prop · G40368 · 1980-12-31 00:00:00 — förordar därföratt avdragsrälten bibehålls fills dess utvecklingen i affärslivet eventuelltändrar förutsättningarna. Målsättningen för ändring av gällande regler bör då,som beredningen uttalar, vara att försöka förhindra obehöriga avdrag. Beredningens motiv för en markant nedskärning avavdragsbelopp förefaller inte vara hållbara. Såsom en av ledamöterna framhållitgrundas förslaget på värderingar som ligger utanför de allmänna principer somgäller för företagsbeskattningen. Beredningens förslag kan inle förväntasmedföra minskning av kontrollsvårigheler, som för övrigl föreligger i minstlika stor ulslräckning på en mängd andra områden vid beskattning. Dessutomskall problem med kontroll inte medföra alt man vid taxering frångår förelagsekonomiskagrundprinciper. Normal arbetstid för affärsförhandlingar eller liknandeinfaller på kvällstid för mängder av egenföretagare och representanter förföretag. Vidare är det helt orealistiskt att den del av representationskostnad,som kan anses belöpa på normala koslnader för mal, undantas från avdragsrätl.Detla medför en ytterligare konlrollsvårighet för taxeringsmyndigheterna. Förövrigt kan förslaget inverka negativt på svenska företags möjligheter att päden inhemska marknaden konkurrera med utländska företag, som inte är hämmade avbegränsning i rätlen lill avdrag för normala representationskostnader. Medanledning av det anförda finner inte tillräckliga skäl föreliggaalt frångå nu tillämpad praxis vad beträffar avdragsrätt för representation. Representation i hemmet lär vara föremålför en sträng granskning och kritisk bedömning av skattedomstolarna. I den måndet framstår som önskvärt att beskära de lagenliga möjligheterna att belasta enrörelse med personliga levnadskostnader förefaller det av processekonomiskaoch granskningslekniska skäl angelägnare att rätten till s. k. studieresor(främst fill utlandet) och som ofta inte har någol klart uttalat sammanhang medverksamhetens inriktning beskärs. Bland alla de detaljförslag som företagsskatteberedningenlagt fram finns också ett förslag, som avser att begränsa den nu gällandeavdragsrälten för representationskostnader. Efter en vidlyftig argumenteringmed synpunkter av de mest skilda slag kommer beredningen fram lill denslutsatsen alt avdragsrälten för representationskostnader inte kan helt slopas.Även om vi inte ansluter oss lill beredningens argumentering, som vi i vissastycken finner ytterst diskutabel, har vi på denna punkl ingen annan mening änutredningen. Det är visserligen sant som utredningen säger att avdragsrättenför representationskostnader medför förhållandevis stora kontrollproblem, menman måste vara ytterst försiktig alt bryta mol de allmänna principer som liggertill grund för våra skaltelagar. Det av ulredningen insamlade Prop.1980/81:68 184 materialet ger vid handen att flertalet förelag lojnitföljer de givnn normernn vid beräkning nv nvdragsgillarepresentationskostnader. Vi avvisar också på av ulredningen anförda skäl allavdragsrälten begränsas till koslnader för representation vid luncher. Beredningen har själv avvisat tanken all söka komma lillrätta med kontrollproblemen och andra problem genom att skärpa kvaven på attkoslnaderna skall ha samband med verksamheten. Vad som härefter ålerståv är enligl beredningensuppfattning att ingripa mot begränsningsreglerna då det gäller det avdrngsgillnbeloppet. Sednn beredningen erkänt att del knn vara både praktiskt ochnnlurligl nll mnn under pågående affärsförhandlingar äter gemensam måltidfinner den att merkostnaden borde vnrn avdragsgill. Avdragsrälten bör enligtberedningen begränsas lill normala mållider som intas under normal arbelslid.Endasl merkostnaderna finner den böra vara avdragsgilla eftersommällidskoslna-der primärt är att anse som levnadskostnader. Som nvdragsgilltbelopp bör därför i dngslägel exkl. moms per person och maltid vnrnskäligt. Utredningen har föreslagit all dessa tankegångar lagfästs menförulsätler all riksskatleverkel liksom