prop · G403146 · 1980-12-31 00:00:00 — Vid införandet av bestämmelsernaom fattiglikvidation genom aktiebolagslag uttalades i förarbetena, attnär likvidation kommit lill stånd genom beslut av bolagsstämma eller efteransökan av enskild intressent vanligen fanns anledning till anlagande attbolaget ägde tillgängar och atl för sädant fall därför, om fråga uppkom rörandeundvikande av likvidalionsförfarandet på grund av bristande tillgångar, vägenöver konkurs med avskrivning enligt 9 kap. KL borde anlitas. Med de skillnadersom föreligger mellan fatliglikvidation och handläggningen av mindrekonkurs och med hänsyn till de införda reglerna om konkurskaranlän ärdet givetvis uteslutet alt bibehålla institutet fatliglikvidation som ettalternativ till bolagsupplösning genom konkurs. Hovrätten tillstyrker därföralt faltiglikvidalion - i dess nuvarande utformning - avskaffas. fattiglikvidation erbjuder emellertid åtskilliga 1980/81:146 116 gränsdragningsproblemför det fall institutet skulle ersättas med att bestämmelserna om konkursbringas till tillämpning. Helt klart är därvid att elt konkursförfarande intekan tas i anspråk endast för vad som omfattas av de nuvarande bestämmelserna omfattiglikvidation, dvs. för likvidation av bolag som ej har medel ens tilllikvidationskostnaderna. En sädan reglering skulle innebära, alt det blirmöjligt alt undgå konkurs och bibehållas vid rätlen till ordinarielikvidationsförfarande genom atl bolaget tillförs det relativt blygsamma beloppsom motsvarar likvidationskostnaderna. Förslaget enligt promemorian har hellerinte stannat för en sådan gränsdragning utan ersätter de nuvarandebestämmelserna om fattiglikvidation i 13 kap. 15 § 3 st. ABL med elt stadgandeenligt vilket likvidator skall ansöka om att bolaget försätts i konkurs, om hanfinner att bolaget är på obestånd. Den föreslagna bestämmelsens förhällandetill KL är inte helt klar. I 13 kap. 19 § ABL förutsätts att bolag ilikvidation kan försättas i konkurs. Likvidator kan sålunda i enlighet med vadsom gäller för styrelse och styrelseledamöter ansöka om att bolaget försätts ikonkurs. Promemorieförslaget innebär i förhällande härtill en absolutskyldighet för likvidalor att agera. Skyldigheten är inte begränsad till detfall dä bolaget saknar medel till likvidationskostnaderna ulan föreligger ivarje situation då konkursanledning yppas. Härvid är all beakta alt likvidationsbesluletsom sådanl kan aktualisera ett konkursförfarande eftersom likvidationsbeslutetinnebär atl tidigare ej förfallen gäld skall betalas. Detta kan tänkas medföraobenägenhet att inleda etl frivilligt likvidationsförfarande och särskilt ifall av mindre seriös bolagsverksamhet leda till all bolag behålls vilande. Avdet anförda har framgått all det stadgande som föreslås ersätta institutetfattiglikvidation innebär att likvidationer, där man kan anta alt anledningförekommer till anlagande atl fordringsägare ej fär full betalning eller attkostnaderna för likvidationen ej täcks, omgäende avbryts och bolaget försätts ikonkurs. Genom ett konkursförfarande uppnås att bolagets verksamhet kommer attgranskas av konkursförvaltaren med avseende på huruvida anledning föreliggeratt misstänka gäldenärsbrott. En sådan granskning och, om anledning därtillföreligger, underrättelse till åklagare kommer därmed enligl de nya reglerna ommindre konkurs till stånd även för det fall bolaget helt saknar tillgängar.Hovrätten finner detta lillfredsslällande och tillstyrker atl bestämmelsernaom fatliglikvidation ersätts av den föreslagna nya lydelsen av 13 kap. 15 § 3st. Stockholmstingsrätt: Tingsrätten tillstyrker på de skäl arbetsgruppen anfört att"fattiglikvidation" avskaffas samt atl det införs en skyldighet förlikvidator alt ansöka om bolagels försällande i konkurs om det är på obestånd. Tingsrättenkan i och för sig ansluta sig till förslaget alt likvidationskostnader skallåtnjuta samma förmånsrätt som konkursansökningskoslnader. Därmed är emellertidinte mycket vunnet, eftersom likvidationsboiag som