgästen under press och att gäldenärens fortsattahyresbetal- 1980/81:8 16 kap. 5 § 776 ning på ett onyanserat sätt, som synes strida motintentionerna i hyreslagen, blir avgörande för rätten att bo kvar.Kronofogdeföreningen anför liknande skäl och åberopar däGämle arbetstekniskahänsyn för sitt ställningstagande. Föreningen förordar, i likhet medlänsstyrelsen, att gränsen sätts från exekutionstitelns datum. Till dem som i likhet med beredningenär negativa till en fix tidsgräns inom vilken avhysningen måste ske hörhovrätten för . RSV, ochfastighetsägareförbundet. RSV anser alt en bestämmelse om en sådan gräns skullekunna bli alltför drastisk och otänjbar samt leda tili; oacceptabla föQder ivissa fall, t.ex. om sökanden av hänsyn till svaranden har dröjt med alt sökaverkställighet eller efter ansökan lämnat anstånd. Hyresgästernas riksförbundhåller visserligen med om att det ofta kan uppfattas som en besvärandeolägenhet all frågan om verkställighet av ett avhysningsbeslui hålls svävandeunder . Å andra sidan bör emellertid, som beredningen har påpekat,ulsiktema att ell nytt hyresavtal skall anses ha uppstått öka ju gårutan att avhysning påkallas. Em föreskrift att avhysning måsle begäras inomexempelvis skulle därför möjligen kunna få en för hyresgästennegativ effekt. menar atten bestämmelse av ifrågasatt slag sannolikt skulle vara mera till skada än tillgagn för hyresgästen. Enligt förbundet tar hyresvärdama all rimlig hänsyn iverkställighetsärenden. 1 regel lämnas anstånd, när detta är befogat, ochlandets fastighetsägareföreningar har i hithörande fall ett nära och förtroendefulltsamarbete med kronofogdama. En ansvarskännande hyresvärd torde inte år efter årlämna anstånd i ett verkslällighelsärende och låta hyresgästen sväva i ovisshetom sina planer. I sådana fall är det vanligt att man kommer överens om allhyrestiden och uppsägningstiden skall förkortas i väntan på att hyresgästenfår annan bostad. RSV förordar emellertid regler omatt ansökan kan förklaras förfallen när anstånd lämnats, i likhet med vadberedningen föreslår beträffande utmätning i 5 kap, 10 8 andra och tredjestyckena, Lagtekniskt skulle delta kunna beaktas genom en hänvisning i 16 kap.6 8 lill nämnda bestämmelser i 5 kap. Regler av liknande innehåll förordasockså av hovrätten för , länsstyrelserna i ochGävleborgs län och TCO. Även och kronofogdeföreningen anser allskäl kan anföras för en sådan begränsning. Den av beredningen berörda fråganhuruvida nytt hyresförhållande skall anses ha uppkommit i fall då hyresgästenfått sitta kvar i lägenheten efter domen tas upp av bl.a. RSV. Verket bemöterberedningens uttalande alt nytt hyresavtal kan anses föreligga om svaranden harfått sitta kvar i lägenheten och betalt sin hyra under någol år efler domen.RSV anser för sin del att ett nytt hyresförhållande måste anses ha uppkommitredan om svaranden då verkställighet påkallas har erlagt denhyres- 1980/81:8 16 kap. 5 § 111 skuld som han förpliktats utge saml därutöver betalat fullhyra några . Om sökanden har låtit svaranden sitta kvar så lång tidkan sökanden inle anses lida någon rättsförlust om han senare tvingas inledaett nytt rättsligt förfarande för all få svaranden avhyst. Vidare påpekar RSVatt företrädare finns för den uppfattningen att spörsmålet huruvida nytthyresförhållande har uppkommit inte kan prövas av kronofogdemyndigheten annatän efler invändning från svaranden. Enligt verkels mening måsle myndighetenanses kunna ex officio pröva denna fråga. Som framgär avredogörelsen för beredningens förslag har en motion rörande frågan ompreskription av vräkningsulslag till riksdag överiämnats tillberedningen för övervägande. Saken