prop · G403183 · 1980-12-31 00:00:00 — Rapportens redovisning av riskerna för en försämring avjordbruksmarkens produktionsförmåga har lett till många kommentarer, framförallt från myndigheter och organisationer som företräder jordbmksinlressen. Genomgåendedelar man rapportens uppfattning om problemen med tungmetaller, medan man närdet gäller andra förhållanden som rapporten redovi- Prop.1980/81:183 83 sar kan ha negativ påverkan, som regel menar alt riskernaär mindre. Vissa remissinstanser tar upp försurningen som ett ylterligare holmol produktionsförmågan. Behovet alt följa utvecklingen vad beträffarproduktionsförmågan framhålls i flera yttranden. Rapportens konstaterande om risker för försämradproduktionsförmåga hos jordbruksmarken får blandade kommentarer.Lantbruksslyrelsen förklarar sig väl medveten om problemen, särskilttillförseln av tungmetaller som kan medföra förhöjda halter i grödan, isynnerhet om utsläppen av försurande luftföroreningar inle kan nedbringas.Användning av tunga maskiner kan enligt styrelsen ge långvariga men knappast beståendeskador på marken. Att kemiska bekämpningsmedel skulle kunna ge långvarigaeller bestående effekter pä markbördighelen är enligt slyrelsen inte belagt.Statens livsmedelsverk delar rapportens bedömning all markens förmåga ochlämplighet för livsmedelsproduktion på grund av tillförsel av vissatungmetaller och en ensidig inriklning på kemisk bekämpning på sikl kanförsämras om inle erforderliga åtgärder vidtas redan nu för alt undvika ensådan uiveckling. Lunibruksuniverslietet delar utredningens farhågor vad gällertungmetaller, men hävdar för övrigl all inga påtagliga försämringar förjordbruksproduktionen kan märkas. Vissa remissinstanser har pekat på andra faktorer än de irapporten nämnda, som kan påverka produktionsförmågan. Göieborgs universilel tarupp markerosionen och anser att vinderosion och ytavspolning vid regn inte färnonchaleras. En omfattande forskningsinsats inom hela markvårdsområdet ärenligl i högsla grad påkallad. Flera remissinstanser, främsllantbruksnämnder, tar upp försurningen som ett allvarligt miljöhot förjordbruket. Luntbruksnåmnden i anser t.ex. försurningenvara del kanske allvarligaste miljöproblemet sett från jordbruketsutgångspunkter. Luntbrukurnas riksjörbund och menar att försurningen är ett av de allvarligaste miljöproblemen.Förutom nackdelar i form av produktionsbortfall på sura jordar, framhållerförbunden tungmelallproblemel som har samband med försurningen. Förbunden menaralt det är oacceptabelt att utvecklingen får gå så längt aU åkerjordarna pågrund av försurning och frigöring av tungmetaller inle kan användas förlivsmedelsproduktion. Snabba ålgärder är enligt förbunden nödvändiga för atthejda och minska dessa utsläpp som leder till försurning och förhöjning avhalten av tungmetaller i jordarna. Flera remissinsianser, bl.a. vissa lantbruksnämnder,framhåller vikten av all ulvecklingen vad gäller produktionsförmåga följsnoggrant. i län anser t.ex. all del är viktigi att slåvakt om produktionsförmågan och att ulvecklingen på omrädel följs. Lantbruksnämndeni har en liknande uppfattning. ochSveriges skogsägareföreningars riksförund anser del nödvändigt att med uppmärksamhelfölja de problem som kan uppstå genom Prop.1980/81:183 84 att jordbruksmarkens förmåga och lämplighet förlivsmedelsproduktion är pä väg all försämras. Frågor i samband med bevattning för jordbruksändamålbehandlas i avsnill 10 om sötvalten. Försurningens konsekvenser för jordbruketlas upp till behandling också i avsnill 12 om påverkan på mark- och vattenresursernagenom föroreningar. Här behandlas även kväveföroreningen av grund- ochytvatten. Flera remissinstanser, främsl lantbruksnämnder, lar upps.k. närhels-problem vid bebyggelse i anslulning lill jordbruk. Konflikter kanuppstå genom att jordbrukets verksamhel ger upphov lill buller, lukt etc. sominte accepteras av de närboende. i anser attproblemet måsle uppmärksammas, och anser att lagstiftningen bör ändras så