prop · G40357 · 1980-12-31 00:00:00 — anser att ettfastläggande av ansvarsprincipen även för sjukvården innebär att denna ansvarsmässigtlikställs med övrig landstingskommunal verksamhet. Härvid bör också den viktigasamordningen mellan landstingskommuner och primärkommuner belräffande vård- ochomvårdnadsinsatser i hemmen beaktas. Den fredstida medicinskakatastrofberedskapen bör utgöra en grund för beredskapsplanläggningen förkrig. Länsstyrelseni anser det angelägel alt huvudmannen för sjukvården i fred ärdensamma som i krig. För att detta skall bli fallet nödgas man göra denuppdelning av krigslänsstyrelsens sjukvårdsseklion som utredningen föreslagit.Länsstyrelsen motsätter sig inte en sådan uppdelning, men understryker attlänsstyrelsens ställning som högsta civila totalförsvarsmyndighet inom länethärigenom inte får rubbas. utgår också från att densamverkanspersonal från som kommer att verka inom den s. k. A 1-delenkontinuerligt är tillgänglig för samråd och får en sådan sammansättning attlänsstyrelsens ledningskapacitel inom hälso- och sjukvårdsområdet blir av minstsamma omfattning som i nuvarande krigsorganisation. I förutsättningen för länsstyrelsensställningstagande i detta sammanhang ingår vidare att erforderligasambandstekniska resurser ställs till länels förfogande bl. a. för sambandet mellankrigslänsstyrelsen och sjukvårdens ledningsorgan. i är positiv till ettökat landstingskommunall förtroendemannainflytande över den allmänna hälso-och sjukvården i krig. Hur ett sådant skall åstadkommas bör ytterligareövervägas. i tillstyrker attlandstingskommunerna fulll ut och till alla delar får det ansvar i krig i frågaom hälso- och sjukvård som dessa har i fred och att gällande bestämmelser pådessa områden omarbetas i 1980/81:57 60 anser att utredningensuttalanden och förslag i dessa avseenden är i viss mån oklara och förordardärför att frågan om ledningsfunktioner i krig övervägs ytterligare. Av sammauppfattning är i . tillstyrker utredningens förslag ochanför att härigenom kan fredsresurserna i största möjliga utsträckninganvändas effektivt även i krig. Med hänsyn till genomfördahuvudmannaskapsreformer, hälso-och sjukvårdens utbyggnad och ändrade inriktningsamt en härtill avpassad, väl utvecklad landstingskommunal lednings- ochförvaltningsorganisation föreligger nu enligt förbundets mening andraförutsättningar för fördelning av ansvar än som kunde vara aktuella vid slutetav . läns landstingskommun framhåller att det mästevara till stor fördel att den huvudman som leder verksamheten i fred -landstingskommunen - också svarar för ledningen i krig. Detla uteslutergivetvis inte att ledningen måste utövas i nära samverkan med länsstyrelsernaoch försvarsmakten. läns landstingskommun finner att förslagelrörande organisationen av huvudmännens sjukvårdsledning är oklar.Landstingskommunen föreslåratt problemen med gruppering m. m. löses avsjukvårdshuvudmännen själva i samråd med ochförsvarsområdesbefälhavaren. anser att det är helt nödvändigt attansvarsprincipen lillämpas även på Apoteksbolaget om en rationell läkemedelsdislribulionvia apoteken skall kunna upprätthållas under krig. Det förhållandet attApoteksbolaget inte utövar någon myndighetsfunktion torde inte utgöra någothinder härvidlag. Det ansvar och de uppgifter av operativ natur avseende distributionenav läkemedel som tillfaller bör sålunda föras över tillApoteksbolaget. Ett övergripande ansvar bör självfallet tillkomma länsstyrelsenäven på läkemedelsområdet. Avstyrker eller ställer sig tveksam till ett ändrat ledningsansvarpå länsnivå gör bl. a. transportnämnden, AMS, länsstyrelserna i ,, , , , och , ,och , samtliga civilbefälhavare, kommun och SACOISR. AMS framhåller att principen att ansvar i fred för vissverksamhet följs av ansvar att förbereda, genomföra och leda samma verksamhet ikrig. behöver enligt styrelsens uppfattning inte nödvändigtvis tolkas så attden ansvariga myndigheten bryts ut ur det för den regionala civilatotalförsvarsplaneringen gällande systemet, där i fred