prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — Det ekonomiska utbytet och utbyteträknat i oljesparande av utbildningen torde variera mellan skilda delgrupper iden totala gruppen på sammanlagt minst 70000 personer. Mot bakgrunden avSIND-enkätens resultat kan emellertid grovt antagas att kostnaden förutbildning för hela denna grupp är mindre än den totala vinslen i samband medenergisparandet. Med stigande oljepriser ökar besparingsvinslen. Det förhållandet att det kunnatobserveras att kurser för yrkesverksamma kan ge en besparing på I . fören totalkostnad på talar för att även andra yrkesgrupper,exempelvis skolvaktmästare och tillsynspersonal i olika större byggnader ochanläggningar, bör utbildas. Även om förhållandet mellan spareffekten och detotala kurskostnaderna inte blir så stort som 1 000 till 200 bör utbildning fören del av dessa kategorier totalt sett vara samhällsekonomiskt lönsam samtidigtsom den minskar oljeberoendet. 1980/81:90 Bilaga 1.3 Industridepartementet 65 Vilka grupper som bör utbildas kanännu ej anses vara helt klariagt. Utbildningsprogrammet måste kompletteras medkartläggning av behov och av möjligheter. Vidare måste utbildningen utvärderas medavseende på de olika kursernas energispareffekter så atl det framtidabeslutsunderlaget kan bli bättre än det som kunnat produceras. Klartär emellertid att storieksordningsmässigt 100000 personer bör gesenergihushållningsutbildning. Kartläggningen av målgrupper kanexemplifieras med yrkesgruppen "skolvaktmästare", som i den gängsebefattningsnomenklaturen kan ha flera benämningar. Det är säkert känt att fleraav dessa yrkesmässigt har uppgifter som medför att de kan medverka tillenergisparande. Däremot är det inte säkert att alla "skolvaktmästare"har denna möjlighet. För att bedöma och prioriteraenergisparutbildning för skolvaktmästare är en utredning nödvändig för attklargöra bland annat hur många av dem som aktivt kan påverka energisparandel,hur mycket deras energisparande kan påverkas med skilda typer av utbildning,vilken basutbildning de har och i vilka kurstyper de kan förväntas kunna dranytta av, vilka speciella "skor'-aspeker som kan läggas på utbildningsplaneringoch utbildningsmaterial och vilka möjligheter de har att påverka skolledningoch lärare så att åtgärder de vidtagit inte saboteras av exempelvis korsdragunder raster. Ett annat exempel är teknisk produktutveckling. Produktutvecklingen av utrustningarsom underlättar energisparande kan ge bidrag till energisparandet. Etl flertalexempel finns som belyser möjligheterna atl på konstruktionsstadiet åstadkommaenergisnåla produkter. Det är emellertid inte uttömmande känt vilkamöjligheterna är att med kurser som behandlar produktutveckling ökaenergisparandet. Sådana kurser bör prövas och utvärderas underinilieringsperioden. Den i anslutning tillförsökskurserna gjorda kartläggningen har visat att endast begränsade resurserför energihushällningsutbildningens genomförande finns i landet. Den största kursarrangören är SIFU.Vid SIFU finns omkring hälften av alla personer i landet som sysslar med attutveckla, genomföra och administrera energisparkurser. SIND:s långsiktigautbildningsprogram måste inrymma resursutbyggnad och stöd till kompetentakursarrangörer och utbildning av lärare för den speciella typ av fort- ochvidareutbildning för redan yrkesverksamma som 5 1980/81. 1980/81:90 Bilaga 1.3 Industridepartementet 66 det här är fråga om. I första hand måste därvid teknisktkunniga personer rekryteras och ges pedagogisk utbildning. Men härtill kommeratt det i landet finns lärare med pedagogisk erfarenhet och teknisk bakgrundsom kan fortbildas inom energiområdet och därefter verka som lärare i energisparkurser.Särskilt gäller della lärare vid de lekniska gymnasierna. Ett utredningsarbete rörandemöjligheterna att utnyttja erfarna gymna-sie- och högskolelärares möjligheteratt medverka i energisparutbildning måste redovisa hur många lärare med lämpligteknisk bakgrund som finns bland annat