prop · G40376 · 1980-12-31 00:00:00 — Ändringeni första slyckel innebär i överensstämmelse med vad som har föreslagits vid 3 8narkotikastrafflagen att minimistraffet för grov varusmuggling som har avsettnarkotika höjs från dt till . I andraslyckel anges f. n. all det vid bedömande om vamsmuggling ulgör grovl brottskall särskilt beaklas om brottet har förövats yrkesmässigt eller avsett godsav betydande myckenhet eller värde eller annars har varit av särskilt farligart. Som har anförts vid 3 8 narkotikastrafflagen avses med förslaget alt geunderlag för en praxis enligt vilken den mängd som dl narkotikabrott har avsettinle skall tilläggas samma avgörande betydelse för rubriceringsfrågansbedömning som ofta är fallet . I detta syfte har de kvantitativa kriteriersom f. n. finns angivna i 3 8 andra slyckel narkotikastrafflagen föreslagitsutmönstrade. Avsikten är givetvis att liksom rubriceringsfrågan när ensmuggling har gällt narkotika skall bedömas enligt i huvudsak samma kriteriersom dem som ligger till grund för motsvarande bedömning enliglnarkotikastrafflagen. Det harinle bedömts som lämpligt att låta de i 3 8 andra stycket varusmugglingslagenförekommande kvantitativa begreppen utgå, eftersom dessa har belydelse även förandra fall än de då gärningen har gällt narkotika. Man torde emellertid haanledning att ulgå från all varusmugglingslagens tillämpning ändå kommer altanpassas lill den delvis nya praxis vid tiUämpningen av narkotikastrafflagensom förut har förordals. För all markera detta önskemål har enligt förslagetäven i varusmugglingslagen uttryckligen angetts att det vid den aktuellarubriceringsfrågans prövning särskilt skall beaktas om gärningen har varit avsärskilt hänsynslös art. Klart är att detta fömtsätter att hänsyn las inte baratill omständigheterna vid själva smugglingen utan också till andra påbedömningen inverkande omständigheter, såsom för vem eller vilka delifrågavarande narkotikapartiel har varil avsett. 1 övrigt hänvisas till vad som har anförts vid 3 8narkotikastrafflagen. 11.3 Förslaget till lag om ändring i Enligt denna paragraf kan under närmare angivnaförulsätlningar tillstånd meddelas till telefonavlyssning när någon är påsannolika skäl miss- Prop.1980/81:76 255 tänktför ett brott för vilkel inle är föreskrivet lindrigare straffan fängelse i tvåår. Enligt lagen (1969:36) om telefonavlyssning vid förundersökning angåendegrovt narkofikabrott m.m. får motsvarande tillstånd lämnas även vidfömndersökning angående grovl narkotikabrott eller grov varusmuggling som hargällt narkotika, trots att minimistraffet för dessa brott f. n. är endast ettår. Genomförs de här föreslagna ändringarna i narkotikastrafflagen och varusmugglingslagen,blir lag överflödig. Lagen, som är fidsbegränsad och som senast harföriängts till utgången av , bör därför inte erhålla fortsatt gillighel. Enligt lag gälleremellertid dessutom att tillstånd lill telefonavlyssning får meddelas på högsten månad, medan molsvarande tid enligl 27 kap. 16 § är envecka. Då anledning saknas att i detla avseende avvika från nuvarande ordningföreslås 27 kap. 168 andra stycket kompletterat med en särskildregel om all till--stånd kan meddelas på en månad i fall då någon är påsannolika skäl misstänkt för grovt narkotikabrott eller grov varusmugglingavseende narkofika. Deändringar i narkotikastrafflagen som förut har föreslagits när det gällerkriterierna för att dl brott skall bedömas som grovl torde inte i praktikeninverka på möjligheterna att tillgripa telefonavlyssning. Förslaget innebärvisserligen att en del av de fall som f. n. bedöms som grova huvudsakligen medhänsyn till den mängd av narkotika som brottet har avsett kommer att betraktassom normalbrott, såvida inte brottet har varit särskilt hänsynslöst eller annatkvalificerande moment föreligger. På det stadium då en fråga om tUlslånd lilltelefonavlyssning skall avgöras torde emellertid redan en välgrundad misstankeom alt fråga är om befattning med en betydande mängd narkotika vara tillräckligför att skälig misstanke skall anses föreUgga. 