prop · G403103 · 1980-12-31 00:00:00 — Avvikelse från bestämmelserna omavskaffande av arbetsförmedlingsbyråer i vinstsyfte får enligl konventionendock undanlagsvis medges av vederbörande myndighet i fråga om personkalegorier,vilka noggrant har bestämls i den nationella lagstiftningen och för vilkatillfredsställande arbetsförmedling inle lämpligen kan anordnas inom denoffenfiiga arbetsförmedlingens ram. Avvikelse får emellerfid medges förstefter hörande av berörda arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer. Enytterligare förutsältning är att arbelsförmedlingsbyråerna skall slå undertillsyn av vederbörande myndighet och ha tillstånd som förnyas varje år.Avgifler och ersällning för kostnader skall godkännas eller fastställas avvederbörande myndighet. får endast äga rum medvederbörande myndighets medgivande och med iakttagande av gällandelagsfiftning. Även i fråga om avgiflskrävande arbetsförmedlingsbyråer utanvinstsyfte föreskriver konventionen begränsningar av liknande slag som harredovisats. Genom beslut har på förslagav arbetsmarknadsutskottet ullalat sig för en kartläggning m .m. 239 Kommittéer:Arbetsmarknadsdepartementet Del II A:3 nåden för korttidsanställda på konlorsområdet (AU1979/80:5, rskr 1979/ 80:41). Förmedlingav korttidsanställningar på kontorsområdet sker på olika sätt. Förutomförmedling genom den offentliga arbetsförmedlingens försorg tillgodoses ellvisst behov av vikarier och fillfälligl anställda genom de s.k.organisationsförmedlingarna, vilka med tillstånd av AMS bedriver arbetsförmedling.På konlorsområdet finns f.n. två sådana förmedlingar i och en iGöteborg. Vid sidan härav finns också skrivbyråer, vilka ägnar sig åtkonlorsservice av olika slag. Skrivbyråerna bedriver sin verksamhet dels genomatl kunderna lämnar uppdrag som utförs på skrivbyråns kontor (stationärverksamhet) och dels genom att byråns anställda sänds ut till förelag som haretl tillfälligt behov av arbetskraft (ambulerande verksamhet). Frågan hur manskall se på skrivbyråernas ambulerande verksamhet har länge varit aklueU på såsätt alt den, bedriven på del traditionella sällel, har ansetts strida molarbetsförmedlingslagen. fann också högsta domstolen i elt par fall attsådan verksamhet var all anse som arbetsförmedling i arbetsförmedlingslagensmening och alt den därmed stred mot lagen. För alt undvika all komma i konfliktmed arbelsförmedlingslagen har skrivbyråerna konstrueratavtalen med kunderna som i förväg klart bestämda och avgränsade uppdrag, iblandkallade arbelsentre-prenader. Bakgrundentill nämnda beslut är de yrkanden som har förts fram i enmotion till 1978/(mot. 1978/79:2066). I motionen yrkas i förstahand all arbetsförmedlingslagen skall ändras så alt arbetsförmedling inle skallanses föreligga då en arbetssökande har ingått elt anställningsavtal av vilkelframgår alt konlorsserviceförelagel har det totala arbetsgivaransvaretoberoende av arbetsplatsens förläggning. I andra hand yrkas allarbelsförmedlingslagen ändras så alt konlorsserviceförelagensuppdragsverksamhet på kundernas kontor undantas från del generella förbudet motarbetsförmedling. Liknandekrav på utredning om gällande förhållanden och lättnader förkontorsserviceföretagen har förts fram i en framställning den 3 februari 1978till från dåvarande hantverks- ochinduslriorganisation. Svenska konlorsserviceförbundel saml Svenska skrivbyrå-och kontorslryckeriförbundet. I framställningen framhålls bl.a. att det hoskontorsserviceförelagen finns en viss osäkerhet huruvida deras verksamhet ärhelt förenlig med arbetsförmedlingslagen, vilket medför alt förelagen måsletillgripa långtgående administrativa och byråkratiska omvägar för att kunnabedriva verksamheten. Vissa sysslor, såsom telefonväxelarbele och allmännaskrivgöromål, kan ell konlorsserviceförelag över huvud taget inle åtaga sig. Iframställningen anförs också atl kontorsserviceförelagen fyller elt stortsocialt behov, eftersom de ofta sysselsätter äldre personer som har svårt attfå arbete genom