samordnaroch leder den civila försvarsverksamhelen. Om så skulle vara fallet funnes skälför flera andra myndigheter att överväga sin ställning. Genom förbättradlandstingsrepresentation i krigslänsstyrelsens sjukvårdssektion och genom attlandstingens sjukvårdsledning, på sätt som utredningen föreslår, grupperas ilänsstyrelsens A 2-del bör i stället den önskade samordningen och ledningenkunna säkerställas. särskilda åtgärder kommer då landstingskommunernas 1980/81:57 61 sjukvård att kunna anpassas till inom länet rådande lägeoch planering, i samverkan med alla andra berörda ansvarsområden i krigslänsstyrelsen,t. ex. arbetsmarknadssektionen och med den militära sanigrupperandemyndigheten. i län framhåller att länsstyrelsensledning av krigssjukvården motsvarar verksamheten inom vägväsendet och arbetsmarknaden.Även för dessa områden finns särskilda krigssektioner organiserade på ungefärsamma sätt som sektion B. Självfallet innebär inle detta att detaljreglerarverksamheten inom resp, område. Krigsförberedelserna i form av planläggning, materielanskaffningm, m, ombesörjs av resp, myndighet. uppgifter är av övergripandekaraktär och grundas pä kännedom om lägels förändring och utveckling med hänsynlill egna och fientliga insatser, aktuella problem och bedömd händelseutveckling.Landstingskommunen kommer som sidoordnad myndighet inte att ha tillgång tillhela det rikhaltiga underlag som förfogar över. Detta lalar föratt nuvarande organisationsform bättre säkerställer en med hänsyn till aktuellalägen ändamålsenlig inriktning av sjukvården än den föreslagna överföringentill landstingskommunerna. En överföring av uppgifter på det sätt utredningenföreslagit innebär att en fristående regional myndighet inrättas vid sidan omlänsstyrelsen. Delta skapar nya sambandsproblem, ökar antalet rapporterings-och ordervägar samt gör hela ledningssystemet mera tungrott. Några taktiskaeller operativa fördelar vinns inte. Ej heller vinns någon ökad effektivitet avförsvarsinsalserna. i föreslår att länsstyrelsensledningsansvar för hälso- och sjukvården i krig kvarstår i de författningar somreglerar ledningsansvaret inom detta fackområde. Därvid bör dock ledningsansvaretbegränsas och preciseras lill vad som enligl ovan beskrivits som operativ ledning.Dessutom bör det klart utsägas att den fackmässiga ledningen av driften ochförvaltningen av hälso- och sjukvården skall utövas av landstingskommunen. Detförutsätter att liksom viss kvalificerad ledningspersonal frånlandstingskommunen krigsplaceras i hälso- och sjukvårdssektion,sektion B. Vidare bör under krigsförhållanden direktiv och anvisningar frånhögre myndigheter och rapportering från landstingskommun gå via - elleråtminstone till - . i framhåller attansvarsprincipen som åberopats som främsta skäl för utredningens förslag ärtill stora delar tillgodosedd i nu gällande organisation. Civilbefälhavaren i framhåller, att del ären självklarhet, att landstingskommunen skall svara för sjukvårdsverksamheten ikrig på grundval av fastlagda sjukvårdspolitiska mål och inom ramen förtillgängliga resurser. Med denna komplicerade verksamhet, som kan förutses fåen oerhört stor psykologisk betydelse för försvarsviljan, måste kontinuerligt"ledas" av dem, som har bästa överblicken i totalförsvarskomplexet.Del torde knappast vara eller bli landstingskommunerna. 1980/81:57 62 till ledningsorganisation och till ansvarsfördelningtyder på en idyllisk uppfattning av kriget och dess krav på bl. kommun erinrar om att omfattar tvåsjukvårdshuvudmän. Enligt nuvarande ordning organiserar de båda huvudmännenlänsstyrelsens sektion B. Genom samgruppering med i sektion B, ienlighet med vad som gäller, harsjukvården betydligt större möjlighet atterhålla erforderlig infortnation samt snabbi slöd från samverkande myndigheter.Erfarenheter från övningar har vidare klart visat att vare sigcivilbefälhavare eller länsstyrelse sett ledningsansvar som ettreellt ingrepp i sjukvårdshuvudmännens fackvisa ledning utan snarare som en totalförsvarsfunklion.Tvärtom