hillills skall fnslställa beloppenvnrje är. Den anförda motiveringen för detta förslag finner vi heltsakna bärkraft. Den omständigheten all den som frivilligt eller Ivingnd därtilldellnr i en represenlnlionsmällid som gäst eller som representnnl för detbjudnnde företnget gör en inbespnring i sina levnadskostnader är i sig inlenågot skäl ntt vägra företagel avdrag för kostnaderna. Det är i slällel enfråga som rör dellagarnas beskattning. Hur skall förmåner av denna artbeskattns om de utgår från egen eller annans arbetsgivare är den frågaberedningen hade bort slälla. Problemen återfinns även inom ett annnt område,nämligen nvscende traklamentsbeskattningen. Hillills har ingen velat vägrafövetnget avdrag för utgivna traktamenten. Del är i stället ett problem om ochhur iraklnments-lagaren skall beskattas. Att av del av beredningen åberopadeskälet görn en inskränkning i förelagels avdragsrält förrepresentationskostnader bör alltså inte komma i fråga. I princip är, somberedningen själv funnit, representntionskoslnader jämförbara med vilken annandriftskostnad som helst, om de har samband med den bedrivna verksamheien. Enligl vår uppfallning är de begränsningar i avdrngsrnlienoch de förtydliganden som gjordes i samband med 1963 ärs lagstiftning fullltillräckliga. Den då införda ordningen har fungerat så väl som mnn rimligen kanbegära. Vi vill inte förneka att del finns fall där del är utomordentligt svårtatt göra gränsdragningen mellan privat levnadskostnad och verklig driftskostnadmen della är ell problem som främst berör de mindre företagen. För börsnoteradeförelag kan den av beredningen åberopade argumenteringen inle användas sommotiv för begränsning av den typ beredningen föreslår. Förelagsskatteberedningens uttalande om vad som är rrormalarbetstid fär slå för dess räkning. Alt representation måsle förekomma ävenefler den normala arbetsfidens slut är väl känt, något som dock inte lycks haträngt igenom hos beredningen. Det är mot denna bakgrund ovoväckande attriksskatteverket trols de koslnndsfördyringnr som uppställ förrepresentn-lionsmiddagar på restaurang inle velal höja beloppet till1977. Vi ulgår ifrån all verkel i fortsättningen får sådana direktiv allförelagens räll alt få avdrag för de fördyringar som kostnadsutvecklingenföranleder blir tillgodosedda. 1980/81:68 185 i , KF och Sverigesadvokatsamfund nnser all vissa principiella invändningar knn riklns molberedningens försing. Länsstyrelserna i och nnsernll beredningens ställningstagande grundas på politiskn övervägnnden. somligger ulnnför principerna för företagsbeskattningen. RSV menar att förelagens representationskostnader börkunnn ses som nnturliga driftkostnader som-när de läggs ned i rimlig omfallningoch rikliga sammanhang - bör medföra räll lill avdrng vid besknitningen. Riskenför missbruk av reglerna fordrar en viss älerhällsnmhel med koslnndsrnmarnn föravdragel. RSV anser del beklagligt nll beredningen inle närmnre diskuteratmöjligheten ntl finnn en total ram för det ärliga utrymmet förrepresentalionskostnadsavdraget i olika företng. I nvsnknnd därav återståringet nnnnt än ntl se pä koslnndsrnmen för varje enskiltrepresenlnlionstill-fälle. RSV har haft en restriktivinställning i fråga om beslämmnndel nv dessn koslnndsramnr. Rainnrnn hnr inle generelltöknls i takl med prisutvecklingen i restaurangbranschen utan hållits igen genomntl de för kalkylen bakomliggnnde typmållidernas innehåll beskurils främsi ifräga om inslaget av drycker. Sä har kostnnden för middng och supé hållitsoförändrad i nnvisningnrna för kalenderåren 1977 och 1978. RSV är inställt på nit forlsälln dennn restriklivn linjesom bör kunnn medföra ett visst successivt närmande lill beredningenssländpunkl. RSV ser dock denna uiveckling på räll läng sikl. Samfundet avstyrker beredningens förslag, som enliglsamfundets mening innebär en avvikelse från de allmänna principer som liggerlill grund för betänkandet. Vissa koslnader för förelagens drift och utvecklingblir sålunda enligl försinget inle nvdrngsgilln