försätts i konkurs iallmänhet saknar lillgångar eller har tillgångar som endast räcker tillkonkursförfarandet. Till skillnad frånarbetsgruppen anser tingsrätten det nödvändigl att lösa frågan om ersättning lilllikvidator som de föreslagna ändringarna genomförs. Den enda länkbaralösningen synes vara att i de fall där kostnaderna för likvidationen ej kanutgå ur boet låta ersättning ulgå av allmänna medel. () anser det angeläget att åtgärder vidlas för attförhindra alt konkursinstitutet kringgås genom miss- Prop.1980/81:146 117 RRV tillstyrker därför att de s. k. fattiglikvidalionernaavskaffas. Riksskatteverket:Den tendens som förekommit att i brottsligt syfte utnyttja nu gällandebestämmelser i aktiebolagslagen om s. k. "fattiglikvidation" istället för den numera borttagna "faltigkonkursen", bör somarbetsgruppen konstaterat utgöra skäl nog för att slopa bestämmelsen. Enligtarbetsgruppens uppfattning kan den som utsetts till likvidator p. g. a. jävsförhällandeinte utses till konkursförvaltare i bolagels konkurs. Detta förefaller medförapraktiska problem. Det kan antas atl till likvidator i praktiken kommer attutses personer som brukar utses till förvaltare i konkurs. Särskill om denutsedde likvidalorn inte utfört annat än begränsade förvaltningsälgärder innankonkurs inträffar, förefaller det ändamålsenligt atl en möjlighet öppnas föratt likvidatorn skulle kunna utses till förvaltare i konkursen i vart fall omtillsynsmyndigheten finner del lämpligt. KommerskoUegium:Kollegiet tillstyrker alt fattiglikvidationsinstitutet avskaffas och attlikvidator som finner atl bolaget är på obestånd ges skyldighet all ansöka ombolagels försättande i konkurs. Skåneshandelskammare: Ett genomförande av förslaget synes vara en rimlig konsekvensav de ändringar i konkurslagen som genomförts, innebärande bl. a. atlinstitutet fattigkonkurs avskaffats. För bolag som är på obestånd skalllikvidator enligt förslaget hos rätten ansöka om konkurs. Denpraktiska betydelsen av att införa en uttrycklig föreskrift av sistnämndainnehåll kan ifrågasättas. Den borgenär som så önskar kan ju redan med ikonkurslagen befinlliga regler ansöka om atl bolag som är pä obstånd skallförsättas i konkurs. Då det emellertid synes vara en riktig princip attlikvidationsförfarandet skall avbrytas och ersättas med ett konkursförfarandeså snart det kan konstateras att bolaget är på obestånd kan Handelskammaren fillstyrkaden föreslagna regeln. Det får dock förutsättas att ägaren bereds möjlighelatt innan likvidalorn gör konkursansökan tillskjuta erforderligt kapital.Sådana kapitaltillskott torde vara vanliga när exempelvis ett aktiebolag villlägga ner ett dotterföretags verksamhet och under likvidationen finner atttillgångarna inte räcker till för att betala skulderna. Det vore olyckligt omen ny reglering skulle komma att omöjliggöra ett sådant förfarande. Patent-och registreringsverket: instämmer i förslagel att möjlighetentill s. k. fattiglikvidation avskaffas. Missbruk av likvidationsinsfitutelsynes ha ett nära samband med möjlighelen till fatliglikvidation. Redogörelseni promemorian över missbruk av likvidationsinstitutet tyder härpå. Nästanundantagslöst avser exemplen likvidationer, som lagts ned. Detfinns också anledning anta att missbmket med fattiglikvidationer kommer atl ökasom en följd av att motsvarigheten i konkurslagen upphävts vid årsskiftet1979/80, När ett bolag i likvidation saknar tillgängar, finns det skäl attundersöka bland annat möjlighelerna till återvinning enligt konkurslagsliftningen. Länsstyrelseni : Arbetsgruppen föreslår, att bestämmelsen om fatliglikvidationupphävs. I stället föreslås en skyldighet för likvidator, som finner attbolaget är på obestånd, att ansöka hos rätten om bolagels försättande ikonkurs. Härigenom säkerställs en mera ingående handläggning och undersökningav bolagels förhållanden. Möjligheterna till missbmk av fattiglikvidationelimineras. tillstyrker arbetsgmppens förslag. Prop.1980/81:146 118 : Förslaget att avskaffafattiglikvidationerna