har vidare tagits upp i lagutskottets förutnämnda betänkande 1975:22. Med anledning av vad kronofogdeföreningen anförde iyttrande över motionen ansåg utskottet del behövligt att bestämmelser ompreskription av vräkningsulslag las upp i balken. Frågan om preskription avvräkningsulslag rör två olika situationer. Den ena föreligger när sökandenbegär verkställighet av sin exekutionstitel först . Del är iförsta hand den situationen som beredningen har haft i länkarna och som denföreslagna bestämmelsen om extra anstånd (16 kap. 6 8 tredje stycketberedningsförslagel) avser all träffa. Vanligare är emellertid all sökandenförst begär verkställighet men sedan lämnar anstånd med verkställigheten, somregel för korta perioder i taget. Den situationen är inte bara besvärande förden vräkningsholade ulan förorsakar också åtskilligt merarbete förkronofogdemyndigheten, som gång på gång får sätta ut och ställa in förrättning. När verkställighet söks först långtid efler exekutionstitelns dag är, som beredningen framhåller, omsländighetemaofta sådana att ett nytt hyresförhållande får anses ha uppkommit. Om sökandeninle bryr sig om all söka verkställighet beror detta antagligen på att hanräknar med att situationen skall reda upp sig. De sociala myndigheterna kan haträtt emellan eller svarandens ekonomi stabiliserats på annat sätt. Hur långtid som skall förflyta innan ett nytt hyresförhållande skall anses ha uppkommitberor naturligtvis på omständigheterna i det enskilda fallet. Beredningen harsom en riktpunkt uttalat att om svaranden har fått sitta kvar och betalat hyraunder utgör redan dessa omständigheter stöd för invändning om nytthyresförhållande. För egen del menar jag att om hyran betalas , vilketnumera är det vanliga, får en avsevärt kortare lid anses tillräcklig i dethänseendet. Har sökanden dröjt med att begära verkställighet sä länge som sexmånader och mottagit hyra för den liden bör detta normalt innebära attsvaranden har godtagits som hyresgäst igen. För att kronofogdemyndigheten skallkunna pröva frågan huruvida ett nytt hyresförhållande har uppkommit måsleförutsättas att svaranden gör påstående härom. Prop.1980/81:8 16 kap. 5 § Med den angivna utgångspunkten torde behovet av enbestämd preskriptionstid inte vara särskilt påtagligt i nu aktuella fall. Enbestämd frist inom vilken verkställighet måste sökas har också obestridliganackdelar, främst därför alt den försvårar tillfälliga uppgörelser som skullekunna vara till fördel för svaranden. Skulle en sådan frist las in iutsökningslagstiftningen bör den vidare göras; generell så att den täcker ävenannan avhysning än från bostadslägenhet. Där är emellertid förhållandena mycketväxlande och del finns risk för att tillämpningen skulle bli alltför stelbent.Jag är därför inte beredd att föreslå någon bestämd frist inom vilken verkställighetav avhysning under alla omständigheter måsle sökas. Vad jag sagt nu kan i viss utsträckning anförasäven mot den av beredningen i 16 kap. 6 8 tredje stycket föreslagnabestämmelsen om extra anstånd när exekutionstiteln är av äldre datum. Med hänsynhärtill och lill den i departementsförslaget vidgade generellaanståndsmöjligheien anser jag, som tidigare nämnts, inte alt del finnstillräckliga skäl alt i balken ta upp någon motsvarighet lill beredningensförslag på den punkten. 