attsådan lokalisering inte sker som kan äventyra en etablerad produktionsinriktning,t.ex. i framhåller atl mednuvarande hälsovårdslagsiifining riskerar befinlliga jordbruksförelag medanimalieproduktion restriktioner i driften även om produktionen bedrivits innanbostadsbebyggelsen kom lill sländ. anser alt lagstiftningenbör utformas sä all den som bosätter sig i närheten av redan befintliganimalieproduktion måste acceptera olägenheler i form av lukt och buller frändenna. i har en liknande uppfattning.Lantbruksnämnderna i och lån nämner särskill fritidsbebyggelsensom ett närhetsproblem för jordbmket. i länmenar att närhetskonflikterna är alltför ytligt behandlade i rapporten. Detråder enligl nämnden osäkerhet om hur dessa frägor ska hanteras i praktiken.Ytterst är det en fräga om vilket inlresse som ska vika jordbruks-ellerboendeintresset. 4.2 Resurser för skogsbruk 4.2.1 AUmänt om behandlingen av skogsbruket Skogsbrukels behandling i rapporten har lett till visskritik. Företrädarna för skogsbruket menar genomgående alt skogsbruket bordegivits en mer positiv behandling. Man anser t.ex. att skogsbruket borde gesstatus av riksintresse i den fysiska riksplaneringen, och att det inle börinföras ytteriigare hänsynstagande i skogsbruket lill andra inlressen. Dennauppfattning delas också av vissa länsstyrelser. Det flnns dock även remissinstansersom har en motsatt uppfattning om skogsbrukets behandling i rapporten. Detgäller främsl vissa miljöorganisationer. anser att möjligheterna lill sambruk avskogen mellan skogsbruk och andra intressen inte har poängterats i tillräckligutsträckning i rapporten. Snarare har enligl slyrelsen uppmärksamheten riktals 1980/81:183 85 mol möjliga konflikter. anser alt rapportendärför inte kan läggas lill gmnd för den fortsatta fysiska riksplaneringen.Domänverkel hävdar att skogsbruket inle fäll någori positiv behandling irapporten. Betoningen ligger enligl verkel i första hand på den negalivainverkan skogsbruket uppges ha på en rad intressen, i första hand naturvård ochfriluftsliv. Verkel anser att konflikterna mellan skogsbruket och andraintressen överdrivs. i lån anser att skogsbrukethittills behandlats relativt restriktivt i den fysiska riksplaneringen, och atlrapporten innebär en ylterligare förslärkning av naturvärdens och friluftslivelsställning på bekostnad av skogsbmket. anser all i och med densenaste omarbetningen av skogsvärdslagen bör inle ulan starka skäl ytterligareinskränkningar ske i skogsdriften. anser att man, medhänsyn till skogsindustrins belydelse, kunde ha väntat sig väsentligt ökadhänsyn lill skogsbrukels intressen. Sä är emellertid enligt förbundet inlefallet. Beskrivningarna av skogsbrukets inverkan på andra inlressen är irapporten ibland vilseledande. Förbundet menar all riksplanearbetet förstorarproblemen pä skogsområdet, och att rapporten knappast bidrar till alt ge vidgadkunskap och förståelse för skogsbruket. tillhör de remissinsiansersom anser att rapporten inte har gått tillräckligt långt vad gäller förslagbeträffande skogsbrukets hänsynstagande fill naturmiljön. Föreningen saknarförslag till hur det framtida skogsbruket ska utformas vad avser hänsyn till naturvården.Föreningen anser att en grundläggande linje måsle vara all avverkningen inteöverstiger tillväxten och att man bör utreda hur ett mindre miljöomdanandeskogsbmk bör se ut. Skogsulredningen belyste enligt föreningen inte de problemsom är förknippade med elt sä hårt utnyttjande av skogen som pågår. anser atl skogen måste ses som en resurs ocksåför friluftsliv, naturvård samt bär-, svamp- och viltproduklion. Dessaverksamheter behandlas enligl föreningen alltför kortfattat och övergripande irapporten. 