prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Om utbetalning har skett i fall som avsesi 14 kap. 16 eller 17 8, kan del senare visa sig alt beloppet skall lUlkommaannan sakägare. Sakägare kan också ha fått lyfta medel, när någon som i förstahand hade rätt till dem har underlåtit att förete fordringsbeyis eller i övrigtfullgöra vad som krävs för alt få lyfta miedlen. Om denne senare fullgör vadsom förutsätts för betalning till honom, blir återbetalning aktuell. Även ifall som har nämnts bör enligt beredningen kronofogdemyndigheten kunnautsöka beloppet utan att särskild exekutionstitel krävs för ändamålet. På grund av det anförda föreslår beredningen somförsta mening i 22 8 att om beslut om fördelning eller utbetalning ändras,kronofogdemyndigheten skall på begäran utsöka vad som skall betalas tiUbaka. Iandra meningen anges att motsvarande gäller om medel som någon har fått lyftaenligl 16 eller 17 8 skall tillkomma annan sakägare eller om borgenär har fåttlyfta medel enligt 20 8 och den som har bättre rätt till medlen anmäler sig ochfullgör vad som krävs för betalning till honom. Beredningen påpekar all av 19kap. 41 8 andra stycket beredningsförslaget följer att när hovrälten har ändratkronofogdemyndighetens beslut om fördelning eller . utbetalning, vad som skallbetalas tillbaka får utsökas först sedan hovrättens beslut har vunnii lagakraft, såvida inle hovrätten har förordnat annat. Beredningens förslag innehåller i 3 kap. 26 8bestämmelser om återgång av verkställighet för det fallet att exekutionstitelnupphävs. Vad som där sägs är enligt beredningen tillämpligt även närredovisning och utbetalning har skett enligt 14 kap. Departementsförslaget överensstämmermed beredningens förslag. Som framgår av paragrafens lydelse avser den fleraolika situationer. 1 vissa fall förutsätts för återbetalningsskyldighet att saken har prövats av - domstol.För alt bestämmelsen skall bli tillämplig krävs därvid i princip all domstolensavgörande har vunnit laga kraft. I fall då frågan är beroende av hovrättensprövning av besvär över kronofogdemyndighetens beslut följer av 18 kap. 17 8andra stycket i departementsförslaget att utbetalt belopp får utsökas förstsedan hovrättens ändringsbeslut har vunnit laga kraft, såvida inte hovrättenhar förordnat om omedelbar återbetalning. Motsvarande gäller närexekutionstiteln har upphävts (3 kap. 22 8). Någon särskild föreskrift om detnu sagda kan inte anses behövlig i förevarande paragraf. 1980/81:8 13 kap. 21 § 709 I fall då den som har fått lyftamedel är återbetalningsskyldig och utsökning skall ske finns i allmänhet säkerhetsom har ställts för eventuell återbetalning. Bestämmelser om hur ställdsäkerhet skall las i anspråk av kronofogdemyndigheten finns i 2 kap. 26 8. Särskilda föreskrifter beträffande allmänna mål 21 8 1 denna paragraf ges föreskrifter beträffande kapitletstillämpning i allmänna mål. Den saknar motsvarighet i beredningens förslag. Beredningenföreslår inle några uttryckliga undantag från kapitlets tillämpning i allmännamäl. Beredningens förslag utgår emellertid från att regeringen skall kunnameddela föreskrifter som avviker från balken (I kap. 8 8 i beredningensförslag). Sådana avvikande bestämmelser har förutsatts skola meddelas bl.a.beträffande redovisning. RSV framhålleratt det i andra författningar, främst medelsförvaltningskungörelsen (1964:886),finns bestämmelser som reglerar redovisningen i allmänna mål, 1 sådana målfinns sålunda inte något utrymme för tillämpning av 2 8 beredningsförslaget omtidpunkten för redovisning, Bestämmelsema i 5 8 om ränta som har upplupit påinflutna medel kan endast bli tillämpliga i sådant allmänt mäl där fördelningskall ske med enskild borgenär. Detsamma gäller bestämmelserna i 3 och 6-15 88.Enligl RSV kan inte heller bestämmelsema att säkerhet måsle ställas förutbetalning i 16, 17, 20 och 21 88, liksom ej heller övriga bestämmelser omutbetalning i 18, 19 och 22 88, bli tUlämpliga i allmänna mål. RSV förordar attkapitlet ses över så alt beslämm.elsemas begränsade tillämplighet i sådana målframgår klart. Även i framhåller som önskvärt allbestämmelsemas tillämplighet i allmänna mål förtydligas, Kronofogdeföreningenfömtsätter att åtskilliga från kapitlet avvikande bestämmelser måsle finnas ifr.