prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — 1stället bör gälla att om två auktioner har hållits och anledning saknas antaatt egendomen kan säljas inom rimlig tid, nytt försäljningsförsök inte skallgöras. Om sökanden i enskilt mäl anser att kronofogdemyndigheten har felbedömtmöjligheten till försäljning, kan han överklaga myndighetens beslut att avbrytaförfarandet. anser att två auktioner ovillkorligen börbefria kronofogdemyndigheten från skyldighet att försöka sälja egendomen på entredje auktion. Bestämmelsen iförsta stycket av beredningens förslag om när nytt försäQningsförsök skall ägarum avses uppenbarligen omfatta även det fallet att. sedan anstånd har lämnatsmed betalningen frånsett handpenning, inropet blir ogiltigt enligt 5 8 tredjestycket på grund av alt återstående del av köpeskillingen inte betalas inom föreskrivenlid. I sak godtar jag, i likhet med remissinstanserna, förslaget. Av denföreslagna lydelsen synes emellertid inte otvetydigt framgå alt även nyssnämndafall omfattas av bestämmelsen. 1 departementsförslaget har därför förstastycket jämkats någol. Där anges alt om det inte sker inrop som godtas ochfullföQs genom att köpeskillingen eller handpenning betalas genast, nyttförsäljningsförsök skall göras, om inte sökanden avstår därifrån. I en andramening tilläggs alt detsamma gäller, om inrop har blivit ogUtigt enligt 5 8tredje stycket. Beredningens förslag i paragrafensandra stycke att kronofogdemyndigheten får avvisa begäran om nyttförsäljningsförsök, om två auktioner har hållits ulan att egendomen har blivitsåld och anledning saknas anta alt 1980/81:8 9 kap. 7 § 615 den kan säljas inom rimlig tid, har kritiserats av tvåremissinstanser. För egen del vill jag framhålla följande i saken. När försökatt sälja viss egendom har gjorts vid två auktionslillfällen utan att leda tillnågot resultat, torde del ofta inte finnas fog för antagande att nyttförsäljningsförsök skall ge resultat. kan det emellertid finnas stödför sådant anlagande, l.ex. om de misslyckade försöken har berott påtillfälliga omständigheter eller om efterfrågan på sådan egendom som är ifråga är säsong-betonad. Man kan ocksä tänka sig att det efler två misslyckadeauktionsförsök framstår som genomförbart att säQa egendomen under hand.Undantagsvis kan det också länkas att inrop två gånger har blivit ogiltigtenligt 5 8 tredje stycket. I sådant fall torde möjligheten att uppnå resultatvid ett tredje försök ofta vara större än när det misslyckade resultatet harberott på att något godtagbart bud över huvud inte har avgells vid auktionen.När det undantagsvis efter två misslyckade auktioner finns skäl anta altegendomen kan säljas inom rimlig tid, bör enligt min meningkronofogdemyndigheten vara skyldig att pröva den möjligheten, om inte sökandenavstår därifrån Qfr 10 kap. 21 S andra stycket och 12 kap. 42 8 andra stycket idepartementsförslaget). Jag godtar alltså beredningens ståndpunkt. I beredningens förslag anges attkronofogdemyndigheten under angivna förutsättningar får avvisa begäran om nyttförsäljningsförsök. Denna lydelse synes mindre lämplig med hänsyn till att detenligt första stycket i paragrafen inte krävs någon särskild begäran frånsökanden för att nytt försäljningsförsök skall göras. 1 departementsförslagetanges i stället att om två auktioner har hållils utan alt egendomen har blivitsåld och anledning saknas anta att den kan säljas inom rimlig tid, nyttförsäljningsförsök inte skall göras, I övrigt överensstämmer paragrafeni departementsförslaget med beredningens förslag, 7 8 Paragrafen, som motsvarar 10 kap. 7 8 i beredningensförslag, innehåller bestämmelser om ianspråktagande av handpenning når inrophar blivit ogiltigt. För det fallet attanstånd enligt 96 8 I mom. UL har lämnats med betalning för exekutivt såldegendom och betalningen uteblir innehåller 3 mom. tredje-femte meningarna isamma paragraf bestämmelser hur del skall förfaras med den handpenning somenligt I mom. har skolat lämnas. Därom gäller att kostnaderna för den