prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — efter överiäggning med representanter för hyresvärds- ochhyresgästorganisationer, i sak oförändrade tagits upp i andra stycket av 16kap. 6 8. men till dessa regler har som ett tredje stycke fogats entilläggsbestämmelse för del fallet att ansökan om verkställighet görs relativtlång lid efler det att exekutionstiteln meddelades. Det kan då vara motiveratalt kronofogdemyndigheten får medge ett extra anstånd under förutsättning attsvaranden, eventuellt med hjälp av socialmyndighet, gör rätt för sig.Beredningen föreslår att kronofogdemyndigheten vid behov får medge ytterligareanstånd i fall då mer än förfiutit från alt exekutionstiteln vannlaga kraft till dess ansökan om verkställighet gjordes. Anständstiden harbeslämls utöver vad som kan medges enligt andra stycketi paragrafen. Beredningen har däremot inte anseti det ändamålsenligt att, näransökan om verkställighet görs inom sagda lid men sökanden medger anstånd iverkställighetsärendet, ge någon särskild regel om ytterligare anstånd. Enligtlänsstyrelsen i är fyradagars-fristen i första stycket av 16kap. 6 8 beredningens förslag för snävt tilltagen. Fristen bör enligtlänsstyrelsen förlängas lill . Beträffande den i första stycketandra meningen upptagna bestämmelsen om undantag från underrättelseskyldighetframhåller kronofogdeföreningen att den ändring som förslaget innebär iförhållande till gällande rätt i förening med av beredningen förordat krav påbevislig delgivning kommer att medföra en förhalning av verkställigheten i falldå svaranden vistas på känd utrikes ort. Erfarenheten har visat att delgivningi t.ex, de nordiska ländema tar cirka . Med hänsyn till attavhysnings-målen är av brådskande karaktär anser föreningen att den föreslagnalydelsen bör godtas endast om avsteg görs beträffande krav på delgivning. Omsvaranden vistas på känd utrikes ort bör sålunda vara tillfyllest attunderrättelse tillställs honom i lösbrev. Bestämmelse härom bör meddelas iadministrativ ordning. Även i länförordar undantag från delgivningslagens bestämmelser. anförockså att det dubbla underrältelsesyslemel enligt 3 och 6 88 givetvis är ägnatatt fördröja verkställigheten. påpekas emellertid den av beredningenanvisade möjligheten att i vissa fall lämna underrättelse enligt 6 8 i sambandmed alt svaranden bereds tillfälle att yttra sig enligt 3 8. kantvekan råda om utgångspunkten för beräkning av anstånd somkronofogdemyndigheten - i överensstämmelse med gällande lag - får medge enliglandra stycket. Möjligen bör bestämmelserna tolkas så att anstånd skall räknasfrån den dag då svaranden har delgivits underrättelse om avhysningen. En sådantolkning har i distrikt med ett stort antal pågående avhysningsmål inle varitmöjlig att tillämpa i praktiken. Sedan ansökan har kommit in kan på grund avsvårigheter att 1980/81:8 16 kap. 2-4 §§ 768 delge svaranden underrättelse och arbetsbelastning hosverkställande personal förrättning komma all sättas ut till omkring en månaddärefter. Föreligger på förrältningsdagen anledning att meddela anstånd utsättsförrättningen att äga rum efter . Den ursprungligen utsattaförrältningsdagen har således i dessa fall utgjort utgångspunkten föranslåndstidens beräkning. Föreningen efterlyser en klarare formulering avbestämmelsen så att det klan: framgår hur anständstiden skall beräknas. framhållervidare att det i praktiken har visat sig att anstånd efler utsattförrältningsdag inle alltid är tillräckligl för att socialmyndighet skall hinnage svaranden den hjälp han är i behov av. Med hänsyn till det stora antaletfall då regeln tillämpas och till de praktiska svårigheterna vid mångamyndigheter att planera och förbereda avhysningsmålen föreslår föreningen attbestämmelsen ges den innebörden alt myndigheten får medge särskilt anstånd medavhysningen efler utsatt förrältningsdag. Även RSV förordar att del nuvarandeanståndet utsträcks till åtminstone . Även om sökandenmånga gånger lämnar anstånd förekommer inte sällan situationer där