äga om allmänna mål. Frågan om redovisinglill staten resp. kommun i allmänna mål är f.n. reglerad i särskildaförfattningar, bl.a. i medelsförvaltningskungörelsen. Regleringen av dennafråga bör även i fortsättningen hållas utanför utsökningslagstiftningen. Häravföljer alt förevarande kapitel om redovisning i princip inte bör varatillämpligt i allmänna mål. Efter utmätning i allmänt mål kanemellertid ibland finnas enskild borgenär som har anspråk på betalning urinflutna medel, t.ex. då utmätningen har avsett handpanlsatt egendom elleregendom som häftar för företagsinteckning eller annan inteckning. Ett annatfall är att den utmätta egendomen har utmätts även för enskild borgenärsfordran. Beträffande enskild borgenär bör kapitlets bestämmelser givelvistilllämpas, även om utmätningen har sketl på grund av statens resp. kommunsfordran som drivs in som allmänt mål. Att enskild borgenär kan konkurrera medstaten Prop.1980/81:8 14 kap. 710 resp,kommun medför också att vissa bestämmelser i kapitlet i sådant fall bör blitillämpliga på målet i dess helhet. Mol bakgrund härav vill jag framhålla följandebeträffande de enskilda bestämmelserna i 13 kap. Vad som sägs i I 8 omlidsfrist för redovisning bör inte gälla i allmänt mål såvitt avser statenresp. Bestämmelsema i 2 och 3 88 om ränta och om ianspråktagande avsäkerhet för handpenning m.m. bör däremot g:älla även i allmänna mål.Beträffande 2 8 kan nämnas all om enskild borgenär inte har gjort anspråk påbetalning i allmänt mål, del i princip inle torde förekomma någon ränta. Bestämmelserna om fördelning i 4-9 88 bör i allmäntmål tillämpas, förutom då det är särskilt föreskrivet attfördelningssammanlräde skall äga rum. endast då fördelning skall ske medenskild borgenär. Som har nämnts under 7 8 bör emellertid befogenheten förkronofogdemyndigheten alt själv pröva tvist inte få utnytQas i allmänt mål, omstatens eller kommunens fordran berörs av tvisten. De särskilda reglernabeträffande fast egendom m.m. i 10-12 88 bör alltid gälla efter utmätning avsådan egendom. .Avräkningsregeln i 13 8 skall, som har nämnts i motiven tillparagrafen, inle tillämpas i allmänna mål såvitt avser staten resp. kommun. Av bestämmelserna om utbetalning bör 14 8 integälla i allmänna mål beträffande staten resp. kommun. 15-19 88 bör däremotgälla även i fråga om staten resp, kommun i allmänt mål i den mån de kantillämpas. Av 2 kap. 27 8 i departementsförslaget föQer emellertid att statenoch kommun är befriade från att ställa säkerhet. Den avslutande föreskriften iavsnittet om utbetalning, vilken handlar om utsökning av medel som skallbetalas tillbaka, synes inte böra gälla i allmänna mål beträffande staten ellerkommun Qfr 3 kap. 23 8 jfrd med 22 8). I enlighet med det sagda anges i 13 kap. 21 8 idepartementsförslaget att bestämmelserna i 1, 13, 14 och 20 88 inte gäller iallmänt mål såvitt avser' staten eller kommun som sökande saml att inte heller4-9 88 gäller i sådant mål annat än om fördelning skall ske med enskildborgenär eller det är särskilt föreskrivet att fördelningssammanlräde skallhållas. Slutligen föreskrivs att bestämmelsen i 7 § tredje stycket inle färtUlämpas, om statens eller kommunens fordran berörs av tvisten. Verkan av exekutiv forsiäljning m.m. Delta kapitel, som motsvarar 15 kap. i beredningensförslag, reglerar exekutiv försäljnings verkan mot tredje man som gör anspråkpå äganderätt till den sålda egendomen samt köparens rätt i sådana fall. ÄvenIredje mans rätt efter indrivning av utmätt fordran uppmärksammas. F.n. saknas i fråga om egendom iallmänhet uttryckliga bestämmelser om vilken rält somi efter exekutivförsäQning tillkommer 1980/81:8 14 kap. iredje man som var rätt ägare lill den sålda egendomen. Som princip tordegälla alt exekutiv försäljning inte ger bättre rätt för köparen än frivilligförsäljning. Rättsläget är någol osäkert i fråga om lösöre. Beträffande sådanegendom blir köparen i vart fall skyddad med tillämpning av vad som gäller omgodtrosförvärv. 