förstaförsäQningen samt för vård och förvaltning av egendomen mellanförsälj-ningama skall betalas ur handpenningen. Om köpeskillingen vid den nyaförsäQningen understiger det bud som har antagits vid den första försäljningen,skall återstoden av handpenningen användas för att så långt den förslår läckaskillnaden. Vad som inte behöver tas i anspråk härtill skall betalas tillbaka.I UL nämns inte särskilt det fallet att någon ny försäQning 1980/81:8 9 kap. 8 § 616 inte äger rum. 1 sådant fall torde handpenningen fäanvändas till täckande av de kostnader som har uppstått intill dess förfarandetavbryts. Överskott skall återställas. Första stycket i 10kap. 7 8 i beredningens förslag motsvarar de nuvarande bestämmelsema i 96 8 3mom. tredje-femte meningarna UL. Efter mönster av 22 8 SfL, 23 8 LfL och 43 8FfL har tillfogats en bestämmelse enligt vilken hela handpenningen skall varaförverkad, om ny auktion hålls och egendomen inte blir såld. Likaledes efter mönster av nämndalagrum i SfL, LfL och FfL har som andra stycke i paragrafen tagits uppbestämmelser enligt vilka, om ny auktion inte hålls, handpenningen skallanvändas till betalning av förrättningskostnader som har blivit onyttiga.Därmed Jämställs i förslaget kostnadsersättning enligt 18 kap. 15 8. Vad sominte behöver tas i anspråk skall återlämnas. Föredraganden.Departementsförslaget överensstämmer med beredningens förslag, dock alt vadsom sägs i andra stycket i beredningens förslag om ersättning för s.k.processkostnad saknar motsvarighet i departementsförslaget. 8 8 I paragrafen, som motsvarar 10 kap. 8 8 i beredningensförslag, regleras försäljning under hand. Annan lös egendom änregistrerat skepp (inkl. registrerat skeppsbygge), luftfartyg eller ititecknadereservdelar lill luftfartyg får enligt 96 a S I mom. UL säljas under hand istället för på auktion, om det är sannolikt att avsevärt högre köpeskilling kanuppnås därigenom. En ytteriigare förutsättning är dock att del kan antas altegendomen inte är föremål för okänd sjö- eller luflpanträtt. skall gäldenären, sökanden och envar annan, vars rätt är beroende avförsäQningen och som är känd för utmätningsmannen, om möjligt få tillfälle altyttra sig. Beträffande tillvägagångssättet vidunderhandsförsäljning föreskrivs i 96 a S 2 mom. att utmätningsmannen innansådan försäljning sker skall infordra anbud genom kungörelse, som förs in i deneller de ortstidningar som utmatningsmannen bestämmer, eller på annat lämpligtsätt. Avges inte anbud som utmätningsmannen anser sig böra godta, skall auktionsättas ut. Enligt 3 mom. i samma paragraf har i övrigt 918 2 och 5 mom. samt 92och 96 SS motsvarande tillämpning i fråga om underhandsförsäljning. (1918 2mom. ges föreskrifter om utbrytande av utmätt ägarhypotek som utgörs av andel iinteckning i luftfartyg eller reservdelar och om friskrivande från personligtbetalningsansvar när hel sådan inteckningshandling har blivit utmätt och skallsäljas. 91 8 5 mom. innehåller föreskrift om anskaffande av gravationsbevisbeträffande företagsintecknad egendom. 1 92 S regleras försäljning av lösegendom som någon innehar 1980/81:8 9 kap. 8§ 617 som handpant eller med retentionsrätt. 1 96 8 slutligenmeddelas bestämmelser om betalning av lös egendom som säljs på auktion och omianspråktagande av handpenning m.m.) Första och andrastyckena i 10 kap. 8 8 i beredningens förslag motsvarar 96 a § I och 2 mom. UL.Bestämmelse om hur anbud skall fordras in bör enligt beredningen meddelas iadministrativ ordning. 