prop · G403126 · 1980-12-31 00:00:00 — Sådana fasla arbetsformer är införda vid samtligakontor. Syftet är atl ge alla arbetssökande en individuellt anpassad service,stärka kontakterna med arbetsgivarna och systematisera olika arbetsmoment somlidigare har ulförts på olika säll vid olika kontor och av olika förmedlare. En förutsättning för atlarbetsförmedlingen pä bästa sätt skall kunna fullgöra sina uppgifter är attförmedlingen har en sä fullständig överblick som möjligt över platsutbudet. Föratt ge arbetsförmedlingen ökad informafion om tillgängliga vakanser beslutaderiksdagen alt införa en lag (1976:157) om skyldighet atlanmäla ledig plats till den offentliga förmedlingen. En försöksverksamhetstartade i några län och utvidgades därefter successivt. ärallmän platsanmälan införd i hela landel. Etl viktigt led iansträngningarna all effektivisera platsförmedlingen har varit detutvecklingsarbete som inleddes under 1970-talel med utnyttjande av modemdatateknik (ADB) inom arbetsförmedlingen. Med den omfattandeinformationshantering som äger rum pä en arbetsförmedling kan användningen avADB medföra slora fördelar. Pä sikl bör del vara möjligt att åstadkomma engenomgripande effektivisering av alla platsförmedlings-rutiner med hjälp avADB. Därigenom kan man förbättra och öka kvalitén på servicen i betydandeutsträckning. Förmedlingen kan då ge en mera heltäckande information omtillgängen på lediga platser och arbetssökande och därigenom förkortasöktiderna och bredda sökfällel, som en rafionalisering av olikamtiner gör det möjligt för förmedlingspersonalen att få mera tid förindividualiserad service fill kunderna. Etl sådanlutvecklingsarbete sträcker sig emellertid över en mycket lång fidsperiod. Delkommer atl dröja länge innan de potentiella effektivitetsvinsterna ochkvalitetshöjningarna i platsförmedlingsarbelel som en följd av ADB ärgenomförda i hela förmedlingssystemet. Försöksverksamheten påbörjades år 1973med framställning av plalslistor med hjälp av ADB. Under /77inleddes försök med sökning och bevakningsmatchning av lediga platser viadataterminal. ADB-platslistor framställs i hela landet och försökenmed terminalbaserad sökning och bevakningsmalchning har utvidgats fill etlstort anlal förmedlingskonlor. 1980/81:126 123 Jämsides med en utbyggnad av della syslem har enförsöksverksamhet med s. k. modellkontor startat i Södermanlandslän. Syfiet är all pröva en mer genomgripande användning av . Alla förmedlingskontor inom en väl avgränsad arbetsmarknadfår datatekniska hjälpmedel för alla eller fiertalet funktioner inom platsförmedlingenoch terminaler slår lill förfogande för alla som arbetar med platsförmedling.Riktlinjerna för hela försöksverksamheten med ADB i arbetsförmedlingen ladesfasl av (prop. 1978/79: 131, AU 1978/79:34, rskr1978/79:304). Arbetsförmedlingen har under 1970-lalet fått en betydanderesursförstärkning. har fram t. o. m.budgetärel 1980/81 tillförts ca 2200 tjänster i huvudsak för att förslärkaförmedlingsverksamheten. Det har således sketl en betydande utveckling ochupprustning av verksamheten vid arbetsförmedlingarna. Resurserna för denegentliga platsförmedlingen har emellertid begränsats av all andraarbetsmarknadspolitiska åtgärder krävt myckel stora arbetsinsatser.Arbetsmarknadens parter har därför upprepat sina krav på att platsförmedlingenmåste förslärkas och ges en mera cenlral roll i arbetsmarknadspolitiken. Ettullryck för parternas krav har varit eniga beslut i att hosregeringen begära mycket betydande personaltillskott för den platsförmedlandeverksamheten inom arbetsförmedlingen. Parterna har framhållit att jämsides medde omfattande arbetsförberedande ätgärderna för personer som söker men inleomedelbart kan få arbele måste inom arbetsförmedlingen bedrivas en individuellplatsförmedling i betydande skala. Den delen av verksamheten måste enliglparterna utökas för atl förbällra förmedlingsresullatet såväl för arbetssökandesom arbetsgivare. var bakgrunden till atl AMS i december 1978tillsatte