arbetsförmedlingen eller personer som av olika anledningarinte önskar eller är beredda alt ta etl stadigvarande arbele. Också förkunderna innebär enligl framställningen anlitandet av kontorsserviceförelagenen utmärkt lösning i situationer då de är överbelastade med kontorsgöromåleller när det gäller all klara speciella uppgifter som de själva inte harutbildad personal fill. I såvälframställningen som motionen pekas på att lillkomslen av lagen (1974:12) omanslällningskydd har gjort det svårare för företagen atl tillgodose behovet avtillfällig arbetskraft för kontorsgöromål genom anlitande av arbetssökande frånarbetsförmedlingen, och atl lagen sålunda 1980/81:103 240 har breddat marknaden för den ambulerandeskrivbyråverksamheten. Det framhålls dessutom att möjlighelerna för eventuelltmissbruk har minskal genom del inflytande som de fackliga organisationerna harfått över den ambulerande skrivbyråverksamhelen efter tillkomsten avförhandlings- och velorättsreglerna i 38-40 §§ medbestämmandelagen (1976:580). En majoritet inom AMS, LO, TCO och /SR ställer sigavvisande till framställningen. Den tillstyrks däremot av kommerskollegium, SAFsaml samtliga handelskamrar ulom de i och Slockholm. Svenskakommunförbundel vill inte motsätta sig den av organisationerna begärdaulredningen, om den kan bidra till atl skapa ökad klarhet angående villkorenför den ifrågavarande verksamheten. intar samma ståndpunkt,men framhåller också alt del är samhället som skall svara för förmedling avarbetskraft och atl en väl utbyggd arbetsförmedling därför bör understödjas.Stockholms handelskammare, som anser atl kontorsserviceverksamheten fyller enviklig funktion för näringslivet, påpekar alt den verksamhet som de ambulerandekontorsserviceförelagen bedriver torde vara alt betrakta som avgiftsbelagdarbetsförmedling enligl den av ratificerade ILO-konvenlionen nr 96.Handelskammaren i ansluter sig till vad anför. Frågan omändringar i arbelsförmedlingslagen i syfte alt göra den ambulerandeskrivbyråverksamhelen tillåten har varit aktuell undersenare år. Frågan har genom mofioner aktualiserats i åtskilligagånger (se 2LU 1962:37, 1963:21, 1965:26, 1970:19 och 1970:93 samt InU 1971:12och AU 1975/76:11). överiämnade utredningen för översyn avarbelsförmedlingslagen en promemoria i ämnet (Ds In 1966:6). I promemorianuttalade en majoritet inom utredningen att del förelåg ett beaklansvärl behovav ambulerande skrivbyråverksamhet och man föreslog därför allarbelsförmedlingslagen skulle ändras så att AMS i viss ulslräckning skullekunna tillåta sådan verksamhet med vinstsyfte. Förslaget, som var utformat iöverensstämmelse med den aktuella ILO-konvenlionen, ledde emellerfid aldrigtill lagsliflning. tillsattes yllerligare en utredning på delta område(ulredningen rörande arbetsförmedlingen inom vissa yrkesområden m.m.).Ulredningen hade i första hand alt pröva frågan om effektivare sanktioner vidbrott tnol arbelsförmedlingslagen. Utredningens förslag (Ds In 1970:5) ladeslill grund för den skärpta lagsliflning på området som trädde i krafl den 1juli 1971. Ulredningen gjorde också vissa överväganden beträffande deambulerande skrivbyråerna och fann - lill skillnad mol utredning - attdet servicebehov som tillgodoses genom dessa byråers verksamhet kunde täckas påannal säll. Bl.a. frågan om skrivbyråernas verksamhet har nyHgen varitaktuell också på del nordiska planet. En av nordiska arbetsmarknadsulskollel(NAUT) tillsatt arbetsgrupp, som bestod av representanter för såvälarbetsmarknadsmyndigheterna som arbetslagar- och arbetsgivarorganisationerna iNorden, har nämligen genomfört en undersökning av uthyrningsoch entreprenadföretagi . I sin rapport (NU A 1978:5) konstaterar arbetsgruppen atl uthyrningav arbetskraft har haft en tämligen slor omfallning inomskrivbyråbranschen. lyder enligl arbetsgruppen på all företagens behov avtillfällig arbetskraft på della område är särskilt stort och att förelagen iviss utsträckning föredrar all lillgodose detla behov genom anlitande