1980/81:76 256 Sammanfattning av de synpunkter som lämnats på departementspromemorian(Ds Ju 1980:4) Förslag till ändringar i narkotikastrafflagen (1968:64) m.m.vid hearing 1 Representerade myndigheter m. m. Vidhearingen yttrade sig företrädare för riksåklagaren (), hovrätten över Skåneoch , rikspoUsstyrelsen, , brottsförebygganderådet (BRÅ), , , generaltullstyrelsen,, . Föreningen , , . Föreningen , åtläkemeddsmissbmkare (RFHL) och landstingsförbundet. Dessutomhar generaltullstyrelsen och Föreningen inkommit med vissaskriftliga synpunkter på departementspromemorian. 2 Borttagande av böter ur straffskalan och höjning av slraffmaximum Deuttalanden som görs i promemorian om att man inle bör begränsatillämpningsområdet för böter i narkotikastrafflagen och att någon höjning avmaximistraffet för grovt narkotikabrott inte bör föreslås godtas av så gott somsamtliga insianser som uttalat sig i dessa delar. Hovrätten över ochBlekinge år dock delad i denna fråga. En grupp inom hovrälten menar att om manvill åstadkomma en straffhöjning för de verkligt grova narkotikabrotlslingarnaär del svårt att komma ifrån en höjning av straffmaximum. En sådan höjningförordas dock inte eftersom frågor om brotts straffmaxima f. n. är föremål förutredning av fängdsestraffkommittén (Ju 1979:04). 3 Förslaget att höja straffminimum för grovt narkotikabrott och grovvarusmuggling Promemorianhar i denna del vid hearingen fått ett blandat mottagande. Förslagetom en höjning av slraffminimum för grovt narkotikabrott och grov varusmugglingavseende narkotika från dt till tillstyrks eller lämnas utan erinran avrikspolisstyrelsen, , generaltullslyrdsen. 1980/81:76 257 Föreningen , FöreningenSveriges statsåklagare, och saml,om än med viss tveksamhet, av Föreningen . Hovrätten över och motsätter sig inleförslaget men är inte övertygad om att det är särskilt angelägel. Hovrättentror inle att en höjning av straffminimum skulle komma att höja straffen för degrova narkotikabrottslingarna. Slor tveksamhet till förslagel i denna del framförs av RA,och . RÅ år inte främmande för en höjning av straffminimum mentror inle alt den får den effekt som man räknai med i promemorian. RÅ anser attett brotts slraffvärde främsi markeras av dess slraffmaximum. I fråga om grovtnarkotikabrott överensstämmer detla brotts straffmaximum med brottsbalkensallmänna slraffmaximum. Samhället har därigenom markerat brottets högastraffvärde. RÅ är tveksam till om en höjning av straffminimum skulle leda generell ökning av slraffnivån. Effekten kommer enligl RÅ:s mening all bliendasl marginell. F. ö. anser RÅ all del är bakvänt att ta önskemålet attåstadkomma en ändrad praxis i fråga om villkorlig frigivning till intäkt för enhöjning av straffet. Den villkorliga frigivningen bör i slällel avskaffas helt. år mycket tveksam lill förslaget dådel beskär styrelsens redan nu mycket knappa resurser. Slyrelsen har ålag*lsatt skära ned sina ulgifter . Slyrelsenhar den uppfattningen att även med de begränsningar som har gjorts i lagtextenså kommer flera personer om förslaget genomförs all dömas lill höga straff.Styrelsen har gjort vissa beräkningar av vad förslaget kommer att innebära förkriminalvårdens del. Dessa beräkningar visar alt det lägsta resursbehov som kankomma ifråga för kriminalvårdens del är 70 årsplatser. Detta skulle innebäraen kostnad om 13-15 milj. kr. Slyrelsen vill understryka altkriminalvårdens anstalter är myckel hårt belastade. Detta gäller särskill deslutna anslallsplatserna, där del grova narkolikakUenlelet kommer alt placeras.