vid de tekniska gymnasierna, lärarnasmöjlighet att göra sig fria för kortfristiga utbildningsinsatser utanförskolväsendet, deras behov av kompletterande utbildning för atl de skall kunnaaktualisera sina baskunskaper och deras intresse för att delta ienergisparutbildning. Tillgäng till öv n i ngsul rustningar, laboratorier m. m. Organisationer som Billmans.Theorells och SIFU med lång erfarenhet av fortbildning av yrkesverksamma inomenergiområdet har funnit att det är angelägel att kurserna innehåller så mycketpraktiska övningar som möjligt vid för detta ändamål iordningsställdautrustningar eller vid i drift varande anläggningar. Särskild övningsutrustningfinns hos en del kursarrangörer. Sådana finns också vid lekniska gymnasier ochvid vissa AMU-center. Hur mycket övningsutruslning som finns i landet, hurmycket den utnyttjas och i vilken mån den skulle kunna användas för fort- ochvidareutbildning inom energihushållningsområdet har emellertid ännu ej kunnatutredas. Utbildningsprogrammet bör inrymmaen karlläggning av övningsresurser bl. a. i avsikt att undvika onödigadubbelinvesteringar. Utbildning med i drift varandeanläggningar som studie- och övningsob-jekl är självklart en viktig ochinvesteringsmässigl billig arbetsform. Den torde, även om saken ännu inteutretts, ha särskild betydelse i samband med en strävan att driva en allt störredel av energisparutbildningen som lokala kurser. Lokalakurser -lokalaresurser? Anordnandet av lokala kursermotverkas av den seklorisering som eftersträvats av statsmakterna. För var och en av exempelvisKommunförbundet. HSB, och Utvecklingsfondernakan del lokala underlaget vara för litet för atl en lokal verksamhet ellerlokala kurser skall kunna anordnas. De i denna rapport redovisade hindren ochtrögheterna talar för att så kan vara fallet. kan konstateras att devärme- och ventilationsanläggningar som finns i industrier, i bostadshus, ikontorshus, i kommunala anläggningar och i skolor uppvisar stora likheter.Antalet leverantörer av sådana Prop.1980/81:90 Bilaga 1.3 Industridepartementet 67 anläggningar till den svenska marknaden har varitbegränsat . Det är naturligt attutbildningsprogrammet drivs i samarbete med de nämnda sektorsbundnaorganisationerna och att dessa där del befinnes vara lämpligt utnyttjas för avstaten stödd energisparutbildning. Med hänsyn till utbildningsbehovets storlekoch de höga rese- och uppehållskostna-derna i landet är det emellertidangeläget att i utbildningsprogrammet lokalt samarbete mellan skildasektororganisationer prövas. Förutsättningarna för ett sådant samarbete ärotillräckligt kartlagda. Utbildningsprogrammet bör innehålla en kartläggningav de problem som är gemensamma för skilda kategorier energianvändare och avmöjligheterna att lokalt och regionalt tillhandahålla utbildning som kanundanröja problemen. En sådan kartläggning kangenomföras i samarbete med kommunala myndigheter i några städer och deutvecklingsfonder som arbetar för respektive kommuners industri. Den bör blandannat inriktas på att registrera vilken typ och storlek av uppvärmningssystemoch ventilationssystem som finns i kommunen, vilken personal som sköter sådananläggning, vilken utbildning personalen har och vilka möjligheterna är att i samarbeteordna lokala kurser som kan vara meningsfulla för berörda energianvändare ochden personal som ansvarar för energianvändningen. Den tekniska utvecklingen ochtillkomsten av nya regler och förordningar rörande energianvändningen kräveren fortlöpande översyn av del tekniska innehållet i kurser för skildamålgrupper. Utredningar i anslutning tillförsöksverksamheten tyder på att ett icke obetydligt dubbelarbete sannoliktförekommer och att använda kursmaterials kvalitet varierar kraftigt. SIND:s utbildning förenergisparande bör därför bedrivas i nära samarbete med teknisk expertis vidhögskolor, i företag och i bransch- och intresseorganisationer i syfte altmöjliggöra för SIND att tillhandahälla tekniskt sett gott kursmaterial för skildautbildningsändamål som kan uppträda inom SIND:s ansvarsområde. Av särskilt intresse är härvidbranschvisa eller processinriklade energianalyser. GRUS:s utvärdering avförsökskurserna tyder på alt den pedagogiska sidan av fort- ochvidareutbildningen som bland annat karakteriseras av att många avkursdeltagarna har ringa studievana i en del fall har ägnats ringa intresse. 