dennepåfordrar verkställighet innan socialmyndigheten har hunnit vidta åtgärder föralt bistå svaranden. Verket anmärker i detta sammanhang att kommuns beslut omekonomiskt bistånd till svaranden är förenat med tidsutdräkt. Som regel fattasbeslut om l.ex, betalning av svarandens hyresskuld vid sammanträde som hållsen gång . Verket utgår för sin del från att anständstiden skall räknasfrån den dag verkställighet tidigast får ske, RSV tar också upp den nuvaranderegeln om visst längre anstånd under villkor bl.a. att skälig gottgörelseutgår. Enligt verkets mening är bestämmelsen oklar till sin innebörd. Dettorde sålunda ofta vara tveksamt vad som i det särskilda fallet skall läggas ibegreppet skälig gottgörelse. Enligt vad verket har sig bekant har regelntillämpats i så få fall att den knappast kan betecknas som praktiskt användbar.RSV anser att del skulle stå i bättre överensstämmelse med nutida socialasynsätt om kronofogdemyndigheten fick bevilja ett par veckors anstånd iömmande fall ulan villkor om ekonomisk gottgörelse från svarandens sida. en sådan möjlighet genom utökning av den nuvarande anståndstiden påen vecka har verket emellertid inte någol all erinra mol att nuvarande bestämmelserom anstånd förbundet med gotlgörelse får kvarstå i enlighet med beredningensförslag. Den i 16 kap. 6 8 tredje stycketberedningsförslaget upptagna bestämmelsen om möjlighet förkronofogdemyndigheten att medge ytterligare anstånd i fall då mer än tremån.ader har förflutit från del att exekutionstiteln vann laga kraft näransökan görs har i allmänhet inte föranlett någon erinran. Till dem somuttryckligen tillstyrker förslaget hör i Ålvsborgs lån ochHyresgästernas riksförbund. Hovrätten för är dock kritisk molbestämmelsen, Hovrälten framhåller att innan Prop.1980/81:8 16 kap. 2-4 §§ 769 lagakraftvunnen exekutionstitel på avhysning föreliggerhar i allmänhet avsevärd lid förflutit sedan skyldighet att avflytta inträdde,'ytterligare tid förflyter innan kronofogdemyndigheten tar upp ansökan omverkställighet till behandling, varefter svaranden skall beredas tillfälle attyttra sig över framställningen. Verkställighet kan sedan ske tidigast på Qärdedagen efter underrättelse och myndigheten kan dessutom ge anstånd underytteriigare . En misskötsam hyresgäst torde inte kunna göraberättigat anspråk på ytterligare anstånd. Den föreslagna bestämmelsen skullekunna leda till att en hyresvärd alllid ser till att avhysningen genomförs föreire-månaderstidens utgång. En sådan inställning kan befaras snarare försvåra änförbättra svarandens situation. Även kronofogdeföreningen och TCO finnerbestämmelsen mindre ändamålsenlig och förordar att den utgår. RSV påpekar, i likhet medlänsstyrelsen i , att den tidpunkt då exekutionstiteln vunnitlaga kraft inle bör tas som utgångspunkt för beräkning av tremånaderstiden. Deflesta exekutionstitlar rörande avhysning utgörs av lagsökningsutslag ochtredskodomar, vilka mera sällan vinner laga kraft. Tremånaderstiden bör istället räknas från exekutionstitelns datum. Som jag har anförtunder kapitelrubriken framstår nuvarande regler om underrättelse och anståndvid avhysning som föråldrade. Bestämmelserna har också kritiserats av fieraremissinstanser. Bl.a. har framhållits att anståndstiden många gångerär för kort för att social myndighet skall hinna vidta åtgärder för att biståsvaranden. Det har också påtalats all bestämmelsen om utsträckt anstånd undervillkor av skälig gottgörelse inle har kommit all tillämpas i avsedd omfattning.Svårigheter har vidare ansetts möta att tillämpa anståndsreglema efter derasordalydelse, i synnerhet när del gäller kronofogdedistrikt med mångaavhysningsmål . Vidare har lagutskottet i sillbelänkande 1975:22 med anledning av en motion om översyn av bestämmelserna omvräkning av hyresgäster tagit upp några problem som hänger samman medverkställighet av avhysning och som bör beaktas vid utarbetandet av balkensbestämmelser på området. Bl.a. berörs frågan huruvida ett avhysningsbeslui börfå verkställas innan de sociala myndigheterna haft tillfälle att fullgöra sinauppgifter. 