prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Bestämmelserna kan enligtberedningen kombineras så att föreläggande förenas med äventyr attkronofogdemyndigheten själv vidtar behövlig åtgärd eller överiämnar åt sökandenatt göra detta efter myndighetens anvisning. Innan föreläggande .ges börkronofogdemyndigheten givelvis söka göra klart för sig att hinder inte möteratt vid behov genomföra aktuell åtgärd på nämnt sätt. I andra stycket av 16 kap. 4 8föreslår beredningen en bestämmelse för del fallet att verkställigheten avserutgivande av viss vara. får ta ul den kvantitet av varansom har föreskrivits, om den finns tillgänglig hos svaranden. 1 annat falltorde det enligt beredningen vara lämpligast alt kronofogdemyndigheten förstger svaranden föreläggande att utge varan. Efterkommes inte föreläggandet, harkronofogdemyndigheten enligt andra stycket befogenhet att på begäran avsökanden fastställa varans värde och genast utsöka beloppet. Härigenom undviksuppskov och extra kostnader för anskaffande av en ny exekutionstitel. Beredningen påpekar attexekutionstiteln kan innehålla förordnande om sättet för verkställighet, ehurudet i allmänhet inte är lämpligt att föreskrift därom meddelas. En sådanföreskrift anses f n. vara bindande för de exekutiva myndighetema. Efter delatt dom har meddelats kan det emellertid ha inträffat omständigheter som göralt verkställighet inte kan ske på det sätt som domstolen fömtsatt. Del kanockså visa sig alt annat sätt för verkställighetens genomförande skulle medföramindre kostnader och besvär för partema. Enligt beredningen bör därförkronofogdemyndigheten ha möjlighet att låta verkställighet ske på det sätt sombedöms lämpligast. I enlighet härmed har i tredje stycket av paragrafen tagitsupp en bestämmelse om all föreskrift i exekutionstiteln som avser verkställigheteninte hindrar att denna genomförs på annat sätt om det behövs. Naturligtvis fårkronofogdemyndigheten inte ändra en föreskrift som har materiell innebörd. somkronofogdemyndigheten meddelar om verkställighetens genomförande kan överklagassärskilt. Beredningen förutsätter att kronofogdemyndigheten självmant kanändra egen föreskrift om verkstäUigheten som finnes inte vara ändamålsenlig. Advokatsamfundetanser alt bestämmelsen i andra meningen av första stycket att kronofogdemyndigheten"när det finnes lämpligt" kan överlämna åt sökanden att eftermyndighetens anvisning utföra behövlig åtgärd är alltför allmänt hållen.Bestämmelsen borde ges en formulering som bättre återspeglar de uttalandenangående tillämpningen som beredningen har gjort i betänkandet, vilkauttalanden samfundet oreserverat instämmer i. år kritisk mol bestämmelsen i tredje stycketoch föreslår 1980/81: 8 16 kap. 12 § 801 att den utgår. Även länssnrelsen i år kritiskoch frågar sig om inle bestämmelsen antingen leder till alt det blir ännu enprocess om verkställigheten eller att svaranden inte får nägon möjlighet attgöra invändningar mol en verkställigheisform, som inle har föreskrivits idomen. uttrycker däremot en positiv inställning tillförslaget i denna del. Föreningen delar beredningens bedömning att det iallmänhet inte är lämpligt att exekutionstiteln innehåller sådana förordnandenom verkställighet som kan vålla praktiska svårigheter vid genomförandet. Delframstår därför som värdefullt med en regel enligt vilken kronofogdemyndigheteninle behöver vara bunden av sådana föreskrifter. 1 förevarandeparagraf har som första stycke tagits upp bestämmelser motsvarande 16 kap. 4 8första stycket beredningsförslaget. Därvid har i första meningen gjorts etttillägg så att det tydligare framgår att bestämmelsen även tar sikte på negativprestation. Bestämmelser om vite och om tvångsmedel i övrigt har lagils upp i 2kap. Bestämmelsen om befogenhet förkronofogdemyndigheten att överlämna åt sökanden att utföra behövlig åtgärd hari departementsförslaget fått ett delvis annat innehåll än iberedningsförslaget. Bl.a. har Jag inte anseti det lämpligt all svaranden kanfå vidkännas kostnader för en verkställighets-åtgärd som sökanden självombesöGer. Följden skulle kunna bli att svaranden belastades med högrekostnader än om åtgärden hade ulförts genom kronofogdemyndighetens försorg. Ensökande som själv ombesöGer verkställighetsåtgärd bör alltså själv svara förkostnaden. En förutsättning för att kronofogdemyndigheten skall kunna överlämnaåt sökanden alt själv ulföra behövlig åtgärd bör därför vara att sökanden görframställning därom. 