prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Beredningen har föreslagit all kronofogdemyndighetensbeslut rörande gäldenärens beneficium vid sakulmälning eller kvarstad förfordran och om vad som skall undantas vid löneutmätning eller införsel inteskall få överklagas av sökanden (19 kap. 24 8). Enligt beredningen kananvisningar för en enhetlig bedömning meddelas i administrativ ordning och inomvaGe särskild kronofogdemyndighet bör kvalificerad Qänstemän verka för enenhetlig tillämpning och vid behov vidta självrättelse. Förslaget harkritiserats av flerai remissinstanser, varvid bl.a. har framhållits alt sakenkan gälla vikliga :Frågor som inte bör undandras hovrättens prövning. För egendel vill Jag framhålla att Jag i likhet med beredningen visserligen anser detangelägel att begränsa måltillströmningen till hovrätten. Frågor rörandebeneficium kan emellertid ibland vara av stor praktisk eller principiellbetydelse. Det kan därför vara av värde alt sådana frågor kan prövas av högreinstans. Jag vill särskilt peka på att vad som vid sakutmätning och kvarstadför fordran skall anses ingå i beneficiet inte är någonting en gång för allabestämt utan i viss mån följer den allmänna ekonomiska och sociala utvecklingeni samhället. är frågan vad som skall undantas i viss utsträckningberoende på omsländighetema i del enskilda fallet. Det är inte heller önskvärtalt omprövning i högre instans skall kunna ske endast på begäran av den enaparten. En enhetlig tillämpning kan vidare inte helt uppnås genom centraltmeddelade anvisningar. Då dessutom inskränkningen i sökandens klagomöjlighetknappast torde ha någon större betydelse för hovrätternas arbetsbelastning, harjag stannat för att inte föreslå någon bestämmelse om fullföljdsförbud i frågaom beslut rörande beneficium. Enligt beredningens förslag skallkronofogdemyndigheten vid behov anmoda klaganden att avhjälpa brister i ingivenbesvärsinlaga (19 kap. 33 8). Myndigheten skall också bereda motparten tUlfälleatt inkomma med förklaring, om skäl föreligger och det inte föranleder oskäligtdröjsmål (34 8). Föreskrifter föreslås även om vad sådan förklaring skallinnehålla (35 8). Nämnda bestämmelser har samband bl.a. med att enligtberedningens förslag kronofogdemyndigheten skall kunna vidta självrättelse medanledning av anförda besvär och att besvärshandlingama inte skall vidarebefordrastill hovrätten, om klaganden blir tillgodosedd genom själv-räUelse (36 och 3788). Även departementsförslaget utgårfrån att självrättelse skaU kunna vidtas med anledning av vad som anförs isamband med besvär över aktuellt beslut. Däremot skaU enligtdepartementsförslaget kronofogdemyndigheten alltid sända besvärshandlingamatiU hovrätten, även om klaganden kan anses ha blivit tUlgodosedd genomsjälvrättelse. En ordning, enligt vilken det skall ankomma i första hand påkronofogdemyndigheten att avhjälpa brister i besvärsinlaga och att beredamotparten Prop.1980/81:8 18 kap. I § 851 tillfälle att yttra sig, kan vidare föranleda praktiskaolägenheter, t.ex. om hovrätten anser att sådan åtgärd inte borde ha vidtagits.På grund härav saknar departementsförslaget motsvarighet lill nämndabestämmelser i beredningens förslag. Även bestämmelsen i 19 kap. 36 8 andrastycket i beredningens förslag om alt kronofogdemyndigheten kan. när skäl föreligger,förordna att överklagat ärende skall vila tills vidare i avvaktan på hovrättensbeslut saknar motsvarighet i departementsförslaget. Jag vill påpeka attförslaget ger hovrätten befogenhet att inhibera verkställigheten. Bestämmelserna i kapitlet bör överlag gälla även i allmänna mål. Vissa föreskrifter torde dock i praktikenknappast kunna få någon tillämpning i sådana mål. 1 18 kap. i departementsförslagetmeddelas först allmänna bestämmelser om talan mot kronofogdemyndighets beslut(1-7 88) och härefter närmare bestämmelser om lalan i hovrätten (8-13 88).Därefter ges vissa bestämmelser om förfarandet i hovrätten i överklagadeutsökningsmål (14-17 88) och beträffande klagan lill högsta domstolen (18-2088). 