1 flertalet.remissyttranden över motionen vitsordades all det redanförekom ett långtgående samarbete mellan exekutiva och sociala myndigheterinför en föreslående avhysning. Sålunda förekom praktiskt taget aldrig att ettbeslut om avhysning av t.ex. en barnfamiQ verkställdes förrän vederbörandesocialvårdsmyndighel fåll underrättelse om den förestående förrättningen. Enligt utskottet bör det vidaregöras möjligt för den exekutiva myndigheten att medge anstånd medavhysningsförrättningar än f.n. Sådant längre anstånd krävsenligt utskottet ofta för att de sociala myndigheterna skall få rådrum att planera och genomföra sådana 1980/81:8 16 kap. 2-4 §§ 770 stödjande och rådgivande åtgärder som kan vara påkalladeför att hindra att mänskliga tragedier och social utslagning uppslår till följdav beslut om avhysning. Del är givelvis angelägel attsocialmyndigheten i fall då det kan bli aktuellt för myndigheten alt ingripa såtidigt som möjligt får kännedom om en förestående avhysning. Den mest effektivahjälpen är emellertid den som kan lämnas pä ett ännu tidigare stadium, nämligeninnan verkställighet ännu har begärts. Boende- ochbostadsfinansieringsutredningen har varit inne på dessa frågor i sittbelänkande (SOU 1975:51) BostadsförsöG-ning och bostadsbidrag. På grundval avutredningens förslag har i remiss till lagrådet angåendehyresförhandlingslag mm. föreslagits att underrättelseskyldigheten enligt 12kap. 44 8 JB utvidgas till att omfatta skyldighet för hyresvärd att viss tidföre avhysning underrätta socialnämnden om uppsägning pä grund av dröjsmål medhyresbelalning. På verkställighelssladiet finnsredan nu ett samarbete mellan kronofogdemyndighet och sociala myndigheter somfungerar smidigt. Någon uttrycklig lagbestämmelse som åläggerkronofogdemyndigheten underrättelseskyldighet eller i övrigt reglerar dettasamarbete är knappast behövlig. Det kan erinras om att de flesta ansökningarinte leder fram lill verkställighet därför att svaranden antingen flyttarfrivilligt eller, eventuellt efler ingripande av socialmyndighet, träffaruppgörelse med sökanden. Del är därför i allmänhet bäst attkronofogdemyndigheten genom kontakt med parterna skaffar sig en bild avsituationen i det aktuella fallet innan de sociala myndigheterna kopplas in. De ön.skemål om bättre möjligheterför de sociala myndigheterna att gripa in bör emellertid beaktas vidutformningen av bestämmelserna i om underrättelse och anstånd vid avhysning.Jag vill lill en början erinra om att gällande lag - liksom beredningsförslaget- utgår från att avhysning skall genomföras skyndsamt, dock tidigast fyra dagarefter det att svaranden har underrättats. Någon bestämmelse om närunderrättelsen skall lämnas eller när avhysningen senast skall vara genomfördfinns inte. I praktiken genomförs avhysningar vanligen mol slutet av den förstaanståndsveckan, dvs. omkring efter underrättelsen. Att tala om attkronofogdemyndigheten i sådana fall medger "anstånd" med avhysningenär knappast träffande. Snarare anger den särskilda anstånds veckan den tid inomvilken avhysningen normall skall vara genomförd. Enligt vad som har kommit fram vidremissbehandlingen förekommer i distrikt med ett stort antal pågåendeavhysningsmål att utsatt förrättningsdag tas till utgångspunkt för beräkningav anstånd. En sådan tillämpning är knappast förenlig med 193 8 UL. Det äremellertid tydligt att anståndsbeslämmelserna med en korrekt tillämpning kanbli illusoriska när del på gmnd av arbetsbelastning eller av annat skäl integår att sätta ut förrättning senast efter underrättelse. Även närförrättning sätts ut t.ex. efter underrättelsen är det anstånd somkronofogde- 1980/81:8 16 kap. 2-4 §§ 111 myndighetenkan medge utan särskilda villkor till stor del konsumerat, om del vidförrättningen framkommer behov av ytterligare anstånd. 