prop · G403104 · 1980-12-31 00:00:00 — finner det intetillfredsställande att det skulle räcka med gemensamt brukande vid försäljningstillfället.I praktiken skulle en sådan bestämmelse komma att medföra atttaxeringsmyndigheterna skulle få godta varje påstående om gemensamt brukande.Länsstyrelsen anser det därför rimligt att kräva bevisning om gemensamtbrukande fram till försäljningen eller tidigare under innehavet,även om ett sådant krav kan antas komma att medföra praktiska svårigheter. Enligt förslaget skall det vara den skattskyldige somsjälv avgör när realisationsvinstberäkningen skall göras som om den gemensamtbrukade egendomen utgjorde en enda fastighet. Förslaget ger i denna del -liksom när det gäller gemensamt brukande vid försäljningstillfället ~ utrymmeför dispositioner som inte är enbart sakligt motiverade. Om den skattskyldigeförvärvat egendomen genom benefikt fång, föreslås det räcka att gemensamtbrukande har förelegat som infallit efter närmast föregående onerösafång. Enligt bedömning kan en sådan lösning komma att medföraalltför stora svårigheter i bevis- och kontrollhänseende, eftersom bedömningenkan komma att grundas på omständighet långt tillbaka i tiden. Länsstyrelsenifrågasätter därför om inte någon form av tidsmässig begränsning erfordras. delar uppfattningen i promemorian (s. 45)att användning av alternativregel 1 vid avyttring av en del av ettfastighetskomplex är motiverad när inköps- och förbättringskostnaderna ärgemensamma för den sålda och behållna egendomen. Är så inte fallet synesdäremot ett fritt utnyttjande av denna regel inte befogat. 1980/81:104 148 I det följande vill främst beröra någraproblem som uppkommer vid delavyttring av fastighet. Problemen har sin grund ilagstiftningens komplexitet. Reglerna är så pass invecklade att de vållarbetydande tolknings- och tillämpningssvårigheter både för de skattskyldiga ochför taxeringsnämnderna. Problemeni en inte alltför ovanlig situation kan belysas med ett enkelt exempel. Antagatt en person ärvt en jordbruksfastighet som arvlåtaren förvärvatgenom köp . Vid delavyttring kan fastighetsägaren beräknaomkostnadsbeloppet genom en proportionering av fastighetens anskaffningskostnad(metod 1). Han kan då välja mellan tre olika alternativ för sin beräkning,nämligen av antingen 1952, 1960 eller taxeringsvärde.Fortsätter han att göra delavyttringar lär han varaoförhindrad att ändra beräkningsmetod genom att i stället beräknaomkostnadsbeloppet för den avyttrade fastighetsdelen med ledning avvärderelationerna vid avyttringstillfället (metod 2) eller behålla sammaberäkningsmetod som vid den första delavyltringen men utgå från taxeringsvärdetett annat år. Beräkning av anskaffningskostnaden kan alltså ge olika resultatvid varje delavyttring trots att del gäller samma fastighet. Det måsle ansesangeläget att den liggare som skall föras över delavyttringar enligt 57 § 1mom. andra stycket taxeringskungörelsen ger klara besked om de belopp med vilkafastighetens ingångsvärde minskat genom varje delavyttring. Sker en slutligavyttring av fastigheten blir det då tämligen enkelt att få fram en uppgift omhur stor del av ingångsvärdet som sammanlagt konsumerats. Detta förutsätteremellertid atl den skattskyldige är bunden av den beräkning han gjorde vid denförsta delavyltringen och atl han under återstoden av innehavstiden inte fårändra beräkningsgrund. anser att lagstiftningen bör kompletterasmed en regel av denna innebörd. I promemorianföreslås att beräkning av anskaffningskostnad normalt skall baseras påtaxeringsenheten. ifrågasätter lämpligheten av en sådan ordning.En följd av den nya fastighelslaxeringslagen kommer sannolikt att bli altbefintliga taxeringsenheter i många fall kommer atl delas upp på flera enheter.Inle minst gäller detla jordbruksfastigheter med mark för fritidsbebyggelse. 