1 beredningsförslaget har som andrastycke i 16 kap. 4 8 tagils upp en bestämmelse om rält förkronofogdemyndigheten all vid bristande fullgörelse av leveransavtal och efterresultatlöst föreläggande att utge varan i stället fastställa varans värde ochutsöka beloppet hos svaranden. Något påtagligt behov av en sådan bestämmelsetorde dock inte finnas. Vidare bör i allmänhet tvist om påföljden förunderlåten naiurauppfyllelse slitas av domstol. 1 departementsförslaget harbestämmelsen därför fått utgå. I departementsförslaget har somandra stycke i paragrafen i stället tagits upp en bestämmelse alt 6 8 skalltillämpas vid genomförande av verkställigheten. Enligt den paragrafen harkronofogdemyndigheten befogenhet aft anskaffa transportmedel, hyra utrymme förförvaring och vidta andra liknande åtgärder som föranleds av verkställigheten.Vidare sägs att parterna skall underrättas innan sådan åtgärd vidtas, om detkan ha betydelse för dem. Jag får här hänvisa till vad som har anförts ianslutning tiU6 8. Tredje stycket i 12 8 motsvarar 16kap. 4 8 tredje stycket beredningsförslaget. Med anledning av vad ett parremissinstanser har anmärkt vill jag framhålla att vad domstolen harföreskrivit skall gälla i första hand. Prop.1980/81:8 16 kap. 13 § 802 Kronofogdemyndighetenbör dock få frångå föreskriften om del finns behov av det, t.ex. om uppfyllelsei enlighet med föreskriften på grund av ändrade förhållanden har blivit omöjligeller åtminstone klart oförmånlig för parterna. Som beredningen framhåller bördomstol eller annan myndighet som ålägger en förpliktelse inte lämpligen geföreskrift som rör själva verkställigheten. Som har nämnts tidigare skall det ankomma pådomstol alt förordna om kvarstad och annan säkerhetsåtgärd. Idepartementsförslaget fömtsätts all de nuvarande bestämmelserna härom i RBkompletteras för det fallet att talan ännu inle har väckts i saken. Fråganhärom bör tas upp i samband med annan följdlagstiftning till UEi. Departementsförslaget utgår från altsäkerhetsåtgärdema kvarstad och skingringsförbud, i enlighet med vadberedningen har föreslagit, skall föras samman till ett institut, benämntkvarstad. Detta gäller såväl i fall då fordringsanspråk skall säkerställas somi fall då åtgärd skall beviQas till säkerhet för bättre rätt till viss egendom.Jag utgår från att för beviQande av kvarstad skall i princip gälla sammaförutsättningar som f n. 1 delta avsnitt föreslås en del särskildabestämmelser om verkställighet av beslut om kvarstad för fordran (13-15 88).Även kvarstad till säkerhet för bättre rätt uppmärksammas (16 8). Beträffande rättsverkningarna av kvarstad kan delvara någol tveksamt om bestämmelser därom bör tas upp i UB eller i samband medreglerna i RB om förordnande om kvarstad. Enligl min mening är det emellertidlämpligast alt även den frågan regleras i UB. skäl for denna ordning är atträttsverkningarna i de flesta falil inträder först sedan domstolens beslut harverkställts av kronofogdemyndigheten. Ett annat skäl är all bestämmelser omrättsverkningarna bör hänvisa till motsvarande föreskrifter vid utmätning elleri vart fall bygga på dessa föreskrifter. Förevarande underavdelning idepartementsförslaget innehåUer alltså även bestämmelser om rättsverkningarnaav kvarstad. 