prop · G40320 · 1980-12-31 00:00:00 — Det gäller naturiigtvis i första handpersoner som helt saknar Inkomst, t.ex. hemmainakar, barn och studerande sominle är förvärvsarbetande, men även sådana som har myckel begränsade inkomster,t.ex. arbetslösa som bara har kontant arbetsmarknadsstöd. 1980/81:20 10 därför finnas en möjlighet till nedsättning avgrundavgiftet. För att nedsättning skall få ske bör emellertid denrältssökandes årsinkomst inte få översliga ett basbelopp eller nägot däröver.Del får liksom hitlills ankomma på att meddela anvisningar lillledning för rättstillämpningen. De föreslagna bestämmelserna om rättshjälpsavgift börträda i kraft den Ijanuari 1981. Äldre regler bör fortfarande gälla irättshjälpsärenden i vilka allmän rättshjälp har beviljats före lagensikraftträdande. Rådgivning sker mol en avgift som motsvarar en halvprocent av det aktuella basbeloppet för varje påbörjad lidsperiod om 15minuter. En utgångspunkt när avgiftsnivån bestämts har varit att man sä långtmöjligt skall undvika subvention av rådgivningen. Man har låtit timkostnadsnormen- dvs. den av fastställda norm efler vilken biträde i vissaäklenskapsskillnadsmål får debitera kostnad för varje arbetad timme, f. n. - vara vägledande för nivån. Med dessa utgångspunkter har avgiften satts irelation till basbeloppet och tidsåtgången. Det sammanlagda avgiftsbeloppetför rådgivningen jämnas lill närmast lägre tiotal kronor. Avgiften får nedsättas eller efterges om särskilda skälföreligger. För vad som nedsatts eller efterglvits ulgår som redan antyttsersättning av allmänna medel till den som meddelat rådgivningen.Domstolsverket har meddelat anvisningar om nedsättning och eftergift avrådgivningsavgiflen. Dessa bygger pä samma principer som de som gäller förrätlshjälpsavgif-lerna. För del fall alt rådgivningen tar längre lid än 30minuter och rådgivningsavgiften därför överstiger grundavgiften vid allmänrätlshjälp, I % av basbeloppet, bör vidare enligl uttalanden i förarbetenaparallellitet mellan rådgivning och allmän rättshjälp eftersträvas genom attavgiften i förekommande fall sätts ned till ett belopp som svarar mot denrättshjälpsavgifl som skulle ha utgått om allmän rättshjälp hade meddelats. Av deundersökningar som jag tidigare nämnt framgår att avgiften nedsätts ellerefterges i av alla rådgivningar. Uppskattningsvis efterges avgiften i 9av 10 av dessa fall. Det allmänna lämnar alltså även när det gällerrådgivningarna betydande subventioner. På samma sätt som när det gällerrättshjälpsavgifterna måste frägan ställas om del är rimligt alt staten inuvarande ekonomiska läge tar på sig en sä långtgående subventions-börda som nuär fallet. 1 många av fallen lorde den rättssökande ha goda möjligheter altbetala den föreskrivna avgiften, särskilt när det gäller kortare rådgivning.Att helt slopa möjligheten till nedsättning eller eftergift är å andra sidaninte lämpligt. I speciella situationer, t.ex. sädana som jag lidig4re angav närfrågan om nedsättning av rältshjälpsavgiften berördes, bör del fortfarandefinnas möjligheter all avvika frän den avgift som eljest skulle ha utgått. Medhänsyn lill sambandet mellan allmän rättshjälp och 1980/81:20 11 rådgivning är det självfallet också väsentligt attparallellitet alltjämt fär råda mellan dessa rätlshjälpsformer. Ennedsätlningsmöjlighet bör alltså finnas kvar och utformas i enlighet med vadsom gäller för rältshjälpsavgiften. Även i övrigt bör eftersträvasparallellitet mellan allmän rättshjälp och rådgivning. Parallellitelen börlagtekniskt åstadkommas genom att nedsäll-ningsregeln vid rådgivning anknytstill reglerna om maximibeloppet för allmän rättshjälp. Därvid behöver inle dennuvarande möjlighelen till eftergift nämnas särskilt. En sädan möjlighet kommeralltjämt alt finnas genom anknytningen lill maximibeloppsreglerna. Liksom när det gäller rällshjälpsavglfterna bör de nyareglerna om rädgivningsavgifi träda i krafl den . Del höjda uttaget av avgifter kan beräknas medföra enbesparing av omkring 18 milj, kr pä anslaget