en arbetsgrupp för att se över platsförmedlingens organisation(PLOG). Arbetsgruppen lade fram en huvudrapport. AMS anslöt sig i alla delar till förslagen i rapportenoch överlämnade den lill regeringen. Det övergripande syftet med PLOG:s förslag är altsäkerställa utrymmet för individuell platsförmedling. Det centrala i rapportenär förslaget om ändrad arbetsfördelning bland den handläggande personalen vidarbetsförmedlingen. Enligt förslaget skall av förmedlingskontorenshandläggare avdelas för platsförmedling och benämnas platsförmedlare. Denövriga handläggande personalen skall avdelas för arbetsförberedande ochsysselsättningsskapande uppgifter och benämnas arbetsvägledare. Varjeplalsförmedlare skall fullfölja sina egna ärenden och följa upp resultaten.Platsförmedlarna skall avsätta mera lid än vad som är fallet förföretagskonlakler. Den cenirala ordermottagningen av lediga platser föreslåsförsvinna och denna funkfion skall ingå som en naturlig del i varjeplalsförmedlares företagskonlakler. Arbetsvägledarna skall vägleda sö- 1980/81:126 124 kände som inte utan arbetsförberedande ochsysselsättningsskapande ålgärder kan arbetsplaceras. Jag har i årets budgetproposition anfört att jag ser AMSförslag om arbetsfördelning och arbetsmetoder i som mycket vikliga,eftersom de lägger tyngdpunkten på den egentliga platsförmedlingen och därmedbidrar lill en yllerligare effektivisering av platsförmedlingsarbelel. Jagframhöll därför alt det var angelägel att förslagen genomfördes så långt sommöjligt inom de medelsramar som anvisas. Jag återkommer senare till hur jag serpä förändringar i arbetsförmedlingens organisation. 10.3 Behovet av en översyn av arbetsmarknadsverketsansvarsområde och organisation Del framgår av vad jag har sagt att det är myckelangeläget all platsförmedlingen fungerar väl och när resultat när det gälleratt passa samman sökande och lediga platser. Denna uppgift blir om möjligt ännuviktigare under 1980-talel, eftersom obalansen mellan sökande och platsertenderar alt öka. Den platsförmedlande verksamheten måste därför, såsom jaghar framhållit lidigare, arbeta mera offensivt än den har gjort ochpåverka de agerande pä arbetsmarknaden. Arbetsförmedlingen måsle spela en pådrivanderoll. Erfarenheterna frän början av 1970-talel då den platsförmedlandefunktionen inom den öppna förmedlingen hade en allmänl informerande roll påarbetsmarknaden talar för atl en sådan arbelsbesparande uppläggning avförmedlingsarbetet inle ger de resultat som man har anledning att kräva. Den öppnaförmedlingen introducerades under 1960-lalet då lägel pä arbetsmarknaden varpräglat av en ekonomi i snabb tillväxt och allmänt god tillgäng pä ledigaplatser. Med den utveckling som förväntas under 1980-lalet måsleplatsförmedlingen spela en delvis annan och mera aktiv roll för alt de ledigaplatserna på den reguljära arbetsmarknaden skall kunna utnyttjas fill fulloliksom för all arbelskraflsresurserna skall utnyttjas effektivt. Del kräveretl aktivt arbele från förmedlingarnas sida med tillämpning av elt regelrättanvisningsförfarande där de sökande anvisas arbete och arbetsgivarna anvisasarbetskraft. Detla förmedlingsarbele bör läggas upp så alt man arbetar i närakontakt med de reguljära arbetsplatserna. En sådan offensiv förmedlingsmelodiksom jag här har beskrivit är självfallet resurskrävande. Arbetsförmedlingen skall grovt sett använda sina resurserdels för att bedriva egentlig platsförmedling, dels för att administrera ochföra ut i praktisk verklighet alla andra arbetsmarknadspolitiska medel somstatsmakterna fattat beslut om. Del har enligt min mening varil en styrka iden svenska arbetsmarknadspolitiken alt de olika åtgärderna varit samlade i enoch samma myndighetsorganisation. Det har varit en fömtsättning för den Prop.1980/81:126 125 flexibilitetoch slagkraft som arbetsmarknadspolitiken har visal inte minst ikonjunkturnedgångar. Att arbetsförmedlingen har denna dubbla uppgift haremellertid medfört all införandel av nya åtgärder och