lill i princip den del som inlennses ulgöra deltagarens merkostnad. Skälen för den föreslngnn älslrnmningentorde främst vnrn dels en rådnnde osäkerhet om det nuvnrnnde nnvisnings- ochkontrollsystemets effektivitet, dels ell vissl ifrägnsällnnde nv representnlio-nensvärde för förvärv nv intäkter, dels en godtagen misstro nv politisk karaktär. Vad nu anförts nv samfundet om nyllnn nv representntion ärgivelvis inget nytt för den i nffärsverksnmheten initierade. Samfundet nnserntt förelagens skäliga represenlationskostnnder är väl befognde kostnnder idriften för intäklernas förvärvnnde. De bör nlllså som andra driftkostnader iprincip vara avdiagsgilla. Samfundet vill - för undvikande av möjlighet tillmissförstånd - betona alt lill avdragsgill representation endast bör hänförassådana kostnader som varit behövliga för själva verksamheten, vartill hänförsäven den mera socialt betonade personnlrepresentntionen. Katnmarrättcn i och FAR nnser schnbloniseringenhn gäll för långt i beredningens förslag. Vissa remissinslanser, bl. SOK och samt läns, och hande Is kamrar betecknar förslagel som orealistiskt. 1980/81:68 186 Kammarrätten har självfallet intet att erinra motberedningens förslag med syftet all begränsa obehöriga nvdrag förrepresenlationskoslnader. Frågan är emellertid om inle beredningen hnr gäll vällångt i ell nvscende, nämligen i sitt förslag om schnbloniseringen nvkoslnndsavdragel för mältidsrepresen-Intion. Del vill synas som beredningen isin strävan ntl komma lill rätta med missbruket - represenlationskostnnder ifåmansbolag är härvid särskill uppmärksammade - inte har tagit tillräcklighänsyn lill den kutym som utbildat sig inom affärsvärlden. En begränsning avmällidskostnaden till per person i alla lägen synes innebära enalllför snäv gränsdragning. De seriösa företagens behov av representation, sominte sällan kan behöva förläggas lill , synes inle ha i rimlig månbeaktats. Bland dem som vill behålla nuvarande avdragsreglerförordar somlign att kraven på bevisningen skärps eller alt myndigheternasinöjligheter till kontroll utvidgas. Förslag av denna arl framförs avlänsslyrelserna i saml . Lösningen förordasvidare av , och . Beredningens förslag i nämnda avseende, med en ytterligareschablonisering av avdragen och en förskjutning av avdragsrälten från vadlänsstyrelsen ovan betecknat som egentliga representafionsmåltider lill meranormala måltider är inte godtagbart motiverade. I slällel bör man enligllänsslyrelsens mening försöka finna former för en ökad kontroll av attavdragsrälten inte missbrukas. Sädan kontroll förutsätter i första hand en ökadoch förbättrad dokumentation. Erfarenheterna vid taxeringsrevision visar attdokumentationen ofta är mycket bristfällig - av lyp krognotamed några summariska mer eller mindre olåsliga noteringar på baksidan. Iskalleprocesser vinner den skatlskyldige trols delta ofta framgång, kanskefrämsi med anledning av alt de formella krav på dokumentation som uppställts iriksskatteverkets anvisningar inte anses kategoriska, ulan förklaringar ochtillrättalägganden i efterhand godtas. Den utredning, som skall bifogassjälvdeklaralionen jämlikt bestämmelserna i 25 a § taxeringslagen lar inle siktepå de enskilda representalionslillfällena utan är myckel översiktlig och därförur kontrollsynpunkl av begränsai värde. Som förutsättning för avdragsrätt synesi framtiden böra krävas alt ett ordentligt allegat upprättas för varjerepresentalionsfillfälle, med uppgifler om år och dag för representationen,namn, titel, yrke och företag för de personer genlemol vilka representationenriktas, men också med uppgifler om namn och befallning på de personer, somföreträtt del representerande företaget. För förelag med ett mindre antalrepresenialionstillfällen, förslagsvis 10 , bör uppgifterna frånallegalen överföras på fastställda formulär, som skall biläggassjälvdeklarationen. För övriga mindre och medelstora förelag, exempelvis medmindre än 25 miljoner i omsättning eller mindre än 100 anställda, bör uppgifterlämnas på deklarationsformulär R 32 om hur mänga representalionslillfällenavaril under årel saml hur många personer från förelaget, som regelmässigtdeltagit i representationsmåltider. 