Över huvud tagel förslår slyrelsen inte det slraffvärderesonemang som förs ipromemorian. Hade man velat åstadkomma en avskräckande effekt borde delta hasagls klarare. Förslaget medför en måttlig inkapaciterande effekl. Styrelsenhar beräknat denna effekt till en cirka 8 månaders förlängning av strafftidenför den som har gjort sig skyldig till grovt narkotikabrott. Även BRA år tveksam till en höjning av slraffminimum frånell till . BRÅ har ett intryck av alt straffskalan utnyttjas ovanligt välnär det gäller grovl narkotikabrott om man jämför med de flesta andra brott.När del gäller grovl narkotikabrott fungerar straffskalan ovanligt bra.Förslaget kan leda till en straffhöjning för de personer som döms lillmellan ett och . Det är här inte fråga om särskilt fariiganarkotikabrottslingar. Förslagel kan emellertid få den konsekvensenalt vissa storhand-17 1980/81. 1980/81:76 258 laresom döms till två - fängelse i fortsättningen kan få sin brottslighetmbricerad som enkel narkofikabrottslighet med åtföljande strafflindring.Tidpunkten för förslagel är enligt BRÅ inte räll vald. Man kan förutseytterligare åigärder mot narkotikabrottslighet . Dessaförslag borde avvaktas innan man lägger fram förslag till ändringar inarkotikalagstiftningen. BRÅ pekar på den översyn av gärningsbeskrivningen närdet gäller narkolikabrolt som f. n. pågår inom rådet. BRÅ avser vidare altbelysa vissa frågor rörande narkofikabrottslighet i den kommande rapporten(1980:3) Brollsutvecklingen, lägesrapport . Även andra projekt inomnarkolikaområdet planeras inom rå-del. RFHL år starkt kritisktfill förslaget. Detla har lagts fram . Man borde avvakta detarbele som utförs av fängelsestraffutred-ningen och frivårdskommittén. Ipromemorian sägs all de föreslagna reglerna skall anpassas lill kommanderegler om villkorlig frigivning. Förbundet anser alt bestämmelserna omvillkorlig frigivning borde ha presenterats med departementspromemorianom narkotika. 1 promemorian har man för övrigt underlåtit all behandla den meslfrekventa missbruksformen nämligen missbmk av psykotropa medel, dvs. sömn- ochrogivande medel. Olika åtgärder bör säUas in mot detta missbmk. Främst bördock andra medel än straffrättsliga användas. Över huvud tagel är förbundetkritiskt till avsaknaden av sociala åtgärdsförslag i promemorian. Sådanaåigärder borde ersätta de straffrättsliga förslagen som läggs fram ipromemorian. Resurser behövs också på tullsidan. Förbundet befarar vidare attdet inte kommer att ske någon omkvalificering av de 3/4 av de grovanarkolikabrottsUngarna som f. n. får de lägsta straffen. Del är här inte frågaom personer söm tillhör stora syndikat utan om missbmkare som lever under svåraförhållanden. Domstolarnas möjlighd till en differentierad slraffmätning börenligt förbundet bibehållas. Förslagel riskerar alt mekaniskt föra in demänniskor som det här är fråga om under en svårare reglering. Ävensocialstyrelsen och anser alt del är en brist i promemorianatt man enbart sysslat med lagstiftningsfrågor och inte med andra frågor, l.ex.förebyggande åtgärder. understryker särskilt del behov av vårdsom finns för dem som är intagna i kriminalvårdsanstali. 4 Förslaget om ändrade kriterier för grovt narkotikabrott Enklar majoritet av de instanser som yttrat sig är kritiska lill förslaget omändrade kriterier för grovt narkotikabrott. Framför allt riktar sig kritikenmot förslagel i promemorian att ta bort mängdkriteriet. RÅavvisar bestämt en utmönstring av mängdrekvisitd. Prop.1980/81:76 259 man räkna med att dl avskaffande av mängdrekvisitd imotsats lill vad som sägs i promemorian kommer att leda fill väsentlig strafflindringför det grova narkotikabrottsklientelet. Orsaken till detta är att domstolarnanormalt ligger långt under maximum i sin straffmätning. Mängdrekvisitd är dluttryck för brottets farlighet och den brottsliges inställning till sin verksamhet.Del är också av betydelse vid beslut om telefonavlyssning och i övrigt förförundersökningen. Om förslaget genomförs tvingas åklagare och polis alt arbetamed kriterier som inte omfattas av laglexten och som måsle överges när mankommer fram lill rättegången. Den föreslagna ordningen skulle skapa en inteönskvärd spänning mellan de fömtsättningar som gäller för fömndersökningen ochde som gäller för rättegången. Den diskrepans mellan narkotikabrottslagen ochvarusmugglingslagen som föreslås i fråga om mängdkriteriet anser sigriksåklagaren inte kunna