1 fråga om registrerat skepp m.m. och fast egendom finns numerasärskilda bestämmelser (213 a UL), som innebär att förvärvaren i princip ärskyddad när försäljningen har vunnit laga kraft och köpeskillingen eriagts (senärmare under 3 8). Beredningen erinrar om att den i 5kap. har tagit upp bestämmelser som beträffande egendom av alla slagtillerkänner kronofogdemyndigheten befogenhet att ge föreläggande för tredjeman som påstår bättre rätt att väcka talan vid domstol. När föreläggande inleiakttas, är saken klar. Vad som behöver diskuteras här är enligl beredningenhuruvida försäljning som kronofogdemyndigheten gör ovetande om eller utanbeaktande av tredje mans rätt skall slå sig mot tredje mannen. Det skulle enligl beredningen från enbartexekutionsrättslig synpunkt innebära en , om exekutiv försäljning överhela linjen kunde medföra ovillkorligt skydd för köparen, frånsett fall dåköparen har förfarit svikligl. Beredningen har emellertid funnit det vansklig!att gå så långt, i allt fall om staten inte ersätter tredje man eventuellförlust. Då det är tveksamt om statsmakterna vill ta på sig ett sådant ansvarför alla exekutiva försäQningar, har beredningen ansett sig böra upprätta sittförslag från den utgångspunkten att staten i princip inte inträder som garant. Beredningen framhåller all lösa saker i allmänhetinte är föremål för nägon registrering och all i den mån registrering sker,l.ex. av bilar, denna inle är lika kvalificerad som förhållandet är beträffandefast egendom och skepp. Del kungörande som sker när lös sak säQs på auktion gerregelmässigt inte heller samma upplysning om vad försäQningen gäller somkungörandet när fast egendom eller skepp skall säQas. Om misstag äger rum ochegendom som kan vara föremål för vanligt godtrosförvärv säljs till köpare som äri god tro, bör emellertid förvärvet vara skyddat. Del torde enligl beredningensaknas bärande skäl till alt rätte ägaren skall vara bättre ställd, om lös saksäljs exekutivt till någon godtroende köpare än om den avyttras frivilligt tillgodtroende. 1 fråga om lösa saker, anför beredningen, skulledet med hänsyn till köparens möjlighet att göra exstinktivt godtrosförvärvkanske inte i praktiken betyda så mycket, om lagakraftvunnen försäljningförklaras i och för sig beröva tredje man hans rätt eller om köparen skallanses skyddad endast om han är i god tro. Beträffande löpande skuldebrev ochdärmed Jämföriiga fordringar och rättigheter som kan vara föremål förgodtrosförvärv ligger saken ungefär lika till. Det kan dock vara förenat medvissa särskilda vanskligheler att beträffande sådan egendom ge lagakraftvunnenförsäQning i och för sig prekluderande verkan mot tredje man. Vadgäller andra fordringar och rättigheter förefaller det beredningen 1980/81:8 14 kap. 712 äventyrligtalt låta exekutiv försäljning beröva iredje mannen hans rätt. Särskiltbeträffande detta område påpekar beredningen att det kan finnas en rad olikaslags upplåtelser som inkräktar på den rätt som en köpare har trott sigförvärva. patenträtt utmäts, kan tänkas att palenthavaren harupplåtit licenser. Del synes här inte görligt att låta exekutiv försäljningprekludera tredje mans rätt, vare sig denne gör anspråk på äganderätt lillpatenträtten eller på någon mera begränsad rätt till denna. Enligt beredningenkan det nu behandlade problemet också ha internationell räckvidd, särskilt ifråga om immateriella rättigheter. Beredningen har på dessa skäl stannat för att somhuvudregel föreslå att exekutiv försäljning ger köparen samma rätt som friviUigförsäQning. Därvid åsyftas försäljning som har vunnit laga kraft. Beträffande registrerat skepp och fast egendomframhåller beredningen all de nuvarande bestämmelserna om att förvärvaren iprincip är skyddad mol tredje man bygger på det