Rätlshjälpskostnader. En vissreduktion av beloppet kan dock komma alt ske på grund av möjligheterna lillnedsättning. En besparing sker ocksä genom att ålerbelalningsskyldighel ibrottmål enligt 31 kap. I § genom ålerbetalningsreglernas anknytningtill rältshjälpsavgifissystemet kommer alt åläggas dömda personer lill högrebelopp än f. n. Den totala besparingseffekten därav är svär alt beräkna utannärmare undersökningar. Uppskattningsvis rör det sig om ett belopp mellan 1/2och I milj. kr. Åven för återbetalningsskyldigheten i Ivislemål fär de ändradereglerna om rättshjälpsavgift den effekten all statsverkets inkomster ökar.Ökningen får dock antas vara marginell. Den sammanlagda besparingen under anslagetRätlshjälpskostnader beräknas till omkring 16 milj. kr. I enlighet med vad jag nu har anfört har inomjustitiedepartementet upprättats ett förslag till lag om ändring irätlshjälpslagen (1972:429). Förslaget bör fogas lill protokollet i detlaärende som bilaga I.l. De föreslagna ändringarna är enligl min mening av sädanbeskaffenhet all lagrådets hörande kan underlåtas. Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen föreslår att anta förslaget till lag om ändring i rätlshjälpslagen(1972:429). f7] Avgifter för datainspektionens verksamhet.Datainspektionen har som central förvaltningsmyndighet all pröva frågor omtillständ samt utöva tillsyn enligl datalagen (1973:289),kredilupplysningslagen (1973:1173) och inkassolagen (1974:182). Datainspektionenleds av en styrelse. Chef för inspektionen aren generaldirektör. InomInspektionen finns en enhet för tillståndsärenden, en 1980/81:20 12 enhet för tillsynsärenden samt ett sekretariat förinformation och administrativa uppgifter. Tillståndsverksamhelen innefattar tillslåndsprövningenligl dalalagen, kredilupplysningslagen och Inkassolagen saml prövning avanmälningsärenden som avses i I § andra slyckel datakungörelse (1973:291).Tillsynsverksamheten omfattar tillsyn enligt de tre nämnda lagarna.Informationsprogrammet omfattar information om främst innebörden av de trenämnda lagarna till de registeransvariga, allmänheten och utlandet. Enligt kungörelsen (1973:1209) om avgift hosdatainspektionen skall avgift utgå för handläggning av ansökan eller anmälansom avses i I § dalakungörelsen (1973:291), l§ kreditupplysningskungörelsen(1974:326) och IS inkassokungörelsen (1974:327) saml av ansökan om medgivandeenligl 11 § dalalagen (1973:289). har bemyndigat regeringen attbesluta föreskrifter om de avgifter som har nämnts nu (prop. 1975:8, KU1975:10, rskr 1975:62 och prop. 1977/78:100 bil. KU 1977/78:26, rskr1977/78:166). De aktuella avgifterna är avsedda att i princip getäckning för datainspektionens lillsländsverksamhel. Avgiften las ut med visstbelopp för varje påbörjad handläggningslimme. Föreligger särskilda skäl får avgiftensättas ned eller efterges. 1978/79:100 bil. 5 s, 22 angav min företrädare allhan kommit lill den uppfattningen att kostnaderna för datainspektionensverksamhet i dess helhet borde läckas genom avgifter. För att uppnå detta bordedel nuvarande avgiftssystemet ersättas med ett nytt. där avgiftens storlekbestämdes så all datainspektionens årliga kostnader för programmen tillstånd,tillsyn och information täcktes. har bemyndigat regeringen alt besluta om ettnytt syslem för avgifter för handläggning vid datainspektionen. har isill beslul angett grunderna fördel nya systemet (prop. 1978/79:100. bil. 5, KU1978/ 79:22, rskr 1978/79:185). I beslul uppdrog regeringen åldalainpektionen att. efter samråd med riksrevisions- verkel, utreda och tillregeringen komma in med förslag om hur det nu angivna avgiftssystemet närmareborde utformas. Datainspektionen har i en skrivelse och promemoria den 23april 1980 redovisat uppdraget. I promemorian diskuterar dalainspektionenfördelar och nackdelar med olika system för avgifter hos inspektionen.Inspektionen anför i skrivelsen alt den inte kunnat finna någon acceptabelavgifts-modell. Inspektionen avråder från all ett avgiftssystem i enlighet