1 ett avslutande avsnitt behandlas frågan om särskilda rättsmedel i utsökningsmål(21 8). Allmänna bestämmelser om talan mot kronofogdemyndighetsbeslut 1 8 Paragrafen tar upp bestämmelser om hos vilkenmyndighet talan skall föras mol kronofogdemyndighets beslut och om vem som fårföra talan. Paragrafen motsvarar 19 kap. 22 8 och del av 26 8 första stycket iberedningens förslag. Enligt 200 8 ULskall klagan över utmätningsmans förfarande i mål som avses i UL ske hos överexekutor.Talan mot utmätningsmans beslut enligt införsellagen föres enligt 25 8införsellagen också hos överexekutor. Mot överexekutors beslut förs enligt 2118 UL lalan i hovrälten. Någon uttrycklig bestämmelse om vemsom är berättigad alt föra talan finns inte. Som princip torde gälla vad somanges i 33 8 andra stycket förvallningsprocesslagen och 11 8 förvaltningslagen,nämligen alt talan får föras av den som beslutet angår, om del har gått honomemot. Som har nämntstidigare föreslår beredningen alt talan mot kronofogdemyndighets beslut skallföras i hovrätten. Bestämmelse härom har tagits upp i 19 kap. 26 8 förstameningen. Vad gäller talerälten föreslårberedningen en uttrycklig regel därom i enlighet med vad som anges i 33 8 förvallningsprocesslagenoch 11 8 förvaltningslagen, även om bestämmelsen inte i och för sig ger mycketledning. Berättigad att överklaga kronofogdemyndighetens beslut är enligtberedningen givelvis envar som har fört lalan i saken om beslutet har gått honomemot, vare sig han är sökande, svarande eller tredje man. 1980/81:8 18 kap. 1 § 852 berättigad bör vara bl.a. annan sökande vilken har blivittillbakasatt genom kronofogdemyndighetens beslut, t.ex, den som påstår all hansfordran hade bort föranleda utmätning före eller med utmätning förfordran som har tillgodosetts genom överklagad utmätning. Taleberättigad äräven vaGe innehavare av sakrätlsligt skyddat anspråk som kan bli lidande avmeddelat beslut. Enligt beredningens mening bör manäven erkänna talerätt för den som enligt gängse terminologi endast har ettobligalionsrättsligt anspråk som rör utmätt objekt, t.ex. den som harnylQanderäii till en med orätt utmätt lös sak och genom utmätning däravriskerar att hans nytGanderätt går förlorad. Hyresvärd eller jordägare som harförmånsrätt enligt 5 8 första stycket I förmånsrättslagen ochföretagsinteckningshavare bör också anses behöriga att överklaga utmätning avobjekt som omfattas av deras förmånsrätt. Självfallet är enligt beredningen atiförelagsinieckningshavare som har yrkat att få betalning ur såld egendom kanföra talan mot beslut varigenom hans yrkande har ogillats. Däremot kan talerättinte anses tillkomma borgenär enbart därför all han anser att gäldenärensekonomi försvagas genom utmätning eller försäljning till eventuellt underpris.Detta gäller även om fordringen är förenad med allmän förmånsrätt. Spekulanter vid exekutiv auktion,vilka inte är sakägare, bör enligt beredningen knappast vara behöriga attöverklaga auktionen enbart därför att de genom någon brist i kungörandet hargått miste om möjlighet alt bjuda på egendomen. De blir inte genom en sådanbrist i förfarandet sämre ställda än om gäldenären själv hade sålt egendomen.Beredningen anser alt en behövlig begränsning möjligen kan vinnas genom enjämförelse med den situationen att gäldenären själv hade företagit en vissåtgärd som kronofogdemyndigheten i det aktuella fallet har tvångsvis förelagiti gäldenärens ställe. Det bör i allmänhet tillkomma gäldenären och dem som harnågon rätt knuten till egendomen att själva bestämma huruvida ell begånget felbör få passera eller inte. Make bör enligl beredningen ansesbehörig att överklaga en enligt hans mening oriktig utmätning av andra makensgiftorätlsgods, om sistnämnda make enligl GB inle fär sälja egendomen utanandra makens samtycke. Andra gränsfall är mera svårbedömda. Man får enligtberedningen beakta dels syftet med den speciella bestämmelse som klaganden haråberopat, dels arten av den skada som klaganden säger sig ha lidit. Beredningen har ansett det önskvärtatt i ett hänseende genom en särskild bestämmelse klargöra behörigheten altklaga i fall då iredje mans rält är i fråga. Part har inte ansettsbehörig att i utsökningsmål föra talan mol beslut som inte anses angå hans egenrätt. 