1avsikt alt höja den pedagogiska kvaliteten bör en samverkan sökas medpedagoger. En viktig fråga i detta sammanhangär en strävan att minimera kursernas lidslängd och därmed kostnaderna utan altkursernas pedagogiska värde äventyras. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.3 Industridepartementet 68 Förutom pedagogiska utvärderingarär det väsentligt atl verksamheten i dess helhet utvärderas enligl de principersom gäller för utvärdering av statlig programbudgeterad verksamhet. Många organisationer har intresseför energihushållning. I flera bransch-och intresseorganisationer finns ocksåtekniker och annan personal som fortlöpande slår i kontakt med medlemmarna:bland annat med dessas befattning med energihushållning. Det är angeläget atlett samarbete med dessa organisationer, bland annat sådana som anordnar kursersom behandlar energifrågor, utvecklas. För SIND:s del skall samarbetet syftalill att verket skall kunna tillhandahålla genomarbetat grundläggande ochaktuellt utbildningsmaterial för många skilda ändamål, som granskats av tekniskoch pedagogisk expertis. kan ett effektivt och billigt sätt attstödja energihushållningsarbeten av skilda slag bli att SIND tillhandahållerutbildningsmaterial gratis. Särskilt gäller detta om kommunerna och andra storaenergianvändare. Med det föreslagna arbetssättetblir det möjligt för SIND atl initiera energihushållningsutbildning av skildaslag och riktade lill skilda målgrupper och att sedan utbildningens effekterblivit kända överlåta utbildningen på de närmast berörda organisationerna ochföretagen. En prioritering av skildamålgrupper innebär sannolikt att skilda bransch- och intresseorganisationerfinner anledning att söka ett gemensamt forum där de kan hävda sina ochmedlemmarnas intressen. Med hänsyn till SIND:s övergripande ansvar förenergiutbildningen hör regelbundna samråd som SIND organiserar. har många skilda myndigheteroch organisationer medverkat inom energiområdet och inomenergihushållningsutbildningen. Med hänsyn till det övergripande ansvar somstatsmakterna tillagt SIND för energihushållningsutbildningen bör SINDeftersträva insyn i och medlemskap i de styr- och referensgrupper som i skildamyndigheter och förelag ägnar sig åt energihushållningsutbildning. Detta ärnödvändigt för atl onödigt dubbelarbete och aktiviteter som inte är förenligamed statsmakternas uttryckliga bestämmelser om hur och var energihushållningsulbildningenskall bedrivas. Som ovan påpekats ärutbildningsbehovet inte ännu uttömmande kartlagt. För att så skall kunna skeär det nödvändigt alt ställa upp etl mål och att från detta härleda vilketbehovet är. Statsmakternas övergripande mål förenergihushållsutbildningen är atl oljeberoendet skall minskas. Däremot harstatsmakterna inte uttalat hur mycket åtgärderna för atl minska oljeberoendetfår kosta. Tre alternativa mål kan uppställas för energihushållningsutbildning.1. Den skall syfta till att slöseri med energi på grund av kunskapsbristerelimineras. Samhällets totala kostnader för energihushållningsutbild- 1980/81:90 Bilaga1.3 Industridepartementet 69 ningentorde med detta mål bli mycket små i förhållande till den totala vinsten. Energihushållningsutbildningenskall syfta till att genomföra sådan utbildning som är förenad med attsamhällets totala kostnader för den är mindre än de besparingar som den medför. Energihushållningsutbildningenskall drivas i sådan omfattning att den medför största möjliga inbesparing avolja även om därvid samhällets totala kostnader blir större än den inbesparingi kronor räknat som elimineringen av ett oljebehov svarar mot. Tills vidare är det