1 fråga om hänvisningen i 96 a 8 3mom. till 918 2 och 5 mom. framhåller beredningen all enligt förslaget denordning som har genomförts beträffande pantbrev i fast egendom och som numeragäller även beträffande pantbrev i skepp skall tillämpas även i fråga omskuldebrev som är intecknat i luftfartyg eller reservdelar därtill (10 kap. 178) samt alt bestämmelse om anskaffande av gravationsbevis beträffandeföretagsintecknad egendom bör meddelas i administrativ ordning. Som tredje stycke i 10 kap. 8 § iberedningens förslag har tagits upp föreskrift att 4 och 5 88 skall tillämpas ifråga om försäljningsvillkoren vid underhandsförsäljning. Bestämmelsenmotsvarar hänvisningen i 96 a 8 3 mom. UL till 92 S och delvis hänvisningenlill 96 8 UL. Beredningen framhåller att det inle för de enkla fall avunderhandsförsäljning som omfattas av 10 kap. 8 8 har ansetts motiverat att ilagen la in någon bestämmelse, motsvarande föreskriften i 58 8 sista stycketFfL om alt överexekutor bestämmer de köpevillkor som inte har fixerats i lagen.Självfallet skall kronofogdemyndigheten vid tillämpning avunderhandsförsäljning i hithörande fall iaktta de regler till iredje mansskydd som föreskrivs i 9 kap. 1 övrigt finns enligl beredningen föga utrymme förvariation i köpevill koren, frånsett att kronofogdemyndigheten i vaGe särskilt fall måsle bestämma vad försäljningen avser för objekt. Den hänvisning till 96 8 UL som 96a 8 3 mom. innehåller har, anför beredningen, i övrigt sin motsvarighet ifiärde stycket första meningen i 8 8. Andra meningen bör jämföras med 58 8femte stycket andra meningen FfL. Del är enligl beredningen tveksamt om dettatillägg, jämfört med 96 a § 3 mom. UL, innebär någon ändring i sak. Elenaremissinstanser förordar Jämkningar i fråga om förutsättningarna förunderhandsförsäljning och förfarandet vid sådan försäljning. anser tiden mogen attutöka möjlighetema till underhands-försäljning och föreslår att ordet"avsevärt" i första meningen av paragrafens första stycke får utgå.Samma Jämkning föreslås av TCO, som framhåller alt det ofta är svårt att avgörahuruvida en underhandsförsäljning kan ge bättre ekonomiskt resultat änauktionsförsäQning. kan underhandsförsäljning oftavara en förmånlig försäljningsform i fråga om ovanliga objekt. Snabbrealisation är i allmänhet lill fördel för såväl borgenären som gäldenären.Gällande förutsättningar för underhandsförsäljning har medfört att sådanförsäljning tillämpas i mycket begränsad utsträckning. 1980/81:8 9 kap. 8 § 61S de föreslagna villkoren för underhandsförsäljning äralltför stränga. Enligt föreningen bör underhandsförsäljning medges, om mandärigenom sannolikt kan erhåUa godtagbar köpeskilling och undvika onödigtidsutdräkt. Som har nämnts under I 8 anser även RSV all de föreslagnavillkoren för underhandsförsäljning är alltför stränga. 1 fråga om förslaget att kändasakägare om möjligt skall få tillfälle alt yttra sig om underhandsförsäljningförordar RSV att skyldigheten att bereda sakägare sådant tillfälle inskränkstill fall när anledning förekommer därtill. Samma Jämkning föreslås avlänsstyrelsen i lån. som framhåller att sakägarna i allmänhet tordesakna intresse för försäljningssätlet. Beträffande tillvägagångssättel vidunderhandsförsäljning ifrågasätter om anbud alltid skall behövafordras in. Därigenom försenas ärendet, vilket kan innebära alt en godförsäQningsmöJlighet försitts. Enligl RSV bör bestämmelsen om anbudsförfarandeutformas så, att anbud inle behöver fordras in när spekulanter, som är villigaalt betala godtagbart pris, ändå är kända. RSV förordar också att bestämmelsenom att auktion skall sällas ut, om godtagbart anbud inte lämnas, får utgå.Kronofogdeföreningen anser att kronofogdemyndigheten bör ha möjlighet att meraformlöst än f.n. sälja utmätt lös egendom med anlitande av deförsäljningsorganisationer som står till buds. bör regeln omanbud innehålla att anbud skall fordras in om anledning förekommer därtill. I fråga om hänvisningarna iparagrafens tredje och Qärde stycken till tidigare paragrafer i kapitletframhåller Ä5 V att om underhandsförsäljning jämställs med auktionsförsäQningenligt verkets förslag, del bör hänvisas även lill 6 8 i tillämpliga delar. Ett par remissinstanser berörfrågan om underhandsförsäljning av egendom som kan bli föremål för sjö- ellerluflpanträtt. framhåller att eftersom underhandsförsäljning intekungörs, förslaget skyddar endast okända panthavare vilkas panträtt gäller iegendom som kan antas vara föremål för okänd sjö- eller luftpanträtt. om en nöjesbåt kan vara föremål för okänd