1 allmänhet torde fråganändå kunna lösas genom att sökanden ger anstånd. Del är emellertid intetillfredsställande att kronofogdemyndigheten inte själv skall kunna vid behovmedge visst ytterligare anstånd utan krav på gottgörelse från svarandens sida. För att komma lill rätta med nuvarande olägenheterär Jet enligt min mening inte tillräckligt alt justera underrältelsefrislen ochutsträcka anståndstiderna. Bestämmelsema bör i stället konstrueras på ett annatsätt än f n. Det bör sålunda uttryckligen anges såväl när förrättning tidigastfår äga rum som när den normalt bör vara genomförd. Först om den tid somnormalt står till buds visar sig otillräcklig bör det bli aktuellt alt tillämpasärskilda reglerom anstånd med avhysning. Vad först angår den tid då avhysning tidigast fåräga rum anserjag att den nuvarande fyradagarsfristen är för snävt tilltagen.Denna frist bör förlängas till för alt ge svaranden tillräckligtrådmm att ta kontakt med kronofogdemyndigheten och vid behov även med sociala myndighetereller sökanden. För de fall då svaranden är bosatt utomlands kan han emellertidbehöva längre rådrum att ordna sina angelägenheter. I sådana fall börunderrättelseskyldigheten vidare få fullgöras genom att underrättelsen sänds ilösbrev till svaranden under hans utländska adress. Något krav på att svarandenbevisligen skall ha fått del av underrättelsen bör alltså inte ställas upp idessa fall. Fristen bör lämpligen räknas från det att underrättelsen avlämnadesför postbefordran. Med hänsyn till dessa förhållanden förordas attunderrättelsefristen i sådana fall skall utgöra . Vad därefter gäller den tid inom vilken avhysningennormall bör vara genomförd torde denna lämpligen böra bestämmas till fyraveckor från det alt utmätningsmannen mottog exekutionstitel och andrahandlingar som behövs för verkställigheten. I allmänhet torde avhysningen kunnagenomföras efler det alt behövliga handlingar kommit intill kronofogdemyndigheten. Det kan påpekas att enligt inhämtade uppgifterverkställs i de flesta kronofogdedistrikt avhysning från del attansökningen gjordes. Längre tid behövs emellertid i vissa fall. Sätts tidentill får kronofogdemyndigheten större möjlighet att redan vidutsättande av förrättning ta hänsyn lill svarandens behov av rådrum, någol somkan vara till fördel även för arbetsplaneringen. Fyraveckorsfrislen bör emellertid inte görasabsolut. Tiden måsle fä överskridas, om det är nödvändigt med hänsyn tillarbetsläget hos myndigheten. Detsamma bör gälla t.ex. om behövligtförvaringsutrymme för avhyst egendom inte kan uppbringas inom fyraveckorsliden.Några särskUda vUlkor för rätlen att överskrida tiden torde inte böra ställasupp, men ett överskridande bör vara undanlag. Det bör understrykas att detsagda inte tar sikte på situationer då svarandens förhållanden gör det nöd- 1980/81:8 16 kap. 2-4 §§ 772 vändigt att tiden överskrids. 1 sådana fall fårkronofogdemyndigheten i stället ge anstånd med förrättningen. Med den sålunda föreslagnaregleringen torde behovet av formligt anstånd med avhysning minska. Det kommerdock allQämt all finnas fall då sådant behov föreligger. För dessa fall börkronofogdemyndigheten ha möjlighet att, ulan krav på att sökanden fårgotlgörelse, medge anstånd under än f n. Del synes lämpligtatt tiden för sädant anstånd utsträcks lill högst . Denna lid skallräknas från utgången av den nämnda fyraveckorsfrislen. Enligl vad RSV framhåller i sittremissyttrande har bestämmelsen i 193 8 2 mom. andra meningen UL om utsträcktanstånd till högsl under villkor av skälig gotlgörelse inle kommitatt tillämpas i någon nämnvärd omfattning. Uppgifter som har inhämtats frånlandets kronofogdemyndigheter ger vid handen all antalet fall då bestämmelsenhar tillämpats kan uppskattas till 12 för och 25 för . Det kanmed hänsyn härtill övervägas att ta bort nämnda anståndsmöjlighet som, ombestämmelsema i övrigt utformas på sätt här har föreslagils, torde komma attförlora än mer av sin betydelse. Några olägenheter av alt anståndsmöjligheienfinns kvar följer dock knappast. Jag förordar därför att den tas upp även idepartementsförslaget. Eftersom möjligheten alt ge anstånd ulan krav pågottgörelse