prop · G403183 · 1980-12-31 00:00:00 — En avvägning av risken mot nyttan måste göras i varje enskilt fall.Elt generelll användningsförbund leder ofta lill ofömtsedda konsekvenser.Däremot är det enligt förbundet givetvis önskvärt all nedbringa hanteringen avsådana ämnen. 13 Vissa frågor beträffande landets fysiska struktur Atlvissa tätorts- och infraslmkturfrågor tagits upp i rapporten får stöd av bl. a.statens råd för byggnadsforskning, ,länsstyrelserna i , och , iVästernorrlands län, , , och kommuner.Ingenjörsvetenskapsakademien och Svensku sn-mernas riksförbund. iMalmöhus län understryker kraftigt det angelägna i en förbättrad samordning avutvecklingen av bebyggelse och invesleringar i infrastrukturella anläggningar.Länsstyrelsen framhåller också att en av de mest påpekade bristerna i denhittills bedrivna översiktliga planeringen kan hänföras till bristandesamordning mellan regionalpolitisk planering och översiktlig fysisk planering.Också planeringen för vägar, järnvägar, kraftledningar m.m. måste enligllänsstyrelsen inordnas bättre i det övergripande planeringssystemet. Det börenligt utarbetas ett planeringsunderlag som är samstämt mellanskilda 1980/81:183 195 samhällssektorer och som kan ulgöra ett trovärdigtunderiag för kommunala bedömningar inom skilda planeringsområden.Länsstyrelsen i finner del myckel positivt alt tätorts-och infrastmkturfrå-goma har tagits upp i den fysiska riksplaneringen, eftersomutbyggnaden av tekniska system etc. har stor betydelse för markanvändningen pålång sikt. understryker behovet av en samordning avsamhällels investeringar som tar hänsyn säväl till kraven på hushållning medmark och vatten som lill kraven pä att skapa gynnsammalokalise-ringsfömtsätlningar för näringslivet och den offentliga sektorn. Några remissinsianser har kritik att framföra motrapportens behandling av tätorts- och infrastrukturfrågorna. Statens naturvårdsverkanser att undermarksbyggande, exempelvis tunneldrivning, borde ha behandlats.Undermarksbyggande kan enligl verket bli mycket styrande för en tätortsinfrastmktur och markanvändning. anser attutredningens förslag lill hur tätorts- och infrastrukturfrågorna bör hanterassannolikt inte kommer att resultera i en effektiv hushållning med mark ochvatten. Planeringsapparaten är enligl för detla.Institutet anser också atl rapportens förslag om ansvarsfördelning fömtsätterbetydligt högre kompetens och större resurser än vad kommunerna har.Karlskrona kommun anser att tätorts- och infrastrukturfrågorna har fått enalltför knapphändig behandling i rapporten. Frågorna bör enligt kommunen intaen cenlral roll i samhällsplaneringen. anser det önskvärtmed tydligare anvisningar om på vilkel sätt samordningen av investeringar itätorter och infrastruktur kan ske. De kommentarer som rör rapportens bild av aktuellainvesteringar är genomgående kritiska, främsl därför att bilden anses befästaen snedfördelning av investeringar inom landet. Synpunkter av det slagetföreligger från länsstyrelserna i Uppsulu, och ,, och kommuner. samtSveriges Jältbiologisku ungdomsjörening. i Uppsalu län framhålleratt de redovisade ulbyggnadsplanerna är koncentrerade till storstadsområdenaoch områdena mellan dessa. Om planerna fuHföljs, kommer enligt länsstyrelsenden befintliga orts- och infrastrukturen att ytterligare förstärkas, vilkel kansägas strida mot de regionalpoliliska målen. i länanser att en följd av den bild över planerade investeringar som redovisas irapporten kan bli bl. a. ökade konflikter om markanvändningen genomföljdinvesleringar. Starkare bebyggelseutveckling i områden, som redan harstarka markanvändningskonflikter, än i andra delar av landet kan enligtlänsslyrelsen ocksä bli följden. kornmun har starka invändningar molde redovisade investeringsplanerna. Om de genomförs kommer enligl kommunen enytterligare förstärkning av den regionala obalansen atl bli resultatet. Kommunenanser atl de sektoriella investeringsplanerna strider mol 1976 års Prop.1980/81:183 196 beslul