4.2.2 Riktlinjer för skogsbruket i en ny plan- och bygglag Vare sig rapporten eller PBL-ulredningen föreslår någonsärskild riktlinje i den nya plan- och byggnadslagstiftningen för all skyddaskogsmarksresurserna. Däremot erinras i rapporten om riktlinjerna förskogspolitiken, i vilka det framhålls att när det gäller ianspråktagande avskogsmark för andra ändamål än skogsproduktion, måsle förändringen föregås avöversiktlig planering på lokal och regional nivå, där man försöker nålösningar som innebär all skogsmark inle las i anspråk för andra ändamål, omlikvärdiga och från skogsbrukssynpunkt lämpligare lösningar kan åstadkommas. Iförsta hand bör sådan mark väljas som från skogsproduktionssynpunkt bäst kanundvaras. Skogsbruksmarkens ställning i fysisk planering på olika nivåer harkom- Prop.1980/81:183 86 menlerats i mänga yttranden, framför allt från företrädareför skogsbruket. Flertalet yttranden går ut på att skogsbrukels markanspråk börges större tyngd . 1 en del yttranden krävs även atl skogsbruket skabetraktas som riksintresse eller all skogsmarken ska ges elt skydd av sammaslag som jordbruksmarken. Krav på att skogsbruket tillmäts slörre vikt iplaneringssammanhang framförs av främst och ett lO-tulskogsvärdsstyrelser, domänverkel, länsstyrelserna i , Södermanlunds ochKronobergs län, och . Svenska skogsarbelareförbundel, Skogsindustrins samarbeisutskottoch . anser alt skogsbruket är säväsentligl för landel aU del borde vara en självklarhet alt del bör betraktassom ett riksintresse. Styrelsen anser atl det finns ett starkt stöd för detta iprop. (1978/79:110) med rikflinjer för skogspolitiken m.m. anseraU skogsbruket i den nya bör behandlas på samma sätl somjordbruket. intar en likartad sländpunkl. i Uppsalalän anser alt skogsfrågorna bör få ökad tyngd i planeringen. Allt slörreinlresse riktas enligl mol utnyttjande av skogsmarken. Denbrukningsvärda skogsmarken bör därför ges etl skydd motsvarande vad som gällerför jordbruksmarken. Länssryrelsen i anser att riktlinjer förhushållningen med skogsmark bör införas i den nya , i syfteall ange under vilka förutsättningar som skogsmark skall få tas i anspråk förandra ändamål än skogsproduktion. Innebörden bör enligl länsslyrelsen vara i stortsett samma som gäller för brukningsvärd jordbruksmark. iKronobergs län ifrågasätter om man inle bland bestämmelserna i 3 kap. iförslaget till ny plan- och bygglag borde ta in en föreskrift om skydd förhögprodukliv skogsmark. Även och anser all del behövs elt skydd förskogsmarken liknande det som föreslås för åkermarken. industriförbundhar invändningar mot aU riksintressen anges på det säll som har föreslagits i 3kap. i förslagel till ny plan- och bygglag. Förbundel anser emellertid att ommodellen bibehålls, sä bör skogsmarken jämställas med jordbruksmarken.Förbundel hänvisar också till propositionen om riktlinjer för skogspolitikenm. m. Skogsindustriernas samarbetsutskoll har en liknande uppfattning. 4.2.3 Bällre gradering av skogsmarkens produktionsförmåga I rapporten konstateras atl det i den kommunalaplaneringen finns möjligheler att minska intrånget i skogsbruket genom attvälja utbyggnadsriktningar och exploateringsområden för lälorier ochfritidsbebyggelse så att för skogsbruket värdefull skogsmark sparas så långtmöjligt. Ett behov föreligger dock av mer delaljerade graderingar avskogsmarkens värde som underlag för planeringen. Detsamma gäller vidplaneringen av kraftledningsdragningar. Prop.1980/81:183 87 Behovet av mer delaljerade graderingar av skogsmarkensproduktionsförmåga kommenteras främst av länsstyrelser, skogsvärdsstyrelseroch en del kommuner. Genomgående understryks behovet av bättre graderingar avskogsmarkens värde som underlag för planeringen. En del remissinstanserdiskuterar detaljeringsnivån i graderingen. Behovet av en bättre karlläggning av skogsmarkens värdeframhålls av och elt lO-tuI skogsvårdsstyrelser, elt lO-tallänsstyrelser och etl 10-tul kommuner. instämmer i kravel pätidiga samråd i t.ex. planeringen för bebyggelse och kraftledningar samt understrykerbehovet av bättre underlagsmaterial för skogsbruket för denna planering. Länsstyrelseni bedömer atl skogsbruket kan komma att möta ökadekrav på skogsmark för t.ex. bebyggelseändamål och friluftsliv. Skogsbrukelsintressen kan enligl styrelsen