prop · G40317 · 1980-12-31 00:00:00 — Avdragsförbudet kunde tidigare kringgås t.ex.genom att en fader insatte sina barn som förmånstagare till belopp, som utföll på en avfadern tagen pensionsförsäkring. Barnet beskattades då för deutfallande beloppen. Denna möjlighet stoppades genom en bestämmelse omatt belopp som tillföll förmåns-tagare skulle beskattas hos försäkringstagaren,om denne inte varit berättigad till avdrag för motsvarande belopp såsom förperiodiskt understöd. Genom senare lagstiftning (SFS 1973:374) skärptesreglerna ytterligare för att även fånga in kringgående genom att försäkringenbyter ägare. lagstiftning (SFS 1975:1347) rörandepensionsförsäkringar har bestämmelsen fått merbegränsad räckvidd. Genomlagstiftning (SFS 1972:273) infördesregler om skärpt realisationsvinstbeskattning vid överlåtelse avaktier eller andelar i s.k. vinstbolag. De nya reglerna avser att hindra attvinstmedel i aktiebolag, handelsbolag eller ekonomisk förening,som tömts på sina real-tillgångar, undgårbeskattning (s.k. vinstbolagstransak-tioner). Avyttras ett sådantskalbolag skall hela köpeskillingen beskattas. Reglerna finns i 35 § 3 mom, åttondestycket KL. För atthindra skatteflykt begränsades genom lagstift ning (SFS 1973:26) möjligheterna för fysiska personer och fåmansbolag att utnyttja underskott till följd av kontraktsavskrivning av fartyg och luftfartyg mot annan inkomst än rederi-, luftfarts- eller varvs rörelse. De nya reglerna återfinns i 46 § 1 mom. och punkt 1 av anvisningarna _tj_l 1 2_ §_ I Genomlagstiftning år .i 973 (SFS 1973:1057) infördes särskildaregler mot 3.k. Prop.1980/81:17 57 reglernainnebär en skärpt realisationsvinstbeskattning vid överlåtelse avaktier i ett fåmansbolag till ett annat fåmansbolagi de fall gemensamma ägarintressen föreligger. Bestämmelserna är intagna i 35 § 3 mom, sista stycket KL.Liksom vid vinstbolagstransaktioner skall hela köpeskillingen vid en internöverlåtelsebeskattas. Särskildaskatteflyktsregler finns även i åtskilliga specialförfattningar. Ett exempel på dettautgör 11 § lagen (1974:990) om den skattemässigabehandlingen med anledning av övergång från aktiebolag till annan företagsform,m.m. Bestämmelsen tar framför allt sikte på sådana falldär övergången från aktiebolag till annan verksamhetsform kan bedömas haskett huvudsakligen i syfte att komma i åtnjutande av obehöriga skatteförmåner. I1 § 2 mom, förordningen (1927:321) om skatt vid ut-skiftning avaktiebolags tillgångar är en av förutsättningarna för medgivande av uppskov med erläggande avutsk i f tningsskatten vid fusion enligt 174 § 1 mom. AL att fusionen intekan antas vara ett led i en skatteflyktstransaktion . Iförordningen (1960:63) om rätt till förlustutjämning vid taxering för inkomst har intagits spärreglersom är riktade mot handeln med sådana förlustbolag som redovisat förluster hänförligatill avslutade beskattningsår. Som ytterligare exempel på bestämmelsermot skatteflykt i speciella skatteförfattningar kan nämnas 12 § förordningen(1970:99) om investeringsavgift för vissa byggnadsarbeten och 15 § lagen(1974:325) om avsättning till arbetsmiljöfond. Enligt7 § f) lagen (1947:577) om statlig förmögenhets-skatt likställs med ägare densom äger åtnjuta avkastningen av förmögenhet,vartill äganderätten tillkommer annan, om sådant förhållande föreliggeratt han skäligen bör betraktas som förmögenhetensägare.Bestämmelsen 1980/81:17 58 tillkomgenom lagstiftning (SFS 1934:291). I propositionen framhölls attsyftet med den föreslagna regeln var att söka bemästraskatteflyktsbetonade egen domsuppdelningar. Avslutningsviskan två särskilda bestämmelser nämnas, vilka också tangerar området för skenrättshandlingar.Enligt 37_§ 1 mom, lagen. (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt,_AGL,utgår gåvoskatt vid köp, byte, lega eller annat sådantavtal, om det av missförhållandet mellan de å ömse sidorutfästa villkoren är uppenbart, att avtalet delvis har egenskap av gåva. I 3 § tredjestycket stämpel-skattelagejl..