'Vrkande av uimätningsgäldenär om upphävande av utmätning pä den gmndenatt den utmätta egendomen tillhör tredje man har sålunda inte tagits upp tillprövning. Även om tredje man underrättas om utmätningen, framstår nämndaordning enligt beredningen som alltför formalistisk. 1980/81:8 18 kap. 1 § 853 bör kunna överklaga utmätningen på angiven grund. ligga i hans eget intresse, eftersom han i vissa fall kan bliskadeståndsskyldig om han inle tillvaratar tredje mannens rätt. Även i andrafall finns behov av att part kan föra talan mot beslut som visseriigen inteomedelbart rör hans egen rält men som förnärmar tredje mans rätt. ha ekonomiskt intresse av all inle tredje mans egendom utmäts. På gmnd härav föreslår beredningenall sökande och svarande får klaga över att beslut gör intrång i Iredje mansrätt. Några prakfiska olägenheter av att de laleberättigades krets vidgas pådetta sätt behöver enligt beredningen inte befaras. Bestämmelsen gällerfullföljd av lalan till högre instans. Principen bör dock tillämpas även ifråga om begäran om rättelse hos kronofogdemyndigheten o.d. Med beslutjämställs åtgärd som företas utan särskilt beslut eller som föQer på beslut. Bestämmelsen attsökande eller svarande får klaga även över beslut som gör intrång i tredje mansrätt hälsas med tillfredsställelse av domareförbundet. iStockholms län anser bestämmelsen riktig och rättvis. i Ålvsborgslän uttalar sig också positivt om den. Även anser att parterna börkunna överklaga beslut som gör intrång i tredje mans rält men framhåller altdetta då bör ske på gmnd av beslutets betydelse för den överklagandes egenrättsställning. Enligt hovrättens mening förefaller det egendomligt atttalerätl, enligt vad beredningen har anfört, skulle tUlkomma borgenär som harekonomiskt intresse av alt inle tredje mans egendom utmäts, medan talerätl inteskulle tillkomma borgenär enbart därför att han anser alt hans gäldenärsekonomi försvagas genom utmätning eller försäQning till eventuellt underpris. 1 1 8 idepartementsförslaget har förts samman bestämmelser om var talan skall förasmot kronofogdemyndighets beslut och om vem som får föra talan. Som har framhållits i detföregående utgär departementsförslaget från att överexekutor skall avskaffasoch all talan mol kronofogdemyndighets beslut skall föras direkt i hovrätten. Iförsta stycket av paragrafen anges all mot kronofogdemyndighets beslut fårtalan föras i hovrätten. Andra stycket i paragrafen tar uppbestämmelser om vem som fär föra talan mot kronofogdemyndighetens beslut. Denav beredningen föreslagna bestämmelsen att talan får föras av den som beslutetangår, om det har gått honom emot, ger uttryck för en princip som får antasöverensstämma med gällande rätt på området. Motsvarande bestämmelse finns i denförvaltningsrättsliga lagstiftningen. Även om bestämmelsen i och för sig integer någon närmare ledning framgår bl.a. att talerätten inte är begränsad lillpartema i målet. Enligt min mening är det en fördel att en sådan bestämmelselas upp även i UB. Det fr överlämnas åt rättstillämpningen all bestämma denärmare gränsema för talerälten. Jag ansluter mig till de uttalanden angåendebestämmelsens innebörd som beredningen har 1980/81:8 /* kap. 2 § 854 Dessa torde kunna vara till god ledning vidtillämpningen. Beträffande förslaget alt sökandeeller svarande även får klaga över beslut som gör intrång i tredje mans rättvill jag först nämna alt denna fråga har behandlats av , iförsta hand beträffande utmätning. 