för anståndstiden föreslås bli utökad från en böremellertid motsvarande inskränkning göras beträffande anstånd enligt andrameningen. Liksom bör således den sammanlagda anståndstiden få uppgålill högst . Jag anser inte att det finnstillräckliga skäl för en bestämmelse om extra anstånd i fall dåexekutionstiteln är av äldre datum. Jag skall återkomma till den frågan ianslutning till 5 8. De nu angivna riktlinjerna förlagstiftningen på området har lagtekniskt kommit till uttryck på följandesiitl. Som första stycke i 2 § har tagits upp en allmänt hållen bestämmelse attavhysning skall genomföras så att skälig hänsyn tas till såväl sökandensintresse som svarandens situation. Avsikten är att understryka att vidavhysningens genomförande båda parters önskemål och behov måste beaktas. I andra stycket av 2 8 ges enbestämmelse om när avhysningen normalt skall vara genomförd. Där sägs allavhysning om möjligt skall ske från det att behövligahandlingar kom in till kronofogdemyndigheten. Av 3 8 följer att avhysningentidigast får genomföras efter det att svaranden har underrättatseller, om han är bosatt utomlands, . Bestämmelser om underrättelse omförestående avhysning har lagils upp i3 §. Underrättelsen kan liksom enliglgällande rätt ske muntligen eller skriftligen. I underrättelsen skall svarandenberedas tillfäUe att inom viss kortare lid yttra sig över ansökningen. Iprincip krävs att svaranden, när underrättelsen sker skriftligen, bevisligen harfått del av denna. 1980/81:8 16 kap. 2-4 §§ 773 alt svaranden har hemvist utomlands görs emellertid iandra stycket undantag från detta krav. Underrättelseskyldigheten får dåfullgöras genom alt underrättelsen sänds i brev under hans utländska adress.Tredje stycket innehåller undantag från underrättelseskyldigheten när svarandensaknar känt hemvist - inom eller utom landet - och det inte har kunnatklarläggas var han uppehåller sig. Beredningen har ingående diskuteratfrågan i vad mån delgivningslagen bör tillämpas vid underrättelse om avhysning.Jag kan i huvudsak ansluta mig till vad beredningen har anfört härom. När detgäller underrättelse av den som är bosatt utomlands förordar Jag emellertid,som jag framhållit, all underrättelseskyldigheten bör få fullgöras på ettenklare sätt. På ytterligare en punkt villjag förorda en annan tillämpning änberedningen, nämligen såvitt avser möjligheten att lämna underrättelse i slutetkuvert i svarandens hemvist eller fästa den på dörren till hans bostad. Enligt15 8 delgivningslagen krävs föratt sådant förfarande skall få användas, förutomatt surrogatdelgivning enligt 12 8 inte är möjlig, att del finns anledning antaatt den sökte har avvikit eller på annat sätt håller sig undan. Enligt beredningenskulle det vara för restriktivt all upprätthålla sist nämnda krav vidavhysning. För egen del menar Jag att den ingripande verkställighetsåtgärd somavhysning utgör motiverar alt nämnda bestämmelser i 15 8 delgivningslagenföljs. I 16 kap. 3 8 beredningsförslagetfinns en bestämmelse om förhör i bl.a. avhysningsmål. Departementsförslagetupptar i 2 kap. 10 8 en för all verkställighet gemensam bestämmelse om förhör. 1 4 § finns bestämmelser om anståndsom beviljas av kronofogdemyndigheten. Enligt första meningen i första stycketfår kronofogdemyndigheten medge anstånd med avhysning under högst två veckorfrån utgången av den tid som anges i 2 8 andra stycket, dvs. när fyra veckorhar förfiutit frän del all handlingarna kom in. Som villkor för att anståndskall få beviQas föreskrivs endast att det behövs av hänsyn till svaranden.Anledning till anstånd kan vara att de sociala myndigheterna behöver dennaytterligare tid på sig för all lösa svarandens bostadsfråga eller att svarandeninom anständstiden får tillträda en ny bostad som han själv ordnat eller allhan då på annat sätt blir i tillfälle att själv ta hand om den egendom somskall avhysas. Andra omständigheter kan vara sjukdom e.d. Kronofogdemyndighetenbör kunna göra en tämligen fri bedömning av behovet, men någon slentrianmässiganslåndsgivning