1 de taxeringsruliner, som införs i och medall den så kallade RS-organisaliönen träder i kraft, ges sedan 1980/81:68 187 ökade möjligheter till kontroll genom sä kalladetaxeringsnämndsrevisioner. För egen del ansluter sig lill denuppfattning som flera reservanter givil uttryck för. Avdragsrälten bör såledesbibehållas lills vidare i avvaktan pä den forlsalta ulvecklingen inomnäringslivet och restaurangnäringen. Undertiden bör man arbeta vidare medkontrollfrågan. sätt all åtminstone förbättra situationen synes vara altyllerligare schablonisera avdragen och att skärpa kravet på dokumentation förall nvdrag skall medgivas vid laxeringen. Flera remissinstanser är kritiska mot beredningens förslagalt avdrag inte skall medges för utgifter som kan anses molsvara inbesparadelevnadskostnader. RSV, kammarrätterna i Slockholm och ,länsstyrelserna i , , och samlNäringslivets skattedelegation och SHIO och Familjeföretagens föreningifrägasäller om begränsningen är principiellt riktig. Beredningens förslag till lagtext i punkt 1 tredje stycketav anvisningarna till 20 § KL innebär bl. a. alt det direki i laglexten skallanges all avdrag inle får åtnjutas för utgifter motsvarande dellagarnasinbesparade levnadskostnader. RSV ifrågasätter dock om en sådan begränsning ärprincipiellt riklig i fråga om företagels beskattning. Samma materiellaresultat bör kunna uppnäs genom uttalanden i lagmotiven och genom del ibestämmelsen använda uttrycket "skäligt belopp". Beredningens förslag att avdrag inte skall medges förutgifter som kan anses motsvara inbesparade levnadskostnader måste för den sombär kostnaden för representationen le sig oförståeligt, eftersom även utgifteni denna del är för honom en driftskostnad. Alt den som fått denna förmån undgårbeskattning får här bortses från. Kammarrätten avstyrker förslaget i denna del. Som motiv för förslagel alt begränsa den avdragsgillakostnaden per person till merkostnaden (kosinaden ./. den del som utgörs avnormal levnadskostnad), dock högst , anförs att normallevnadskostnad inle är avdragsgill enligl 20 § kommunalskatlelagen.Visserligen ulgör kostnader för mat och dryck normal levnadskostnad menrepresentationskostnad utgör som regel inte normal levnadskostnad för den sombetalar. Däremot innebär representation en inbesparing av normal levnadskostnadför den som blir bjuden, varför det i princip är denna som beskattningsåtgärdernaborde riktas mol. Beredningen föreslår dock all beskattningsåtgärderna riktasmot det företag som representerar. För sistnämnda förelag utgörrepresenlationskoslnader. som inle har karaktär av personliga levnadskostnader,driftskostnader i verksamheien. minskat avdrag för driftskostnader kommerföretagen troligen att kompensera sig för genom höjda priser vid försäljningenav varor etc. 1980/81:68 188 Förordningen (1959:168) om särskilda investeringsfonderför förlorade inventarier och lagertillgångar k. eldsvådefonder finns i förordningen(1959:168) om särskilda investeringsfonder för förlorade invenlarier ochlagerlillgångar (prop. 1959:67, BevU 37, rskr 222). Denna förordning ersatteförordningen (1951:230) med provisoriska bestämmelser om särskildainvesteringsfonder för ersättande av förlorade invenlarier och lagerlillgängar.Till grund prop. lägen avlämnad promemoria(promemorin), som innehåller en översyn nv de provisorisknbeslämmelserna. Enligt 1959 ärs förordning knn nvsättning ske till tväolikn fonder, dels till särskild invesievingsfond föv fövlovnde invenlaviev.dels lill sävskild invesleringsfond för förlorade Ingertillgängnr.Avsnttningsberiittignde nr vnrje skntlskyldig - fysisk eller juridisk person -som hnr inkomst nv jordbruksfnstighet eller rörelse. Är den skatlskyldigebokföringsskyldig sknll en mot nvdrngel svnrnnde avsäilning göras i räkensknpernnför besknllningsärel. Är hnn inle bokföringsskyldig lorde det räckn