1 sitt betänkande (LU 1972:4) framhölllagutskottet att skäl talade för att part borde få överklaga utmätning även omhans rätt inte var berörd. Eftersom lagberedningen kunde förväntasföreslå bestämmelser som reglerade frägan ansågs dock något initiativ från riksdagenssida inte erforderligt. Beredningens förslag i frågan harmottagits positivt av remissinstanserna. Även jag anser att parternas talerällbör vidgas till att avse beslut som rör tredje mans rätt. Det kan framhållasall praktiskt taget vaGe beslut som fallas i ett utsökningsmål berör parternapå ett eller annat sätt, även om beslutet närmast har avseende på tredje man. 1praktiken torde en bestämmelse enligt vad beredningen har föreslagit få sinstörsta betydelse när tredje mans äganderätt berörs, främst vid utmätning. 1 enlighet härmed sägs i andrastycket av 1 8 att talan får föras av den som beslutet angår, om det har gåtthonom emot, samt att sökande eller svarande fär klaga även över alt beslut görintrång i tredje mans rätt. 2 8 Paragrafen innehåller bl.a. visst förbud mol klaganrörande kronofogdemyndighets lokala behörighet. Den motsvarar 19 kap. 23 8 iberedningens förslag. Enligt 208 a 8 1 mom.UL får klagan i fråga om utmätningsmans behörighet inte föranleda upphävandeav redan vidtagen åtgärd, om den som åtgärden rör skäligen har kunnat la tillvara sin rätt hos utmätningsmannen eller hos överexekutor saml åtgärden iövrigt finnes ha varit ändamålsenlig och höra lill utmätningsmannensåligganden. När åtgärd av obehörig utmätningsman undanröjs, kan enligt 2 mom.överexekutor bestämma vilken utmätningsman som skall företa målet till ny behandling.Finnes åtgärden böra beslå trots alt målet hade bort handläggas av annanutmätningsman, får överexekutor flytta över den fortsatta handläggningen tilldenne, om skäl är därtill. Enligt 218 a 8 gäller att vad somföreskrivs i 208 a 8 med avseende på klagan i fråga om utmätningsmansbehörighet har motsvarande tillämpning beträffande klagan över alt mål hartagits upp av överexekutor. 1718 andra stycket FfL anges att om överexekutorhar tagit upp ärende enligt samma lag, talan inte får föras om att överexekutorinte var behörig enligl reglema om lokal kompetens. Enligl 211 8 3 mom. ULgäller vidare att klagan inte får föras över beslut varigenom överexekutor harfunnit utmätningsman behörig. Beredningenföreslår som första stycke i 19 kap. 23 8 en föreskrift att klagan inte fårföras över att kronofogdemyndighet har tagit upp ärende som hör till sådanmyndighets åligganden. 1980/81: 8 18 kap. 2 § 855 påpekar att kronofogdemyndigheten kan i viss utsträckningsjälv genom kvalificerad befattningshavare förordna om överflyttning av ettärende, om praktiska skäl talar därför. I övrigt utgår förslaget från att detsom regel är av relativt underordnad betydelse vilken kronofogdemyndighet somhandlägger ett ärende som hör till kronofogdemyndighets kan vid behov påkalla biträde av annankronofogdemyndighet. Beredningen framhåller attförslaget inte avser att hindra klagan över alt kronofogdemyndighet har tagitupp ärende i fall dä enligt klagandens mening svensk exekutiv myndighet inte ärbehörig enligt tillämpliga inler-nationellrättsliga regler. Beredningen harinte gått in på den internationell-rättsliga kompetensregleringen. Förslagetrör alltså endast kompetenskonflikter av det slag som regleras i balken. Har kronofogdemyndigheten ansettsig vara obehörig alt la upp ett ärende, synes enligt beredningenändamålsenligt att hovrätten efter besvär kan bestämma vilkenkronofogdemyndighet som skall ta upp ärendet och hänvisa det lill denmyndigheten 10 kap. 20 8 RB). härom har tagits upp som andrastycke i 19 kap. 23 8. Det är enligt beredningen ulan särskild föreskrifttydligt alt hovrätten inte får gå utöver de forumbestämmelser som meddelas ibalken, när den bestämmer vilken kronofogdemyndighet som skall handläggaärendet. När ett ärende hänvisas tillbehörig kronofogdemyndighet bör enligt beredningen ansökningen i ärendet ansesinkommen den dag då det kom in till den kronofogdemyndighet som har meddelatdet överklagade beslutet. hovrättanser all bestämmelsen om förbud mot klagan är oklar och kan ge intrycket atttalan aldrig får föras mot att avvisning inte har skett. Vad som