1 den andra situationen, dvs. då verkställighet harsökts men sökanden därefter lämnar anstånd, är situationen delvis en annan. Denpress sökanden kan utöva på svaranden är här mer omedelbar och hårdare. Som Jagnyss har antytt uppkommer åtskilligt merarbete för kronofogdemyndigheten omanstånd lämnas vid upprepade tillfällen för i taget. Myndighetenkommer då också i praktiken att fungera som indrivare av den löpande hyran,vilket inte är meningen. Dessa olägenheter torde emellertid kunna minskas genomatt myndigheten ges befogenhet att efter diskretionär prövning förklara ansökanförfallen när anstånd har lämnats . Myndigheten kan därigenomkomma till rätta med sökande som missbrukar anståndsmöjligheten och ulnytQarkronofogdemyndigheten för indrivning av hyran. Svarandens ställning torde meden sådan bestämmelse inle komma alt försämras. 1 enlighet härmed sägs i förevarande paragraf altom sökanden lämnar anstånd med avhysningen och anståndet fortfar över sexmånader, kan ansökningen förklaras förfallen. Ansökningen förfaller alltså inleautomatiskt vid sexmånaderstidens utgång. Enligt förslaget fär kronofogdemyndighetenfrån fall till fall pröva om ansökningen skall förklaras förfallen. Normalt bördetta ske, men sökanden kan undantagsvis ha haft fog för att medge anstånd somstriicker sig över . Det bör påpekas att kronofogdemyndighetens beslutenligt 5 8 att ansökan om avhysning är förfallen inte i och för sig inverkar påhyresförhållandet eller på exekutionstitelns giltighet. Sökanden kan sålundaåterkomma med ny ansökan om avhysning, gmndad på samma exekutionstitel. När sålång tid har förfllutit som anges i bestämmelsen utan att avflyttning har ägtrum, torde emellertid som har nämnts tidigare nytt hyresförhållande ofta hauppkommit. Prop.1980/81:8 16 kap. 6 § 779 6 8 Paragrafen innehåller bestämmelser om rätt förkronofogdemyndigheten att vidta vissa praktiska åtgärder som föranleds avavhysningen. Den motsvarar delvis 16 kap. 5 8 beredningens förslag. 1 UL finns intenågra bestämmelser om vad som åligger utmätningsmannen resp. sökanden vidavhysning. På åtskilliga håll torde kronofogdemyndigheten kräva att sökandensjälv ombesörjer alt behövlig flytlningshjälp finns till hands, ibland ocksåatt sökanden tillhandahåller lämpligt utrymme för placering av egendomen. 1 1998 UL finns vissa bestämmelser om kostnaderna vid bl.a. avhysning. Kostnad sominte kan tas ut av svaranden skall betalas av sökanden, som också är skyldigalt förskotlera kostnaden om det begärs av utmätningsmannen. Beredningenframhåller att frågan hur långt kronofogdemyndighetens befogenhet sträcker signär det gäller att anlita utomstående för verkställighetsåtgärder, som intekan utföras av kronofogdemyndighetens egen personal, hänger samman med fråganvilka åtgärder som innefattas i själva verkställigheten. Vid uttagande av lösegendom är sålunda kronofogdemyndighetens primära uppgift att skilja svarandenfrån besittningen av det han innehar samt överlämna egendomen lill sökanden.Kronofogdemyndigheten har inte någon skyldighet att vårda godset för sökandensräkning. 1 princip ankommer det på sökanden att själv omhänderta sin egendomså snart svaranden har skilts från besittningen. På liknande sätt ankommer detvid avhysning i princip pä svaranden att .själv la vara på sin egendom.Förrättningen gäller i allmänhet avhysning av hyresgäst och går då ut på attavlägsna svarandens tillhörigheter - och eventuellt honom själv m.fl. - frånden förhyrda lägenheten och fastigheten. Förrättningsmannen anses inte skyldigatt därefter ta vård om egendomen för svarandens räkning. Det är dennes sakalt sörja för sina lillhörigheler så alt de inte kommer bort eller skadas. Beredningen påpekar att frågan hurdel skall förfaras med egendomen efler avhysningen är praktisktsvårlöst. Den som har avhysts från en lägenhet har kanske ingenstans att lavägen eller saknar medel till borttransport av sitt bohag m.m. All hanstillhörigheter blir Slående t.ex. på trottoar utanför fastigheten är