utökningen av befinlligautan motsvarande resursförstärkning eller rationalisering har lett till minskatutrymme för platsförmedlingen. Hittillsvarande utvecklingsarbete ochresursförstärkningar inom arbetsförmedlingen har inte fulll ut kunnal ändradetta förhållande. Förväntningarna om mera påtagliga resultat inomplatsförmedlingen kvarstår på olika håll. Som jag sagt bör den iPLOG-utredningen föreslagna ansvarsfördelningen mellan platsförmedlare ocharbetsvägledare komma all innebära etl väsenlligt steg i riktning mol eneffekfivare platsförmedling. AMShar dock dessutom anslutit sig till den uppfattning som framförs i PLOG att detäven behövs en fortsatt betydande förstärkning av arbetsförmedlingenspersonal. Sålunda har en enhällig styrelse i AMS för /82 begärtytterligare 1350 tjänster för atl i huvudsak förslärka de platsförmedlandeinsatserna. Mot bakgmnd av bl, a. det kärva slatsfinansiella läget kunderegeringen emellertid i budgetpropositionen inle förorda något fillskott avtjänster fill arbetsmarknadsverket. Jagär väl medveten om det angelägna i en förslärkning och effekfivisering avplatsförmedlingen. Jag är också medveten om att statsmakterna laglpå arbetsmarknadsverket en rad resurskrävande uppgifter vid sidan avplatsförmedlingen. Med hänsyn till del ekonomiska lägel måste sådanaförstärkningar av den platsförmedlande funktionen som jag här har talat om ihuvudsak åstadkommas genom omfördelningar och effektiviseringar inom givnamedelsramar. Därför ämnar jag föreslå regeringen alt tillsätta enparlamentarisk utredning som skall undersöka fömlsätlningama för att frigöraresurser för platsförmedlingen genom all göra avgränsningar ochomprioriteringar när det gäller arbetsmarknadsverkels lotala arbetsuppgifter. Arbetsmarknadsulskolletanförde (AU 1978/79:20 s. 43) att del på något längre sikl fannsskäl för en mer ingående pariamentarisk utredning om arbetsmarknadsverketsorganisation och arbetsformer och att del kunde vara anledning atl närmareöverväga detta sedan sysselsältningsulredningen slutfört sitt arbete ochremissyttrandena över ulredningen bearbetats. I förra årets budgetpropositionanförde dåvarande chefen för att han avsåg allåterkomma lill regeringen angående en sådan ulredning. AMS har i sinanslagsframställning för /82 påtalat atl vissa verksamheter somarbetsmarknadsverket bedriver med fördel borde kunna överföras lillannan huvudman. 1 årels budgetproposifion anförde jag mol bakgrund av AMS synpunkleroch i syfte alt uppnå etl effektivare utnyttjande av resursema inomarbetsmarknadspolifikens område där platsförmedlingen skall stå i centmm attöversynen av arbetsmarknadsverket huvudsakligen borde inriktas på verkelsframlida ansvarsområde och organisation. Jag avser att senare Prop.1980/81:126 126 återkommalill regeringen med förslag lill direktiv för den parlamentariska kommittén. Ansvarelför alt arbetsmarknadspolitiken genomförs i enlighet med ochregeringens allmänna målsättningar och direktiv åvilar AMS. Länsarbetsnämnderoch arbetsförmedlingar lyder under AMS och benämningen på den samladeorganisationen är arbetsmarknadsverket. Riktlinjerför arbetsmarknadspolitiken och användningen av dess olika medel lades fasl av1966 års riksdag (prop. 1966:52, SU 1966: 107, rskr 1966:251). Åtgärdernasomfattning liksom antalet arbelsmarknadspolitiska instrument har sedan dessvuxit kraftigt. Bland de uppgifter som arbetsmarknadsverket nu har ansvar förfinns uppgifter som i egentlig mening inte är arbelsmarknadspolitiska och andrauppgifter som ligger på gränsen mellan arbetsmarknadspolitik och andrapolitikgrenar. Enviklig uppgift för den parlamentariska ulredningen är att närmare klarläggaarbetsmarknadsverkets primära ansvarsområde. Därvid bör man ulgå ifrån allhuvuduppgiften för arbetsmarknadspolitiken är atl främja anpassningen mellanden enskildes utbud av arbele och samhällets efterfrågan på arbetskraft inomalla delar av arbetsmarknaden, så all full sysselsättning kan upprätthållas medminsta möjliga störningar. Därvid skall