avskrivbyråer i stället för alt vända sig lill den offentligaarbetsförmedlingen. Arbetsgruppen slår fast all skrivbyråverksamheten 241 Kommittéer:Arbetsmarknadsdepartementet Del II A:3 också synes kunna erbjuda såväl arbetsgivare somarbetstagare vissa fördelar jämfört med den offentliga arbetsförmedlingen. Ävenom principiella hänsyn lalar för att även denna typ av arbetskraft börförmedlas genom den offentliga arbetsförmedlingens försorg finns del enliglarbetsgruppens uppfattning på detta speciella område anledning att tillåtauthyrning av arbetskraft så länge som rekryteringen av arbetskraft inle fulllul kan tillgodoses av den offentliga arbetsförmedlingen. Genom en sådan ordningkan man tillgodose elt behov hos såväl förelagen som de arbetstagare som sökerdenna typ av anställning. Arbetsgruppen understryker dock all det måsle skeunder betryggande konlroll från samhällets sida. 1 sitt av godtagna belänkande ullalar arbetsmarknadsutskottetalt regeringen borde låta kartlägga hur arbetsmarknaden ser ul och fungerar förde korttidsanställda på kontorsområdet. Ulskollel, som anser all frågan börbelysas yllerligare, är på grundval av del föreliggande materialet inte berettatt tillstyrka något av de yrkanden som framställs i motionen. Enligt utskottetbör man undersöka de arbetssökandes behov och önskemål saml skapa sig en bildav i vilken omfattning dessa kan tillgodoses inom ramen för den nuvarandeordningen. I sammanhanget bör beaktas frågor om anställningsvillkor,anställningsskydd m.m. och vilken belydelse medbestämmandelagens regler omförhandlings- och vetorätt vid entreprenader och uthyrningsverksamhet har. Denoffentliga arbetsförmedlingens och organisationsförmedlingarnas liksomkonlorsserviceförelagens roller bör belysas och ställas i relation lill deönskemål som arbetsgivarna och de arbetssökande kan ha. Även kostnads- ochresursaspekler, bl.a. för den offentliga förmedlingens del, bör tas med iutredningsarbetet. Kartläggningen bör i första hand avse förhållandena iSlockholm, och , men den bör även ge en bild av lägel i någraandra orter av varierande storlek i olika delar av landel. Sedan kartläggningenhar slutförts, bör man enligt utskottet la ställning till om del finnsanledning all ändra nuvarande ordning och om detla i så fall kan ske inom ramenför den gällande lagstiftningen. Särskilt bör man enligl utskottet undersökaden offenfiiga arbetsförmedlingens möjligheter alt förbättra sin service molbakgrund av den ökade användningen av ADB i förmedlingsarbclel. Om del bedömsatt lagen bör justeras i något hänseende, i.ex. för all bereda visst utrymmeför konlorsserviceförelagens verksamhet, måste förpHktelser enligtILO-konvenfionen nr 96 beaktas. Del bör enligt utskottet inte komma i fråga attrubba våra åtaganden enligt denna konvention. Slutligen nämner utskottet alldel kan finnas skäl alt se över arbelsförmedlingslagen även från lagtekniskautgångspunkter. Den av begärda utredningen bör nu komma lillstånd. Uppgiften bör anförtros ål en särskilt tillkallad utredare. Som utskottet påpekar är de nuvarande förhållandena påkonlorsservice-området inte tillfredsställande. Å ena sidan finns detuppenbarligen ett behov av den typ av service på kundernas kontor somskrivbyråerna kan erbjuda. Del finns också arbetssökande som efterfrågar delslag av tillfälliga anställningar som det här gäller. För alt inle komma ikonflikt med lagen anser sig byråerna vara nödsakade all organisera arbetet påell säll som berörda anställda och beställare uppfattar som krångligt ochbyråkratiskt och som ändå är diskutabelt från lagens utgångspunkt. Å andrasidan kan del göras vissa principiella invändningar mot att tillåla privatarbetsförmedling. I enlighet med vad utskottet har anfört bör enkartläggning av arbetsmarknaden för korttidsanställda på kontorsområdet göras.Det servicebehov 16 1980/81. 