inlelämpligt. Enligl 2 8 allmänna ordningsstadgan (1956:617) får över huvud allmänplats som avses där inte utan tillstånd begagnas för upplag eller avstjälpning.Och sökanden torde knappast vara skyldig alt ställa utrymme till förfogande. Enligt beredningen får det iprincip åvila de sociala myndighetema att, under de förutsättningar som eQestgäller för socialhjälp, ekonomiskt bistå svaranden med borttransport ocheventuell förvaring av egendomen,-i den mån han inle kan ordna den saken själv.Detta torde i allt fall gälla vid avhysning från bostadslägenhet. Enligt vadberedningen har inhämtat förekommer del också på sina håll att kommunalmyndighet medverkar, bl.a. med behövlig förvaring i magasin . Såär t.ex. fallet i där emellertid sökanden brukar få förskotlerakostnaden för 1980/81:8 16 kap. 6 § 780 transporttill kommunens förvaringslokal och för viss kortare tids förvaring där.Kostnaderna för fortsatt förvaring debiteras ägaren. Om denne inte har avhämtaisina lillhörigheler när viss frist har gått ut, säQs dessa. BehållenköpeskUling används i första hand till all betala de kostnader som debiteratsägaren. Förfarandet har utvecklat sig utan stöd av författningsbestämmelser ochdet har satts i fråga humvida försäQning i angiven ordning är lagligentillålen. Beredningen erinrar i sammanhanget om att i 12 kap. 27 a 8 JB finnsbestämmelse angående egendom som hyresgäst har lämnat kvar i lägenheten efleralt själv ha flyttat därifrån. Beredningen framhåller alt det allmänna inte kananses skyldigt att biträda en insolvent svarande i ,illa fall av avhysning.Sådan skyldighet kan l.ex. knappast länkas föreligga när svaranden är juridiskperson eller näringsidkare och han skall avhysas med inventarier och lager frånen fabriksfastighei. I fall då det allmänna inle ingriper och hjälper svarandentorde på sina håll förekomma att kronofogdemyndigheten vägrar alt genomföraavhysning om inte sökanden förskoiterar kostnaden för transport tillförvaringslokal och viss tids förvaring. Ett sådant krav bygger på tankegångenatt egendomen ini:e kan placeras på gatan och att transport till annan platsdärför är ett nödvändigt led i verkställigheten. Beredningen betonar vikten av alt skilja mellankronofogdemyndighetens befogenhet att vidta nödvändiga eller önskvärdaåtgärder, på ena, samt skyldigheten för sökanden att förskottera kostnaden, påandra sidan. 1 första stycket av 16 kap. 5 8 av beredningens förslag fastslåskronofogdemyndighetens befogenhet att vid olika former av verkställighet,inkl. avhysning, i mån av behov anskaffa transportmedel, hyra utrymmen förförvaring och vidta andra åtgärder som föranleds av verkställigheten.Bestämmelsen avser att ge kronofogdemyndighet de praktiska hjälpmedel sombehövs för all verkställigheten skall kunna ske på ell sätt som vid nutidaförhållanden kan anses godtagbart inte bara från rent exekutiva ulan även frånvidare synpunkter. Även försäkring skall kunna tecknas, om det anses behövligt. Beredningen framhåller att en del av nu nämndaåtgärder inte är nödvändiga för alt själva verkställigheten skall kunnagenomföras ulan väsentligen avser att skydda svaranden rnot föriust vidavhysning. Det gäller förhyrandet av och transport till förvaringslokal samtförsäkring. Enligt beredningens mening är det inte rimligt alt sökanden skallvara skyldig att svara för kostnaden för alla åtgärder som här kan vara i ochför sig välmotiverade. Han har ju inle någon förpliktelse attsöGa försvarandens tillhörigheter. Om sökanden åläggs att anvisa utrymme för lagringinom den egna fastigheten, uppnår han inte vad avhysningen skall leda lill,nämligen alt avlägsna svarandens tUlhörigheter därifrån. Att sökandensförpliktelse beträffande kostnadema begränsas får emellertid inle hindra altandra av sociala skäl behövliga åtgärder vidtas genom kronofogdemyndighetensförsorg. 