speciellt uppmärksammas svaga gruppersbehov av särskilt stöd för atl erhålla ell arbele på den reguljäraarbetsmarknaden. Till della kommer arbetsmarknadspolitikens uppgifter istabiliseringspolifiken, bl.a. att tillfälligt ge de arbetssökande meningsfullsysselsättning i ett konjunkturläge då del tolala antalet arbetstillfällen iekonomin inte räcker till för atl sysselsätta hela arbetskraften. Med utgångspunkl från ennärmare precisering av verkels huvuduppgifter bör ulredningen ingåendeundersöka om del finns några arbetsuppgifter som helt eller delvis kan skärasbort eller överföras lill annan huvudman. I detla sammanhang böransvarsfördelningen mellan arbetsmarknadsmyndigheterna och andra myndighelernärmare klarläggas. Det finns gränsområden, t.ex. gentemotutbildningspolitiken och socialpolitiken, där arbetsmarknadsmyndigheterna iviss mån har ålagts uppgifter som inle i första hand ärarbetsmarknadspoliliska. kan ha gått ul över effektiviteten i arbetet medatl främja anpassningen på arbetsmarknaden. avgränsningar i ansvarsfördelningenmellan arbelsmarknadsorganen och andra myndigheter får naturligtvis inle hindraen nära samverkan mellan myndigheterna. Genom en precisering avansvarsförhållandena kan tvärtom bättre fömtsättningar skapas för elt sådantsamarbete. Utredningenbör särskilt studera vilka konsekvenser olika gränsdragningar iansvarsfördelningen får för arbetsförmedlingens arbetsuppgifter. Genomutbyggnaden av arbetsmarknadspolifiken har arbetsförmedlingens 1980/81:126 127 verksamhet blivit myckel mångfacetterad. Delta har medförtrisk för att en koncentration av krafterna på de cenirala uppgifternaförsväras. Målsättningen för verksamheten vid arbetsförmedlingarna bör vara såenhetlig och entydig som möjligt. Verksamheten bör styras utifrån klart angivnaarbetsmarknadspoliliska mål. Arbetsmarknadsmyndigheterna bör ej ges sädanaulbildningspolitiska, socialpolitiska eller andra uppgifter som inkräktar påmöjligheterna att nå de arbelsmarknadspolitiska målsättningarna. Jag har tidigare ingående beskrivit hur jag ser påarbetsförmedlingens roll och uppgifter. Med utgångspunkt från della och frånulredningens slulsalser när det gäller ansvarsfördelningsfrågan kan det finnasanledning att ändra statsmakternas föreskrifter om arbetsförmedlingensuppgifter och förmedlingsarbelels inriktning. Utredningen bör lägga framförslag härom. För alt få underlag för sina ställningstaganden börulredningen analysera arbetsförmedlingens uppgifter och resursätgången förolika aktiviteter. Därvid bör särskilt samspelet med andra myndigheler belysas.I del sammanhanget kan även studeras vilka krav som slälls påarbetsförmedlingen från utomstående intressenter och organ utöver det löpandearbetet med arbetssökande och lediga platser. Genom punktvisa undersökningar pånågra orter kan ulredningen få en konkret bild av vilka uppgifter arbetsförmedlingeni verkligheten har kommit all få på ohka lokala arbetsmarknader. AMS har i sina petita för /82 efterlyst enklarare ansvarsfördelning mellan arbetsmarknadspolitiken och andrapolitikområden. Som jag fidigare nämnt ifrågasätter AMS om vissa delar avverksamheten överhuvudtaget skall finnas kvar inom arbetsmarknadsverket. AMSnämner som exempel härpå flyktingverksamhelen. utplacering av vapenfriaIjänsteplikliga i utbildning, anskaffning av platser för skolans yrkes- ocharbetslivsorienterande verksamhet saml investeringsfonder. Belräffande flyktingverksamhelen anser AMS attarbetsmarknadsverket borde träda till först när del blir aktuellt attarbetsplacera flyktingarna. Uttagningen av flyktingar, deras omhändertagande iförläggningar efter ankomsten till landet etc anser AMS inte vara enarbetsmarknadspolitisk angelägenhet. Statsrådet har den 20 november1980 tillkallat en arbetsgrupp med uppgift atl pröva frågan om huvudmannaskapför överföring och omhändertagande av flyktingar i . AMS föreslog för flera är sedan alt vapenfriverksamhelenborde administreras av annan myndighel. Regeringen har lillsall en