kan vunna erfarenheter betraktas som synnerligen positiva. Detfinns enligt kommunens uppfattning inle anledning att göra några större ingreppi den organisation som gäller inom . Utredningens förslag att konstituera ett samverkansorgan (LSB)på lokalnivå med företrädare för landstingskommun, länsstyrelse oeh försvarsområdesbefälhavarefår ett blandat mottagande av remissinstanserna. Bland remissinstanser som stöder eller lämnar utan erinranutredningens förslag i delta avseende är bl. a. ÖB. ,i län, , läns landsting, Västernorriandsläns landstingskommun. och /SR. anser dock att förslagel i sina detaljerär så oklart formulerat att styrelsen inte kan ta slutlig ställning till detla.Härför erfordras ytterligare studier, vilka bör kunna läggas till grund för deföreskrifter och allmänna råd som blir erforderliga. ÖB biträder utredningens förslag om LSB:s sammansättningoch uppgifter men vill understryka vikten av att samverkan måstekunna ske kontinuerligt och omfatta även lägesuppföljning, prognosverksamhetoch rapportering. LSB bör grupperas där ovan nämnda krav på samverkan kanuppfyllas. Grupperingen bör därför, enligt ÖB:s uppfattning ej detaljslyras.Lokala förhållanden såsom tillgängliga lokaliteter, avstånd mellan A 1- och A 2-delar.befintliga sambandsnäl samt redan utprovade rutiner bör få vara styrande. anser del viktigt att också bolaget blirrepresenterat i LSB, om beredningen kommer till stånd. Representant för bolagetkan lämpligen vara den apotekare, som föreslås få sin uppehållsplals ilandstingskommunens operativa del. Avstyrker eller ifrågasätter inrättande av LSB gör bl. a. iransportnämn-den,statskontoret, , , länsstyrelserna iStockholms, , . , och ,. , och ,civilbefälhavarna i Västra och Östra civilområdena. 1980/81:57 63 tingsförbundet, , , , Västernorrlandsoch läns landstingskommuner. De som avstyrker hänvisar i allmänhettill experten särskilda yttrande i betänkandet. Utredningensförslag om en regional sjukvårdsberedning tillstyrks av bl. a. ÖEF och ÖB. 6.2 Högre regional nivå (civilområde) Oö framhåller att underhållstjänsten leds i huvudsak frånA 2-delen vilket talar för att RSB grupperas där. Lokala förhållanden bör varaavgörande för grupperingen. ÖB betonar att utrymmena för krigsuppehällsplatsernaär begränsade varför personalanlalet måste hållas sä lågt som möjligt. De remissinslansersom avstyrker inrättandet av en länssjukvårdsberedning avstyrker med sammaskäl också inrättandet av en regional sådan. Länsstyrelserna i ,och samt civilbefälhavaren i anserall samordning mellan länsstyrelse, landstingskommun och civilbefälhavare kanske ulan en regional sjukvärds-beredning och avstyrker därför inrättande av ettsådant organ. ställer sig också tveksamt lill inrättandeav RSB. Utredningens förslag att civilbefälhavarens kanslier genomkrigsplacering, för handläggning av hälso- och sjukvårdsärenden, tillförsbefattningshavare med ingående kunskap om och erfarenhet av ledning och drift avden fredslida civila hälso- och sjukvården samt av regionsjukvårdssamarbetebiträds i princip av remissinstanserna. förutsätter härvidatt berörda sjukvårdshuvudmän ges ell avgörande inflytande på personvalet. Utredningens förslag om en räll för civilbefälhavaren attjämsides med meddela kommuner och landstingskommuner föreskriftertillstyrks av civilbefälhavaren för . Förslaget avstyrks av bl, a. länsstyrelserna i ,och samt civilbefälhavaren i Södra civilområdet. i framhåller att den föreslagnaordningen belräffande civilbefälhavarens uppgifler innebär en hell nyledningsprincip, nämligen att myndighet på en nivå direkt leder en funktion påen annan nivå utan att ha gjort klart för sig laget och samordningsbehovet pådenna nivå. Den föreslagna ordningen är enligl helt oacceptabel,eftersom den innebär ett dubbelkommando som leder till negativa konsekvenser.Den naturliga ordningen är att civilbefälhavaren framför sina synpunkter ochönskemål till och därigenom också till försvarsområdesbefälhavaren,varefter frägan kan behandlas med beaktande av hela totalförsvarslägel pålänsnivån. avvisar under alla förhållanden utredningens förslagpå denna punkl, alltså även om ledningsansvaret, mot förmodan, skulle anordnasenligt utredningens förslag. i framhåller liknandesynpunkter. 