1Värmlands län hyr ell stort anlal ägare av jordbruksfastigheter ut tomter förfritidsbebyggelse. Försäljning av tomter kan förekomma från tid till annan. Detkan också förekomma att mark från fasligheten upplåts till vägar och kraftledningsgalor. Enligt fastighelslaxeringslagenskall varje uthyrd tomt som inle ingår i elt samtnanhängande område bilda enegen taxeringsenhet. Försäljs en enstaka tomt behöver några nämnvärda svårigheieratl beräkna anskaffningskostnaden knappast uppkomma. Avyttras flera tomterfrån skilda taxeringsenheter utan atl fråga är om en rörelsemässig verksamheteller upplåts markområden kan det emellertid uppslå betydande problem både allbedöma från vilka taxeringsenheter områdena kommer och att i varje enskilt fallberäkna anskaffningskostnaden. Det vore därför en klar fördel omanskaffningskostnaden i sådana situationer alltid kunde beräknas medutgångspunkt från förvaltningsenheten i sin helhet i slällel förtaxeringsenheten. anser alt detta bör vara huvudregel. 1980/81:104 149 I promemorian föreslås att två eller flera taxeringsenheterunder vissa förutsättningar skall kunna betraktas som en fastighet. Rentallmänt är det en nackdel med regler som bryter mol det system förbeskattningen som byggts upp. Man får här elt i förhållande till andrabestämmelser betydligt vidgat förvärvskällebegrepp. Att fastighet iskattelagstiftningen får olika betydelse är givetvis en omständighet som kan geupphov till begreppsförvirring. Behovet av en gemensam vinstberäkning i de fallförslaget tar sikte på väger dock tungt. När det gäller huvudprincipentillstyrker därför den lösning som valts i promemorian. På ett par punkter anser dock att det finnsbehov av kompletterande regler. Enligtförslaget skall man som vid annan realisationsvinstberäkning kunna i princip gåtillbaka hur långl som helst i tiden för att bestämma ingångsvärdet. Ipraktiken kan det i vart fall bli fråga . Av naturligaskäl kan det stöta på svårigheter atl följa upp förändringar långt tillbaka itiden. Någon tidsgräns borde därför finnas. Det kan vara lämpligl atl gränsersätts så att de två senaste allmänna fastighetstaxeringarna beaktas. En förflera fasligheter gemensam realisalionsvinstberäkning kan, som länsstyrelsenser det, öppna möjligheter till kringgåendetransaktioner. Så kan t. ex. enförsäljning av en taxeringsenhet med ett högt saluvärde kombineras med enförsäljning av en taxeringsenhet som inte har något större värde och inteheller är begärlig för köparen. Därefter återköps den sistnämnda taxeringsenheten.På så sätt har vinslen på den fastighetsdel som egendigen var avsedd altavyttras kunnat bringas ned. En regel som tar sikte på återköpsfallen börenligt mening införas. Förslagetger vidare upphov till vissa komplikationer av mera administrativ art.Länsstyrelsen för en liggare över delavyttringar. De anteckningar som skallgöras i liggaren kommer att öka betydligt. Delavyttringar där flerafastigheter är inblandade innebär dessulom en ökad svårighetsgrad i deltaarbete. Över huvudtaget innebär det stora svårigheter för alt hålla olika slag av liggare,register för konton osv. En hel del har tillkommit genom senare årslagstiftning. Visserligen skall taxeringsnämnderna lämna uppgifter, men oftakrävs ändå att man har deklarationen lill hands för vissa kontroller i sambandmed att anteckningar skall föras in. Deklarationsmalerialel skall dessutom varatillgängligt för en rad andra ändamål. Vidare har den längre laxeringsperiodeninneburit att åtkomsten av deklaralionsmaterialet för annat än den egentligagranskningen försvårats. Inle minst för att rättsförluster inle skall uppståfinner det angelägel alt rutiner för liggare, registeroch liknande som har betydelse för följande taxeringar så snart som möjligtöverges. Uppgifterna bör i stället dalaregislreras och tas fram på taxeringsavinalternativt vara tillgängligt via terminal. Delavyttringsliggaren kanske inteär vad som i detla sammanhang förorsakar mest arbete men har ändåansett sig i etl vidare perspektiv böra påtala de konsekvenser i form av extraarbetsbelastning denna hantering för med sig. 1980/81:104 150 Förslaget atl två eller flera taxeringsenheter under vissaförutsättningar skall