motiverat att välja den andrakravnivån som sammanfattar de två första målformuleringarna. Med delta mål somutgångspunkt blir med hänvisning till vad som ovan anförts under rubriken'"Målgrupper och beräknat utbildningsbehov"" etl konsekvensmälalt omkring 100000 personer skall utbildas når man som ovan skett antar attdenna utbildning totalt kostar mindre än de besparingar den medför. Därvid bördock observeras atl underlaget för målbeskrivningen inte är omfattande om manser till de observationer och utvärderingar som kunnat genomföras. a. på grund av de trögheter och hinder somobserverats i försöksverksamheten och i SIND:s övriga utredningar är detmotiverat att utsträcka ett initieringsskede till . Skulle verksamheten kunna expandera snabbt -momentant - skulle 20000 personer utbildas . Dettaär inte möjligt om man ser till de begränsade resurser som finns iutgångsläget. Det är nödvändigt att fortlöpande utvärdera och prioritera. Utvärderingarna bör bl. a. syfta lill att redovisaför arbetsgivarna de besparingar som är förenade med att personal utbildas.Därigenom kan kartläggas om energisparutbildningen kan ekonomiskt leva vidaresedan det statliga stödet dragils in. Del statliga stödet är enkostnad för staten. De besparingsvinster som görs tillfaller företag ochorganisationer som låter fort- och vidareutbilda sin personal. Man skulledärför kunna säga alt staten inte bör stödja utbildningen. För exempelvis ettfastighetsförvaltande företag bör det vara naturligt att vidta sådana åtgärder- även alt låta utbilda personal - som sänker företagets kostnader. Detrögheter och hinder som observerats tyder emellertid på atl förelagen inteutan statligt stöd kommer att utbilda sin personal i den omfattning som detovan beskrivna målet förutsätter. Därför bör det statliga stödet finnas underinilieringsperioden. Ett viktigt förhållande i detta sammanhang är attdet inte är kursarrangörerna som gör vinsterna. Kursarrangörerna tar iställetrisker vid utveckling och genomförände av kurser. Även om dessa skulle kunnaleda till besparingar på kursdeltagarnas arbetsplatser är det inte säkert attkurserna Prop.1980/81:90 Bilaga 1.3 Industridepartementet 70 tilldrar sig tillräckligt intresse för att kursavgifterskall kunna täcka arrangörernas utvecklings- och genomförandekostnader. För en diskussion avutbildningsbehovet är del lämpligt att utgå från ett fortvarighetstillstånd ivilket enligt ovan gjorda antaganden av personalgrupp omfattande 100000personer skall genomgå fort- och vidareutbildning med jämna mellanrum. Härväljes antagandet alt personal bör fortbildas . Det bör därvidpåpekas att detta antagande inte är helt förenligt med det tidigare gjordaantagandel att energikursers spareffekter får en varaktighet på 1 är.Tillsammantagna är de båda antagandena konservativa. Skulle antagandet omvaraktigheten överordnas antagandet om att ett lämpligt tidsavstånd mellanfortbildningskurser för yrkesverksamma och tillåtas eliminera detta skulleutbildningsbehovet femdubblas. Bland annat med hänsyn till dentekniska utvecklingen och till tillkommande regler och förordningar är fem årtroligen en alltför lång lid mellan fort- och vidareutbildningslillfällen föryrkesverksamma. Om utvärderingarna under initieringsskedet visar att så ärfallet och om företag och organisationer lär sig atl de tjänarpengar på personalfortbildning kommer utbildningsvolymen ifortvarighetstillslåndet alt bli större än 2000 kursdeltagare . För det fortsatta resonemanget ärdet nödvändigt att la ställning till följande två ambitionsnivåer: - varje individsom yrkesmässigt kan påverka energihushållningen skall genomgå en kurs när hanbörjar sysselsätta sig med energifrågor och därefter en kurs . 