1980/81:57 64 i anser att utredningen inlehar beaktat de problem som kommer att uppstå i relationerna mellanlänsstyrelsen och den högre regionala nivån - CB/MB. Civilbefälhavaren i Södra civilområdet anser del också olämpligtatt införa 'orderlinjer" CB-primärkommuner. Förslagel om att delaupp sektion B i CB avstyrks av bl. a. ÖB, länsstyrelserna i och , , dvilbefälhavarna i , i Södra civilområdetoch (' Bergslagens civUområde, landstingskommun samt /SR medmotivering att hälso- och sjukvård alltmer integreras. Samtliga remissinslanser delar eller lämnar utan erinranutredningens uppfattning att det centrala ledningsansvaret är en statligangelägenhet. ÖB framhåller att nuvarande CSL är i krig samgrupperad medhögkvarteret i anslutning lill försvarsstabens underhållsavdelning med vilken CSLsamverkar. Denna ordning bör enligt ÖB kvarstå. Erfarenheter från genomfördövning visar att sädan samverkan är nödvändig för att totalförsvaretssjukvårdsresurser skall kunna utnyttjas optimalt mol bakgrund av hur detmilitära försvaret avses verka. ÖB biträder ulredningens förslag att även ÖEFbereds representation i CSB. SBL framhåller att om CSL/CSB ändå behållsorganisatoriskt, trots de skäl som kan anföras mot delta, bör frågan om SBL:srepresentation i CSL prövas. Enligt lantbruksstyrelsens mening bör lantbruksstyrelsenoch ha permanenta representanter i CSB, Samma synpunkterframför /SR som anser alt dessa myndigheter bör kunna företrädas av en ochsamma person. anser att CSB bör delas i tvåsektioner. Sektionen för allmän hälsovård bör förutom representanter försocialstyrelsen, lanlbruksstyrelsen och livsmedelsverket inrymma representanterför SBL (epidemiologi), SVA (epizootolog) och FOA (ADB-frågor). Samrådet mellansjukvårdssektionen (med sammansältning enligl ulredningens förslag) ochsektionen för allmän hälsovård bör förutom lägesuppföljningar främst berörafrågor inom hälsovårdssektorn (epidemier, ABC-hol m. som kan påverkasjukdomsläget och sjukvårdsplaneringen. har ingen erinran att göra mol deförslag som framförs vare sig beträffande det landstingskommunala inflytandeteller samverkan inom en central sjukvårdsberedning (CSB). Del är väl motiveratatt ÖEF som har viktiga funktioner även på läkemedelsområdet också erhållerrepresentation i CSB. Utredningens förslag alt ersätla centralasjukvårdsledningen (CSL) med en central sjukvårdsberedning (CSB) stöds av bl.a. ÖB. De remissinslanser som är negativa lill inrättande av LSBoch RSB 1980/81:57 65 avstyrker även inrättandet av CSB. a. anserLandstingsförbundet, SBL och statens jordbruksnämnd att det redan i fredetablerade och till knutna beredskapsområdet kan utnyttjas ävenför samverkan i krig. 7 Förberedelser i fred (kapitel 6) Utredningen lar i delta kapitel upp planläggningen,utbildningen för hälso-och sjukvården i krig, personalförsörjningen ochmateriel- och beredskapsförsörjningen för den civila sjukvården i krig. Vad avserutbildning har utredningen i augusfi 1979 fått tilläggsdirektiv att utredadenna fråga. I fråga om försörjningsmateriel har regeringen i mars 1979uppdragit åt statens förhandlingsnämnd att ta upp förhandlingar medsjukvårdshuvudmännen om deras medverkan i hälso- och sjukvärdensförsörjningsberedskap. Utredningens förslag beträffande planläggningen försjukvården i krig stöds i princip eller lämnas utan erinran avremissinstanserna. Statskontoretdelar således utredningens uppfattning alt hälso- och sjukvårdsberedskapen börutgöra en integrerad del av en total och sammanhållen landstingskommunalplanläggning. Den nuvarande centrala detaljregleringen av planläggningen bör,som utredningen påpekar, så långt som möjligt ersättas av samordning viaövergripande bestämmelser. RRV anser i motsats till utredningen att det iutredningen angivna planläggningssystemet inte