och i stället föreskriva alt likvidator, som finner altbolaget är pä obestånd, skall hos rätten ansöka atl bolaget försätts i konkursär arbetsgruppens huvudförslag. Med den föreslagna lösningen kommer en noggrannundersökning av den verksamhet som har bedrivits lill stånd inom konkursensram. Kommittén tillstyrker att fattiglikvidationerna avskaffas. Starka skältalar också för atl bolagets upplösning i molsvarande fall i stället sker genomkonkurs. I detta sammanhang kan även pekas pä att enligl lagberedningensbetänkande med förslag till lag om aktiebolag m. m. (SOU 1941:9) konkurs varden utväg som anvisades när likvidation kommit till ständ genom bolagsstämmobesluleller efter ansökan av enskild intressent och fråga uppkom om att undvikalikvidationsförfarandet på grund av bristande tillgångar (belänkandel s. 595).Enligl beredningens förslag kunde likvidationsförfarandet nämligen läggas nedendast i fall dä ett aktiebolag till följd av regislreringsmyndighetensingripande förklarats skyldigt att träda i likvidation därför alt det saknade lillregistret anmäld behörig styrelse eller verkställande direktör, där sädanskulle utses, eller revisor eller därior att fastställd balansräkning inte för nägotav inkommit till registreringsmyndigheten (jfr 13kap. 4 § första stycket 3 och 4 ABL). I lagtekniskt hänseende kommer arbetsgruppens förslag tilluttryck i en ny föreskrift i 13 kap. 15 § tredje stycket ABL som går ul pä altlikvidator, som finner att bolaget är på obestånd, skall hos rätten ansöka atlbolaget försätts i konkurs. Den föreslagna lydelsen täcker inte bara desituationer som omfattas av reglerna om fatliglikvidation, dvs. fall dåbolag i likvidation inle har lillgångar som täcker likvidalionskostnaderna,utan har en generell innebörd. Av promemorian att döma vill det dock synas somom arbetsgruppen inte åsyftat några andra situationer än de som avses ilagrummet. Nägra motiv för en sådan ordning har i allt fall inte förts fram ipromemorian. Enligt kommitténs mening föreligger inte heller någon anledningatt låta likvidatorn vara skyldig att försätta bolaget i konkurs i nägra andrasituationer än som omfattas av den nuvarande fatliglikvidalionen. Mol dennabakgrund skulle 13 kap. 15 § iredje stycket kunna ges följande lydelse:"Finner likvidator i fråga om bolag, som ej har tillgängar som täckerlikvidationskostnaderna, alt delta är pä obesländ, skall han hos rätten ansökaatt bolaget försätts i konkurs." Skulle manemellertid finna att konkursplikten i princip bör omfatta allaobeståndssituationer bör en föreskrift härom likväl inle utformas sä, atlutrymmet för en uppgörelse inom likvidationsförfarandels ram och i överensslämmelsemed likvidationens syfte försvinner. En likvidation kan nämligen i nu aktuellafall länkas bli avslutad genom slutredovisning, där bolagets borgenärer inte färfull täckning för sina fordringar. Det blir dä fräga om en generaluppgörelsemed borgenärerna vid sidan av konkurs som närmast är att beteckna som ett s. k.avvecklingsackord. Ett sådant ackord innebär att gäldenären blir fri från sinaskulder mot att han överlämnar sina tillgångar till borgenärernas förnöjande.Den av arbetsgmppen föreslagna regeln i 13 kap. 15 § tredje stycket ABL synesinte ge likvidatorn tillräckligt utrymme för underhandlingar medfordringsägarna. Det kan tänkas att någon eller några borgenärer är beredda attavslå från sina fordringar helt eller delvis. Först om en uppgörelse - i vilkennaturiigtvis kan ingå att ägarna tillskjuter erforderliga medel - inte kan näsbör en konkursansökan komma i fråga. Till jämförelse kan erinras om den ordningsom enligt 19 kap. 11 § andra stycket gäller i fräga om betal- 1980/81:146 119 ningav dödsbos gäld. Enligt det lagmmmet skall boutredningsmannen, om det visar sigatt tillgångarna inte förslår lill gäldens betalning, söka träffa uppgörelsemed borgenärerna. Om uppgörelse inte kan näs och delägarna inte fyller brislenoch inte heller offentligt ackord kommer till sländ. skall boutredningsmannenavträda