acceptera. Förslaget skulle i denna del verkaförvirrande för de tillämpande myndigheterna. Liknande synpunkler framförs avFöreningen och Föreningen . Även befarar negativa effekter i frågaom telefonavlyssning och utredningsarbetet tolall om man avskaffarmängdkrilerid. I många fall har storlangaren endast mängden narkotika mot sig.Denne är i första hand affärsman på hög nivå och vel inte vart narkotikan levereras.Andra rekvisit än mängden har därför mindre belydelse. Styrelsen har emellertidinle något alt erinra mot att man lägger till rekvisitet hänsynslöshet igärningsbeskrivningen. Samma uppfattning framförs av Föreningen . Även generaltullslyrdsen och anser detolyckligl alt slopa mängdkrilerid. Tingsrätten befarar också att om manersätter mängdrekvisitd med det föreslagna nya kriteriet kan detta leda tillett ökat tryck på missbrukarna att gå ut som langare. Det är också svårt attvid en huvudförhandling konstatera att langaren också är en missbrukare. anser att domstolarna f.n. är mycketbundna av mängdkrileriet. Ett slopande av delta skulle försvåra arbetet fördomstolarna. Tingsrätten har emellertid inte något all invända mot attrekvisitet hänsynslöshet blir ett ytterligare moment alt väga in vidstraffmätningen. framhåller att del är lättare attförsvara sig mol ell mängdkrilerium än mol ett hänsynslöshetskriterium. Del ärsvårt att åstadkomma motbevisning om åklagaren påstår att gärningsmannenhandlat hänsynslöst. Den som befinner sig i toppskiktet pålangarorganisa-lionen kommer lindrigare undan eftersom han inte känner till hurnarkotikan skall användas. Mängdkrileriet fungerar förhållandevis bra i dag.Med detta som utgångspunkt kan domstolarna bedöma om det i övrigl finnsanledning till en mildare bedömning. Hovrätten över och anser att ålminsionerekvisitet i större omfattning bör bibehållas. 1980/81:76 260 rigessocialchefer har inle någol att invända mol förslagel i denna del. Inle hellerSveriges domareförbund motsätter sig alt mängdrekvisitd avlägsnas från lagtexten.Någon skillnad i praktiken kommer detta enligl förbundets mening inte attinnebära eftersom mängden likväl kommer all användas vid bedömningen avbrottets grovhet. 5 Förslaget att bibehålla straffskalan oförändrad för normalbrottet Fråndomarhåll har kritik framförts mot promemorians ståndpunkt i denna del. Blandkritikerna återfmns hovrälten över och , ,och . Enligt dessa instanser striderdel mot vederlagen lagstiftningsteknik att inte ha någon överlappning mellannormalbrotlel och det grova brottet. Enligt kanförslaget också leda till en inle önskad strafflindring eftersom domstolarnahar en tendens att ligga långt under straffmaximum i sin straffmåtning. FöreningenSveriges polischefer har i sitt yttrande understmkit att viktigare änändringar i narkotikastrafflagen synes vara ändringar i behandlingslagen,ändringar som syftar till andra och mera rigorösa behandlingsnormer beträffandenarkotikalangare. Man kan enligt föreningens mening med visst fog fråga sig omdet verkligen är humant all låta försäljning, styrning av distribution ochliknande av narkotika ske från anstaltema på sätt som ofta är fallet. Sålänge detta kan lillåtas fortgå är straffets längd av mindre betydelse. Detlagäller enligt föreningen helt naturligt även i fråga om permissioner, avkortadstrafftid och andra förmåner som grova narkotikabrottslingar får del av. uppfattning är det nödvändigt att söka lösa nu nämnda frågor om manvill ha en rimlig förbättring av narkotikasituationen. Liknande synpunkterframförs av Föreningen . Prop.1980/81:76 261 Lag om ändring i narkotikastrafflagen (1968:64) Härigenomföreskrivs all 1 och 3 88 narkotikastrafflagen (1968:64) skall ha nedan angivnalydelse. Den som uppsåtligen tillverkar, saluhåller, överlåtereller innehar narkotika som avses i 1 8 narkotikaförordningen den 14 december1962 (nr 704) utan att vara berättigad därtill eller i strid mot villkor somgäller för fillstånd enligt narkotikaförordningen, dömes för narkotikabrotttUl böter eller fängelse i högst . Den som