1 saml Nr 103 1980/81:103 242 inomkontorsområdet som skrivbyråerna tillgodoser bör belysas. Utredaren bördärefter ta ställning lill vilka ålgärder som behöver vidtagas för atl deltaservicebehov fortsättningsvis skall kunna tillgodoses ulan all verksamhetenskall behöva komma i konfiikt med de arbetsmarknadspolitiska målsättningarna.Vilka ålgärder som erfordras för atl upprätthålla en betryggande samhällehgkontroll bör också belysas. Motsvarandeproblem som finns inom konlorsservicebranschen finns också när del gällerförmedling av arbete för musiker och artister. Erfarenheterna visar allförmedlingen för dessa yrkesgrupper ställer särskilda krav på den förmedlandepersonalen och på service i olika former ål såväl de arbetssökande somarbetsgivarna. Arbetsmarknaden för dessa arbetslagar-grupper har således vissasärdrag som skiljer den från arbetsmarknaden i övrigt och ävenanställningsförhållandena skiljer sig från del normala på arbetsmarknaden iövrigt. Den offentliga arbelsförmedHngen har heller inle annal än i begränsadutsträckning kunnat läcka denna del av arbetsmarknaden. Vid sidan av denoffentliga förmedlingen verkar därför etl jämförelsevisstort antal personer eller företag vilka, som ett led i annan verksamhet inommusikeller nöjesbranschen, också förmedlar anställningar eller uppdrag mol provision. på kulturområdet behandlades av (prop. 1975/76:84, InU 1975/76:28, rskr 1975/76:222). Därvid slogs fast atl denoffentliga arbetsförmedlingen i första hand skall bära ansvaret även förarbetsförmedlingen på kulturområdet. Beslutet innebar all förmedlingen skullebyggas ut och att särskilda kullurarbelar-sekfioner skulle inrättas vid vissaförmedlingskonlor. Vidare beslutades att del syslem med placering avarbetsförmedlingstjänslemän vid s.k. centrumbildningar, som hade pågått undernågra år, skulle få fortsätta. Satsningen på den offentliga arbetsförmedlingeninom kulturområdet innebar emellertid inle att all enskild arbetsförmedlingskulle upphöra. Liksom dittills skulle de s.k. organisafionsförmedlingarna fåförekomma efter fillstånd av AMS. Detta gällde också enskild förmedling på delinternalionella området. För sådan förmedling, som skulle få bedrivas även avenskilda och i förvärvssyfte, skulle tillstånd lämnas för högst i sänder.Tillståndet skulle dessulom innefatta villkor om bl.a. tillsyn och maximeringav provision på samma sätt som gäller vid prövningen av tillstånd tillorganisalionsförmedling. på kulturområdet skall vara organiserad har utretts videlt flertal tillfällen . Erfarenheterna visar alt det är svårtall finna ändamålsenliga lösningar som fillgodoser olika intressen mensamfidigl all del på kulturområdet finns behov av andra typer avförmedlingsorgan vid sidan om den offenthga arbetsförmedlingen. Rikfighe-len avdenna bedömning har bekräftats vid de kontakter som jag under del senaste årethar haft med representanter för olika intressenter på delta område. Somjag redovisade lades rikfiinjerna för arbetsförmedlingen på kulturområdetfast så sent som . Någon anledning alt redan nu göra några slörreingrepp i det beslutet finns enligt min mening infe. Vidsidan av den offentliga arbetsförmedlingen och de enskilda förmedlingar sombedrivs med fillstånd finns emellerfid inom delar av kulturområdet andraformer av verksamhet som syftar lill alt skapa engagemang för arfisler. Jagtänker då på de managers, impressarier och s.k. produkfionsbo-lag m.fl. somofta fungerar som en slags personHg rådgivare lill en arfisl i alla frågor somrör vederbörandes verksamhet. Det kan gälla produktion av 243 Kommittéer: Del II A:3 shower,planering av framträdanden, förhandlingar av olika slag, ekonomisk rådgivning,PR-verksamhel etc. Syftet med verksamheten är dels all hjälpa arfisler fillengagemang genom en aktiv lansering och dels alt ordna de administrafiva frågorsom hör fill en arfisls verksamhet. Dettorde inle råda någon tvekan om alt den ifrågavarande verksamheten iblandbedrivs under sådana former alt den är all betrakta som arbetsförmedling iarbelsförmedlingslagens mening. Ofta föreligger det dock stora svårigheier attskilja ul de egentliga arbelsförmedlande insatserna från andra insatser