138 Paragrafen innehåller bestämmelser om verkställighet av beslut om kvarstadför fordran. Den motsvarair 17 kap. 5 8 andra och tredje styckena och del av 68 andra stycket beredningens förslag. Vid verkställighet av kvarstad förfordran skall enligt 183 8 1 mom. UL förfaras med egendomen som när lös egendomutmäts. Det innebär att de följdåtgärder som anges i 73-76 88 UL skall vidtas.Vad som är föreskrivet i 60 a 8 om interimistisk åtgärd i mål om utmätning harmotsvarande tillämpning beträffande verkstäUighet av kvarstad. Enligt 183 8 2mom. fär kvarstad för fordran inte läggas på egendom som inte får tas i mät. Prop.1980/81:8 /6 kap. 13 § 803 När skingringsförbud till säkerhet för fordranmeddelas beträffande lös egendom, förblir denna under innehavarens vård ochnylQande (185 8 1 mom.). Egendomen skall värderas på samma sätt som vidutmätning. Beslut om skingringsförbud skall delges svaranden. Beträffande fastegendom som har belagts med skingringsförbud gäller enligt 181 8 att överexekutorkan förordna syssloman att omhänderta och förvalta egendomen, om synnerlig faraföreligger att den försämras i större mån genom vanvärd eller på annat sätt.Även andra regler om utmätning än som har nämnts torde i viss utsträckningha motsvarande tillämpning vid verkställighet av beslut om kvarstad ellerskingringsförbud. om verkställighet av beslut omkvarstad eller skingringsförbud är tillämpliga inle endast beträffandeöverexekutors beslut ulan, med vissa förbehåll, även när domstol har beviQatsådan åtgärd (se 15 kap, 7 8 tredje stycket och 26 kap. 8 8 tredje stycket RB). Vid genomförande av beslut omkvarstad för fordran är det enligt beredningen naturligt att i princip sammaregler som för utmätning skall tillämpas. Hänsyn måsle emellertid tas bl.a.till att kvarstad som sådan inle leder lill försäljning av egendomen eller tillbetalning av sökandens fordringsanspråk. 1 andra stycket av 17 kap, 5 8föreslås att ett antal bestämmelser i 5 kap. i förslaget skall ha motsvarandetillämpning på kvarstad för fordran. De bestämmelser lill vilka hänvisas är3-7, II, 13, 14 och 16-18 88, 20 8 första stycket samt 22och 23 88. DäGämte hänvisas till 6 kap. Hänvisningarna innebär alt vid kvarstad för fordranskall tillämpas vad som vid utmätning gäller om upplysningsplikt för gäldenärenoch tredje man, om utmätningsordningen och samtidig utmätning, om gäldenärensfrånvaro och om förutsättningama för att egendom skall få tas i anspråk hosgäldenären. Tillämpning av jämkningsregeln i 5 kap. 11 § andra stycket kanenligt beredningen knappast bli aktuell annat än om även utmätning föQer menhar i tydlighetens intresse fått omfattas av skedd hänvisning. Ävenbestämmelsema om beneficium och andra undanlag från utmätning skall tillämpas. Beredningen framhåller alt del enligl gällande lagär i viss mån tveksamt i vilken utsträckning överlåtelse av egendom som inle ärsakrätlsligt skyddad mot överlåtarens borgenärer hindrar att egendomen beläggsmed kvarstad fÖr fordran som riktar sig mot överiåtaren. 1 andra stycket av 17kap. 5 8 beredningsförslaget hänvisas bl.a. liU 16-18 88 i 5 kap. Därmed avsesalt i nämnda hänseende likställa kvarstad med utmätning. Kvarstad för fordranhos överlåtaren skall alUså kunna läggas på den överlåtna egendomen, om dennainte har blivit sakrätlsligt skyddad mol överlåtarens borgenärer. Kvarstadenskall hindra att den ofullgångna överlåtelsen fullbordas och får sakrättsligverkan mot överiåtarens borgenärer. Även i fråga om kvarstad skall enligtberedningsförslaget i princip gälla all lösa saker liksom löpande skuldebrevo.d. måste finnas tillgängliga för 1980/81:8 16 kap. 13 § 804 altkvarstad skall kunna läggas pä egendomen. Här i riket registrerat skepp ellerluftfartyg kan däremot bli föremål för kvarstad även om det inte är tUlgängligtGfr 7 kap. 5 8). Beredningen erinrar om att det i någraförfattningar finns bestämmelser som beträffande viss egendom innehåller förbudmot eller inskränker möjligheten att få kvarstad eller skingringsförbud, såt.ex. i 2 kap. 14 8 lagen (1937:81) om intemationella rättsförhållanden rörandedödsbo, lagen (1939:6) om frihet från kvarstad och skingringsförbud för vissaluftfartyg och 345 8 sjölagen. I 17 kap. 6 8 andra stycket beredningsförslagethänvisas beträffande säkerställande av kvarstad för fordran och verkan