sannolikt tillgodoses bättre i planeringen änf. n., förutsatt all kommunerna får tillgång lill underlagsmaterial somklariägger skogsbrukets intressen. En detaljerad kartläggning pågår i länet.Länsstyrelsen i framhåller att mer detaljeradegraderingar av skogsmarkens värde i hög grad skulle förbättra möjlighelerna atlta hänsyn lill skogsbrukels intressen i den fysiska planeringen. Gislavedskommun delar hell uppfattningen atl det finns behov av mer delaljeradegraderingar av skogsmarkens värde, men uppger alt man inle har lyckats få skogsvärdsstyrelsenatl ta fram material. år tveksamt till en mera allmänlgenomförd och detaljerad gradering i central regi, eftersom den enligtförbundel skulle bli mycket kostsam och nyttan av materialet myckel olika förolika kommuner. Förbundet kan däremot se ett värde i all skogsmarkens produktionsförmågaingår som en av bedömningsgrunderna vid urval av nya områden förtätortsbebyggelse. Kommunerna själva bör kunna göra sådanakvalilelsundersökningar anser förbundel. Flera remissinsianser diskuterar lämplig detaljeringsniväi graderingen. Skogsvårdsstyrelsema i , ochÖstergötlands län framhåller atl nyttan av en översiktlig karlläggning avskogsbrukels produktionsområden är betydligt överdriven, beroende på atlskogsmarkerna i huvudsak är mycket heterogent sammansatta. Samråd i markanvändningsfrågormåste enligt skogsvårdsstyrelserna grundas på en detaljerad redovisning avskogsmarken. Styrelserna pekar på atl detta ändå inte medför att de kommunalaplanerna kommer atl kunna ge lillräckligl konkreta besked om hur skogsbruketsintressen beaktas. Därtill är de för översiktliga. En liknande uppfattning harskogsvårdsstyrelsen i Uppsalu län, som också omtalar alt del som en följd avarbetet med skogsbruksplaner finns kartor i skala 1:10000 medproduktionsförmåga, virkesförråd, trädslagsfördelning m. m. för stora delar avlänet. Härur kan enligt för planering vikliga uppgifterhämtas. i menar att graderingsarbetet ärsvårt och omfattande och Prop.1980/81:183 88 att nägon enkel lösning pä problemet medmarkklassificering inle finns. kommun framhåller att graderingsmaterialetmäsle preciseras så att det framgår vilka områden som har goda egenskaper förskogsbruk och vilka som kan användas för andra ändamål. Rapporten har redovisat vilka anspråk på att få utnyUjaskogsmark som kan förväntas från andra inlressen. E'.n del remissinsianser harkommenterat dessa uppgifter. När del gäller kraftledningsdragningar framhållsi yttranden från och ett par skogsvårdsstyrelser att det ärangeläget med tidiga samräd för atl diskulera och påverka sträckningar.Skogsstyrelsen anser dessutom alt skogsbruket i dessa samråd undervärderas.Vad gäller bebyggelse lar rnan särskill upp fritidsbebyggelsen. Skogsstyrelsenframhåller att ett åriigt tillskott på 15000-20000 hus medför betydandekonsumtion av skogsmark och anspråk även på omgivningen. Slyrelsen menar bör undvika alt bebygga eller splittra den medelgoda och goda skogsmarken.Länsstyrelsen i län anser atl skogsbruket ska prioriteras i konfliktermellan skogsbruk och fritidsbebyggelse. Kds kommun framhåller atlfritidsbebyggelsen bör hänvisas lill lägprodukliv mark. Flera remissinstanser lar upp den nya skogsvårdslagen ochdiskuterar betydelsen för framför allt bevarandeinlressena. iSödermanlunds län betonar att möjlighelerna lill samutnytljande av skogsmarkenkommer atl förbättras i och med utvecklingen av skogsvårdslagens hänsynsregel.Liknande synpunkter lämnas av flera skogsvärdsstyrelser. Vissa remissinstanser är kritiska till möjligheterna altmed skogsvårdslagens hjälp påverka skogsbruket. i länmenar att möjligheterna all påverka utformningen av skogsbruket är mycketbegränsade trots skogsvärdslagens hänsynsregler. Svenska naturskyddsföreningenanser atl skogsvårdslagens hänsynsregler i praktiken visat sig vara tämligenuddlösa och dessulom svåra atl lillämpa. Föreningen hävdar alt det saknasresurser hos naturvården atl utöva den tillsyn som fordras. tycks enligtföreningen inle