registreringssystem som gällerför sådan egendom. Utmätning skall liksom konkursbeslut antecknas i registren.När försäljning blir aktuell skall den kungöras, frånsett möjligheten att fastegendom säQs under hand i enklare fall. Det synes med hänsyn härtill föreliggabetryggande garantier för alt egendom av nämnda slag inte skall säQas när dentillhör tredje man. Beredningen föreslår därför inte någon ändring av vad somgäller nii. RSV anser det beklagligt attberedningen ulan mera ingående undersökningar har avvisat möjligheten attförbättra exekutivköparens rättsskydd. Att en sådan förbättring i viss månskulle verka pris-stimulerande på exekutiva försäljningar synes uppenbart.Verket är för sin del av uppfattningen att ett eventuellt ekonomiskt ansvar förstaten gentemot tredje man för dennes föriust inle skulle behöva blibetungande. Som beredningen har uttalat är deit här endast fråga omförsäljningar som kronofogdemyndigheten gör ovetande om eller utan beaktande avtredje mans rält. Verket utgår från att det är tvekan beträffande vissafordringar och rättigheter som har föranlett beredningens ståndpunkt. Det synesemellertid otillfredsställande att införandet av en generell regel sompre-kluderar iredje mans rätt skall hindras av hänsyn till de problem som kanuppkomma vid exekution i detta slag av egendom. RSV anhåller därför att fråganövervägs ytterligare och att en preklusionsregel tas upp i UB. anser att frågan om tredje mans rätt vid exekution i vanlig lösegendom bör Övervägas ytterligare. Det ligger i sakens natur att tvistibland uppkommer om äganderätten till utmätt egendom. Om den som anser altegendomen rätteligen tillhör honom och inte gäldenären ger sig till känna innanegendomen har hunnit säQas, blir tvisten som regel löst innan kronofogdemyndighetenskrider till försäQning, eventuellt genom all tvisten hänvisas till domstol.Det kan emellertid förekomma att tredje man framställer sitt anspråkbeträffande utmätt egendom först sedan egendomen har sålts. 1980/81:8 14 kap. 713 kan ocksä möjligen inträffa att tredje man sornär rätt ägare till utmätt egendom inle kan förebringa ens så mycket skäl försitt anspråk all föreläggande meddelas honom alt väcka talan vid domstol. I fall då tvist om äganderättenundanlagsvis inte har klarats ut före exekutiv försäljning av egendomenuppkommer fråga vilken rätt lill egendomen som efter försäljningen tillkommertredje mannen resp. den som har förvärvat egendomen vid den exekutivaförsäljningen. Beredningen har som huvudregel föreslagit att exekutivförsäljning inte skall ge köparen bättre rätt lill egendomen än frivilligförsäljning. I fråga om registrerat skepp och fast egendom föreslås dock, ienlighet med vad som gäller , ell starkare skydd förköparen. Beredningens förslag har godtagils av nästan alla remissinstanser. 1två remissyttranden har emellertid ifrågasatts om det inte bör föreskrivas ettmera långtgående skydd för köparen. För egen del villjag anföra följande. Exekutiv försäljning ombesörjs aven myndighet och utgör led i ett ivångsingripande från myndigheten. Del kanfrån den utgångspunkten synas naturligt all den som köper egendom vid exekutivförsäljning inte skall behöva riskera att i efterhand tvingas avslå egendomentill annan. En köpare torde också som regel utan vidare utgå från altmyndigheten har förfarit rikligt, även materiellt sett, och att det inte eflerförsäQningen skall visa sig att egendomen i själva verket tillhörde någonutomstående, vars egendom rätteligen inte hade kunnat utmätas och säljas. Enordning som innebär all exekulivköpare över lag, frånsett svikligl förfarande,är skyddad mol anspråk från tredje mans sida kan möjligen också i vissa fallmedföra att försäljningen ger bättre resultat. Från nu angivna synpunkter kansålunda anföras skäl för alt tredje mans anspråk i princip skall få vika förköparens rätt. Å andra sidan måste tillbörlighänsyn tas även lill tredje mannens intressen. Lös egendom i allmänhet är inteföremål för registrering, i vart fall inte någon som