behöver medföra ökade kostnaderför landstingskommunerna även om statsbidragen inte höjs. Uppgifterna synes ihuvudsak kunna utföras inom ramen för nuvarande resurser och om sä erfordraskan ambitionsnivån anpassas med hänsyn fill de nya uppgifterna. Utredningensförslag medför enligt ökade uppgifler ifred. är beredd att påta sig del utvidgade samordningsansvar somkan komma att beslutas. Enligt utredningens förslag skulle nämnden fåmotsvarande ansvar i fråga om den landsfingskommunala beredskapsplanläggningensom redan gäller för den primärkommunala. EnligtMalmö kommun år tanken att katastrofberedskapen i fred skall utgöra en grundför organisationen i krig en självklarhet. En fredslida katastrofsituationbygger dock på dt säkrare underlag för samverkan med brandkår och polis, på altsambandsnäld fungerar, på att behov av skyddsrum ej föreligger, att även värnpUkfigaläkare och transportpersonal kan näs exempelvis via bostadstelefon etc. Dennagrundtanke får dock ej utesluta att man kan använda den för krig planlagdaorganisationen i ett katastrofläge i fred, åtminstone i vissa delar. 5 1980/81. I saml Nr 57 1980/81:57 66 Utredningen föreslär att en enhetlig tjänsteplikt i kriginförs för all hälso-och sjukvårdspersonal samt att landstingskommunerna fårett ökat ansvar för personalplaneringen för hälso- och sjukvården i krig. Förslaget stöds bl. a. av FRI, ,i och län, civilbefälhavaren i Södra civilområdet,landstingskommunerna i , , , , ochGävleborgs län samt kommun, , TCO samt LO. FRI anser att de avgränsningsproblem som kan uppkommaangående vilken personal som skall disponeras för fördelning för krigsplaceringi första hand bör avgöras av ÖB i stället för av i samråd medförsvarels sjukvårdsstyrelse. delar utredningens uppfattning atttjänsteplikten i krig bör omfatta all inom hälso- och sjukvärden anställdpersonal. Vid utformningen av lagtexten bör man också utgä från de benämningar m.m. som kommer att användas i personalhänseende som följd av medicinalansvarskommitténsförslag. Landstifigskommunen i anser att det är ettoeftergivligt krav att för beredskapssjukhusen erforderlig personal praktiskttaget omgående kan ställas fill deras förfogande. Då det enligl nuvarandebestämmelse är länsarbetsnämnderna, som i en beredskapssituation skalltillhandahålla undersköterskor och sjukvårdsbiträden bör del ligga i AMSintresse alt ha angivna personalkategorier dataförtecknade. Hur detta lämpligenskall ske bör utredas. Landstingskommunen i påpekar attförtroendevalda och tjänstemän inom lednings- och förvaltningsorganisationen ärsådana befattningshavare som måste stanna kvar i tjänstgöring och att någontjänsteplikt därför inte erfordras för detla ändamål. Uppskovsreglerna bör dockanpassas. Avstyrker eller ställer sig myckel tveksamma till enenhetlig tjänsteplikt inom sjukvården gör bl. a. ÖB, värnpliktsverket, länsstyrelsernai , och saml /SR. ÖB anser alt införandet av en allmän tjänsteplikt för hälso-och sjukvårdspersonal ökar risken för alt den fredstida administrationenokritiskt kvarstår som krigsorganisafion. ÖB anser att nuvarande uppskovskungörelseoch beredskapsregistrering kan tillgodose de civila behoven och dessutomsäkerställa en kritisk granskning av dessa. ÖB anser även att del voreolyckligt om en allmän tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal infördesutan att konsekvenserna för totalförsvaret, och då främst för försvarsmakten,belysts. anser att beslut om tjänsteplikt inte börfattas förrän studien om tolalförsvarels personaltillgängar slutförts. Iavvaktan härpå syns nuvarande tjänsteplikt för medicinalpersonal i förening meduppskovsinsli- 1980/81:57 67 lutet alltjämt kunna godtas som underlag för denpersonella planeringen. Verket anser att ÖB i stället för försvarets sjukvårdsstyrelseskall företräda försvarsmakten vid överläggningar med . AMSbiträder en utvidgning av tjänsteplikten lill att gälla för all den i fredyrkesverksamma personal, som omfattas av den av medicinalansvarskom-mitlénföreslagna samhällstillsynen. Vidare kan