om regionalpolitikens inriktning. finner atl rapporten i huvudsak utgår från redan befintligsamhällsstruktur och redan aktualiserade projekt. Förbundel nämner bl. a. attbilden av planerade investeringar med några få undantag endast redovisarslörre samhällsinvesteringar i . Om starka motstående intressen föreligger beträffande vissledningssträcka är det enligt rapporten angelägel atl alternativaledningsdragningar utreds närmare innan markreservation sker i den kommunalaplaneringen. För att ge underlag för bedömningar av behovet avmarkreservalioner i riksskala är del enligt rapporten lämpligt allindustriverket sammanställer planer pä kraftledningar av stamlinjekaraktär ochi samråd med bl.a. planverket och naturvärdsverket till regeringen redovisarsådana kraftledningar som är av intresse från rikssynpunkt. Mol bakgrund av ensådan redovisning skulle regeringen kunna pröva angelägenhelen av skilda projektoch uppdra åt berörda länsstyrelser atl i samråd med kommuner och kraftföretagföreslå lämpliga ledningssträckningar. För att garantera all riksvikugaledningar kommer lill stånd föreslås enligt rapporten regeringen få möjlighetatt föreskriva att mark för viss ledningssträckning skall reserveras i denkommunala planeringen. Rapportens överväganden och förslag avseendekraftledningar tillstyrks eller lämnas utan erinran av flertaletremissinstanser. Förslaget till handläggningsordning för kraftledningartillstyrks av , statens planverk, statens industriverk,länsstyrelserna i , , och . ochKopparbergs län, skogsvårdsstyrelserna i och län.Tingsryds och kommuner. konstaterar atl koncessionsprövningenkommer in sent i planeringen av kraftledningar vilket uppmärksammats avriksdag, regering, myndigheter och organisationer. Erfarenhelerna av nuvarandebestämmelser med tillståndsgivning för överföringsledningar är enligt verketbl.a. aU myndigheten endast i begränsad omfattning kan beakta de krav somframförs om bäUre samordning med övrig samhällsplanering. För attbehovsprövningen av nya ledningar skall bli meningsfull måste därförplaneringen komma in tidigare. Etl sätl att översiktligt bedöma behovet avkraftledningsutbyggnader på ett tidigt stadium i planeringen är att organiseraett utökat frivilligt, flexibelt och enkelt samrådsförfarande på regional ochcentral nivå. Detta samråd bör enligt indusiriverkel resultera i att planerför utbyggnad av större ledningar avstäms centralt mol den övergripandeenergipolitiken och övrig samhällsplanering. Eftersom koncessionsprövningenkommer in sent i kraftledningsplaneringen är det 1980/81:183 197 naturligtall industriverket gemensamt med berörda centrala myndigheter centralt samråderom planerade stamhnjeutbyggnader i elt längre lidsperspektiv. Elt centralt samrådhar enligl verkel till uppgift alt anpassa de större ledningsutbyggnaderna tillmark- och samhällsplaneringen och verket överväger f.n. de närmare formernaför en sådan i tiden framskjuten prövning. Beträffande frågan om denövergripande planeringen av överföringsledningarna kommer industriverket attåterkomma med synpunkter i frågan i en promemoria innefattande viss översyn avellagen. Dåden sektorövergripande planeringen inte kan ske enbart i en kommun krävs enligtÖrebro kommun att kommunema samverkar, så atl ledningssträckningen behandlassom en enhet och inte diskuteras och låses del-sträcka för delsträcka. bör den i rapporten föreslagna handläggningsordningenkunna väsentligt begränsa konflikterna med de kulturhistoriska värdena genomatt bl.a. ohka alternativa sträckningar bör kunna redovisas på ett tidigtstadium. Uppsaluuniversitet anser att alternativ sträckning och utforming av kraftledningarregelmässigt bör utarbetas och utvärderas innan något organ binder sig för eltbeslut i någon riktning. Förslaget i rapporten kommer enligt inleatt vara tillräckligt. Centruludriftledningen och avstyrker de förändringar isamrådsmliner för kraftledningar som föreslås i rapporten. Enligtdriflledningen föreligger i ett tidigt planeringsskede