(19 6 4:308) finns enmotsvarande bestämmelse. Denna avser att hindra kringgående avstämpelskatten genom att överlåtelse, som rätteligen är onerös och därmed stämpelskattepliktig, ges formen av t.ex. gåva, som är fri från stämpelskatt. 3,3 Utländsk lagstiftning mot skatteflykt Även i andra länder har lagstiftaren fåttingripa mot skatteflykt. Detta har i första hand skett med ungefär sammametoder som i , nämligen med hjälp av speciallagstiftning. I några länder harman emellertid gått längre och även infört generellt verkande bestämmelsermot skatteflykt. Allmänna skatteflyktsregler finns i bl.a. , ,, , och . Denfinska generalklausulen finns i 56 § beskattningslagen. Förutom skenavtal och liknande tar klausulen sikte på avtal och andra åtgärder somvidtagits i det uppenbara syftet att ernå befrielse från skatt. I sådana fall har skattemyndighet rätt attuppskatta den beskattningsbara inkomsten och förmögenheten.Ifrågavarande lagrum har: tillämpats bl.a. mot vissa former av kringgående avavdragsförbudet för periodiskt understöd till egr\a barn och framféir alltmot olik.j. 1980/81:17 59 bolagsbildningar mellan närstående. Så har t.ex. bolagsbildningar mellan makar kunnatunderkännas i sådana fall därbolagsformen inte varit motiverad föryrkesutövningen. I tysk rätt har sedanlänge funnits generella regler motskatteflykt. Bestämmelserna har omarbetats.Nu gällande skatteflyktsregel bygger på teorin om missbruk av rättsliga institut. Genom sådant missbruk skall skattskyldighet inte kunnakringgås. Vid beskattningen beräknas i sådanafall skatten som om den rättsliga form använts som föranledsav det ekonomiska händelseförloppet . Med stöd avskatteflyktsregeln har man kunnat underkännaegendomliga former av bolagsbildningar, avkastningsgåvor, transaktioner mellan närstående m.fl. kända skatteflyktsmetoder. Den västtyska lagstiftningen innehåller även bestämmelser förskenrättshandlingar. Man har likaså försökt komma till rättamed skatteflyktsproblemen med hjälp av bestämmelser om s.k. "Zurechnung". I skattelagstiftningenanges sålunda att den som på visst sättdisponerar över egendom eller eljest har vissabefogenheter skall vara skattskyldig föregendom oavsett vilka civilrättsligabefogenheter som tillkommer honom. Den franska generella skatteflyktsregeln bygger också på teorin om rättsmissbruk. 1 sådanafall då en formellt laglig rättshandling döljprden verkliga transaktionen, i skattebesparande syfte är det mögligtför skattemyndigheterna att ta utden höijre skatt som rätteligen skulle ha drabbat tranaaktionen. Någon mer enhetlig rättspraxis har dock inte skapats genom skatteflyktsregeln . I de länder där gener.j 1kl ,>ur;ul mot skatteflykt finns förekommeräven sådona spr.ci a 1 bestänimelser somkänne- Prop.1980/81:17 60 De allmänna skatteflyktsreglerna kompletterar andra föreskriftermot skatteflykt. Vid en internationell jämförelse, och då kanske framför allt i fråga om länder där en generalklausul saknas, är det även avintresse att se hur skattedomstolarna tolkar skatterättsligaregler. I t.ex. och , där allmänna skatteflyktsregler saknas, tillämpar de högstainstanserna en friare lag tolkningsmetod än den svenska regeringsrätten. förfaranden, som har godtagits av regeringsrätten ochsedermera föranlett speciallagstiftning hade troligen underkänts av högstainstans i och . 