bör inte förekomma. Andra meningen i första stycketinnehåller en bestämmelse om extra anstånd under villkor av skälig ersättning.Denna överensstämmer i huvudsak med vad som gäller. Den förlängning som kankomma i fråga är dock endast i stället för nuvarande tre. Del krävsallQämt synnerliga skäl för att det extra anståndet skall få medges. Däremothar den ytterligare förutsättning som gäller, nämligen att i övrigtotillböriigt intrång i sökandens eller annans rätt inte vållas, fått utgå idepartements- Prop.1980/81:8 16 kap. 5 § 774 Av 2 8 första stycket framgår alt skälig hänsynskall tas till sökandens intresse. Frågan i vad mån sökanden kommer alt lidaförfång genom ett utsträckt anstånd får vägas in i bedömningen av om synnerligaskäl skall anses föreligga. Vid den bedömningen får också beaktas deneventuella förpliktelse sökanden har i förhållande till en tredje man. I andra stycket av 4 8 har tagitsupp en bestämmelse om att anstånd i vissa fall skall räknas från den dag dåförrättning tidigast hade kunnat äga rum i stället för frän utgången av den tidsom anges i 2 8 andra stycket. Här åsyftas fall då svaranden har fått del avunderrättelsen senare än före utgången av nämnda tid. Funnes inle ensådan bestämmelse skulle kronofogdemyndighetens möjlighet att medge anståndvara beskuren i dessa fall. 5 8 Paragrafen innehåller en bestämmelse om att ansökan omavhysning kan förklaras förfallen när anstånd har lämnats av sökanden underlängre tid. Den saknar motsvarighet såväl i gällande rätt som i beredningensförslag. Beredningen erinrarom alt det i motion (1972:18) till riksdag begärdes all den tid inomvilken verkställighet av avhysning får ske skulle begränsas från del alt exekutionstiteln meddelades. Därvid anfördes att detkunde inträffa att en hyresgäst bodde kvar efter beslut om avhysningutan att ha någon hyresrätt och under ständigt hot om att bli avhyst. Motionenhar av överiämnats till beredningen för övervägande (LU 1972:22, rskr1972:277). Enligt vad beredningen framhållerär del inte endast vid avhysning som det kan förekomma att verkställighetpåkallas först efler . De sociala olägenheterna av att frågan omverkställighets genomförande hålls svävande är emellertid särskilt framträdandenär del gäller bostaden. Om en hyresgäst som enligt dom har förverkat sinhyresrätt inte lyckas ordna sin situation genom uppgörelse med hyresvärdeneller genom att anskaffa ny bostad, blir han tills vidare beroende avhyresvärdens välviQa. Motsvarande kan uppkomma i fråga om avhysning frånbostadsrältslägenhet eller arrende m.m. Beredningen påpekar att det isådana fall som här har berörts inle sällan görs gällande att hyresförhållandetskall fortsätta enligl överenskommelse mellan parterna. En sådan invändningskall prövas enligt 3 kap. 24 8 andra stycket beredningsförslagel. Undanlagsviskan det ha förflutit så efter domens meddelande att redan de yttreförhållandena utgör stöd för invändningen, t.ex. om svaranden har fåll sittakvar i lägenheten och betalt sin hyra efter domen. Om sökanden isådant fall inte kan visa att det har förelegat någon alldeles särskildomständighet som har föranlett att verkställighet inte påkallats, kan enligtberedningen förmodas att ett nytt hyresförhållande har uppkommit, och 1980/81:8 16 kap. 5 § 775 sökanden får då hänvisas att väcka talan vid domstol omhan vill driva saken vidare. Även om endast harförflutit efter domens meddelande kan del enligt beredningen tänkas atthyresgästens invändning om att ett nytt hyresförhållande uppstått har skäl försig. Den omständigheten att hyresvärden har visat tillmötesgående och integått så bryskt till väga eller att han mottagit hyra i avvaktan på domensverkställande är emellertid inte tillräcklig för alt invändningen skall ansesbeaktansvärd. Beredningen anser att man in dubio får anta att hyresvärden någontid har hållit fast vid sin ståndpunkt i avhysningsmålet. Det måste alltså, närinte har förflutit, finnas något positivt som stöder ett påståendeatt värden ändrat ståndpunkt.