sjöpanlrätt äremellertid så gott som omöjligt, även om sannolikheten kan te sig obetydlig. Dådel gäller alt säkra möjliga rättighetshavare, vilkas rätt upphör efterförsäljning, skulle man tvingas tillgripa auktion. Om inte ett fastkungörelseförfarande kan generellt upprätthållas till förmån försjöpanlhavarna, bör bestämmelsen i 249 8 sjölagen om upphörande av sjöpanlrättefter exekutiv försäljning jämkas. Hovrätten anser alt auktionsförsäljning ioch för sig inle är någol önskvärt för en sjöpanlhavare och ibland kan varadirekt i strid med hans intresse, l.ex. om bättre pris troligen skulle uppnåsvid underhandsförsäQning. Enligl utredningen angående inskrivning av rätt tilllujlfartyg m.m. bör det inte förbises att alla fartyg, t.o.m. fartyg underbyggnad, kan bli föremål för sjöpanlrätt från och med sjösättningen. 1980/81:8 9 kap. 8 § 619 årsändringar i UL skulle försäljning av utmätt egendom alltid ske på auktion.Införandet av möjlighel att sälja utmätt lös egendom under hand var såvälprincipiellt som praktiskt sett en viktig nyhet. Sådan försäQning har dock intekommit till användning i åsyftad omfattning. På begäran avJustitiedepartemenlel har undersökts i vilken utsträckning utmätt lös egendomsåldes under hand . Av undersökningen framgår attunderhandsförsäljning dessa år förekom i endast 140 resp. 134 fall i helalandet. 1 18 kronofogdedistrikt, däribland , ägde över huvudinte någon underhandsförsäljning rum. Den egendom som oftast såldes under handutgjordes av maskiner, fordon av olika typer och varulager. Enligt beredningens förslag skallsom förutsättning för underhandsförsäljning gälla all del är sannolikt attavsevärt högre köpeskilling kan uppnås genom sådan försäljning än genomförsäljning på auktion. Förslaget, som överensstämmer med gällande rätt, harkritiserats av några remissinstanser, vilka har ansett att förutsättningama börmjukas upp. För egen del ser Jag på saken på föQande sätt. Som beredningen har anfört börutmätt egendom tillgodogöras på sätt som ger så bra ekonomiskt resultat sommöjligt. Genom försäljning under hand torde ofta kunna uppnås högreköpeskilling än genom försäljning på auktion. Köpeskillingens storlek äremellertid inte ensam avgörande för valet av försäljningsform. Hänsyn måsteockså tas bl.a. till kostnaderna för de olika försäljningssälten och det arbetesom kronofogdemyndigheten måste lägga ned på försäljningen. Frågan i vad månutmätt egendom bör säljas under hand har sålunda samband médtillvägagångssättet vid sådan försäljning. Beträffande det närmare förfarandetvid underhandsförsäljning vill Jag nämna följande. Utmärkande för auktionsförsäljningär all det ankommer på dem som är intresserade av att köpa utbjuden egendom atti konkurrens med varandra genom bud ange det pris som de är villiga all betala.På motsvarande sätt skall vid underhandsförsäljning enligt 96 a 8 UL anbudinfordras från spekulanter. Att initiativet till angivandet av ett pris skalltas av den som är intresserad av att köpa egendomen verkar i förening medkonkurrensen med andra spekulanter prishöjande. Även enligt beredningensförslag skall underhandsförsäljning föregås av anbudsförfarande. Några remissinstanserhar däremot ansett alt anbud inte alltid skall behöva fordras in. En ordning ulan anbudsförfarandeskulle tydligen innebära att kronofogdemyndigheten själv fastställdeköpeskillingen och därefter sålde lill den som var beredd att betala dettapris. Köpeskillingen skulle då troligen i allmänhet överensstämma med det värdepå egendomen som har åsatts i samband med utmätningen. Genom en sådan ordning,som torde kräva att köpeskillingen godkänns åtminstone av gäldenären, skulleman emellertid förlora den prishöjande effekten av konkurrensen mellan olikaspekulanter, som själva har all ange det pris som de är villiga att betala.Det Prop.1980/81:8 9 kap. 8 § 620 kundemöjligen övervägas att för särskUda fall medge undantag från anbudsförfarande,om tillräckliga garantier föreligger för att tillräckligt högt pris likväluppnås. Man skuUe emellertid