avses ärendast kronofogdemyndighetens ställningstagande lill sin egen behörighet,däremot inte det fallet alt myndigheten har tagit upp ärende trols all sökandeninte är processbehörig. Enligt RSV bör uttryckligbestämmelse tas upp om att ansökan anses gjord när den kom in lill denkronofogdemyndighet som har meddelat det överklagade beslutet. Jag godtar i sak vadberedningen har föreslagit. För att det skall framgå tydligare att förbudet motklagan gäller endast del fallet att kronofogdemyndigheten har ansett sigbehörig enligt reglerna om den lokala kompetensen har bestämmelsen om sådantförbud Jämkats i departementsförslaget. Av bestämmelsen följer att hovrätteninle heller skall i ett överklagat utsökningsmål självmant pröva frågan omkronofogdemyndigheten har varit lokalt behörig. Även lydelsen av andra stycket iparagrafen har Jämkats något i departementsförslaget. I fall som avses där bör,som beredningen har anfört, ansökan anses gjord när ansökan ägde rum hos denförsta krono- Prop.1980/81:8 18 kap. 3 och 4 §§ 856 fogdemyndighelen.Denna princip har kommit till uttryck i 2 kap. 4 8 i departementsförslaget fördet faill som avses där. Någon uttrycklig bestämmelse i saken behövs enligtmin mening inle i förevarande paragraf. 3och 4 88 I paragrafema anges fall då talan resp. särskild lalan inte får förasmot kronofogdemyndighets beslut. De motsvarar 19 kap. 25 8 och 27 8 tredjestycket andra meningen i beredningens förslag. UL utgår från att i princip vaGebeslut eller åtgärd av utmätningsmannen får överklagais särskilt. Undantagtorde emellertid gälla i fråga om beslut eller åtgärd som inte har någonsjälvständig betydelse utan är av förberedande karaktär. Enligt 212 8 UL får beträffande särskilt beslut,varigenom överexekutor har utlåtit sig angående omständighet som angår målelsbehandling, besvär inle anföras annat än i sammanhang med huvudsaken. Part färdock föra talan mot beslut som rör inlerimisliskl förordnande om handräckningoch beslut om inhibition. Klagan får också föras över att mål uppehålls onödigtav överexekutor. Enligt 213 8 2 mom. andra meningen får besvär översakägarförteckning som inle avser upphävande av auktion inte anföras annat än isammanhang med klagan över överexekutors utslag angående fördelning av medel. I första stycket av 19 kap. 25 8föreslår beredningen till en böGan en bestämmelse alt särskild lalan inte fårföras mot beslut varigenom begäran om hävande av utmätning eller annan rättelseenligt 5 kap. 33 eller 34 8 har lämnats utan bifall. Den frihet som dessalagrum ger kronofogdemyndigheten att häva utmätning eller vidta annan rättelsei ulmätningsärende har inte synts lämpligen böra kombineras med befogenhet förintressent att klaga över beslut varigenom kronofogdemyndigheten har avslagitbegäran om sådan åtgärd. Vederbörande sakägare bör alltså inom föreskriven tidanföra besviir över det ursprungliga beslutet, om han vill få saken prövad ihovrätten. Beredningen påpekar att tredje man som regel kan föra talan molutmätning utan begränsning till . Beredningen har inte ansett anledning föreligga attförbjuda särskild talan mol beslut varigenom begäran om ändring enligt 4 kap.12 8 första stycket eller 8 kap. 5 8 av beslut om införsel resp. utmätning ilön m.m. har ogillats. Klagan över beslut om införsel eller löneutmätning ärinte inskränkt till . I fråga om provisorisk åtgärd enligt 7 kap. 12 8kan det enligl beredningen vara tveksamt om lalan bör få föras särskilt. Beredningenhar dock inte ansett det praktiskt behövligt all här uppställa förbud motsärskild lalan. Detsamma gäller beslut om interimistisk åtgärd enligt 16 kap. 38 andra stycket vid annan verkställighet. Enligt beredningens förslag skall särskild talaninte fä föras med anledning av förelägganden som avses i 19 kap. 8 och 9 88,dvs. i fråga om inställelse till förhör, oavsett om någon påföljd har satts uti föreläggandet eller inte. Beredningen påpekar alt om kronofogdemyndigheten ifall då Prop.1980/81:8 18 kap. 3 och 4 §§ 857 vitehar