meddet ovan nämnda uppdraget införs. Ärendet har därefter beretts vidare inomjustitiedepartemenlel. Jag har därvid kommit fram till all ett system föravgifter för handläggning hos datainspektionen bör införas enligl i huvudsak detidigare angivna grunderna. För det stora antal ärendeh som handläggs enligl det s.k.förenklade 1980/81:20 13 förfarandet bör man således behålla den nuvarandeordningen med en engångsavgift, som tas ul i samband med att tillstånd ges. Förövriga ärenden bör ärliga avgifter tas ul av dem som har ell tillstånd ellerhar gjort en anmälan. Dessa årliga avgifter bör bestämmas enligl schabloner sominnebär att ärendena delas in i några få avgiflsklasser. Klasserna börinnefatta ärenden enligl I. datalagen,2. kreditupplysningslagen, 3. inkassolagen, 4, kredilupplysningslagen ochdatalagen samt 5. inkassolagen och dalalagen. Inom varje klass bör finnas tväavgiftsschabloner, en för normala ärenden och en för ärenden som ställersärskilt stora krav på datainspektionens resurser. Beslul omavgifter fallas av dalainspektionen. Inspektionen bör därvid kunna gesmöjlighet att, om del föreligger särskilda skäl, nedsätta eller eftergeavgiften. Regelsystemet bör vidare innefatta en möjlighet för inspektionen altvid synnerliga skäl besluta om en högre avgift än schablonbeloppet. Dennaregel bör kunna utnyttjas bl.a. vid eventuella försök att kringgå systemet.Inspektionen bör dessutom vid ändrade förhållanden kunna besluta om avgiftefler en högre eller lägre schablon för ett visst ärende. Med hänvisning lill vad jag har anfört hemställer jag allregeringen föreslär att bemyndiga regeringen att besluta om avgifter förhandläggningen vid datainspektionen i enlighet med vad jag har förordat i detföregäende. [8] Underrättelse enligt 10§ datalagen m.m. Skyddet förden registrerades personliga integritet vid personregistrering med hjälp av ADBregleras i dalalagen. Lagen innebär bl.a. att personregister i princip inte färinrättas eller föras utan tillstånd av datainspektionen. I 10 § datalagen finnsföreskrifler som ålägger den registeransvarige en långtgående underrättelseskyldighet1 förhällande till allmänheten. Innebörden i denna för inlegritetsskyddetgrundläggande bestämmelse är följande. Enligtparagrafens första stycke skall den som är registeransvarig på begäran av enenskild person så snart det kan ske underrätta denne antingen om innehållet ipersonuppgifter som ingär i personregistret och innefattar upplysning om honomeller om alt nägra sädana uppgifter inte förekommer i registret. Om en sådanunderrättelse har lämnats, behöver någon ny underrättelse inte lämnas lillsamme registrerade förrän 12 månader därefter. Avparagrafens andra stycke följer att en underrättelse enligt första stycketskall lämnas utan kostnad för den registrerade. Datainspektionen får dock ifråga om visst slag av personuppgifter medge att en avgift las ut. Särskildaskäl måsle föreligga för all inspektionen skall få lämna ett sådant medgivande.I lagens förarbeten har framhållits att dispensmöjlighelen skall utövas medförsiktighet (prop. 1973:33 s. 138). 1980/81:20 14 I tredje slyckel föreskrivs att underrättelseskyldigheteninte gäller, om uppgifterna enligt gällande sekretessbestämmelser inte fårlämnas ut till den enskilde. Paragrafens Ijärde stycke, slutligen, innehålleren undanlagsregel som saknar betydelse i detla sammanhang. Bestämmelseni 10 § datalagen fick sin nuvarande utformning genom en lagändring vären 1979(prop. 1978/79:109, KU 1978/79:37, rskr 1978/ 79:360, SFS 1979:334). 