boets egendom till konkurs. Med hänsyn till detanförda kan - om konkursplikten ges den vidare omfattning som sketl iarbetsgruppens lagförslag - 13 kap. 15 § tredje slyckel ABL ges följandelydelse: "Finner likvidalor att bolaget är på obestånd och kan uppgörelseinte Iräffas med borgenärerna, skall han hos rätlen ansöka att bolaget försättsi konkurs." Det torde inte vara itvångslikvidationerna utan i de frivilliga likvidationer som läggs ned enligt13 kap. 15 § tredje stycket ABL där man har störst anledning att räkna medmissbruk, även om sådant också kan dölja sig bakom en av rätten beslutadlikvidation. I promemorian framhålls att det främst är skatter och avgiftertill del allmänna som man är ute efter atl slippa. Detta överensstämmer med deiakttagelser kommittén har redovisat i betänkandet (SOU 1979: 13) Konkurs ochrätten att idka näring. Med en noggrann uppföljning och bevakning av bolag somträtt i likvidation frän skatte- och kronofogdemyndigheternas sida skulledärför mycket vara vunnet. En ordning där en frivillig likvidation inte kanläggas ned därför all tillgångarna inte täcker likvidationskostnaderna skaparförutsättningar för myndigheterna att på ett hell annal sätt än f. n. ta tillvara det allmännas intressen. Sålunda ges myndigheterna erforderligt rådrum förde efterforskningar som kan vara påkallade. Motsvarande gäller naturiigtvis enskildaborgenärer. Ett likvidationsbeslulskall registreras i akliebolagsregislret och kungöras i Post- och InrikesTidningar (13 kap. 7 § och 18 kap. 2 § ABL). Under fömtsättning all bolagetsregistreringsnummer anges i kungörelsen synes en effektiv bevakning varamöjlig, även om bolagets firma och säte ändrats före likvidationsbeslulet. 1detta sammanhang kan också pekas på förslaget i prop. 1979/80: 143 (s. 91 ff) attetl aktiebolag skall vara skyldigt alt genast underrätta länsslyrelsen i detlän där bolagets styrelse har sitt säte om elt beslut om firmabyte ellerändring av sätesorl (9 kap. 14 § Iredje stycket ABL). Underlåtenhet attunderrätta avses skola kunna leda till alt beslutet om ändringav bolagsordningen vägras registrering. I den mån en borgenär under likvidationsförfarandel,som alltid kommer att ges publicitet genom säväl ovan nämnda kungörelse somkallelsen på okända borgenärer, inte finner sig kunna godta atl han ej fär fullbetalning för sin fordran kan han söka bolaget i konkurs, om inte likvidalorngördel. Det kan tilläggas atl deav arbetsgruppen påtalade missförhållandena vid utnyttjande av aktiebolagsformen också kan vara en anledning till atl se över bolagsregistrets rutiner i samband med bevakning av likvidationsreg lerna enligt ABL.-- Arbetsgruppen förordar atlnär elt konkursbeslut fattals på den grund att bolagets tillgångar inle läckerlikvidationskostnaderna dessa skall åtnjuta samma förmånsrätt i konkursen som konkursansökningskostnaderna.Förslaget fill ändring i 10 § förmånsrättslagen (1970:979, FRL) har emellertidi konsekvens med den föreslagna regeln om konkursplikt generell syftning.Motivet till regleringen är atl ge likvidatorerna ell ekonomiskt incitament attförsätta bolaget i konkurs. Emellertid synes det ekonomiska incitamentet intesällan saknas, eftersom man får räkna med likvidationer där tillgängar inlefinns. Vidare bygger arbetsgmppens förslag pä att ett bolag i likvidafion somär på obestånd skall försättas i konkurs. 1980/81:146 120 intetäcker likvidationskostnaderna torde därför i och för sig sakna relevans förfrågan om konkursansökan skall ges in eller inte. Här kan också nämnas attförmånsrätt för likvidationskostnaderna torde förutsätta att arbetsgruppensförslag i fräga om likvidators fria ställning i förhållande till bolagetgenomförs. Annars skulle förmånsrätten, i den mån t. ex. en förutvarandestyrelseledamot utsågs till likvidalor, strida mot de tankar som ligger bakom12 § tredje stycket FRL. Enligt det lagrummet skall om gäldenären ärnäringsidkare, arbetstagare, som själv eller jämte honom närstående ägdeväsentlig andel i företaget