ulredningom vapenfriorganisalionen (A 1979:5) som bl.a. skall se över frågan om huvudmannaskapför verksamheten. Utredningen pågår och beräknas slutföra sitt arbele våren1981. När del gäller investeringsfonderna påpekar AMS all detidigare använts i konjunkturpolitiskl syfte men alt de nu kommit att användassom medel för allmän invesleringsstimulans. Om denna förändrade inriktningskall beslå, anser AMS, alt man av rationalitelsskäl bör pröva frågan om över- Prop.1980/81:126 128 föringav de olika fondernas administration fill annan myndighet. Slyrelsen anseremellertid alt ell återupprättande av fondernas ursprungliga roll är motiveradmed hänsyn fill del stora behovet av medel inom stabiliserings-politiken ochmed hänsyn till fondernas roll inom regionalpolitiken. Jag har i åretsbudgetproposition anförl alt dessa frågor bör behandlas av den parlamentariskautredningen. Jag anser det angelägel atl finna former för en rationellhandläggning av investeringsfondsärendena. Fonderna kan som AMS framhållertjäna flera syften. Ulredningen bör belysa hur en rationell administration avfonderna skall läggas upp dels om fonderna ses som en generelll verkandeinvesleringsstimulans, dels om fonderna ses som ell selektivt medel inomarbetsmarknadspolitiken. Iårets budgetproposition har jag aktualiserat frågan om huvudmannaskapet förden näringshjälp i form av bidrag eller län som utgår lill handikappade m. fl.för alt börja eller i vissa fall fortsätta verksamhet som egen företagare.Stödformen har liten omfattning. Andra arbetsmarknadspolitiska medel har visalsig mer effektiva för atl ge arbete ål svårplacerade. Ulredningar omnäringshjälp, uppföljning, återkrav etc innebär i många fall omfattandeadministrativt arbete för arbetsförmedlingar och länsarbetsnämnder. Man kanifrågasätta om slödels sysselsättningsskapande effekt motiverar den relativtomfattande administrativa hanteringen. Jaghar i årels budgetproposition anförl att del föreligger ett behov av detsärskilda slöd som näringshjälpen ulgör. Alt avskaffa stödformen innebär avhänder sig en möjlighet lill individanpassat stöd, som i del enskildafallet är den enda möjlighelen alt ge den sökande sysselsättning. Stödet harvisat sig ha en särskild betydelse i glesbygder. Mot bakgrund av denadministrativa hantering som är förknippad med denna volymmässigt fögaomfattande stödform anser jag emellertid att ulredningen bör se överstödformen och bl. a. undersöka möjlighelerna all föra över den lill annanhuvudman. Jaghar här nämnt nägra exempel på verksamhetsgrenar där en överföring lill annanhuvudman bör prövas. Utredningen bör överväga om det finns fiera områden somkan aktualiseras i detla sammanhang. Arbetsförmedlinginom kulturområdet är förenad med vissa problem som hänger samman med desärskilda villkor under vilka arbetslagarna pä detla område arbetar. Gränsenmellan vad som är anställning och uppdragsverksamhet är flytande ochanställningarna är oftast av mycket kortvarig karaktär. Förmedling på detlaområde kräver särskilda insikter hos förmedlaren om de olika formerna avkulturverksamhet. har inte haft resurser och möjligheler att på etttillfredsställande sätt tillgodose behoven av arbetsförmedling päkulturområdet. Vid sidan om den offentliga förmedlingen verkar därför sedanlång lid tillbaka elt stort antal enskilda förmedlingar. Frägan om hur dennaverksamhel skall vara organiserad har utretts . Del kannämnas atl en statlig utredning (Dsln 1972:5) Prop.1980/81:126 129 föreslogatt en särskild statlig stiftelse skulle inrättas för ändamålet. Efterylleriigare utredande godtog dock (prop. 1975/76:84, InU1975/76:28, rskr 1975/76:222) etl förslag om all arbetsförmedlingen inomkulturområdet i slörre ulslräckning än lidigare skulle ombesörjas av denoffentliga arbetsförmedlingen. Förta året tillsattes en ulredning (A 1980:5)som bl.a. skulle undersöka humvida den verksamhet som managers, impressarieroch s.k. produktionsbolag bedriver är förenlig med lagen (1935:113) med vissabestämmelser om