förslaget att ytterligare vissnyckelpersonal ur landstingens lednings- och förvaltningsorganisation skallhänföras hit biträdas. Vilka kategorier som detta i detalj skall avse, börsocialstyrelsen fastställa i samråd med AMS. Däremot vill styrelsen inlebiträda förslaget om en vidgning av denna speciella tjänsteplikt till attomfatta alla i anslutning lill sjukvården verksamma. Styrelsen föreslår att iställd krigsparagrafen i lagen om offenllig anställning (5 kap. 2 §) vidgasatt gälla all vid landstingskommun anställd personal. Härigenom kan denerforderliga registreringen begränsas lill att omfatta endasl "medicinalpersonal"och nyckelpersonal, vilket bör vara till en fördel bl. a. på grund av denomvittnat stora genomströmningen på landsfingskommunernas mindre kvalificeradebefattningar. I förening med beredskapskungörelsens och administrativafullmaktslagens bestämmelser torde då också de legala förutsättningarna förerforderliga omdisponeringar och omplaceringar finnas. i län anser att behovet avförvaltningspersonal m.fl. bör kunna säkras inom ramen för den kommunalaberedskapsplaneringen, dvs. på samma sätt som gäller för kommunerna. /SRmotsätter sig ett särskilt utbildningstvång för läkare och ifrågasätter om inteden allmänna tjänstepliklslagen kan anses fillräcklig. Länsstyrelseni ifrågasätter om inle utvecklingen borde gä i motsattriktning dvs. en reducering eller t. o. m. ett avskaffande av nu gällande tjänstepliktför medicinalpersonal. Den förstärkning av arbetskraft som behövs inomsjukvården bör kunna ske på samma sätt som inom andra sektorer. Den allmännatjänstepliktslagen (1959:83) bör vara tillräcklig. Utredningensförslag att landstingskommunerna får ett ökat ansvar för personalplaneringenstöds eller lämnas utan erinran av remissinstanserna. Göteborgsoch läns landstingskommun anser del naturligt "att landstingen fårett ökat ansvar för personalplaneringen för hälso- och sjukvärden i krig",som utredningen föreslår. Det är den civila sjukvårdens personal, som skallgöra en stor del av krigssjukvården, och den personalplanering som skall liggatill grund härför bör utarbetas där kunskap finns i person- och kompetensfrågormen självklart i samråd med försvarsmakten. 1980/81:57 68 8 Kostnader och flnansiering (kapitel 7) Utredningens förslag aU statsbidrag helt skall täckalandstingskommunernas kostnader för beredskapsplanläggning och att statsbidragskonstruklio-nenfastställs efter förhandlingar mellan staten och sjukvårdshuvudmännen lämnasutan erinran eller stöds av remissinstanserna. Del är främst landstingskommunerna som understryker attstaten bör ersätla dem för kostnaderna för beredskapsplanläggning m.m., medannågra statliga myndigheter är mer restrikfiva i sin uppfattning. Landstingsförbundetframhåller således att eftersom den principiella utgångspunkten sålunda är attsjukvårdshuvudmännen skall kompenseras för de merkostnader som planläggningoch andra förberedande åtgärder förorsakar, föranleder utredningens förslagicke invändning från sida. Länsstyrelserna i , och län biträder också ulredningens förslag om finansierandet av kostnaderna.Socialstyrelsen och statskontoret delar uppfattningen alt sjukvårdshuvudmännenbör kompenseras för de merkostnader som planläggning och andra förberedandeåtgärder för hälso- och sjukvården i krig förorsakar. Gränsdragningen mellanberedskapsplanläggningen och fredstida katastrofplan-läggningen är enligtsocialstyrelsen givetvis svär att dra. Styrelsen anser liksom utredningen attsärskilda förhandlingar krävs mellan slalen och företrädare för sjukvårdshuvudmännenangående dessa bidrag - avseende bl. a. deras konstruktion, storlek ochfördelning. För ändringsarbeten inom byggnader bör statsbidrag utgä i enlighetmed nu gällande ordning. i län anser att det knappastföreligger skäl att staten skall svara för landstingskommunernasberedskapskostnader. Det åligger i mänga fall enskilda och företag enligtsärskilda författningar att vidla kostnadskrävande beredskapsåtgärder utan attsärskild ersättning ulgår.