1lagstiftningsärendet uppmärksammades att det finns förelag som genom annonser 1pressen erbjuder sig att mol ersättning (f.n. ca .) begäraunderrättelser enligl 10§ datalagen ät personer som vänder sig till företaget.Föredraganden fann (prop. s. 25) att detla kunde uppfattas som ett otillbörligtsätt all slå mynt av regler som värnar om enskildas integritet. Enligt hansmening kunde man emellertid inte förmena den enskilde att genom ombud utöva sinrält enligl paragrafen. Om del i framliden skulle uppkomma behov av alt ingripamol företeelsen, fick övervägas vilka åtgärder som lämpligen borde vidtas. Datainspektionen har till de aktuella förelagen lämnatallmänna råd hur verksamheten bör bedrivas. Inspektionen har vidare i skrivelsetill begärt att verket skall ingripa föratt bringa ombudsförelagens marknadsföring i bättre överensstämmelse meddatalagens intentioner. Datainspektionen har därvid påtalat att företagen iannonserna inle upplyser om all själva underrättelserna är avgiftsfria. Enligluppgifler som har lämnats av dalainspektionen och som har redovisats ibetänkandet (SOU 1978:54) Personregister - Datorer - Integritet (s. 216) harmöjligheten att begära underrättelse enligt 10 S dalalagen utnyttjats ivarierande omfattning. efter dalalagens ikraftträdandefick förfrågningar från ca 25 000 personer,frän ca 8000, arbetsmarknadsverket från ca 6500,länsstyrelserna från ca 20000 och frän ca 5 000 personer. Den nuvarande omfattningen av framställningar enligt 10 §datalagen är svår all uppskatta med någon större säkerhet. Det står emellertidklart att ett mycket stort antal framställningar sker i form avmassbeställningar via ombudsföretag. Från har följandeuppgifter inhämtats angående förfrågningarna hos centralbyrån. 1974/75 197.5/76 1976/77 1977/78 1978/79 1979/80 Byrån har vidare uppgett att ombudsföretagen med ettundanlag startat sin verksamhet under /80. Prop.1980/81:20 15 budgetärhärrörde 14 163 från företag, medan 5983 framställdes på annat sätt.Kostnaderna för alt besvara förfrågningarna uppgick under samma budgetär tillca 2,5 milj. kr. Enunderhandsförfrågan till några andra myndigheter har gettföljande resultat. får ca 25000 framställningar per är. Av dessa härrör 95procent frän ombudsföretag. Av framställningarna besvaras 5000 medregisterutdrag. Återstoden avser personer som inte förekommer i myndighetensregister. Rikspolisstyrelsenfick 15900 framställningar under /80. Av dessa härrör 90 procentfrän ombudsföretag. Kostnaderna per framställning beräknas fill . Riksskatteverketrapporterar 17600 framställningar den 15 januari-den 30 april 1980och 7000 under liden den I maj- . av dessahärrör från ombudsförelagen. Datainspektionenhar under hand uppgeit all andelen förfrågningar hos några slörre myndighetervia ombudsförelag utgjorde av deltotala antalet samt att antalet förfrågningar som har gjorts direki av enskildapersoner varit i stort sett alltsedan datalagen trädde i kraft. Föregen del villjag anföra följande. Somhar framhållits i olika sammanhang är regeln i 10 § dalalagen en av deviktigaste bestämmelserna i denna lag. Del är av slor betydelse frånIntegritelssynpunkt att den enskilde har rätt till insyn i de aktuella personregistrensåvitt gäller uppgifler om honom själv. står det klart attinsynsrätten medför betydande kostnader för de registeransvariga. Eftersomregistren i slor utsträckning förs i statens eller kommunernas verksamhet,drabbar merparten av dessa kostnader det allmänna. Jag anser att del ärangeläget att insynsrätten utnyttjas i endast sådana fall där den registreradeverkligen har ett intresse av alt få uppgifterna. Sä kan knappast alltid varafallet vid de massbeslällningar som f. n. utförs via ombudsföretagen.Beställningar av detta slag har inte i första hand sin grund i en önskan frånden enskilde om all få uppgifler om sig själv ur ett visst eller vissa registerulan är snarare en konsekvens av ombudsföretagens sätt att arbeta. Sådanabeställningar bör därför undvikas. Enmöjlighel vore att mera generellt medge den registeransvarige att la ul enavgift för underrättelser enligl 10 § datalagen. Enligt min mening bör manemellertid undvika en sädan lösning, som frän flera synpunkter är oläglig. Enförbättring av förhällandena bör emellertid kunna åstadkommas redan genom attdel i bestämmelsen ställs upp ett krav på att en begäran om underrättelse skallframställas skriftligen och vara egenhändigt undertecknad av den enskilde. Ensädan föreskrift förutsätter att den enskilde själv tar ställning