1 den mån kommunen inte är skyldig att ingripa bör 1980/81:8 16 kap. 6 § 781 kronofogdemyndigheten få vidta sådana åtgärder på slatensbekostnad, med rält för statsverket att söka åter kostnaden av svaranden.Oftast saknar svaranden tillgångar som kan användas till betalning avkostnaden. Denna får i så fall stanna på statsverket i den mån åtgärdema hargått ulöver vad sökanden varit skyldig att svara för. Enligt beredningen kan i fråga omavhysning från förhyrd lägenhet verkställigheten från sökandens synpunktbetraktas som avslutad när den förhyrda lägenheten och därtiU hörandebiutrymmen har blivit tömda och befintlig egendom avlägsnad från fastigheten.Eftersom män av andra skäl inte kan nöja sig med att ställa egendomen på gatankan man göra gällande att det, om sökanden inte frivilligt erbjuder utrymme föruppställning inom fastigheten, är en praktiskt sett ofrånkomlig åtgärd förverkställighetens genomförande all egendomen förs lill annan plats som stårtill buds, eventuellt till ny lägenhet som kommunen har erbjudit svarandeneller denne själv förhyrt. Oavsett om denna transport av nämnda skäl är ofrånkomligeller inte anser beredningen inte tillräckligt motiverat att sökanden skallsvara för kostnaden och på det sättet i praktiken nödgas slutligt bekosta inlebara själva utrymningen ur lägenheten utan även svarandens flyttning lill annanlägenhet resp. transporten till särskild förvaringsplats. Sökanden har ju i allmänhetinte någon utsikt att återfå sitt utlägg av svaranden (och än mindre avkommunen). En rimlig ordning synes enligtberedningen vara att kronofogdemyndigheten på förhand lar kontakt medvederbörande sociala myndighet och påkallar dess ingripande. Om det ansespraktiskt behövligt, kan det övervägas att genom författningsändring gekronofogdemyndigheten uttrycklig befogenhet alt göra framställning omsocialhjälp på svarandens vägnar. Socialhjälp bör under vanliga förutsättningarkunna utgå för transportkostnaden och eventuellt behövlig särskild förvaringav svarandens egendom. Ofta får kommunen ordna en ny bostad. Om detta redanskett, kan egendomen föras direkt till den nya lägenheten. I andra fall fåregendomen, om kommunen har ordnat med förvaringslokal för hithörande ändamål,föras till den lokalen. Om annan lokal behöver hyras, kan även kostnaden därförtänkas böra utgå i form av socialhjälp. Vare sig egendomen förs lill nybostadslägenhet eller tUl förvaringslokal bör kronofogdemyndigheten lämpligenförskottera kostnaden för åtgärden. Detta gäller inte bara fall då socialhjälpkan påräknas ulan även när sådan hjälp av den ena eller andra anledningen ärutesluten. Däremot bör det enligl beredningen inte åligga sökanden attförskottsvis eller i annan ordning svara för mer än kostnaden för självautrymningen av den förhyrda lägenheten. Beredningen, som påpekar att detnyss anförda främst haft avseende på avhysning från bostadslägenhet, behandlarhärefter avhysning från industrilokal e.d. eller från arrenderad faslighet.Sådan avhysning är, framhåller beredningeni mindre vanlig men erbjuder liknandeoch i före- 1980/81:8 16 kap. 6 ii 782 kommande fall ibland svårare problem, t.ex. omdjurbesättning ingår i ilen egendom som skall avlägsnas. kan ävenhär socialhjälp vara påkallad, t.ex. om avhyst arrendator måste få hjälp tillny bostad. Au sådan avhysning som här nämnts kan vara väsentligt merakomplicerad än avhysning från bostadslägenhet synes inte utgöra något skäl att,utöver kostnaden för själva utrymningen av lokalen eller