med nllnvsällningen redovisas på deklnralionsformulärel föv fonderna (1958 årspromemorin s. 29). Avdrng för avsäilning lill särskild invesleringsfond förförlorade invenln-rier får göras dä den sknllskyklige erhållil ersällning förmnskiner och nndrn för stadigvarande bruk avsedda inveninvier och crsiillningenulgält på grund nv slnlligl förfogande, eldsvndn eller därmed jäinförlig.av.dcn sknltskyldiges nlgörnnden oberoende nnledning. Avdrng för nvsällningtill särskild investeringsfond för förlorade Ingertillgängnr sknll nvseersiittning som utgått nv snmmn nnledning och gälln tillgängnr. nvseddn föromsiiitning eller förbrukning i verksnmheten. Avdraget lär inte överstign ersättningensbelopp. Dessutom finns en särskild spiirregel för inventnrier resp. Ingertillgängnr.Spärregeln för inventnrier tillämpns pä sknttskyldig som pä grund nversättningen erhållit högre nvdrng för avskrivning pä inventnrier än som iannat fnll skulle hn medgivits. Avdraget föv fondavsättningen skall dä jämkas imolsvnrnnde män. Säviti gällev Ingevlillgängnr fär avdragel inle överstign ettbelopp som motsvarar minskningen nv dold reserv i vnmlngret underbesknllningsärel. Spärregeln för invenlnrier tillkom i snmbnnd medIngsliflning nr 1956 och avsåg alt anpassa förordningens bestämmelser till deär 1955 inlbvdn veglerna om väkensknpsenlig nvskrivning pä inventnrier, Enligldessa regler fär den s, k, neltometoden nnvnndns. Denna innebär ntt ersättningsom uppburils för nvytlrnde eller förlorade inventnrier som nnsknffnts tidignrenr nvriikiins frän avskrivningsundevlnget. I propositionen framhölls allföljden av all neltometoden lillämpnts borde bli en reducering nv del beloppsom fick drns 1980/81:68 189 nv genoni fondnvsältning. En reducering borde emellertidske endnsl dä nettometoden medfört en lägre värdesättning päinvenlnriebeständel än vnd eljest kunnat godkännns enligt reglernn för denräkensknpsenlign nvskrivningen. Innebörden nv det sngdn belystes ipropositionen med ett exempel (prop. 1956:42 s. 14-15). Vid beskattningsårets ingäng är inventnriebesländetsbokfördn värde . Del sker inle någon nynnsknffning underbesknllningsärel men ersättning erhålls med . Det förutsätts ntt nvskrivning enligt huvudregeln utnytljns helloch ntt nvskrivning enligt komplelteringsregeln får ske med . Om neltometoden inle utnytljns får nvskrivning ske enliglföljnnde: Huvud- Kompletterings- regeln regeln Ingående bokfört värde 100 000 Avskrivning 30 000 50000 Lägstn lillälnn värde vid besknttningsärets ulgång 70 000 500011 Utnyttjns neltometoden blir lägstn lillnina bokförda värdepä inventnrie-beslåndel i den utgående bnlnnsräkningen nv (100 000-40 000)= . Effekten nv neltometoden blir nlltsn nll delvid Inxeringen godtngbnrn lägstn värdet på invenlariebeslåndet gnr ned med (70000-42 000 =") . Eftersom den skntlskyldige enligl komplelteringsregelnkunnat bokföra invenlnriebeständel vid besknttningsärets ulgång lill lägst , uppgår dock den verklign fördelen nv nettometoden lill endnsl (50000-42 000 =) . Den annnrs nvdragsgilla fondnvsättningen på 40 000 kr.sknll därför satins ned med . Om den sknttskyldige inte helt ulnyujalnetlomeloden utnn nöjt sig med ntl skrivn ned inventnriebe-ståndel tillexempelvis , skall fondnvsättningen sättas ned med (50 000-45 000 =). 1 promeinorin diskuterades (s. 21-22) omytterlignre begränsningar i rätlen att göra fondavsättning borde ske dnneltometoden används. Tillämpns dennn metod och har den sknttskyldigetillräckligt nvskrivnings-underlng uppvägs beskntlningen av evsätlningen fövförlorade inventnrier nv ett motsvnrnnde nvdrng för nvskrivning pä kvnrvnrnndeinventnrier. Nägot behov nv ntt fä sätta av till investeringsfond skulle dninte föreliggn. Är däremot det kvnrvnrnnde nvskrivningsunderlnget mindre änersntlningen för de förlorade inventariernn. blir ersättningen hell ellerdelvis besknttnd. om möjlighel inle fanns all sätta av till investeringsfond.Förordningens bestämmelser skulle evenluelll kunnn utforinns sn. nll nvsätlningtill investeringsfond fick ske högst med belopp, vnrmed ersiittningen överstegkvnrvnrnnde nvskrivningsunderlng. Enligt promemorian lorde emellertidnettometoden inle hell ersätta möjligheten alt göra nvsättning till investeringsfondens i de fnll. dä tillräckligt nvskrivningsunderlng finns. Del knn nämligendröja flern år innnn ersättningsnnsknffning knn göras och under demellnnliggnnde åren blir den sknttskyldige besknttad för högre vinster pn grundnv nll avskrivningnrnn dessn är blir lägre än de skulle hn vnrit. 