1huvudsak har inte någon fått nybörjarutbildning och allayrkesverksamma skall för den skull fä sådan inom utbildningprogrammets ram, - varje individsom är yrkesverksam med energifrågor skall med början någon gäng underfemårsperioden meddelas energisparutbildning vart femte är. Enligt det första alternativetskall omkring 200000 kursdeltagare utbildas om alla sominträtt i energiyrken före och dels skall få den förstautbildning de tidigare ej fått och dels inpassas i fortvarighetstillståndetsåterkommande utbildning. I det andra alternativet skallomkring 100000 redan yrkesverksamma utbildas det femte, det tionde, detfemtonde osv året efter det atl de påbörjat sin yrkesmässiga befattning medenergifrågor. Det senare målet väljes. Dettamåste emellertid kompletteras med mål rörande vilken utbildningsvolymnyrekryteringar till yrkesgruppen och utökade eller på annat sätt ändradearbetsuppgifter motiverar. Mot bakgrund av gjorda observationer ochutredningar är det en vansklig uppgift att beskriva detta mål. 1980/81:90 Bilaga 1.3 Industridepartementet 71 Uppgifter från deltagare i SIND:senergisparkurser tyder emellerid på att det är förhållandevis vanligt att denpersonal som på ett praktiskt plan sysslar med energi gått över till dennasyssla vid relativt hög ålder. För atl alls kunna ange en siffra förutbildningsbehovet antas att de berörda yrkeskategorierna normalt är verksammamed energifrågor och att de byter arbetsuppgiftereller väsentligt utökar sill arbetsområde en gång under den yrkesverksammaliden i sådan utsträckning att särskild utbildning är nödvändig. Hit hörexempelvis byten av uppvärmnings- och ventilationssystem på arbetsplatsen ochvidgade arbetsuppgifter från atl sköta värmeanläggningar till att sköta ävenventilation eller kompletta energisystem. Med de gjorda antagandena ochkonstant volym i yrkesgruppen skulle ur denna avgå 4000 personer och4000 skulle tillkomma och utbildas. Ytteriigare 4000 kursgenomföranden per årpå grund av förändringar i arbetsuppgifter skulle i genomsnitt tillkomma. Om energifrågorna i framlidentillmäts allt större betydelse kan utbildningsbehovet öka om kategorien medenergi yrkesmässigt sysselsatta ökar eller om kraven på utbildningen ochkursernas längd ökar. Totalt bör sålunda när del andra avde tvä ovan diskuterade beslutsalternativen väljs omkring 30000 personer perår meddelas utbildning i forlva-righelstillståndel. Om man under etl initialskede önskar skapa förutsättningar för ett fortvarighetstillstånd med 30000deltagare från och med det sjätte året är det nödvändigt atl underfemårsperioden utbilda enligt följande: Yrkeskåren i dess helhet minus 20000 som vid periodensbörian har i genomsnitt 2,.5 år kvar av sin befallning med energifrågor 90000 Personal som lilllräder befattningar med energifrågor 20000 Personal som får väsentligt ändrade eller utökadeuppgifter 20000 utbildasstorieksordningsmässigt sett 5 000 yrkesverksamma i energihushållning. En rimlig plan är att under deförsta åren så snabbt som resurserna och resursutbyggnaden tillåter ökautbildningens volym för att därefter låta den växa allt långsammare till värdet30000 deltagare under det femte året enligt följande. År 12 3 4 5 Dellagare.tusental 12 18 23 27 .0 Prop.1980/81:90 Bilaga 1.3 Industridepartementet 72 I delta alternativ utbildas 110000personer . Resterande 20000 måste utbildas . Det kanexempelvis göras genom atl man under de påföljande fem åren utbildar 34000yrkesverksamma . Skulle dessa siffror göras tillplan skulle initialbehovet vara täckt och fortvarighetstillståndel uppnått påtio är. Det finns med de osäkerheter som beslutsunderiaget är behäftat med inteanledning av diskutera så långsiktiga planers slutförande. Men det finns skälatt starta en verksamhet med en sådan plan och omge den med en fortlöpandeutvärdering. Slutligen bör påpekas atl omkring20000 personer genomgått energisparutbildning /76 011 ochmed 1979/80 (se bilaga I). Delardärför inte uteslutet att nästan hela del initiala utbildningsbehovet kanavverkas . Under denna kommer i så fall de resurser som ärnödvändiga i fortvarighetstillståndel att byggas upp. 7 Mål för utbildningen , förslag Mot bakgrunden av det anfördauppställs målet att 110000 yrkesverksamma som har befattning med energifrågorskall ges utbildning