uppsåtligen tillverkar, saluhåller, överlåtereller innehar narkotika som avses i 1 8 narkolikaförordningen (1962:704) utanalt vara berättigad därtill eller i strid mot villkor som gäller för tillståndenligt narkolikaförordningen, dömes för narkotikabrott lill böter ellerfängelse i högsl år. Är brott som avses i 1 § att anse som grovt, skall förgrovt narkotikabrott dömas till fängelse, lägst ett och högst tio är. Vidbedömande huruvida brottet är grovt skall särskill beaktas, om det utgjort ledi en verksamhet som bedrivits i större omfattning eller yrkesmässigt, avsettsärskill stor mängd narkofika eller eljest varit av särskill farlig arl. Är brottsom avses i 1 § att anse som grovl, skall för grovt narkotikabrott dömas lillfängelse, lägst två och högst . Vidbedömande av huruvida brollet är grovt skall särskill beaktas, om det harutgjort ell led i en verksamhet som har bedrivits i större omfallning elleryrkesmässigt, avsett särskill stor mängd narkotika eller eljest varil avsärskilt farlig eller hänsynslös art. Denna lag träder i kraft . ' Senaste lydelse 1972: 193. Lag om ändring i lagen (1960:418) om straff förvarusmuggling Härigenomföreskrivs att 1 och 3 88 lagen (1960:418) om straff för varusmuggling skallha nedan angivna lydelse. Den som utan alt giva det tillkänna hos vederbörligmyndighet till riket inför eller från riket utför gods, för vilket tull ellerannan allmän avgift skall erläggas till statsverket eller som enligtstadgande i lag eller författning ej må införas eller utföras, dömes, omgärningen sker uppsåtligen, för varusmuggling lill böter eller fängelse ihögst . Den som ulan att giva del tillkänna hos vederbörligmyndighet till riket inför eller från riket utför gods, för vilket tull ellerannan allmän avgift skall erläggas till statsverket eller som enligtstadgande i lag eller författning ej må införas eller ulföras, dömes, om gärningensker uppsåtligen, för varusmuggling till böter eller fängelse i högsl två år.GäUer gärningen narkotika som avses i I § narkotikaförordningen (1962:704)skall dömas till böter eller fängelse i högst . Är varusmuggling att anses som grov, skall dömas tillfängelse, lägst och högst . Gäller gärningen narkotika somavses i 18 narkotikaförordningen (1962:704), skall dömas fill fängelse, lägstett och högst lio år. Vid bedömande huruvida brottet förövats yrkesmässigt elleravsett värde eller om gärningen eljest varit Är varusmuggling all anses som grov, skall dömas tillfängelse, lägsl och högsl . Gäller gärningen narkotika somavses i 18 narkotikaförordningen (1962:704), skall dömas fill fängelse, lägsttvå och.högst lio år. är grovt skall särskih beaktas om det gods av betydandemyckenhet eller av särskilt farlig art. Denna lag träder i krafl . ' Senaste lydelse 1973-.672. 2 Senaste lydelse 1973:672. 1980/81:76 263 Lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 27 kap. 168 rätlegångsbalkenskall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 27 kap. 16 8' Kan nägon skäligen misstänkas för brott, förvilket ej är stadgal lindrigare straff än fängelse , och finnes detvara av synnerlig vikl för utredningen, att undersökningsledaren elleråklagaren erhåller del av samlal lill och från telefonapparat, som innehavesav den misstänkte eller eljest kan antagas komma alt begagnas av honom, ägerätten meddela tillstånd till deras avhörande. Fråga därom må upptagas allenastpå yrkande av undersökningsledaren eller åklagaren. Tillstånd skall meddelas att gälla Tillstånd skallmeddelas att gälla viss lid, högst , från den viss lid, högst , från den dag, då tillståndet delgavs telefon- dag, då tillståndet delgavs telefon- anstaltens föreståndare. misstanken grovl narkotikabrott eller grov varusmugglingav narkotika som avses i l§ narkolikaförordningen (1962:704). får tillstånddock meddelas för högst en månad från nämnda dag. Om granskning av uppteckning, som ägt rum vid samtalsavhörande, äge vad i 12 8 första styckei stadgats om undersökning ochgranskning av enskild handling motsvarande lillämpning. 