sannolikt inte vinna mycket med en sådan ordning.Anbudsförfarandet behöver nämligen inle göras mera omfattande än vad sakenkräver. Jag anser alltså att underhandsförsäljning alllid bör föregås av ettanbudsförfarande. Jag återkommer i det följande närmare till förfarandet vidinfordrande av anbud. Frågan i vad mån utmätt lös egendom bör säQas underhand i stället för på auktion måste ses mol bakgrund av det sagda.Underhandsförsäljning är som regel mera omständlig än auktionsförsäQning. Denkräver alltså större arbetsinsats av kronofogdemyndigheten och därmed störrekostnader för staten. Den föranleder i allmänhet också större utgifter förkungörande. Ofta torde också underhandsförsäQning la längre lid i anspråk änförsäQning på auktion. Härav föQer att del inte kan komma i fråga att tillämpaunderhandsförsäQning beträffande flertalet slag av lös egendom, även om man kanräkna med ungefär lika stor köpeskilling som vid försäQning på auktion.UnderhandsförsäQning torde lämpa sig bäst beträffande egendom, som intresserarendast en viss kategori eller eQest ett begränsat antal personer och som harett förhållandevis högt värde, l.ex. maskiner eller fordon av speciella slag. Isådana fall torde auktion som regel inte vara så ändamålsenlig, medanförsäljning under hand ofta bör kunna leda lill ett betydligt bättre resultat.Ibland torde det vara lämpligt med underhandsförsäQning efter ett misslyckatförsök att sälja viss egendom på auktion. Som framgår av det tidigare sagda harunderhandsförsäljning hitintills inle kommit lill användning i någon störreutsträckning. Det synes emellertid uppenbart alt sådan försäljning skulleutgöra en lämplig försäQ-ningsform i avsevärt fler fall än den ringa omfattningi vilken den hitintills har tillämpats. Förutsättningama för underhandsförsäljningbör därför Jämkas. Det är dock inle möjligt att helt likställaauktionsförsäljning och underhandsförsäljning i den meiningen att ävenunderhandsförsäljning skulle bli en ordinär försäljningsform i fråga om meravanlig lös egendom. Försäljning på auktion måsle alkjämt vara huvudregel, medanförsäQning under hand bör komma till användning under vissa fömtsättningar. Somframgår av I 8 i förevarande kapitel i departementsförslaget och motivendärtill har Jag emellertid anseti lämpligt att nämnda paragraf utformas så, altde båda försäQningssätlen mera sidoställs än i beredningens förslag. Beredningens förslag innehåller, som har nämnts idel föregående, som villkor för underhandsförsäQning att del är sannolikt attavsevärt högre köpeskilling kan uppnås genom sådan försäQning än vidförsäljning på auktion. Det torde emellertid ofta vara svårt förkronofogdemyndigheten att med någorlunda säkerhet konstalera att avsevärt högrepris sannolikt kan erhållas vid försäQning under hand. För attunderhandsförsäQning skall komma till användning i fall då sådan försäljning ärmera ändamåls- Prop.1980/81:8 9 kap. 8 § 621 enligän auktionsförsäQning bör därför ordet "avsevärt" utgå. Det synestillräckligt att kronofogdemyndigheten bedömer som sannolikt att man vid underhandsförsäQningkan erhålla högre köpeskilling. Som jag har framhållit i det föregående är det inteendast köpeskillingens storlek som bör vara avgörande för försäQningsformen.Även andra faktorer måsle beaktas, särskilt kostnaden för underhandsförsäljning,det arbete som sådan försäQning kräver och eventuell tidsutdräkt. Vid sidan omkravet på högre köpeskilling bör därför som villkor för underhandsförsäQningställas upp att sådan försäQning även i övrigt är ändamålsenlig. 