1980/81:68 190 Försäkringsersältriingen knn päså sätt. trots nettometoden, bli beskalind innnn ersättningsanskaffning kunnnlske, Detln äv, enligt promemorian, ell fövhållande som man böv ta hänsyn lillnäv fvåga är om vinsler på grund av händelser, som inle kunnnl förutses av denskallskyldige. Därtill kommer all skallskyldig som använder plnnenligavskrivning! allmänhet inle kan fillämpa netlomeloden. Med hänsyn härtillföreslogs ingen ändring i möjligheten nll sälln av belopp lill fond förförlorade invenlarier. Jag har tidigare nämnt all nya avskrivningsregler påinvenlarier infördes är 1955, I delta sammanhang lillkom också nya regler förlagervärdering vid inkomslbeskallningen. a. den s. k. supplementärregel 1.Denna regel är avsedd all förhindra all fillfälliga lagerminskningarframtvingar en upplösning och därmed beskattning av den dolda reserven ilagret. Om värdel på lagret är lägre än medellalel av molsvarande värden vidutgången av de tvä föregäende beskallningsåren. fär enligl regeln nedskrivningske av nämnda medellalsvärde. Vid större lagerminskningar kanhärigenom nedskrivningsbeloppel komma all översliga värdel av varulagret vidutgången av det akluella beskallningsåret. Lagret fär dä upptas till noll ochöverskjutande nedskrivningsbelopp avsättas till ett särskilt lagerregleringskonlopå balansräkningens skuldsida. Sådan avsättning skall äterföras tillbeskattning påföljande år, då frågan om eventuell avsättning prövas enligt deförutsättningar som gäller vid detla års utgång. promemoria diskuteradesom de nya lagervärderingsreglerna gjorde bestämmelserna om invesleringsfond förförlorade lagerlillgängar överflödiga. Därvid undersöktes vilka effekter deolika reglerna ger i ett tänkt fall, I promemorian anfördes följande exempel, att prisnivån är densamma , att med lagreis värde förslås det lägsta av lagretsanskaffnings- eller åleranskaffningsvärde efter avdrag för inkurans. att den skallskyldige år 3 förioral hela sill lager genombrand och i brandskadeersällning erhållit ,, samt att nylt lager anskaffats vid utgången av år 3 för . och att lagret år 4 nått samma storlek som lidigare. Om den skatlskyldige hell utnyttjar möjlighelerna allskriva ned lagret blir resultatet följande. År 1 År 2 År 3 År 4 Lagrets värde 100 000 100 000 10 000 100 000 Bokfört värde , 40 000 40 000 O 40 000 60 000 60 000 10 000 60 000 Avsättning till lager regleringskonlo 50 000 Reserv i varulager 60 000 60 000 60 OOO 60 000 1980/81:68 191 Om lagret kunnat åternnsknffns är 4 är den skntlskyldige iexemplet helt tillgodosedd genom lagervärderingsreglernn. Förlusten av lagretär 3 hnr inte medfört att nägon del av den doldn reserven behövt tns fram tillbeskattning. Detla skulle dock bli fallet om värdet av lagret är 1 varit lägreän , eller om år 1 inte funnits, dvs. om rörelsen påbörjats först är2. I sistnämnda fall kan medeltalsregeln inte tillämpas. Enligl promeinorianfinns del knnppasl anledning all enbarl för dessn specinlfnll behnllnbestämmelsernn om invesleringsfond för förlorade lagertillgångar. Om man villtillgodose dessa fall. bör del ske genoni alt lagervärderingsreglernn ändras sånll som jämförelselager alternativt godtas lagret vid närmast föregåendebeskattningsårs ulgång. Har lagret inle kunnal i sin helhel äleransknffas är 4 knnIngervävdevings-reglerna inle förhindra alt lagerreserven helt eller delvismåste tas fram till beskattning. Om ell industriföretag drabbas nv eldsvåda ochmnskinpnrken skadas och lagret av råmaterial och hel- och halvfnbrikalförslörs.