1 den mån uppteckningeninnehåller någol, som ej är av betydelse för utredningen, skall den eftergranskningen förstöras. Denna lag iräder i krafl den . ' Senaste lydelse 1964: 166. 1980/81:76 264 Närvarande: f.d. justitierådet , regeringsrådetHilding, justitierådet Vängby. Enligt lagrådet tillhandakommet utdragav protokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet och chefen för jusliliedepartmenlet beslutatinhämta lagrådets yttrande över dels av för regeringen framlagda förslag till 1. lag om ändringi , 2. lag om ändringi lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m. m., 3. lag om ändringi lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt, dels av statsrådet och chefen för socialdepartementetSöder för regeringen framlagda förslag till 1. lag om ändringi narkotikastraffiagen (1968:64), 2. lag om ändringi lagen (1960:418) om straff för varusmuggUng, 3. lag om ändringi . Förslagen har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande: Ett bifall till lagrådets vid 26 kap. 3 § och 37 kap.framförda förslag om jämkningar även av 26 kap. 1 § och 37 kap. 10 8 föranlederjämkning ocksä i ingressen. 26 kap. 1 § Lagrådet: På sätt anföres vid 3 § föreslår lagrådet dt tillägg tillförsta styckei i förevarande paragraf. 3 § Lagrådet: Departementschefens uttalanden ger vid handen att grundentill förslagel att i förevarande paragraf upptaga en straffskärpningsregel pågrund av 1980/81:76 265 återfallär, att därigenom uppnå, att efter ett avskaffande av intemeringsstraffet defaktiska strafftiderna vid viss brottslighet inte blir kortare än de hitlillsblivit vid ådömande av internering. Självfallet kan olika uppfattningar rådaom huruvida verkligt långa faktiska strafftider är påkallade och lämpUga ellerej. Denna fråga är emellertid av den art att den inte kan anses höra till deuppgifter som del ankommer på lagrådet att laga ställning till. Granskningenbegränsas därför till spörsmålet om vägen att nå del mål vartill föreliggandeförslag syftar. När långvarigtfängelsestraff ådömes blir den faktiska strafftiden väsentligtkortare än den i domen bestämda lill följd av lagstiftningen om villkorligfrigivning. Del är alltså denna lagstiftning som medför all när tidsbestämtfängelsestraff ådömes den fakfiska strafftiden blir kortare än om domen lytt påinternering med samma minsla tid för omhändertagande i anstalt som tiden förfängelsestraffet. Med hänsyn härtill ligger i och för sig närmast till handsatt vidtaga sådana ändringar i reglerna om villkorlig frigivning att detåsyftade resultatet uppnås. I del remillerade förslagel föreslås också vissändring i fråga om den villkorliga frigivningen men ej av den art att den löserdet föreliggande problemet. Med hänsyn till alt hela frågan om den villkorligafrigivningen f.n. är föremål för utredning kan starka skäl åberopas för alt eji detla sammanhang göra avsevärda och principiellt betydelsefulla ingrepp ilagstiftningen om villkorlig trigivning. Idetla läge föreslås att genom den i förevarande paragraf föreslagna straffskärpningsregelnge domstolarna möjlighet all ådöma så långa fängelsestraffall den faktiskastrafftiden blir längre än vad nu är möjligt. I och för sig får del anses frånprincipiell synpunkt diskutabelt all för alt uppnå en viss faktisk strafftidjämka på regler som har karaktär av strafflatitud. Dessa regler skall getittryck för den grad av straffvärdhet som samhället tillägger viss gärning. Såsom förevarande regel är konstruerad är del den omständigheten all den utgöråterfall i brottslighet som skall medföra att den är mera straffvärd än deneljest skulle varil. Även om slraffskärpnings-grunder på grund av återfallutmönstrats ur lagstiftningen förhåller del sig otvivelaktigt så att vidupprepad brottslighet strängare slraff ulmäles inom skalan för brottet. I linjehärmed ligger alt om skalan i viss situation ej är tillräckligt vid den fårvidgas. Anledning till principiell erinran mol en straffskärpningsregel pågrund av återfall kan därför ej anses föreligga.