av sädankvarstad bl.a, till 7 kap. och 13 kap. 3-10 §8. Beredningen framhåller attärende angående kvarstad ofta är särskilt brådskande så att vaGe uppskov måsteundvikas. Vid behov kan provisorisk åtgärd vidtas, l.ex, om det är tveksamthuruvida visst objekt tillhör gäldenären (7 kap. 12 8 i förslaget). Beträffande hänvisningen till 13 kap. 3-10 88framhåller beredningen att det i fråga om genomförande av kvarstad på fastegendom regelmässigt inte behövs annan åtgärd än att beslutet delges svarandenoch att inskrivningsmyndigheten underrättas. Enligt förslaget fårkronofogdemyndigheten befogenhet att vid behov låta ta vård om fastigheteneller tillbehör och pantbrev och att uppbära civil avkastning. Beträffandesvarandens rätt att nylQa kvarstadsbelagd fastighet kommer också att gällasamma regler som vid utmätning. Vad som i 7 kap. beredningsförslagel föreskrivsom säkerställande av utmätning av villkorlig rätt till fast egendom och därmedförenade anspråk blir även tillämpligt. Beredningen erinrar om att enligl 8 kap. iförslaget utmätning fär under vissa villkor och i begränsad utsträckningbeslutas beträffande lön och vissa andra förmåner medan de ännu innestår hosarbetsgivaren eller annan som skaU betala ul förmånen, även om beloppet inteännu får lyftas. Det är enligt beredningen inte lämpligt all dessa bestämmelserfår motsvarande tillämpning på kvarstad. Lön och liknande förmåner bör sålundainte få beläggas med kvarstad innan beloppet har betalats ut och kan utmätas.Beredningen föreslår en bestämmelse härom som tredje stycke i 17 kap. 5 §.Bestämmelsen innebär att medlen inle får beläggas med kvarstad förrän tidigastdagen efler utbetalningen och att bestämmelsema i 6 kap. om undantag frånutmätning skall tUlämpas. I departementsförslaget harbestämmelser om själva verkställandet av beslut om kvarstad för fordran förtssamman i förevarande paragraf. Hit får anses höra även regler omsäkerställande av kvarstaden och vad som har samband därmed. Departementsförslaget utgår från att domstol somförordnar om kvarstad för fordran inte skall behöva ange om kvarstaden skallläggas på lös eller på fast egendom Qfr 15 kap. I 8 och 26 kap. 1 8 RB, se även179-181 88 UL). Domstolen bör visserligen undantagsvis, när särskilda 1980/81:8 16 kap. 13 § 805 skäl föreligger, kunna ange den egendom som kvarstadenskall avse. I allmänhet bör emellertid i domstolens beslut föreskrivas endastatt egendom till så stort värde att visst angivet fordringsbelopp kan antas blitäckt skall beläggas med kvarstad. Det skall därefter ankomma på kronofogdemyndighetenall vid verkställighet av beslutet bestämma vilken egendom som skall las ianspråk. Därvid bör kronofogdemyndigheten också ha att avgöra om lös eller fastegendom bör bli föremål för åtgärden. Jag godtar beredningens mening attverkställighet av beslut om kvarstad för fordran bör ske efter i princip sammabestämmelser som gäller för utmätning. 1 första stycket av 16 kap. 13 8 idepartementsförslaget anges att vissa bestämmelser angåendeutmälningsförfarandet har motsvarande tillämpning vid verkställighet av beslutom kvarstad för fordran. Hänvisningarna till 4 kap. överensstämmer i sakväsentligen med beredningens förslag. Beredningen har inte hänvisat tillbestämmelserna om självrältelse av utmätning, vilket hänger samman med alt delenligl 17 kap. 14 8 beredningsförslaget skulle åligga kronofogdemyndigheten sålänge lalan inte hade väckts i saken att häva kvarstad bl.a. om del på gmnd avupplysta omständigheter visade sig att åtgärden inte hade bort äga rum.Eftersom befogenhet alt häva själva kvarstadsbeslutel enligtdepartementsförslaget skall tillkomma domstolen, bör kronofogdemyndighetenunder samma förutsättningar som vid utmätning kunna själv rätta sin verkställighetsåtgärd.Departementsförslaget innehåller i enlighet härmed en hänvisning även till33-35 fS i 4 kap. Det har också synts lämpligt atthänvisa lill reglema i 4 kap. 7 och 9 88 om viss förutsäfning för utmätning ochom kronofogdemyndighetens