inte tillräckligt underlagför att regeringen på ett meningsfullt sätt ska kunna pröva angelägenheten avstörte energiöverföringsanläggningar. En lidig och förutsättningslös diskussionbeträffande sträckningen kan däremot enligt driftledningen innebära storafördelar för såväl länsstyrelser och kommuner som för vattenfallsverket. Omrapportens förslag genomförs kan enligt driftledningen diskussionerna medlänsstyrelser och kommuner vad gäller ledningssträckningarna påbörjas först iett betydligt senare skede när tillräckligt planeringsunderlag föreligger fören meningsfull prövning av angelägenhelen. Konkret innebär della att samrådenbeträffande sträckningar kommer att genomföras under tidspress på samma sättsom tidigare ofta varit fallet. En viktig fråga som måsle utredas i anknytningtill rapportens förslag är den förändrade ansvarsfördelningen mellanindustriverket och valtenfallsverket vad gäller stamnätets planering som blirföljden om förslaget genomföres. Del framstår enligt driftledningen somangeläget med hänsyn till verksamhetens art att ansvarel för stamnätetsplanering, ulbyggnad och drift inle splittras på flera olika instanser. Allmännasynpunkler på behovet av planering, prövning och samråd vid dragning avkraftledningar lämnas av flera remissinstanser. Koncessionsnämndenför miljöskydd framhåller att den övergripande kraftledningsplaneringen börbedrivas inom ramen för den fysiska riks-planeringen och verkställas i god tidföre det atl ansökningar om konces- Prop.1980/81:183 198 sion enligl ellagen anhängiggörs beträffande olikadelsträckor. Mol bakgrund av innehållet i miljöskyddslagen anser nämnden med visst fog kan ifrågasätta om ljudstörningar från elektriskaanläggningar även kan prövas enligl denna lag. Ingenjörsvetenskupsukudemlen anser del ytterst angelägelatl man i den kommunala planeringen gör erforderliga markreservalioner för bl.a. stamlinjenätet som har betydelse för den nationella energiförsörjningen.Dessa kraftledningar har enligl belydelse för atl ell ökalutnyttjande av inhemska energikällor i det nationellaenergiförsörjningssystemet skall bli realistiskt. Slutens planverk anser atl kraftledningar över börprövas enligl miljöskyddslagen. har i en särskild rapport, 800kV-ledningars markanvändningskonsekvenser (rapport 49 är 1979), redovisatmarkanvändnings- och miljökonsekvenser av en introduktion av 800kV-ledning-ar. Åven i Kristianstuds län och kommunanser all slörre kraftledningar bör prövas enligt miljöskyddslagen. i län framhåller det som angelägetatt planering av kraftledningar skall ske i samråd med berörda markägare ochderas organisationer, eftersom detta kan minska konflikterna som kan uppstå.Behovet av samråd vid planering av kraftledningar stryks också under avnaturhistoriska , , länsstyrelserna i ,och , skogsvårdsstyrelserna i ,och , , , ,, , och kommuner. ochSveriges skogsägareföreningars riksförbund. i Uppsalalän, , och samt Aktion Skånemiljö. , och någraorganisationer kommenterar kraftledningarnas markanvändnings- ochmiljökonsekvenser. framhåller att skogsbrukets reellamöjlighet att påverka ledningssträckningama måste öka. Skogsbmket måstebetraktas som ett riksintresse och samhäUsekonomiska kalkyler bör göras i vUkenalternativ-kostnad för återskapande av resursen inräknas. anser alt höga ljudnivåer, särskilt vid fuktig väderlek, ochelektromagnetisk strålning stör betydande områden. Fortsatta ulredningar, ibl.a. verkets regi får visa om miljökonsekvenserna från 800 kV-ledningar är avden storleksordningen att kommer att förorda att ledningssträckningarnaäven prövas enligt miljöskyddslagen. och anser att det är väsenthgt att bättrebeslutsunderlag tas fram i den fortsatta planeringen av nya kraftledningar.Innan detta skett bör inte mark i den kommunala planeringen reserveras fördessa ledningar. Även Aktion Skånemiljö understryker behovet av elt bättrebeslutsunderlag inför beslut om dragning av kraftledningar. Prop.1980/81:183 199 i och Kalmur länanser atl en omfattande