fastigheten, belastasökanden med transport- eller förvaringskostnader. Man kan här tänka sig altkronofogdemyndigheten, om inte nägot bättre alternativ slår lill buds. sluterdeposiiionsavtal med sökanden om att maskiner m.m. får stanna i dennes förvarmot lämplig ersättning. När svarandens egendom l~örs lillsärskild förvaringslokal eller deponeras hos sökanden, får. depositarien (dvs.lokalens innehavare) retentionsrätt för depositionsavgiften Qfr 12 kap. 8 8HB). Beredningen ämnar föreslå att i 12 kap. HB införs bestämmelse som, i falldå 12 kap. 27 a 8 andra stycket JB inte griper in, ger retinenten befogenhetatt om depositionsavgiften inte betalas sälja egendomen i samma ordning somgäller när hantverkare har retentionsrätt (se numera Utsökningsrätt XIII s. 48och 172). Retentionsrätten medför förmånsrätt enligt 4 8 2 förmånsrättslagen.Reglerna om beneficium hindrar enligl 6 kap. 12 8 i förslaget inte att egendomenutmäts för retinenlens fordran. Frågan i vad mån sökanden skallvara skyldig alt vidkännas kostnader som avses regleras i 18 kap.beredningsförslaget. Enligl 18 kap. 5 8 är sökanden inte skyldig att svara förkostnad för transport från fastigheten eller för hyra av förvaringslokal ellerför annan åtgärd som väsentligen avser att skydda svaranden mot förlust. Beredningen framhåller att sättetför genomförande av åtgärder som avses i 16 kap. 5 8 är av vikt inte bara frånkostnadssynpunkt. Innan kronofogdemyndigheten fattar beslut i frågan bör därförparterna höras när det kan vara av betydelse för dem. En bestämmelse härom hartagits upp i andra stycket av paragrafen. hovrättpåpekar i fråga om första stycket att det inle klart framgår huruvida denbefogenhet som tillerkänns kronofogdemyndighet innebär enmotsvarande skyldighet att la till vara svarandens intressen. Flera remissinstanser erinrar cm desvårlösta praktiska problem som ofta är förknippade med avhysning. RSV anförsålunda att det endast i större distrikt torde förekomma att svarandenslillhörigheler kan transporteras till kommunalt magasin. När del gäller mindredistrikt torde man inte kunna påräkna kommunens medverkan i annanomfattning än att socialmyndigheten i vissa fall anskaffar ny lägenhet ellereljest något tillfälligt förvaringsrum för svarandens egendom. Rutinema inomdistrikten för alt genomföra avhysning har också gestaltat sig olika. Deflesta kronofogdemyndigheter lär fordra att sökanden själv ombesörjer attmanskap och transportmedel anskaffas för utflyttning av svarandens till- Prop.1980/81:8 16 kap. 6 § 183 hörighetersamt transport av dessa till förvaringsutrymme som sökanden får tillhandahålla.Sökanden får i regel förskottera samtliga kostnader. Kan tillhörighetema inteplaceras någonslans, blir det omöjligt för kronofogdemyndigheten altverkställa avhysningen. Även i de slörre distrikten där kommunen bistår med atttillhandahålla förvaringsrum lär sökanden få förskotlera kostnaden föravhysning och transport samt, t.ex. i , kostnaden för viss tidsmagasinshyra. RSV ansluter sig till beredningens mening att sökanden inte böranses skyldig att bekosta annat än själva utrymningen av lägenheten ellerfastigheten. En ovillkorlig fömtsättning för all beredningens syften skallkunna realiseras är att kom-munema genom lagstiftning åläggs alt i samtligaförekommande fall omhänderta och förvara egendomen samt att kommunerna svararför transport- och förvaringskostnaderna i den mån dessa inte kan tas ut av svaranden.Detta bör givetvis i första hand gälla det stora flertalet fall av avhysningfrän bostadslägenhet där kommunen har plikt all handla enligtsocialhjälpsnormerna men bör tillämpas ocksä i flertalet övriga fall avavhysning.