kunna betraktas som en fastighet vidrealisationsvinstbeskattningen medför förenklingar för såväl den enskilde somskattemyndigheterna. I många fall kan vidlyftiga ulredningar om de olikataxeringsenheternas anskaffningskostnad, arealer, fördelning avförbättringskostnader m. m. undvikas. Förslaget innebär emellertid även ett avsteg fränprincipen atl fikliv förlust, dvs. i detta fall att indexuppräknadanskaffningskostnad överstiger försäljningspriset, inte skall kunna kvittas motrealisationsvinster. Genom en gemensam realisationsvinstberäkning för flerataxeringsenheter kan en utjämning ske av på så sätt uppräknad förlust motvinster, som skulle framkommit vid en beräkning av varje enhet för sig. I vissaområden, t. ex. i närheten av större tätorter, kan några taxeringsenheter i eltfastighetsbestånd få en betydligt snabbare värdestegring än andra. För altundvika beskattning av vinster vid försäljning av en eller ett fåtaltaxeringsenheter öppnas möjlighet för fastighetsägaren att avyttra samtligaenheter, kvitta "förluster" mot vinster, och senare återköpa delar avdet sålda fastighetsbeståndet. Den negativa effekt av den föreslagna bestämmelsen som härpåtalats kan jämföras med tidigare diskuterade problem med återköp avbostadsbyggnad med tomt i samband med realisationsvinstgrundande försäljning avhela fasligheten. Återköpsfallen har diskuterats avseende del fasla 3 000-kronorstillägget(prop. 1975/76:180 s. 136). Departementschefen ansåg då att återköpen i detsammanhanget innebar etl kringgående av skaltelag. Han avstod emellertid frånatt framlägga några särskilda förslag för atl hindra återköpen. Även enexpertgrupp inom företagsskatteberedningen hänförde återköpen till sådana fallpå vilka den föreslagna generella skatteflyktsklausulen borde vara tillämplig (SOU1975:77; s. 167). Frågan har ännu inte lösts lagstiftningsvägen. De fördelar som uppnås genom den föreslagna bestämmelsenkan dock anses överväga nackdelarna, särskilt som antalet taxeringsenheter somsambrukas antas öka väsenlligt vid allmänna fastighetstaxering.Länsstyrelsen vill därför inle motsätta sig en sådan ändring av fastighetsbegreppeti realisationsvinstreglerna. Det är emellertid otillfredsställande att de nyareglerna, redan innan de genomförts, kan visas ge anledning till transaktionersom närmast får betraktas som kringgående av skaltelag. För att begränsa nämndamöjlighet med återköp föreslår att en bestämmelse införs omförbud mot gemensam realisationsvinstberäkning vid återköp -förslagsvis två ä . kan fastighetsägaren växla mellanhuvudregeln och alternativregeln vid redovisning av resultat av delavyttringar.Detla kommer att komplicera beräkningen av det återstående omkostnadsbelopp somfår avdragas vid avyttringen av återstoden av fastigheten eller vid avyttringenav en i bruknings- eller förvaltningsenheten ingående fastighet. föreslår, att sextonde stycket av punkt 2 aav anvisningarna till 36 § kommunalskattelagen anpassas lill de föreslagnareglerna för beräkning av omkostnadsbelopp vid delavyttringar. 1980/81:104 151 anser- i likhet med vad som föreslagits- attpraktiska skäl lalar för alt en- gemensam realisationsvinstberäkningskall få ske om den skatlskyldige önskar detta. Svårigheter kan emellertiduppslå ur kontroll-synpunkt om förhållanden långt tillbaka i tiden fåråberopas. En tidsgräns bör övervägas. Enbart den omständigheten alt del sålda området någon gångunder innehavstiden brukats tillsammans med kvarvarande område anser länsstyrelseninte vara tillräckligt för att gemensam resullalberäkning skall få göras. Delär ofta fråga om långa innehavstider och del är då svårt förtaxeringsmyndigheterna att konstatera om och hur det gemensamma brukandetskett. Av kontrollskäl föreslås därför att endast om gemensamt brukande förekomiuitunder före avyttringen bör gemensam resullalberäkning fågöras. Den i promemorian föreslagna lagändringen innebär bl. a.en ökad möjlighet alt använda reglerna för delavyttring. RSV vill dockunderstryka atl de framförda förslagen kommer