och som hade väsenlligt infiytande över dessverksamhet, eller hans efterlevande inte ha förmånsrätt för lön eller pension. Utredningenom säkerhetsåtgärder m. m. i skatteprocessen: Till skillnad från BRÅ anser USSatt möjligheten till fattiglikvidation enligt 13 kap. 15 S tredje stycket ABLkan behållas. En absolut förutsättning härför är atl av USS föreslageninformation lämnas samt dessulom all yttrande inhämtas frän berördkronofogdemyndighet i fråga om nedläggande av likvidationen. Att - säsom BRÅföreslår - låta konkurs bli obligatorisk så snart som förutsättningar författiglikvidation föreligger anser USS motverka syftet med likvidationsinstitulet.Det finns åtskilliga fall där ett aktiebolag saknar skulder och har inga ellermycket begränsade tillgångar. I sådana situationer medför ellkonkursförfarande enbart nackdelar i form av onödiga koslnader för staten ochövriga borgenärer. En ökad insyn för det allmänna i likvidationsförfarandetkommer att utgöra ett effektivt hinder mot missbmk av institutet somde nuvarande fördelarna med denna förenklade form av bolagsupplösning kanbehållas. FAR:FAR ansluter sig till uppfattningen atl fattiglikvidationsinstilutel bör avskaffas och att i ABL intas ett krav atl likvidator som finner att bolaget är på obestånd hos rätten skall ansöka all bolaget försätts i kon kurs. Ipromemorian föresläs sådan ändring av förmånsrättslagen att vid fattiglikvidationlikvidalionskostnader ges samma förmånsrätt i konkurs som konkursansökningskoslnader.FAR anser, såsom framförts i annat sammanhang, det befogat att förmänsrätt ikonkurs tillskapas även för revisorsarvoden. Det torde annars i en krissituationbli svårt atl engagera en kvalificerad revisor för alt medverka med erforderligutredning. I avsaknad av förmänsrätt kan man utgä från att revisorn begär förskottslikvid,vilket kan försena elt brådskande utredningsarbete och därtill innebära enonödigt förtida likvidiletspåfreslning för uppdragsgivaren. Det är ej rimligt atlbegära, alt en revisor skall tvingas att åta sig ett uppdrag i elt företag iriskzonen med risk för atl ej erhålla ersättning för sill arbele. FAR hemställeratt delta beaktas genom erforderligt tillägg i förmånsrättslagen. LRF:Arbetsgruppen förutser en avsevärd ökning av antalet mindre konkurser genom atlfaltiglikvidationer inle vidare skall förekomma. Om likvidator finner attbolagels tillgängar inte förslär till att täcka likvidafionskostnaderna, skallhan nämligen ansöka om bolagets försättande i konkurs. Frägan vem som skallsvara för likvidationskostnaderna som belöper på fiden före konkursbeslutet hararbetsgruppen besvarat endast på så sätt att likvidationskostnaderna i denangivna situationen skall åtnjuta samma förmånsrätt i konkursen som konkursansökningskostnaderna.Detta innebär att en silualion kan uppstå där likvidatorn inte erhållerersättning för sina koslnader, eftersom dessa, fill skillnad från konkurskostnadernai en mindre konkurs, inte föresläs kunna ersättas av allmänna medel. Därmedskulle förhållandena bli snarlika dem som rådde före Prop.1980/81:146 121 konkursreformenför ersättning till god man i fattigkonkurs på egen ansökan. Förutom desvårigheter som därmed uppstår kommer, enligt LRFs mening, förslaget i dennadel att innebära att åtskilliga bolag under likvidation kommer att försättas ikonkurs av likvidatorerna sä alt säga för säkerhets skull. Detta torde vara attskjuta över målet. I den mån likvidation övergår till konkurs bör således likvidationskoslnadernaliksom konkurskoslnaderna slutligt kunna läckas av allmänna medel. LO:LO fiilstyrker arbetsgmppens förslag att avskaffa fattiglikvidation. Avskaffandetav fattigkonkurser kommer i annat fäll att ur brottsbekämpande synpunkt bli heltverkningslöst. Det är därför av mycket stor betydelse att arbetsgmppensförslag i denna del omgående genomförs. : delar arbetsgmppens uppfattning altreformeringen av konkurslagstiftningen kan komma att innebära ökal inlresse hosmindre seriösa personer att i brottsligt syfte utnyttja