för attskapa engagemang för en artist. Och det arbelsförmedlande inslaget kan vara mereller mindre påfaHande. Bl.a. dessa omständigheter medför alt del kan varasvårt all bedöma om sådan verksamhet bör betraktas som arbetsförmedling ellerej. Delär enligl min mening inle fillfredsställande alt berörda parter skall sväva iovisshet huruvida deras verksamhet är förenlig med arbelsförmedlingslageneller inle. Den utredare som bör se över kontorsarbelsmarknaden bör därför få iuppdrag att utreda också förmedlingen inom kulturområdet. Åven när det gäller kulturområdetbör utredaren fill en början kartlägga hur arbetsmarknaden ser ut och fungerar.Kartläggningen bör således avse också den verksamhet som vissa företrädare förmusiker och artister bedriver. Utredaren bör därefter överväga om del finnsanledning alt ändra den gällande lagstiftningen för alt fillåta någonverksamhet som f.n. får anses vara förbjuden. Självfallet måste våra åtagandenenligt ILO-konvenlionen nr 96 därvid beaktas. Påandra än de två områden som jag nu har behandlat förekommer del också vid sidanav den offentliga arbetsförmedlingen verksamhet som innebär anskaffande avanställning åt arbetssökande. kan del ifrågasättas om sådanverksamhet är förenlig med arbetsförmedlingslagen. Jag förordar därför attutredningsuppdraget får omfalla också dessa verksamheter. Liksom i fråga omkonlorsservicebranschen och kulturområdet bör i första hand en karlläggning avverksamheten göras. Därefter bör utredaren överväga om några ingrepp i lagen ärnödvändiga. har uttalat bör arbelsförmedlingslagen, som tillkom år1935, också ses över från lagtekniska utgångspunkter. Som jag har framhållit idet föregående visar erfarenheterna all tillämpningen av arbetsförmedlingslageninte är problemfri. I synnerhet bedömningen av huruvida viss verksamhet ulgörarbetsförmedhng har visat sig vansklig. Visserligen erbjuder det vissasvårigheter att entydigt ange vilka omständigheter som skall vara avgörandeför vilken verksamhet som skall betraktas som arbetsförmedling och atl fixeragränsen i lagtext. Vidare måsle beaktas alt en formellt fixerad gräns gör detomöjligt alt anpassa sig lill ändrade eller nya former av verksamheter inomdetta område. Del oaktat bör utredaren pröva om det ändå är möjHgl all klarareange vad för slags verksamhet som bör falla in under lagen. Arbetsförmedlingslagenbrukar förknippas med vad som ofta kallas grå arbetskraft. Anledningen härfillär att den verksamhet som avses med delta begrepp oftast står i strid mollagen. Verksamheten medför emellertid också olägenheter på en rad andraområden. För atl komma fill rätta med dessa olägenheter torde det krävas att enmängd olika åtgärder vidtas. Dessa frågor, som ingående har behandlats av denarbetsgrupp som har arbetat under NAUT, är aktueHa i ohka sammanhang. Bl.a. harnordiska ministerrådet beslutat all arbetsgruppens arbete skaH fortsättas.Vidare pågår framför allt på skatteområdet etl arbele med atl finna olika vägarför 1980/81:103 244 atl lösa de problem som verksamheten skapar. Mot dennabakgrund bör inte den nu aktuella utredningen ägna sig åt dessa frågor. Vid uppdragels fullgörande bör utredaren samråda med demyndigheter och andra ulredningar, som berörs av uppdraget. Vidare börutredaren bedriva sitt arbele i nära samråd med arbetsmarknadens parter ochandra berörda organisafioner. Utredarens arbele bör bedrivas skyndsamt. Frågan omkorttidsanställningar på konlorsområdet och konlorsserviceförelagens ställningi förhållande till arbetsförmedlingslagen bör bli kartlagd och bördärför behandlas med förtur. Möjligheten alt redovisa utredningsresultatet idenna del i elt delbetänkande bör beaktas. Slutligen vill jag förorda all vad chefen förbudgetdepartementet har anfört i direktiv lill samtliga kommittéeroch särskilda utredare angående finansiering av reformer (dir 1980:20) ocksåskall gälla ifrågavarande kommitté. Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jagatl regeringen bemyndigar chefen för att tillkalla en särskild utredare för att göra en översynav lagen (1935:113) med vissa bestämmelser om arbetsförmedling, all besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde ål utredaren. Vidare hemställer jag all regeringen beslutar atl kostnaderna skall belasta tolfte huvudtitelnskommittéanslag. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Översyn av frågor rörande invandringen och invandrarnassituation i De åtgärder som vidtas i syfte all reglera invandringen avutländska medborgare lill och förbättra invandrarnas situafion härutgår i allt väsenfiigt från rikfiinjer som antog och år1975. fick sin första egentliga utlänningslagstiftningunder 1920-lalet. Den ännu gällande utlänningslagen (1954:193, omtryckt1978:361) antogs i mitten av 1950-lalel. Fram lill saknades emellertidutförligare riktlinjer antagna av för tillämpningen avullänningslagsliflningen. Detla innebar all förvaltningsmyndigheterna genom sinprövning av ärenden enligl utlänningslagstiftningen i stor ulslräckningsjälvständigt avgjorde hur omfattande invandringen till skulle vara avohka kategorier invandrare. Trots alt invandringen lill började bh avbetydande omfattning kom del således all dröja fram tillslutet av 1960-lalet innan fastställde mål för ullänningspoliliken genomatl ange utförligare riktlinjer för förvaltningsmyndigheternastillståndsprövning. 245 Kommittéer: Del II A:4 Deav anlagna rikfiinjerna (prop. 1968:142, SU 1968:196, rskr1968:405), som fastställdes på grundval av den tillsallaullänningsulredningens betänkande Invandringen (SOU 1967:18), innebär i korthetatt invandringen fill måste kontrolleras för att det skall vara möjligtatt samordna den med våra resurser och vår politik inom andra områden ochupprätlhålla principen alt invandrare skall kunna leva på samma nivå som deninhemska befolkningen. Invandring av utomnordisk arbetskraft regleras genomkrav på arbetstillstånd före inresan, och omfattningen av denna invandringskall avgöras med hänsyn till förhållandena på den svenska arbetsmarknaden.Flykfinginvandring och invandring av humanitära skäl skall medges generöst.Utrymmet för framtida invandring lill skall emellertid inle bestämmaspå förhand i form av elt visst anlal uppehålls- och arbetsfillstånd som fårbeviljas . Utrymmet för invandring bör i ställetbedömas i anslutning till prövningen av enskilda lillslåndsansökningar eller avframställningar om kollektiv rekrytering av arbetskraft. Sedan dessa riktlinjer förtillämpningen av utlänningslagsfiflningen meddelades av har enöversyn ägt rum av utlänningslagsfiflningen. Denna översyn har gjorts avutlänningsutredningen och senast av den fillkalladeutlänningslagkommitlén (A 1975:04). Den senare kommittén har med utgångspunktfrån rikfiinjer i första hand genomfört en lagteknisk reformering avutlänningslagstiftningen. Ullänningslagkommit-léns belänkande Ny utlänningslag(SOU 1979:64) har legal lill grund för del förslag fill ny utlänningslag somnyligen har antagils av (prop. 1979/80:96, AU 1979/80:27, rskr1979/80:378). Den nya lagen är liksom lidigare utlänningslag utformad så i stor utsträckning skall kunna användas oberoende av innehållet i de rikfiinjersom anger politikens inriktning. Lagen anger således inle vilka utlänningar somhar rätt all stanna i , utom i fråga om fiyktingar och vissa andraskyddssökande grupper. Etl fiertal bestämmelser i lagen ger regeringen fullmaktatt införa krav på tillstånd i skilda situafioner. En nyhet är bl.a. all delsuccessivt skall införas en ordning som innebär all en utlänning som avser allbosätta sig i skall ha sitt uppehållstillslånd ordnat före inresan.Undanlag görs bl.a. för fiyktingar och för nära anhöriga till invandrare somlidigare har fåll. En annan nyhet är atl skyddet förflyktingar förstärks i den nya lagen. Genom1968 års riktlinjer angavs även vissa principer för myndigheternas verksamhet isyfte all främja invandrarnas anpassning. Dessa principer skulle gälla iavvaktan på atl den tillsatta invandrarulredningen hade lagt fram sinaförslag.