att medföra åtskilligatillämpningsproblem. Osäkerhet kommer att föreligga om storleken av konsumeratingångsvärde, vilkel är en väsentlig rättssäkerhelsfråga. Svårigheierkommer också atl uppstå när det gäller att kontrollera om den skattskyldigeverkligen brukat viss egendom gemensamt . Deltagäller speciellt när sambrukning förekommit, men upphört sedan lång tidtillbaka. Även om man knyter an till förvärvskällebegreppet i 18 § kommunalskallelagen(KL) finns det risk för segslitna diskussioner mellan de skattskyldiga ochtaxeringsmyndigheterna om vilken omfallning förvärvskällan kan ha haft. Om mansom vid realisationsvinstberäkningen strikt håller sig tilltaxeringsenheten undgår man detta problem. Enligl 57§ 1 mom. taxeringskungörelsen skall det föras en s. k. delavyitringsliggare.Redan i dag har det visat sig svårt att föra den. Ytterligare svårigheterskulle uppstå om man införde delavyttringsregler på gemensamt brukad egendom. Enfastighet kan ha ingått i en grupp fastigheter som då brukalsgemensamt. kan den ha ingått i en annan grupp avfastigheter. I en sådan situtalion kan det bli mycket komplicerat att hållareda på hur mycket som kan ha konsumerats av ett ursprungligt ingångsvärde,särskilt om det förflyter mellan förändringarna i innehavet. Om promemorieförslagen i denna del ändå anses böraföranleda lagstiftningsförslag vill RSV anföra följande. I promemorian (s. 49) föreslås för att gemensamt brukandeskall föreligga att det räcker med att sådan gemensamhet föreligger vidförsäljningstillfället eller visas ha förelegat tidigare under denskattskyldiges innehavstid. Vid benefikl förvärv skulle del räcka med gemensamtbrukande som infallit närmast efter föregående onerösa förvärv. RSV anser att en sådan bestämmelse är för vittomfattande.Någon kontroll av om ett uppgivet gemensamt brukande verkligen skett i gångentid torde knappast kunna ske. Deklarationsmaterialet sparas normalt högst sexår 1980/81:104 152 efter taxeringsårets utgång (50 § 2 mom. taxeringslagen).RSV förordar därför att en bortersta tidsgräns införs. Hänsyn bör tas endasttill gemensamt brukande före beskattningsåretsingång. 2.2.3 Remissinstanser som avstyrker förslagen ellerföredrar en annan lösning En av de mera klara bestämmelserna i lagstiftningen är attresullalberäkning skall ske per taxeringsenhet vilket torde ha trängt in i detallmänna medvetandet. Enligt de regler som skall lillämpas vid 1981 årsallmänna fastighetstaxering kommer i vissa fall nu beslående taxeringsenhetermed beskattningsnaturen jordbruksfastighet att delas upp i flera taxeringsenheter.Någon del av den lidigare taxeringsenheten kommer därvid atl taxeras som annanfastighet och återstoden som jordbruksfastighet. Inkomstberäkningen skalldärefter vid taxeringen ske för varje taxeringsenhet för sig i inkomstslagetannan fastighet resp. jordbruksfastighet. Det framstår därför som naturligt attseparat vinstberäkning sker för varje särskild taxeringsenhet även om helafastighetsinnehavet avyttras på en gång. De praktiska problem såsom att fördelaförbättringskostnader på de olika taxeringsenheterna vid separatvinstberäkning per taxeringsenhet kan bemästras. anser inle att tillräckligt starka skäl förnya bestämmelser inom området föreligger. Om emellertid ändring sker bör de nya reglerna i fråga omgemensam resultatberäkning för flera taxeringsenheter i sambruk göras tvingandeoch således inte tillämpas endast om den skatlskyldige så önskar. Del blirdärigenom ett åliggande för taxeringsnämnderna att utreda om fastighetsförsäljningarsom omfattar flera taxeringsenheter skall medföra en resultatberäkning istället för resultatberäkning per taxeringsenhet. Det kan nämligen befaras attdet inte sällan kommer alt inträffa att den skattskyldige sedan taxeringarnavunnit laga krafl får klart för sig atl en gemensam resullalberäkning för flerasambrukade taxeringsenheter skulle ha givit etl förmånligare resultat ändeklarerad resultatberäkning per taxeringsenhet. Ett genomförande av förslaget på sätt som