heller det rätta intresset för atl lillämpa hänsynsreglernafinnas hos de skogsvårdande myndighelerna. anser altskogsvårdslagen bör kompletteras med föreskrifter om hänsyn tillkulturminnesvårdens intressen så som gäller för naturvårdens intressen. Flera remissinstanser tar upp försurningens betydelse förskogsbruket. Försurningsfrågorna las upp i avsnill 12 om påverkan på mark- ochvattenresurserna genom föroreningar. I rapporten har beskrivits olika företeelser i skogsbruketsom kan inverka på annan markanvändning. Betydelsen av de olika åtgärderna hardiskuterats i remissbehandlingen. Från skogsbrukets sida hävdar man i mångafall att de olägenheler som redovisas är överdrivna. Prop.1980/81:183 89 När det gäller införande av främmande trädslag finnsendast få kommentarer. kommun anser alt restriktiviteten bör ökasnär del gäller att använda främmande trädslag i skogsbriiket. Göteborgsuniversitet är däremot positivt till plantering av främmande trädslag. Få kommentarer finns när det gäller skogsgödsling.Länsstyrelsen i Kristianstuds län anser atl skogsgödslingens konsekvenser vadgäller eulrofiering och försurning måste beaktas. Sura gödselmedel bör inleanvändas i försurningskänsliga områden. Skogsvårdssiyrelsen i länhävdar att skogsgödsling pä kort sikt kan lämna vikliga bidrag till landetsvirkesbalans, varför del är viktigt att verksamheten kan fortsätta utan alltförslora restriktioner. När det gäller kemisk bekämpning pekar domänverket på altde behandlade ytorna är myckel små och att behandlingen återkommerförsl . Verkel jämför detta med alt åkermarken behandlas åriigen. Vad beträffar trakthyggesbrukel hävdarlantbruksuniversitetet att kalhyggen är en resursbevarande åtgärd som bl. När det gäller växlnäringsföriusler anser universitetetatl dessa år obetydliga. Man delar dock uppfattningen alt insektsproblemen kanvara svårbemästrade efter kalavverkning och att vissa djurarter kräver gamlaskogar för sin existens. 1 rapporten redovisas vissa uppgifter om skogslandskapetsutveckling, bl.a. förändringar i fördelningen mellan löv- och barrskog, hämtadefrån en rapport från och miljödatanämnden. hävdaratt dessa uppgifter är missvisande och hänvisar till skogsstatislisk årsboksuppgifter om atl andelen lövträd förändrats obetydligt de senasle 25 åren. Åvenlantbruksuniversitetet är kritiskt, och hävdar alt andelen lövskog sjunkitobetydligt . 4.3 Resurser för renskötsel 4.3.1 Renskötseln och den fysiska planeringen Några remissinstanser har diskuterat renskötselnsställning i planeringen mera generellt. Lantbruksstyrelsen framhåller atlrenskötselns karaktär, de växlande naturförhållandena där den bedrivs och deolika anspråken som ställs på näringen från motstående intressen visar påbehovet av mer detaljerade ställningstaganden och anvisningar till hurintressekonflikterna skall lösas med skäligt hänsynstagande till renskötseln.Lantbruksslyrelsen menar att de anspråk som olika motstående intressen ifjällområdet redovisar, kan vara så stora atl de lokall kan äventyrarenskötseln om inte anvisningar utarbetas för en mer samlad bedömning av desamhällsinlressen som molverkar renskötselintresset. iVästerbottens lån understryker att ett utnyttjande av de nalurligaförutsättningarna i fjällområdet för olika ändamål kan innebära visst intrångför renskötseln. Länsslyrelsen menar dock att en turistisk utveckling ifjällområdet måsle lill för Prop.1980/81:183 90 att ge utkomst ål de boende i området. pekarhär på behovel av att öka förståelsen för olika verksamheters beroende avmarkutnyttjande och att det ofta blir fråga om samexistens där man är beroendeav samarbete och samförslåndslösningar. Länsslyrelsen i hävdaratl konflikter mellan rennäring och andra inlressen ofta beror av faklorer sominte är sakligt dokumenterade. Orsaker till della förhållande är enligllänsslyrelsen bl. a. att det saknas etl material som ger vägledning för allbedöma om konflikter föreligger. Det material som presenterats av planverket omrennäringens markanvändning