tillframställningens omfattning. Effekten torde bli att slentrianmässigabeställningar undviks. Härigenom bör inle obetyd- 1980/81:20 16 liga kostnadsbesparingar kunna åstadkommas bäde inom denoffentliga och den privata sektorn. Å andra sidan kan det nya kravet inle irealiteten sägas försvaga de registrerades kontrollmöjligheter; tvärtom kan delfrån integritelsskyddssynpunkl anses vara en fördel att den registrerade måslegöra en personlig hänvändelse för att uppgifter om honom skall lämnas ul frånregistret. Jag anser emellertid att de problem som är förknippade medtillämpningen av 10 S datalagen bör undersökas närmare än vad som kunnat skenu, lämpligen inom ramen för del arbete som bedrivs avdalalagstiftningskom-mitlen (Ju 1976:05) (DALK). Rörande den närmare innebörden av den föreslagna ändringenvill jag framhälla att del i paragrafen uppställda formkravet innebär alt denenskilde själv måste skriva under sin framställning till vederböranderegisleran-svarige. En handling till vilken namnunderskriften har överförtsgenom t. ex. fotokopiering eller som utgörs av en kopia av framställningen -med eller utan vidimering är alltså inte att anse som egenhändigt undertecknad. En annan sak är att del givetvis står denreglsleransvarige fritt att efterkomma en begäran om underrättelse oavsett påvilket sätt den har framställts. Föreskriften hindrar inte att den enskilde,sedan han skrivit under en begäran om underrättelse, låter ett ombudvidarebefordra den fill den reglsleransvarige. I klarhetens iniresse villjag tillägga alt föreskrifternai I0§ datalagen givetvis inte innebär någon inskränkning i offentlighetsprincipen(jfr prop. 1973:33 s. 139). I den mån ett personregister är att anse som enallmän handling stär det alltså den enskilde fritt all la del av uppgifterna iregistret enligl bestämmelserna i 2 kap. tryckfrihetsförordningen, givelvis medde begränsningar som kan följa av gällande sekretessbestämmelser. Om denregistrerade vill betala föreskriven expeditionsavgift för alt fä utskrift avpersonuppgifter om sig själv, är myndigheten i princip skyldig att efterkommahans begäran när helst den görs och även om den inte sker skriftligen.Myndigheten är ocksä skyldig att tillhandahålla uppgifterna på stället (2 kap.12 och 13 §§ tryckfrihetsförordningen). Lagändringen bör träda i krafl den . 1 enlighet med vad jag nu har anfört har inom justitiedepartemenletupprättats förslag till lag om ändring i datalagen (1973:289). Förslaget börfogas lill protokollet i detla ärende som bilaga 1.2. Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen föreslär att anta förslagel lill lag om ändring i dalalagen(1973:289). Lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429) Härigenomföreskrivs alt 12 och 47 S§ rätlshjälpslagen (1972:429)' skall ha nedan angivnalydelse. Överstigerej den rättssökandes beräknade årsinkomst ett gränsbelopp som motsvarar tregånger det basbelopp som anges i 6 § första styckei, ulgör maximibeloppet förrältshjälpsavgiflen en hundradel av basbeloppet, jämnad lill närmast lägretiotal kronor. Maximibeloppet får nedsättas om särskilda skäl föreligger. Ärinkomsten högre än som anges i första slyckel, utgör maximibeloppet förrältshjälpsavgiften entjugondel av den del av den rältssökandes inkomst som överstiger tre men ejfem gånger basbeloppet, enfemtondel av den del av inkomsten som överstiger few men ej ,s('.v gångerbasbeloppet, en tiondelav den del av inkomsten som överstiger sex men ej .sju gånger basbeloppet, hälften avden inkomst som överstiger sju men ej åtta gånger basbeloppet. Vid tillämpning av andra styckei iakttages att inkomstenjämnas lill närmast lägre tusental kronor, alt maximibeloppet jämnas tillnärmast lägre tiotal kronor och att lägsta maximibelopp ulgör en hundradel avbasbeloppet, jämnad till närmast lägre tiotal kronor. ' Lagen omlryckl 1979:240. Överstiger ej den rältssökandes beräknade årsinkomst ettgränsbelopp som motsvarar två gånger det basbelopp som anges i 6 § förstastyckei, utgör maximibeloppet för