efterforskningsplikl. Ä andra sidan hänvisas idepartementsförslaget inte till bestämmelserna om samtidig utmätning och omjämkning i 4 kap. 11 8, vilket har samband med att kvarstad enligtdepartementsförslaget bl.a. inte ulgör hinder mot att egendomen beläggs medkvarstad för annan fordran saml alt det ankommer på domstolen att besluta förvilket belopp kvarstad skall äga rum. 1 första stycket av 16 kap. 13 8hänvisas vidare till 5 kap., som innehåller bestämmelser om undanlag frånutmätning, och till 6 kap. som rör säkerställande av utmätning. Även lill 12kap. 3-5 88, vari anges vissa åtgärder som kronofogdemyndigheten skall vidtaefter utmätning av fast egendom, hänvisas i förevarande bestämmelse. Hänvisningen lill 4 kap. 7 8 ochtill bestämmelsema i 6 kap. om säkerställande av utmätning innebär bl.a. attlösöre som beläggs med kvarstad inte behöver vara tillgängligt förförrättningsmannen vid verkställighetsbeslutet och att beslutet inle alltidbehöver föQas av att någon åtgärd vidtas beträffande själva egendomen Qfr 6kap. 4 8). innesluter sålunda en viss motsvarighet till detnuvarande skingringsförbudet. Det ankommer enligt förslaget påkronofogdemyndigheten att 1980/81:8 /6 kap. 14 § 806 vid verkställighet av domstolens kvarstadsbeslut avgörahuruvida den egendom som beläggs med kvarstad bör tas i förvar, förseglas ellerutmärkas som utmätt eller om sådan åtgärd kan underlåtas. 1 princip bördomstolen inte ge föreskrift härom. Departementsförslaget utgår emellertidfrån all domstolen undantagsvis bör kunna meddela sådan föreskrift. Andrastycket i paragrafen, som innehåller en särskild föreskrift rörande lön ochliknande förmåner, överensstämmer med 17 kap. 5 8 tredje stycketberedningsförslaget. 14 8 1 paragrafen regleras rättsverkningarna av kvarstadför fordran. Paragrafen motsvarar 17 kap. 6 och 7 88 beredningsförslaget. 1 17 kap. 13 8 BrBföreskrivs straffansvar för bl.a. den som bryter mot förbud att sälja ellerskingra gods eller att utge annans gods eller som rubbar gods som har blivitsatt i kvarstad. Gällande lag saknar däremot uttryckliga bestämmelser om decivilrättsliga verkningarna av kvarstad. Det torde emellertid vara klart allkvarstad innebär förbud för gäldenären att överiåta egendomen eller, genomfaktiska eller rättsliga åtgärder, förfoga över den på annat sätt till skadaför sökanden. Kvarstaden innebär däGämte förbud att rubba egendomen.Beträffande skingringsförbud anges i lagen att åtgärden består i förbud allsäQa eller skingra egendomen. Om kvarstad eller skingringsförbud går åter,torde emellertid skedd överlåtelse kunna åberopas av förvärvaren. Del är beträffandeinteckningsbar egendom ovisst om kvarstad eller skingringsförbud utgör hindermot att inteckna egendomen eller vilken rätt en eventuell ny inteckning ger.Beträffande registrerat skepp gäller dock enligt 283 8 sjölagen att ansökan ominteckning inte får beviljas efter kvarstad eller skingringsförbud. Har kvarstad lagts på lös egendomsom är underkastad förskämning eller snar förstörelse eller hastigt fallande ivärde eller kräver alltför kostsam vård, kan överexekutor enligt 183 8 3 mom.UL, om part yrkar det och synnerliga skäl är därtill, efter motpartens hörandeförordna om egendomens försäljning i den ordning som föreskrivs om utmätt lösegendom. Detsamma gäller i frå.ga om lös egendom som har ställts underskingringsförbud (185 8 2 mom. andra meningen). FörsäQning får dock inte medgesutan att sökanden har ställt pant eller borgen för den skada som kantillskyndas motparten (194 8). 1 17 kap. 6 8första stycket föreslås en grundläggande bestämmelse om denrådighelsinskränkning som följer av kvarstad för fordran. Beredningen erinrarom alt i 5 kap. 27 8 första stycket har föreslagils att utmätning skall innebäraförbud för gäldenären att lill skada för sökanden förfoga över egendomen genomöverlåtelse eller på annat sätt, om inle kronofogdemyndigheten efter hörande avsökanden medger det av särskilda skäl. Efter utmätning anses överiålelse avegendomen kunna ske utan skada för utmätningssök.