utbyggnad av elt 800 kV-näl är oacceptabel av såvälmiljömässiga som medicinska skäl. 13.2.2 Gus- och hetvaltenledningar Om starka motstående intressen föreligger belräffande enviss sträckning av en gas- eller hetvattenledning är det enligl rapportenangeläget atl andra alternativ uireds innan mark reserveras i den kommunalaplaneringen. Del finns därför enligl rapporten anledning atl liksom förkraftledningar överväga en handläggningsordning där planer på slörre gas- ellerhetvattenledningar sammanställs av indusiriverkel som i samräd med bl.a. planverketoch till regeringen redovisar sådana rörledningar som är avintresse från rikssynpunkt. Berörda länsstyrelser föresläs enligt rapporten motbakgmnd av regeringens ställningstaganden samräda med bl. a. kommuner ochberörda företag om lämplig ledningssträckning. Regeringen föreslås enligtrapporten få möjlighel atl föreskriva alt mark för viktigare ledningar skallreserveras i den kommunala planeringen. Rapportens överväganden och förslag angående gas- ochhetvaltenledningar tillstyrks eller lämnas utan erinran av flertaletremissinsianser. Rapportens förslag lill handläggningsordning för gas- ochhetvattenledningar tUlstyrks av länsstyrelserna i , , och . Kompletterande synpunkter av mer principiell karaktär närdet gäller introduktion av gas- och hetvaltenledningar lämnas av fleramyndigheter, länsstyrelser och kommuner. framhåller all ett centralt samråd avseende ledningar för olja,gas och hetvatten kan bli aktuellt. Verket har därför anledning att prövaformerna för koncessionshanteringen i anslutning till de uppgifter som lagts påverkel genom rörledningslagen (1978:160). understrykervikten av atl gas- och hetvattenledningar förläggs under jord eller i tunnlar.De arkeologiska synpunkterna måste enligt ämbetet även tillmätas stor vikl viddetaljplaneringen. Aktion Skånemiljö pekar på att avdikningsproblem kan uppslåberoende på vilket djup ledningama läggs. Nämnden förenergiproduktionsforskning anser att de föreskrifter som planeras för ledningarbör utformas så att tiUräckligt utrymme ges för provning av bl. a. distributionav lågtemperalurvatten och gas. Om skador uppstår på gas- och hetvattenledningar på gmndav militära angrepp eller sabotage kan enligt civilförsvarsstyrelsenkonsekvensema troligtvis bli förödande. Det är därför enligt styrelsen viktigtatt sådana ledningar planeras med hänsyn till befolkningskoncentrationer föratl minska effekterna av skador. Styrelsen liksom statens brandnämnd bör motdenna bakgmnd medverka i den föreslagna handläggningsordningen. Synpunkter på aktualiserade eller planeradegasledningsprojekt lämnas vidare av flera länsstyrelser och en kommun. Prop.1980/81:183 200 Bland de allmänna synpunkterna märks bl.a. några som larupp möjliga förändringar i transportsystemet. framhåller att dennuvarande transportapparaten med slor dominans av individuella transportmedelhar byggts upp med förulsällningen alt tillgängen på billiga drivmedel är god.Denna fömtsättning kommer enligt transporträdet med slor sannolikhet atlförändras, varför en förskjutning från individuella till kolleklivapersontrafikmedel och frän lastbilslrafik till järnvägstrafik är alt vänta. Detkan enligt rådet också förväntas all sjöfartens transportarbete ökar.Landstinget i framhåller atl långa pendlingsavstånd iframtiden kan innebära slora problem. Man måste därför enligl ägnastörre uppmärksamhet åt hur arbete och boende lokaliseras och hur man bl. a.med kollektivtrafik kan knyta ihop olika områden bättre. önskar en belysning av i vilken mån ökad satsning påkollektivtrafik kan minska behovel av framför allt väginvesteringar. Bland övriga mera allmänna synpunkter påkommunikationsfrågorna kan nämnas att tar upp sambandet mellanfysisk planering och transportsystemets uppbyggnad. Rådet anser attkonsekvensema i Iransporthänseende vid utveckling av den fysiska slmkturenhittills har beaktats i alltför ringa utsträckning. Det finns enligt rådetåtskilliga exempel på hur bebyggelse och