motsvarar denkvalificerade registrering som äger rum i fråga om skepp och fastighet. Riskenför misslag är därför också något större i fråga om lös egendom i allmänhet.Detta gäller närmast fordringar och rättigheter som inte grundas på presentationspapper.I fråga om sädan egendom synes det vanskligt alt över lag låta Iredje mannen fåstå tillbaka för exekutivköparen. När del gäller lösöre, löpande skuldebrevm.m. bör en godtroende köpare under alla förhållanden bli skyddad enligt vad somgäller om godtrosförvärv, låt vara att han i fräga om lösöre blir skyldig altmot lösen avslå egendomen. Om köparen inte var i god tro, synes del knappastmotiverat all tillerkänna honom företräde framför tredje man som var rättägare. En ordning som innebär all köpareni princip är skyddad mol tredje mans anspråk beträffande egendom av alla slagtorde dessutom förutsätta att tredje man som förlorar sin rätt får ersättningav staten. Prop.1980/81:8 14 kap. 714 tid inte beredd att föreslå ett sådant generelltersättningsansvar för staten. På grund av det anförda godtar jagberedningens förslag att exekutiv försäljning som regel inte skall ge köparenbättre rätt än frivillig försäQning. Härigenom uppnås också principiellöverensstämmelse med vad som gäller i fall då konkursförvaltare själv säljeregendom som ingår i konkursboet. I fråga om registrerat skepp och fast egendombör emellertid köparen, i överensstämmelse med vad som gäller redan f.n., haett mera långtgående skydd mol anspråk från tredje man. Som har nämnts i del föregåendeutgår departementsförslaget från att staten i allmänhet inte skall vara skyldigall utge ersättning lill tredje man, vars egendom av misstag har tagit.s ianspråk genom utmätning och sålts. Detta utesluter naturligtvis inte att stateni visst fall kan vara ersältningsskyldig på skadeståndsrättslig grund. Enligl3 kap. 2 8 skadeståndslagen (1972:207, omtryckt 1975:404) skall sålunda statenersätta bl.a. sakskada och ren förmögenhetsskada, som vållas genom fel ellerförsummelse vid myndighetsutövning i verksamhet för vars fullgörande statensvarar. Sådan ersättningsskyldighet föreligger enligl 3 8 i samma kapitelendast om de krav har blivit åsidosatta som rned hänsyn till verksamhetens artoch ändamål skäligen kan ställas på dess utövning. Det bör påpekas alt närtredje man tillhörig egendom har utmätts och sålts, detta i allmänhet inletorde bero på fel eller försummelse från förrättningsmannens sida ulan utgöra ettpå presumtion eller annat förhållande grundat misstag, som inte kan läggasnågon Qänstemän till last. Jag vill påpeka alt bestämmelsernai förevarande kapitel är tillämpliga även när egendom säljs exekutivt underkonkurs eller på grund av föreskrift i annan lag som hänvisar till balken Qfr8 kap. I 8 tredje stycket). 1 konkursfallet torde det närmast varabestämmelserna i 3 8 om försäljning av registrerat skepp och fast egendom ochersättningsregeln i 5 8 som kan bli aktuella. Förevarande kapitel i departementsförslagetöverensstämmer i allt väsentligt med 15 kap. i beredningens förslag.Huvudregeln beträffande exekutiv försäljnings verkan har tagits upp i I 8 ikapitiel. 1 2 8 behandlas försäQningens verkan när utmätningen konkurrerar medfrivillig överlåtelse av egendomen och då föreläggande har meddelats att väckatalan vid domstol. Därefter las i 3 8 upp bestämmelser om registrerat skepp ochfast egendom, vilka ulgör undantag från huvudregeln i I 8- Vidare reglerasgäldenärens och borgenärs förpliktelser mot köparen i fall då dennes förvärvinte står sig mol tredje man (4 8) saml tredje mans rätt mot gäldenären ochborgenär, när tredje mannen har förlorat sin egendom (5 8). Slutligen meddelasbestämmelser om ersättningsskyldighet i visst fall för staten (6 8). Bestämmelserna i förevarandekapitel skall givelvis gälla även i allmänna mål. 1980/81:8 14 kap. 1 § 715 1 § Denna paragraf som motsvarar 15 kap. I 8 iberedningens förslag, innehåller huvudregeln om exekutiv försäljnings verkan. Som har nämntsunder kapitelrubriken föreslår beredningen att exekutiv försäljning i principinte skall ge köparen bättre rätt än frivillig försäljning. 