änden, eftersom sökanden har vunnii 1980/81:8 16 kap. 14 § förmånsrätt som frånsett godtrosförvärv skall gälla ulanhinder av överlåtelsen. De åtgärder som har vidtagits för utmätningens säkerställandeskall dock bestå och därav följer bl.a. i allmänhet att lös sak inte får lämnasut lill förvärvaren. Nämnda bestämmelse torde enligtberedningen inte utan vidare kunna göras tUlämplig på kvarstad för fordran.Denna åsyftar enligt förslaget att bevara egendomen som en gäldenärenstillgång. 1 princip skall den kvarstadsbelagda egendomen allQämt varatillgänglig även för övriga borgenärer, även om beredningens förslag gör vissabegränsningar i denna regel. Det är svårt att förena en sådan ordning med rättför gäldenären alt överlåta egendomen, med endast den reservationen attöverlåtelse inte får vara lill skada för just kvarsladsborgenären. Ett sådantförbehåll skulle innebära att denne kunde i sinom lid få utmätning av egendomenmen att övriga överlåtarens borgenärer inte skulle kunna komma åt egendomengenom vare sig utmätning eller konkurs. Att på så sätt skapa ett slagsofullgången panträtt som i den aktuella situationen gynnar kvarsladsborgenärenframför överlåtarens övriga borgenärer synes inte lämpligt. Beredningen anser därför allkvarstad för fordran bör innebära förbud för gäldenären alt överlåta egendomenutan annan reservation än att kronofogdemyndigheten kan medge undantag.Möjligheten att medge undantag kan begagnas t.ex. om det befinns att meregendom har belagts med kvarstad än som är nödvändigt eller om viss egendomlämpligen bör säljas och bytas ut mot annan egendom som i stället får ingåunder kvarstaden. Vidare kan gäldenären, om han vill, tillgodosekvarsladsborgenären genom all pantförskriva egendomen till honom. 1 så fallsaknar kvarsladsborgenären och kronofogdemyndigheten anledning all motsättasig att överlåtelse sker. 1 övrigt synes den reglering som ges i 5 kap. 27 8första stycket lämpligen böra gälla även vid kvarstad för fordran. 1 enlighet med det sagda föreslårberedningen att när beslut om kvarstad för fordran har meddelats, svarandeninle får överlåta egendomen eller tUl skada för sökanden förfoga över den päannat sätt, om inte kronofogdemyndigheten efter hörande av sökanden medger delav särskUda skäl. Inskränkningarna i gäldenärensrådighet inträder enligt förslaget i och med alt beslut meddelas om kvarstad påviss egendom. Del förutsätts alltså inte att kvarstaden har hunnitsäkerställas. Gäldenären bör enligt beredningen genast underrättas om beslutetoch erinras om den närmare innebörden därav. Om han därefter bryter motförbudei, kan han straffas enligt 17 kap. 13 8 första stycket BrB föröverträdelse av myndighets bud. Beträffande verkan i övrigt avkvarstad för fordran och kvarstadens säkerställande föreslås i andra stycket av17 kap. 6 8 all 5 kap. 27 8 andra stycket och 30 8 samt 7 kap. och 13 kap. 3-1088 skall ha motsvarande tillämpning. Beredningen erinrar om att förbudei iförsta stycket av 5 kap. 27 S mot förfogande över utmätt egendom enligt andrastycket i samma 1980/81:8 16 kap. 14 § 808 paragrafinte innebär hinder mot pantsättning av pantbrev eller annaninleckningshandling som gäller i egendomen. Om inleckningshandling som gäller iutmätt egendom har tagits om hand av kronofogdemyndigheten enligt 7 kap. 6 8eller 13 kap. 5 8 i förslaget, får den emellertid inte pantsättas utankronofogdemyndighetens tillstånd. Motsvarande skall enhgt förslaget gälla vidkvarstad. Beredningen berör också frågan om ny inteckningskall kunna meddelas i kvarstadsbelagd egendom som är inteckningsbar.Beträffande fast egendom och luftfartyg förordar beredningen attinskrivningsmyndigheten skall underrättas om kvarstaden och att denna skallutgöra hinder mol ny inteckning i egendomen. I fråga om egendom som kan varaföremål för företagsinleckning anser beredningen att kvarstaden inte bör hindraatt sådan inteckning beviQas i rörelsen men att ny företagsinteckning inte börgälla i den kvarstadsbelagda egendomen.