närmareutvecklats i promemorian skulle medföra många tillämpnings- ochtolkningsproblem och dessutom kräva en avsevärd arbetsinsats för kontroll avlämnade uppgifter. Hur skall man kunna kontrollera att en självständig regislerfaslighel,som ulgör en egen taxeringsenhet, under t. ex. 40-taletförvaltats och brukals tillsammans med en av ägaren dessutom ägdjordbruksfastighet? Troligen måste man i det praktiska arbetet utan närmareutredning acceptera etl sådant påstående i stället för atl lägga ned etttidsödande arbete på att utreda ägarförhållanden, fastighetsbildning (ändradefastighetsbeteckningar kan försvåra arbetet ytterligare) m. m. för atl om alltstämmer så långt ändå bli tvungen att godta påståendet eftersom någon säker konlrollav sambruket ej kan ske. Vid samtidig avyttring av flera taxeringsenheter tillsamma köpare kommer således genom kravet alt enheterna brukats och förvaltats lillsaminansatt uppstå nya problem. är dock medveten om att genom de ändrade fastighelslaxeringsreglernamåste fastighetsbegreppet 1980/81:104 153 föreslår därför att bestämmelserna istället utformas enligt följande. Fastigheter eller delar av fasligheter, somvid försäljningstillfällel ingår i samma förvärvskälla, saml sådana vid fastighetstaxeringlill särskild taxeringsenhet utbrutna delar från i förvärvskällan ingåendefastigheter, vilka ej avstyckats till självständiga registerfasligheler, fårbetraktas som en enda faslighet vid samtidig försäljning till samma köpare.Härigenom skulle kontrollproblemen undvikas. I förvärvskällan ingår Beskattningsnatur Andersholm 1:2 (1) Jordbruksfastighet Andersholm 1:3 (2) " Andersvik 1:4, del av (3) ,, Ägaren av jordbruksfastigheterna äger dessutom Andersvik 1:4,del av (4) och Andersholm 1:24 (5), båda med beskattningsnaturen annan fastighet. Fastigheterna (l)-(4) bör enligl de av föreslagna bestämmel serna trots olika beskattningsnatur betraktas som en enda fastighet vid samtidig försäljning till samma köpare. Fastigheten (5) bör däremot vid en sådan försäljning betraktas som en egen fastighet. Bestämmelsen all betrakta fasligheter i etl fall som detlasom en enda fastighet bör dock precis som föreslås inte vara tvingande. I promemorian föreslås att om flera taxeringsenheter underinnehavet förvaltats och brukals tillsammans bör bruknings- eller förvaltningsenheten vid samtidig avyttring till samma köpare får dessa i vissa fall betraktas somen enda fastighet vid tillämpning av delavyttringsreglerna. vill absolut avstyrka detla förslag med hänsyn till bl. a. de kontrollproblem som angetts ovan under 1.3. En sådan regel skulle dessutom medföra en inle obetydlig ökning av antalet delavyttringar. Reglerna föreslås även vara icke tvingande vilket medför att antalet varianter på hur beskattningen kan ske ökar och därigenom blir lagstiftningen på detla område än mer svåröver skådlig. Följden blir onekligen även att mer personalresurser måste avsättas för att utföra noteringarna i delavyttringsliggaren. Med den knapphet på sådana resurser som del är i dagens läge, medför delta att resurser måste las från den egentliga gransknings- och revisionsverksamheten på taxeringsen heten. Bestämmelserna är nämligen så krångliga atl handläggande personal inte bara måste utföra granskningen utan även i detalj avgöra vad som egentligen skall noteras i delavyttringsliggaren. Med viss tveksamhet vill tillstyrka enutformning av fastighelsbegreppel även vid delavyttring enligt det förslag tillbestämmelser som fört fram och som exemplifierats ovan. framhåller vidare att promemorian inte berörde problem som uppkommer vid bedömningen av hur stor del av ingångsvärdet somskall anses ha konsumerats vid en delavyttring. anser alt lagtextoch förarbeten på denna punkt är oklara och efterlyser förtydligande regler. 