rältshjälpsavgiften en och en halv procent avbasbeloppet, jämnad till närmast lägre tiotal kronor. Maximibeloppet fårnedsättas om särskilda skäl föreligger. Är inkomsten högre än som anges i första stycket, utgörmaximibeloppet för rältshjälpsavgiften en tjugofemledet av den del av den rältssökandes Inkomstsom överstiger två men ej basbeloppet, entjugondel av den del av inkomsten som överstiger tre men ej fyra gångerbasbeloppet. en femtondel av den del av inkomsten som överstiger/>7fl men ej fem gånger basbeloppet, en tiondel av den del av inkomsten som överstiger fem menej sex gånger basbeloppet, en femtedel av den del av inkomsten som överstiger sexmen ej sju gånger basbeloppet. hälften av den inkomst som överstiger sju men ej åttagånger basbeloppet. Vid tillämpning av andra stycket iakttages alt inkomstenjämnas till närmast lägre tusental kronor, att maximibeloppet jämnas lillnärmast lägre tiotal kronor och att lägsta maximibelopp ulgör en och en halvprocent av basbeloppet, jämnad fill närmast lägre tiotal kronor. Rådgivning sker mol en avgift som motsvarar en halv procent av del basbelopp som anges i 6 S första stycket för varje påbörjad lidsperiod . Avgiften för rådgivningen jämnas till närmast lägre tiotal kronor. Avgiften får nedsättas eller ejterges, om särskilda skäl föreUgger. För vad som nedsatts eller eftergivits ulgår ersättning av allmänna medel lill den som meddelat rådgivning. Rådgivning sker mot en avgift som motsvarar en halvprocent av del basbelopp som anges i 6 S första stycket för varje påbörjadlidsperiod . Avgiften för rådgivningen jämnas till närmast lägretiotal kronor. Avgiften fär nedsättas så all den ej överstiger det maximibeloppför rättshjälps-avgiften som skulle ha fastställts om allmän rätlshjälp hadebeviljats. För vad som nedsatts utgär ersättning av allmänna medel lill densom meddelat rådgivning. Beviljas allmän rättshjälp efter rådgivning, skallkostnaden för rådgivningen anses som en kostnad för den allmänna rättshjälpen.Erläggande av rådgivningsavgift skall anses som betalning på rättshjälpsavgifl. Denna lag träder 1 kraft den . Äldre bestämmelser gäller alltjämt i rätlshjälpsärenden där allmän rättshjälp har beviljats före lagens ikraftträdande. 1980/81:20 19 Lag om ändring i datalagen (1973:289) Härigenom föreskrivs att 10 § dalalagen (1973:289)' skallha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Den regisleransvarlge skall på Den reglsleransvarige skallpå begäran av enskild sä snart del kan begäran av enskild så snart del kan ske underrätta denne antingen om ske underrätta denne antingen om innehållet i personuppgift som ingår innehållet i personuppgift som ingår i personregistret och innefattar i personregistret och innefattar upplysning om honom eller om alt upplysning om honom eller om att sädan uppgift ej förekommer i re- sådan uppgift ej förekommer i re gistret. Har sådan underrättelse gistrel. Sådan begäran skall fram lämnats. behöver ny underrättelse ställas skriftligen och vara egen- icke lämnas till samme enskilde händigt undertecknad av den en- förrån därefter. skilde.Har underrättelse lämnats, behöver ny underrättelse icke lämnas lill samme enskildeförrän därefter. Underrättelse enligt första stycket skall lämnas utankostnad för den enskilde. Föreligger särskilda skäl, får dock datainspektioneni fråga om visst slag av personuppgifter eller i fråga om underrättelse om altpersonuppgift som enskild ej förekommer i registret medge all avgift tages ut. Första stycket gäller icke uppgift som enligt lag ellerannan författning eller enligt myndighets beslut som meddelats med stöd avförfattning ej fär lämnas ul fill den registrerade. Första stycket gäller icke heller, om det i fråga om visstslag av personuppgifter är uppenbart all underrättelse kan underlåtas på grundav att del inte föreligger någon risk för olillbörligl inträng i registreradspersonliga integritet. Underrättelse får dock underlåtas endast eftermedgivande från datainspektionen. Denna lag träder i krafl den .