rörande energihushållning under ett initieringsskedeomfattande . Utbildningsresurserna för denna utbildning vid periodens slutskall vara dimensionerad för ca 30000 kursdeltagare vid kurser som igenomsnitt tar i anspråk. Följande delmål följer avhuvudmålet och utgör förtydliganden av vissa aspekter på detta ellerkompletteringar som inte berörts vid den textmässiga utformning av huvudmåletsom redovisats ovan. Utbildningens volym får intetillåtas växa snabbare än tillgängliga kvalificerade resurser tillåter. Dettamål motsvarar ett kvalitetskrav. De kurser som genomförs skall svara mot deenergibesparingar som huvudmålet förutsätter vara möjliga. Detta delmål nödvändiggör etlinledande utredningsarbete rörande de personella resurser, övningsutrustningaroch organisatoriska resurser som finns. Utredningsarbetet är nödvändigt bl. a.för att en fortlöpande utvärdering av verksamheten skall kunna göras vidvilken kursernas kvalitet och effekt undersöks. En fortlöpande utvärdering avverksamheten skall genomföras. Denna är nödvändig bl. a. därför att utgångslägeloch förskjutningar från detta måste bestämmas så att statsmakterna underfemårsperioden om så är nödvändigt kan ändra verksamhetens inriktning ochvolym. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.3 Industridepartementet 73 Vid utvärderingen skall också ommöjligt utbildningens positiva ekonomiska effekter för kursdeltagarnasarbetsgivare beskrivas så att det statliga ekonomiska stödet skall kunnaavvecklas vid femårsperiodens slut. Utvärderingar skall också göras avenskilda kurser i avsikt att samla underlag för bedömning och höjande avkursernas kvalitet. Utvärderingen nödvändiggörutredningsarbete /81 i avsikt att klarlägga vilkaförutsättningar som finns vid dess start. En utbildningsplan skall upprättasoch dokumenteras. Den skall revideras med utgångspunkt från de fortlöpandeutvärderingarna. Varje revidering skall dokumenteras. Verksamheten skall drivas isamarbete med företag, organisationer och myndigheter i avsikt att utnyttjadessas resurser för fort- och vidareutbildning samt deras sakkunskap ienergifrågor. Nödvändiga resurser som inte finnsi utgångsläget skall möjligt byggas upp. Därvid skall eftersträvas attkursverksamheten i största möjliga utsträckning skall kunna genomföras lokalteller regionalt. Rapporten från utvecklingsfonden iÖstergötlands län rörande försöksutbildning samt SIND:s PM 1980: 8 ger vidhanden att kursavgifter spelar en roll för företagen när de överväger alt låtapersonal genomgå kurser. Vill staten väsentligt ökaenergisparutbildningen bör utvecklings- och genomförandekostnader dvs. Av nedanstående tabeller framgår attkurskostnaderna var per deltagare under /80.Grovt räknat kan den med hänsyn till penningvärdets fall beräknas vara omkring1000 kronor / 81. Räknat i 1981/penningvärdeskulle den totala kursavgiften utvecklas enligt följande: Kostnader, Mkr Procentuell tillväxt Tabellen visar alt tillväxttakten ianslag i personella resurser och tekniska resurser blir mycket kraftig. Ävenom det uppställda målet svarar mot att statsmakternas mål för energisparandetmed hjälp av energiutbild- 1980/81:90 Bilaga1.3 Industridepartementet 74 ningnås efter en femårsperiod är det sålunda inte säkert att planen kan följas. Det här redovisade förslaget att staten i princip skalltäcka kostnaderna för utveckling och genomförande av energisparkurser innebärsjälvklart inte alt staten mekaniskt skall acceptera kurser och kostnader somkursarrangörer redovisar. Föreslagna kursers ändamålsenlighet och kostnadermåste granskas. Vidare bör det tidigare tillämpade bidragssystemet inte heltöverges. I de fall då det är möjligt att visa att personals deltagande ienergisparkurser ger arbetsgivaren en större kostnadsreduktion i samband medenergianvändning än kursen kostar honom bör eftersträvas att arbetsgivarenbetalar en del av kurskostnaden. bör förhandlingarfortlöpande föras i avsikt att låta arbetsgivaren finansiera allt störte del avkurskostnaderna.