1 beredningens förslag anges att ulmätt egendomunder angivna förutsättningar "får" säljas under hand. Del äremellertid tydligt all befogenheten att sälja ulmätt egendom under hand inlefår begagnas av kronofogdemyndigheten efler fritt skön. Det åligger givetvismyndigheten att efter objektiva grunder pröva vilken försäQningsform som är denlämpligaste i det enskilda fallet. För att en inte avsedd tillämpning skallförhindras används på motsvarande stäUe i departementsförslaget ordet"bör". Enligl beredningens förslag skall, i huvudsakligöverensstämmelse med gällande rätt, sökanden, gäldenären och annan kändsakägare vars rätt beror av försäQningen om möjligt få tillfälle att yttra sigi frågan om egendomen skall säljas under hand. Ett par remissinstanser haran.sett att sakägarna inte skall behöva höras annat än när anledning förekommerdärtill. För egen del villjag framhålla att sakägarna har ett befogat intresseav att försäQningen leder till ett så gott ekonomiskt resultat som möjligt. Detorde däremot i allmänhet inte i och för sig ha något intresse av det sätt påvilket försäljningen sker. Som regel torde de inte heller kunna bidra med någraavgörande synpunkter vid valet av den ena eller den andra formen. Omgången medatt bereda sakägama tillfälle att yttra sig fördröjer också försäQningen ochnågon gång kan kanske ett fördelaktigt tillfälle tiil underhandsförsäljningdärigenom försittas. Jag delar därför de kritiska remissinstansernas mening altsakägarna inte skall behöva höras i alla mål. En möjlighet skulle vara att krävaatt sakägarna eller i vart fall gäldenären, i stället godkänner köpeskUlingen,En sådan ordning synes dock inte lämplig. Jag föreslår därför alt sakägarna skall höras näranledning föreligger därtill. Sådan anledning kan vara att det framstår somtveksamt vilken försäljningsform som är den lämpligaste och sakägama kan väntasbidra med underlag för bedömningen. När sakägama bör höras, kan detta ske ivUkel skede av målet som helst. Hörandet bör dock inte föregås avkostnadskrävande åtgärder, som kan bli utan mening om försäQning befinns böraske på auktion. Den föreslagna bestämmelsen hindrar naturligtvis inte attkronofogdemyndigheten samråder med gäldenären i frågan vilka som kan länkasvara intresserade av alt förvärva egendomen och 1980/81:8 9 kap. 8 § 622 bästa sättet alt nä dessa. 1 detta sammanhang villjagerinra om alt kända borgenärer, som på grund av särskild förmånsrätt har rättlill betalning ur egendom som skall säljas under hand, bör genom underrättelseberedas tillfälle att anmäla sina anspråk före fördelningen Qfr 8 kap. 10, 12och 13 88). härom kan meddelas av regeringen. Som har berörts i det föregåendeskall enligt departementsförslaget underhandsförsäljning alltid föregås av altanbud fordras in. Delta bör i allmänhet ske genom kungörelse i tidning.Annonseringens omfattning får bero av omständigheterna i del särskilda fallet.Om spekulanter slår att finna inom en viss yrkeskategori eller annan grupp,l.ex. beträffande en specialmaskin, kan det vara lämpligt att annonseringendast sker i facktidning. Om tänkbara spekulanter är få och kända, kankronofogdemyndigheten avstå från annonsering och vända sig direkt till detänkbara intressenterna och bereda dem tillfälle att avge anbud. Även omegendomen i och för sig kan intressera en större krets eller allmänheten, böranbudsförfarandet kunna begränsas till att avse en mindre krets. I fråga omt.ex. antikviteter eller smycken bör sålunda kronofogdemyndigheten kunna vändasig till ett mindre antal handlare i branschen och anmoda dem alt inkomma medanbud, om ett sådant förfarande i det särskilda fallet kan anses lämpligt. Närfråga är om egendom som brukar säljas till viss uppköpare, börkronofogdemyndigheten kunna säQa till denne till dagspris. Över huvud böranbudsförfarandel inle göras mera omständligt än vad saken påkallar. ärnaturiigtvis inle tvingad alt anta något av avgivna anbud. Även om det högstaanbudet i och för sig är godtagbart, bör bestämmelsen om anbudsförfarande intehindra kronofogdemyndigheten att anordna auktion mellan dem som har avgett dehögsta anbuden för att därigenom uppnå ännu högre pris, om det någon gångskulle vara lämpligt. bör vid behov kunna anlita mäklareeller annan lämplig person för att infordra anbud och i övrigt förberedaunderhandsförsäljning, t.ex. beträffande byggnad på annans mark. Det måste dockbeaktas att sådant anlitande kan medföra betydande kostnad. om infordrande av anbud m.m. kan meddelas av regeringen.