arbetsförmedling. Fråganom den splittrade förmedlingsverksamheten på kulturområdet har under senare årpå nyft aktualiserats i den allmänna debatten. Eftersom det föreliggeralldeles speciella fömtsättningar för denna förmedlingsverksamhet, anser jagatl man bör pröva möjligheterna alt organisera den i särskilda former. Jagämnar senare föreslå regeringen att denna fråga bereds i särskild ordning. Jaghar här samrått med chefen för . AMShar ålerkommil fill frägan om ansvarsfördelningen mellanarbetsmarknadspolitiken och utbildningspolitiken. AMS och SÖ framhöll i engemensam skrivelse lill regeringen all utbildningsväsendetsresurser inte räckte till för att alla ungdomar som lämnade skullekunna garanteras utbildning, arbete eller praktik. Därför hade tyngdpunkten iungdomsåtgärderna i allt för stor ulslräckning kommit att ligga påarbetsmarknadspolitiska ålgärder. beslul (prop.1979/80:145, AU 1979/80:25, UbU 1979/80:34, rskr 1979/80:363 och 364) innebäratl skolan lar elt ökat ansvar för 16- och 17-åringarna och i samband därmedbegränsas de arbetsmarknadspoliliska insatserna för denna gmpp av ungdomar.Detla är ett exempel på beslut om en ändrad ansvarsfördelning mellanarbetsmarknadsverket och ungdomsskolan som får konsekvenser förarbetsmarknadsverkets arbetsuppgifter. Enannan viklig fråga när det gäller gränsdragningen mellan utbildningspolitikenoch arbetsmarknadspolitiken är ansvarsfördelningen mellan arbetsmarknadsutbildningoch övrig vuxenutbildning. Arbetsmarknadsutbildningen skall tjäna som eltkomplement lill den reguljära ulbildningen. Den skall vara ett inslmmenl iarbetsförmedlingens hand och underiätta förmedlingens arbete med alt passasamman arbetssökande och lediga platser. Arbetsmarknadsutbildningen bör däremotinle ta över ansvaret för aft lillgodose gmndläggande utbildningsbehov somprimärt skall tillgodoses genom det reguljära utbildningsväsendet. Som exempelkan nämnas att AMS i sin anslagsframställning för /82 har pekatpå obalansen när det gäller yrkesutbildad personal på vårdområdet, i synnerhetbeträffande yrkesgrupper med längre ulbildning. En sådan obalans kan enligl AMSendast i begränsad utsträckning åtgärdas med arbetsmarknadspolitiska åtgärder.Den kräver primärt insatser inom utbildnings- och personalpolitiken. 9 1980/81. Prop.1980/81:126 130 Delkan ifrågasättas om inte arbetsmarknadsutbildningen av olika skäl fått ett förvidsträckt ansvarsområde. Det kan i det praktiska arbetet på förmedlingarnavara svårt att få till stånd en sädan handläggning av ansökningar omarbetsmarknadsutbildning att det sker en styrning av arbetsmarknadsutbildningensinriktning och omfattning efter förändringarna i arbetsmarknadsläget, inleminst när det gäller alt begränsa omfattningen i uppåtgående konjunkturer.Allmänheten betraktar ofta arbetsmarknadsutbildningen som en rättighet oavsettsysselsättningsalternativ. Arbetsmarknadsutbildningen kan lätt uppfattas somelt allraklivl allernaliv lill vanlig vuxenutbildning eftersomutbildningsslödet är väsentligt förmånligare. Åtminstone en viss del avarbetsmarknadsutbildningen kan därigenom bli ell utbildningspoliliskt snarareän ell arbetsmarknadspoliliskl medel. Detla kan leda lill atlarbetsförmedlingarna i viss mån blir sysselsalla med enutbildningsadminislralion som går utöver vad som är motiverat av striktarbetsmarknadspolitiska skäl. Motbakgrund av vad jag här har anfört bör den parlamentariska utredningenanalysera olika gränsdragningsfrågor mellan arbetsmarknadsmyndigheterna ochutbildningsväsendet och föreslå riktlinjer för arbetsmarknadsverkets ansvar påutbildningsområdet. Utredningen bör samråda med KAFU som har i uppdrag altstudera vissa gränsdragningsproblem mellan arbetsmarknadsutbildning och övrigvuxenutbildning och komvuxutredningen (1978:4) som har i uppdrag atl analyseragränsdragningen mellan den kommunala vuxenutbildningen och de delar avarbetsmarknadsutbildningen som har etl gemensamt innehåll samt den kommitté (A1978:7) som ser över svenskundervisningen för invandrare.