satts ul dömer ut delta, lalan givetvis får föras mot att vitet hartillämpats. Därvid skall även lagligheten av föreläggandet prövas. Motsvarandegäller om kronofogdemyndigheten vid föreläggande för sökanden har som påföljdsatt ut att hans ansökan avvisas. I fråga om föreläggande som avses i 19 kap. 13 8 beredningsförslaget,dvs, föreläggande som rör själva förpliktelsen, är enligt beredningen läget ettannat, Enligl andra stycket i nämnda paragraf tillkommer del inlekronofogdemyndigheten att döma ut vite, om föreläggande enligt första stycket iparagrafen inte efterkommes. Frågan om föreläggandets berättigande blirsålunda inte föremål för senare prövning av kronofogdemyndigheten och särskildtalan mot själva föreläggandet bör därför kunna föras i hovrätten. Även andraskäl gör det enligl beredningen påkallat att den mot vUken föreläggandel riktaskan överklaga detta, t.ex. om part har förelagts att vid högt vitevidta viss kostsam åtgärd. Han är inte tUlgodosedd med att klaga först sedanvite har dömts ul, om han anser föreläggandet oberäftigat. Åtskilliga beslut av kronofogdemyndigheteninnefattar endast förberedelse till senare åtgärd, t.ex. värdering av utmättegendom eller utfärdande av kungörelse om auktion. Enligt beredningen är detsom regel inte lämpligt att tillåta särskild talan mot sådana förberedandebeslut. I allmänhet bör det vara tillfyllest att talan kan föras mol de besluteller åtgärder som skall föQa. Om en förberedande åtgärd har varit ofullständigeller felaktig, kan det t.ex. medföra att auktion, köpeskillingsfördelning ellerannan förrättning hävs efter besvär över den förrättningen. Beredningenföreslår därför all särskild talan som regel inle skall få föras mot beslut somendast innefattar förberedelse till senare åtgärd. Det kan emellertid förekomma att förberedande beslutrör tredje mans rätt, t.ex. omhändertagande av egendom i tredje mansbesittning. Denne bör då vara oförhindrad att överklaga åtgärden, om han anserden oriktig. Samma befogenhet bör tillkomma sökanden eller svaranden. Särskildlalan skaU alltså enligl förslaget få föras, om beslutet rör tredje man. Ombeslutet inkluderar även frågor som inte rör tredje man, är det inte avsett atttalan i den delen skall få föras särskUt. Beträffande innebörden av förbudet mot särskildklagan över beslut som enbart rör förberedande åtgärd framhåUer beredningen atttill sådana beslut inte skall räknas beslut varigenom anstånd med försäljningmedges eUer vägras. Om anstånd beviQas t.ex. sedan auktion har salts ul, måstedet givetvis också medföra att denna inhiberas och därmed bl.a. att redanbeslutade förberedande åtgärder för auktionen inställs. Vidare påpekarberedningen att om kronofogdemyndigheten överlämnar utmätt egendom tillaukfionsfbretag för försäQning, part inte lär särskilt överklaga beslutet avden anledningen att en sådan försäQningsform synes honom olämplig. Klagan fårdäremot föras över försäQningen när denna har ägt rum. Dessutom står det partfritt att hos kronofogdemyndigheten begära att 17 1980/81. I saml Nr8. Prop.1980/81:8 ' l"P- " " § myndigheten återkallar försäQningsuppdraget.Kronofogdemyndigheten är oförhindrad alt göra detta, om den efler förnyatövervägande finner alt försäQningssättet inle är lämpligt. Förslaget avser inteatt hindra part att föra talan över att exekutivt ärende onödigt uppehålls,t.ex. genom onödigt omständliga åtgärder för värdering. 1 andra och tredje styckena av 25 8beredningsförslaget görs efter mönster av 49 kap. 8 8 RB vissa avsteg frånförsta stycket i paragrafen. I andra stycket sägs att den som är missnöjd medbeslut varigenom föreläggande har meddelats enligt 8 eller 9 8 kan begäraprövning av föreläggandet i samband med lalan mot beslut varigenom det hartillämpats. Beredningen framhåller att vare sig vite har förelagts enligt 19kap. 8 eller 9 8, då särskild talan mol beslutet inte är tillåten, eller enligt19 kap. 13 8, då lalan mot beslutet skall föras särskilt, vitet får jämkas närfråga uppkommer om utdömandet.