bestämmelserna om s.k.fattiglikvidation i 13 kap. 15 § tredje stycket aktiebolagslagen. Mot bakgrundhärav och då några bärande skäl att behålla institutet ej synes förefinnas,tillstyrker bankföreningen alt reglerna om faltiglikvidalion avskaffas, Sverigesackordscentral: Ackordscenlralens verksamhet avser huvudsakligen uppgörelser iform av ackord, som regel offentliga ackord, konkurser och till en mindre delavveckling av förelag. I sistnämnda form av handläggning slutförs åtgärdernasom ackord (avvecklingsackord), konkurs och i en del fall somlikvidation. Därvid förekommer att fattiglikvidation tillämpats, dvs. utankallelse på okända borgenärer. En sådan upplösning fömtsätter självfallet ennoga avstämning av fordringsbeloppen och utjämning av ev. ivistigheter. Vidareförutsattes att icke genom likvidationen några möjligheter lill återvinningförsittes. Även vid största möjliganoggrannhet föreligger riskmoment vid fattiglikvidation. Det kan exempelvisvara frågan om muntliga borgensförbindelser eller pensionsutfästelser. I detfåtal ärenden som handlagts har emellertid inte i något fall förekommit attnågon fordringsägare givit sig till känna först efteråt. Hade så varil falletskulle vi ansett oss ansvariga för den goltgörelse som bort ha tillkommitvederbörande - utan att rucka pä den utdelning som redan skett till övrigalikaberättigade. Sådanalikvidationer har vi kallat "den korta vägen". Del ringa antal somförekommit har uteslutande avsett detaljhandelsföretag i sådana branscher, somkännetecknas av att det finns en huvudleverantör - en grossist, och etl antalsmärre sidoleverantörer. Det är framför allt livsmedel, i nägon mån också radio& TV och färg. Huvudleverantören har dä vanligen ägt inventarierna, hafthyreskontraktet till affärslokalen och som säkerhet företagsinteckning.Detaljhandlaren har tillåtits fortsätta en föriust-bringande verksamhet tilldess att företagsinteckningen kommit i farozonen. Affären har då överlåtitstill en annan optimistisk företagare utan nämnvärda egna resurser. Idet läget har lillgångar saknats för annal än vad som täcktes avförelagsinteckningen. Alt tillgripa konkurs för den tidigare handlaren ansågsi allmänhet föga meningsfyllt med tanke pä att konkursen kunde förväntas bliavskriven som fatligkonkurs, dvs. utan att någon utredning kom till stånd. Vidnågra tillfällen ställde vi säkerhet för omvandling till ordinär konkurs i endasyftet att få skriven en berättelse enligt 55 § konkurslagen. I andra fallkunde vi förmå huvudleverantören att slälla medel fill vårt förfogande för attgenomföra vad vi då kallade etl "samvets-ackord". Prop.1980/81:146 122 Då numera olägenheterna som var förbundna medfattigkonkurser har undanröjts finns ingen anledning för oss att längremedverka till likvidationer av det här slaget. Vi har därjämte svårt atlföreställa oss att likvidalionsinstitutet skulle som alternativ tillfattigkonkurserna kunna missbrukas i syfte att sopa en del skummatransaktioner under mattan. Det är nog heller inte så. som Promemorian gerintryck av, att fordringsägarna för atl hälla reda pä sina kunder är mesthänvisade till studium av och andra publikationer.Med de moderna principerna för kundövervakning är del ytterst sällan somföretag oförmärkl försvinner på det sätt utredningen tycks utgå ifrån. AllSverige vid en internationell jämförelse ligger i topp vad gäller uppbördens effektivitetär ofta omvittnat. Mera sällan talas om att vi tillhör bottenskiktet omjämförelsen avser tidsfaktorn. Självtagna skatlekrediler uppgår f. n. till ca 6miljarder. Detta beror i hög grad på det skydd som förmänsrätten för skatterger. Det är väl därför inte otänkbart alt just pä skatteområdet fordringsägare,dvs. statens företrädare kan uppleva situationen, all gäldenären harförsvunnit genom fattiglikvidation. Men den ev. nackdelen bör man välrimligtvis kunna komma till rätta med på annal sätt - exempelvis genom atlslopa förmånsrätten och därmed i kundövervakning likställa skaltemyndigheternamed övriga kreditgivare.