markanvändning givits en utformningsom starkt begränsat möjligheterna att åstadkomma en effektivtransportförsörjning. framhåller vidare att målsättningen all gemedborgare och näringsliv en tillfredsställande trafikförsörjning till lägstasamhällsekonomiska kostnad inte kan uppnås utan en väl utbyggdkollektivtrafik. För att kollektivtrafiken ska kunna bli konkurtenskraftig motprivatbilismen fordras enligt rådet att en rad fömtsättningar är uppfyllda.Rådet understryker bl.a. att lokalisering av bostäder och arbetsplatser börgöras så atl långa pendelavstånd undviks med hänsyn till dels energiälgången,dels att res-lidsskillnadema mellan buss- och bilresor blir slora. I rapporten framhålls att utbyggnaden av vägnätet kan geupphov fill intressekonflikter bl.a. med de areella näringarna, naturvården,friluftslivet och kulturminnesvården. Dessutom medför trafiken ofta betydandemiljökonsekvenser i form av buller och utsläpp av förorenande ämnen.Väganläggningar kan emellertid även leda lill minskade miljöstörningar genomatl en avlastning av trafiken sker på del befintliga vägnätet. Rapportens redovisning av vägarnas miljökonsekvenser harletl till en del kommentarer. Flera remissinstanser underslryker attvägtrafiken medför betydande problem i form av buller och luftföroreningar.Statens Prop.1980/81:183 201 vägverk anser dock atl rapporten har överbelonal denegaliva effekterna av vägarna. Verket framhåller all vägar i de flesta fall ärnödvändiga för atl möjliggöra alt övrig markanvändning kan ske på ettrationellt sätl. Således krävs bra vägar för att t.ex. göra riksintressantaområden tillgängliga. Verket hävdar atl vägarna planeras och byggs sä att de påbäsla sätl anpassas till miljö och annan markanvändning, och alt de därför börha en tiU övervägande det positiv effekt för samhället. i Södermanlunds län framhållerväglrafikbullret och luftföroreningarna som väsentliga miljöproblem vidplanering av vägar och bostadsområden. a. att bullersaneringsprogrambehöver tas fram främst där större och hårt trafikerade trafikleder passerargenom bostadsbebyggelse. konstaterar ocksä atl klagomål omolägenheter till följd av bilavgaser ökar, och atl det behövs kartläggning avluftföroreningssituationen för de hårdast trafikerade gatorna i tätorternaliksom för genomfartslederna. i anser atl det ärangeläget med gränsvärden för högsta godtagbara störningsnivå vad gällerbuller och luftföroreningar. i anser all del ärangeläget atl statsmakterna vidtar ytterligare åtgärder för alt olägenheternamed trafikbuller ska kunna begränsas. Vissa remissinstanser lar upp inriktningen ochomfattningen av vägbyggandet. manar lill försiktighet närdel gäller större vägbyggnadsförelag med hänsyn till den minskandeprivatbilismen och samhällets ansträngningar att föra över godstrafiken tilljärnväg. framhåller att de resurser som krävs förinvesteringar och drift av flygfält och vägar skulle göra slörre nytta om deistället användes för utbyggnad och uppmstning av järnvägsnätet. och anser att fördelningenav resurser för vägprojekt är otillfredsställande. Det behövs enligl förbundenen bättre regional balans. 1 den regionalpolitiska planeringen är vägnätet enbetydelsefull faktor för bebyggelseutveckling och näringsliv. I rapporten framhålls alt utbyggnadsbehovet när del gällerjärnvägsnätet i huvudsak avser bandelar av anslutningskaraktär. En vissutbyggnad av bl. a. rangerbangårdar och godsterminaler kan fömtses. iriksperspektiv torde detla enligt rapporten inte medföra några allvarligarekonflikter med markanvändningen. Vissa remissinstanser förordar en ökad salsning päulbyggnad av järnvägar, bl.a. , statensnaturvårdsverk, i . , ,, och kommuner. Elt par remissinstanser framhåller att ävenjärnvägstrafiken leder till miljöproblem. underslrykeratt om s. k. höghastig-14 1980/81. 