2.3 Beloppsgräns och 3 OOO-kronorstillägg vid delavyttring(1.2.3) I promemorian konstateras att nuvarande huvudregel för delavyllringartorde innebära atl rätten lill avdrag för förbättringskostnader liksom rättentill 3 OOO-kronorstillägg för bostadsbyggnad bedöms med hänsyn enbart lill 1980/81:104 154 förhållandena på den avyttrade fastighetsdelen oberoendeav förhållandena på den behållna egendomen. I promemorian föreslås alt istället förhållandena på hela fastigheten skall beaktas. Om 3 OOO-kronorstillägghar medgivils vid en delavyttring borde enligl promemorian i princip gälla alten bostadsbyggnad på den återstående fastighetsdelen berättigar till 3 OOO-kronorstilläggendast för tiden efter delavyltringen. Av praktiska skäl föreslås emellertidalt i en sådan silualion den resterande byggnaden på vanligt sätt skallberättiga lill avdrag för hela den tid den har funnits på fastigheten. Samtliga remissinstanser som yttrat sig i denna deltillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran såvitt det avser rättentill avdrag för förbättringskostnader. Såvitt gäller 3 000-kronorstillägget har flertaletremissinstanser, nämligen , kammarrätten i ,länsstyrelserna i , och , , samtGävleborgs län och tillstyrkt förslaget ellerlämnat det utan erinran. i län ser dock helst att rättentill 3 OOO-kronorstillägg tas bort helt. i län vill atthänsyn till förhållandena på hela fasligheten skall las fulll ut, dvs. enbostadsbyggnad på den resterande fastighetsdelen skall berättiga till avdragendast för tiden efter delavyltringen. Såsom påpekas i promemorian är det emellertid principielltrikligast alt medge 3 OOO-kronorstillägg endasi för tid efter det att delavyltringengjordes. Även starka sakskäl talar för detta, eftersom den i promemorianföreslagna lösningen enligt mening medför alltför generösabeskattnings-konsekvenser. De praktiska svårigheterna med den principiellt settriktigaste lösningen kan inte vara på något sätt omöjliga atl komma lill rättamed. Negativa till förslaget såvitt avser 3 000-kronorstilläggetär , lantbrukarnas skaiiedelegaiion, 54 F och . Eftersom förslaget inte syftar till skatteskärpningarifrågasätter samfundet om huvudregeln för delavyllringar bör ändras så till vidaatt rätten till 3 000-kronorstilläggel måste bedömas med hänsyn tillförhållandena på hela fastigheten. Belräffande 3 000-kronorslillägget torderättsläget lagstiftning, som anges i promemorian s. 30, vara altsådanl tillägg skall medges om det på avyttrad fastighetsdel finns en isammanhanget godtagbar bostadsbyggnad, oavsett alt del på behållen mark finnsen annan bostadsbyggnad som före försäljningen utgjorde huvudbyggnad förfastigheten som helhet. Enligt förslaget skulle fortsättningsvis 3 OOO-kronorstilläggvägras för bostadsbyggnad på avyttrad fastighetsdel om byggnaden vidförsäljningstillfället inte var att betrakta som huvudbyggnad på fastighetensom helhet. En ändring bör i della sammanhang endast ske oin del är nödvändiglmed hänsyn lill del ovan behandlade alternativförslaget om brukningsenhet. 1980/81:104 155 Delegationen har aldrig hyst uppfattningen alt den före1976 gällande ordningen var den rikliga. Avyttrar man en funktionsdugligbostadsbyggnad bör rätt till fasta tillägg föreligga oavsett om man föreförsäljningen ombesörjt avstyckning och oavsett om byggnaden med tomt utgör särskildtaxeringsenhet. Detla synsätt ligger i linje med det fasta tilläggels syftesåsom det formulerats i prop. 1967:153, nämligen att undanta mindrerealisationsvinster på egnahem, villor och vanliga jordbruk från beskattning.Delegationen motsätter sig därför i denna del förslagel i promeinorian. Delegationen vill dock inle överdriva frågans betydelse.Rätlen alt befrakta ett helt fastighetskomplex som resultatenhet skall enligtförslaget vara frivilligt. Om en skattskyldig ombesörjer avslyckning eller ivart fall särtaxering före avyttringen kan han alltså erhålla rätt lill fastatillägg genom atl hanlera enbart den nybildade taxeringsenheten somresultatenhet. SAF och uppehåller sig särskiltvid det fallet att en jordbruksfastighet, som är en självständig regislerfaslighelmen ingår i en större taxeringsenhet, säljs. har i sistnämnda fall 3 OOO-kronorstillägg utgåttvid försäljning av registerfaslighelen.