1 enlighet härmedanges i 1 8 i 15 kap. att exekutiv försäQning som har vunnit laga kraft gerköparen samma rätt till den sålda egendomen som frivillig försäljning, om inteannat föQer av vad som sägs i det följande i kapitiel. Beredningen påpekar altbestämmelsen åsyftar försäljningens verkan i sakrätlsligt hänseende och intebetalningsvillkor o.d. Beredningen framhåller attinnebörden av exekutiv försäljning i första hand bestäms av vad som enliglkronofogdemyndighetens beslut säljs. När kronofogdemyndigheten vid försäljningav viss egendom gör förbehåll för särskild rätt därtill, skall köparennaturligtvis respektera denna rätt. Å andra sidan gäller alt om rättighet måsleförbehållas vid exekutiv försäljning för att den skall bestå, egendomenbelastas av rättigheten endast om sådant förbehåll har skett. Tvistiga frågorbör enligl beredningen i allmänhet ul innan försäQning sker, menundantag kan vara påkallade. Fastighet kan l.ex. ibland böra säQas medupplysning om all vissa frågor är oklara, såsom beträffande fastighetensgränser eller i fråga om tillbehör. Även när sådan upplysning inte är altbetrakta som formligt köpe villkor är den av betydelse för köparens rätt. Beredningens förslag utgår från attverkställd försäljning skall ha vunnii laga kraft för att den skall få åsyftadverkan. Det är inte avsett att denna ståndpunkt skall hindra att såld egendom,om det är lämpligt, överlämnas till köparen när denne har betaltköpeskillingen, trots all försäQningen inte har vunnii laga kraft. Beredningen framhåller all tredjeman kan överklaga verkställd försäljning och få den undanröjd. Försäljningenkan också möjligen bli undanröjd efter anlitande av extraordinära rättsmedel.När lagakraftvunnen försäljning inte medför att Iredje man förlorar sin rälttill såld egendom, kan han även vända sig direkt mot köparen och vindicera egendomenresp, i fråga om särskild rätt till egendomen kräva att denna rätt respekteras. Beträffande tredje mans rält molköparen när denne inte är skyddad nämner beredningen den situationen alt tredjemannen har hunnit gardera sig vid köpeskillingsfördelningen och därvid har fåttut hela eller en del av köpeskillingen. Han bör givetvis inte både behålla vadhan då har mottagit och få egendomen åter från köparen. Beredningen utgår frånatt tredje mannen måsle, mot återfående av egendomen, utge lill köparen vad hanhar lyft av köpeskillingen jämte upplupen ränta. Om åter tredje mannen endasthar vänt sig direkt mot köparen och vunnii tillbaka egendomen från denne, harköparen rätt alt få gottgörelse för erlagd köpeskilling av gäldenären ellerborgenär som är ersättningsskyldig enligt 4 8115 kap. Prop.1980/81:8 14 kap. I § 716 Beredningen anmärker att det vid försäljning avlösöre, löpande skuldebrev o.d. som kan vara föremål för exstinktivtgodtrosförvärv eventuellt kan inträffa alt köparen har efter försäQningenkommit i ond tro innan han får egendomen i sin besittning. Han kan då överklagaförsäljningen, om han med hänsyn till vunna upplysningar inle vill slå fast vidköpet. Har även köpeskillingsfördelning hunnit äga rum, måste också den helteller delvis gå åter för alt syftet skall uppnås. Undanröjande av fördelningenkan givetvis vålla komplikationer, om medlen redan har betalts ut. Det äremellertid ytterligt osannolikt att situationen skall inträffa. Beredningen hardärför inte anseti det påkallat att göra något undanlag från de allmännareglerna om godtrosförvärv. Annars kunde det i och för sig vara tänkbart att -med avvikelse från vad som anses gälla vid godtrosförvärv av hithörandeegendom - hänföra kravet på god tro till försäQningsögonblicket i stället förbesittningstagandel. 1 fråga om annan lös egendom än har nämntsblir, anför beredningen, köpare av egendomen inte skyddad, frånsett fall dåutmätningen har företräde framför överiålelse från gäldenären eller då iredjemannen har förlorat sin rält efter föreläggande Gfr 2 8).