ger enligt länsslyrelsen en förenklad och iblandvilseledande bild beroende på atl del inle är relaterat till modern renskötsel.Länsstyrelsen underslryker bl.a. vikten av att genomföra envinterbetesinventering. Vidare föreslår man atl det utarbetas utvecklingsplanerför de olika samebyarna som redovisar näringens inriklning, föreslagnaanläggningar, markanvändningsanspråk elc. 4.3.2 Riktlinjer till skydd för renskötselns områden 1 rapporten framhålls all det kan behöva övervägas atlinföra en riktlinje i en ny plan- och bygglagsliflning om att områden avväsenfiig betydelse för rennäringen bör skyddas i samband med plan- ochtillslåndsbeslul. Förslaget kommenteras främst av vissa länsstyrelser ochföreträdare för renskötseln. Flertalet remissinstan;5er anser alt ett bättrehänsynstagande till renskötselns områden behövs och bör föranleda särskildabestämmelser i en ny plan- och bygglag. Några kommenterar också delförhållandel alt PBL-ulredningen inle innehåller någol förslag lill riktlinjerför renskötselns områden. Behovel av rikllinjer till skydd för renskölseln framhållsi yllranden från kammurkollegiei, lantbruksnämndernu i ochVästerbottens län saml Svensku samernas riksjörbund. Lantbruksslyrelsen haruttryckt samma uppfattning i yttrandet över förslaget lill ny plan- ochbygglag. Lantbmksstyrelsen anser det anmärkningsvärt atl rennäringen och renskötselområdenainte lagits med bland bevarandeintressen av rikskaraktär i förslaget till nyplan- och bygglag. Styrelsen anser att stöd för denna uppfattning finns i bl.a.tidigare beslut i samband med den fysiska riksplaneringen. Lantbruksstyrelsenpekar också på atl rennäringen i flera kommuners planering alltjämt saknar entillfredsställande behandling. Detta motiverar enligt styrelsen en statligbevakning, genom att en särskild bestämmelse till skydd för områden avväsentlig belydelse för rennäringen införs i den nya plan- och bygglagen.Kammarkollegiet framhåller att renskötseln i rennäringslagen har tillerkänts enstark ställning i förhållande till konkurrerande intressen, men noterarsamtidigt att förslaget lill ny plan- och bygglag inte upptar någon riktlinjeom renskötseln. Kollegiet begär atl frågan ses över. anser det helt nödvändigt atl en riktlinje till skydd förrenskötseln införs i den nya . Svenska samernas riksförbundanser det häpnadsväc- Prop.1980/81:183 91 kände all förslaget till plan- och bygglag inle betraktarrennäringen som etl riksintresse. Negaliva eller tveksamma till rapportens förslag ärlänsslyrelserna i och lån samt lånsarheisnämnden iVästerhtn-tens län. i är tveksam till behovelav skydd i planlagsliftningen för en särskild näringsgren. Erfarenheterna harenligt visat alt stora svårigheier kommer att uppstå vidavgränsning av olika intresseområden eftersom dessa kan variera över liden.Rennäringens intressen tillgodoses enligt länsslyrelsen bäst i den form deltanu redovisas i kommunöversikter och markdispositionsplaner. Länsslyrelsen iNorrbottens lån anser med hänsyn till sysselsättningsläget i glesbygderna attyllerligare opreciserade och svårtolkade bestämmelser mot annan verksamhet ispeciallagstiftningar inte kan tillstyrkas. och har i princip inga invändningar molrennäringens behandling i rapporten, men framhåller med anledning av förslageltill rikllinjer i den nya plan-och bygglagen all även rennäringen bör bedrivasså att onödiga konflikter undviks. 4.3.3 Hänsyn till renskötseln inom skogsbruket 1 rapporten framhålls att skogsbruk i stor utsträckningbedrivs i rennäringens vinterbetesmarker. Skogsbruket kommer därvid ofta ikonflikt med renskötselns inlressen. Del är enligt rapporten angeläget allvinterbetesmarkerna ges bättre skydd eftersom vinterbelel är en grundförutsättningför renskölseln. I rapporten föreslås all i samråd medlantbmksstyrelsen, inom ramen för hänsynsregeln i skogsvärdslagen. meddelarföreskrifter om skogsbrukets bedrivande pä platser som är av belydelse förrenskötseln, såsom rastplatser, samlingsplatser, renskölselan-läggningar m.m.