1980/81:183 202 hetståginförs, kommer vibrations- och bullerproblemen att bli störte än f. n.Länsstyrelsen i Södermanlunds län anser att karlläggning av bullret fråntågtrafiken är angelägen i den utsaUa tätortsbebyggelsen. Bullersaneringsprogrambehöver enligt upprättas. Etl ökat utnyttjande av järnvägarna förgodsbefordran kan enligt leda till större andel nättrafik medökade ljudolägenheter som följd. framhåller ocksä betydelsen avatl klariägga buller- och vibralionseffekterna från höghasfighetståg. Irapporten konstaleras bl. a. att hamnulbyggnader och följdinvesleringar ivägar, järnvägar, terminaler och upplagsplatser ofta har betydandemarkanvändnings- och miljökonsekvenser. 1 första hand påverkas fiskels,naturvårdens, friluftslivets och kulturminnesvårdens intressen. 1 samband medmuddringar. utfyllnader och fördjupningar av farieder kan även naturmiljönutsättas för störningar. Rapportensbehandling av hamnfrågorna har inte mött några större erinringar.Sjöfarlsverkel framhåller att hamndjupen inte nödvändigtvis ulgör enrestriktion av samma tyngd som andra hushållningsfrågor vid diskussion omlokalisering av s.k. FRP-industri. Verket grundar sin bedömning på attlokaliseringsfrågorna under 1970-talel inte har medfört stora elleroöverkomliga anspråk på djuphamnar och alt utbyggnaden av industrin troligenkommer att ske främst vid befintliga anläggningar. Någraremissinstanser underslryker vikten av att hamnulbyggnaden i landet sker på ettplanmässigt sätl. i anser att resultatet av denpågående hamnutredningsverksamheten bör användas somplaneringsunderiag för atl möjliggöra avvägningar mellan olika önskemål omhamnutbyggnader. anser att det är viktigt all en övergripandehamnplanering kommer till stånd på nationell nivå och atl fattarbeslut om en organisation för en övergripande hamnplanering saml om hurhamninvesleringarna fortsättningsvis skall bedömas med hänsyn lill samhälletsbehov. framhåller att det är angeläget aUlokaliseringen av hamnar inte fillåts slyras av snävt exploateringsekonomiskaintressen, utan aU fysisk översiktsplanering får ett avgörande inflytande övervilka platser som ska komma ifråga för en utbyggnad. Närdet gäller kolhamnar kan enligt möjligen hopvägning av anspråkmedföra att andrahandslägen ur sjötransportsynpunkt får accepteras förexempelvis kolkondenskraftverk. Här bör enligt verket framhållas aUsjöfartsverkets djuphamnsinventering fortfarande äger tillämplighet med dereservationer som framhållits i denna typ av inventeringsma-lerial. Flera av dei Centrala driftledningens underiag diskuterade kraftverkslägena har enligtverket inte helt gynnsamma hamn- och sjöfartsfömt-sättningar. Fortlöpande harenligt verket samråd i denna fråga tagils av Prop.1980/81:183 203 framhåller att delbehövs övergripande utredningar för atl bestämma lämpligt läge med hänsyn tillbetydelsen frän miljö-, markanvändnings- och plansynpunkt. föreslåratt man som ett led i den fortsatta fysiska riksplaneringen för områdena ianslutning till de tre storstadsområdena behandlar behovet av regionala ochlokala kolhamnar och tillhörande verksamheter. pekar påatt lokaliseringen av en kolhamn är beroende av placeringen av koleldadeenergiproduktionsanläggningar. Det är därför inle enbart hamnen och därvidaktuell hantering som man måste ta hänsyn till. anseratt del inte går att diskutera kolhamnsfrågan innan oljeersättningsdelegationenär klart med sitt arbete om etl system för import av kol. I rapporten framhålls att utbyggnaden av flygplatser kanmedföra omfaltande konsekvenser för olika markanvändningsintressen, främsljordbruket, naturvården, friluftslivet och kulturminnesvården. Större områdenberörs av buller- och riskzoner. Detta konstaterande i rapporten har kommenteratsav luftfartsverket, som framhåller att rapportens konstaterande ska ses motbakgmnd av att den direkt ianspråktagna arealen för civil flygverksamhetuppgår eller knappt 0,av landareal. Om alla planeradeflygplatser inrättas och hänsyn tas lill arealer som frigörs när äldre läggsner, kommer ytan enligt luftfartsverket atl öka . Någraremissinstanser anser atl det är motiverat med restriktivitet när det gällerutbyggnad av flygtransportnätet.