4.1 Allmänt om skatteflyktsproblemet Arbetsgruppensuppdrag har varit att undersöka hur en generalklausul mot skatteflykt skullekunna utformas, däremot inte att ta ställning till frågan om ensådan klausul bör införas. Enligt företagsskatteberedningens riktlinjer förgruppens arbete skulle vidare en generalklausul vara uppbyggd så att dengav skattemyndigheterna stöd för att tolka inte bara skenrättshandlingarutan även kringgåendehandlingar enligt deras verkliga natur.Arbetsgruppen skulle även överväga om en generalklausul borde få tillämpasredan i första instans eller först i länsskatterätt.Generalklausulens tillämplighet borde även prövas på kändaskatteflyktstransaktioner mot vilka lagstiftningsingripande skett pä senare år. Än vidareborde klausulen ges en sådan räckvidd att den kunde tillämpas på all rörelsevinst,oavsett till vilket inkomstslag vinsten var att hänföra. 1980/81:17 61 Arbetsgruppenkonstaterar inledningsvis att skatteflykten utgör ett samhällsproblemav allvarlig karaktär. Skattefusk och skatteflykt förekommeri alla samhällsgrupper och på alla inkomstnivåer ochfall har förekommit där t.o.m. statliga och kommunala organ medverkat vidskatteundandragande åtgärder. Arbetsgruppen framhåller attsamhället med kraft måste motarbeta alla former av skatteundandragandeoch konstaterar att många åtgärder i detta syfte också harvidtagits. Som exempel nämns lagstiftning mot skattebrott (SFS 1971:69) ochden fortlöpande utbyggnaden av taxeringskontrollen. De förbättradekontrollresurserna blir också betydelsefulla då det gäller attbekämpa skatteflykt. I övrigt har insatserna mot skatteflykt enligtarbetsgruppen inte alltid varit tillräckliga och ytterligare åtgärder bör kunna övervägas. Arbetsgruppenpekar på olika orsaker till skatteflykten. I den allmännadiskussionen har skattetrycket och skatteprogressionen spelat en domineranderoll. Det totala skattetrycket för de i dessa hänseenden intressanta grupperna, och i synnerhetskatteprogressionen, har skärpts avsevärt . Vidare konstateras ibetänkandet att den svenska skattelagstiftningen är komplicerad.Till en del är det ofrånkomligt, att så har blivit fallet. Detalltmer utvecklade ekonomiska livet har sin naturliga motsvarighet iskattelag.it i f tni ngens regelsystem. Inte minst strävandenaatt motverka olika former av skatteflykt har medfört invecklade regler på en delområden. Invecklade regler är emellertid inte bara svåra atttillämpa för myndigheter och enskilda. De skapar - trots attsyftet är det motsatta - orättvisor på det sättet attden mindre förfarne inte kan utnyttja honom tillkommande förmåner ellerrentav riskerar.att hamna i fallgropar, medan den i lagstiftningen fulltinsatte kan bereda sig särskilda fördelar. En invecklad lagstiftning inbjuder också enligtarbetsgruppen till allehianda juridiska konstruktioner i skatteflyktssyfte. 1980/81:17 62 Enytterligare faktor som bidragit till ökad skatteflykt är att skillnaden iskattebelastningen på olika slags inkomster har vidgats på senare år.Arbetsgruppen pekar här på olikheten i behandlingen av rörelseinkomster,när den skattskyldige har enskild firma eller driver verksamheten iaktiebolagsform. Valet av förvärvskälla kan också ha avgörande betydelse för beskattningens och avgiftsuttagetshöjd. Exempel på detta är skillnaden i skattebelastning på rörelseintäkter ochintäkter av tillfällig förvärvsverksamhet. 4.2 Allmänna eller speciella skatteflyktsregler Arbetsgruppenhar granskat för- och nackdelarna med den hittillsvarande metodenatt försöka komma till rätta med skatteflykten genomspeciallagstiftning. En motsvarande prövning har sedan skett av hur en allmänskatteflyktsregel skulle verka. Arbetsgruppenkonstaterar att man till förmån för ståndpunkten att skatteflykt bör bekämpaspunktvis genom speciella regler riktade mot olika former av skatteflykt framför alltanfört att de skattskyldiga har ett befogat anspråk på att i förväg vetavad som är tillåtet eller otillåtet, vad som föranlederbeskattning, ger rätt till avdrag osv. Mot detta har ställts deolägenheter från rättssäkerhetssynpunkt som är förknippademed det mer eller mindre starkt uttalade subjektiva bedömande,varmed tillämpningen av en allmän skatteflyktsklausul hittillsansetts vara oundvikligen förenad. Enligtarbetsgruppen vägde dessa synpunkter tungt så längeskatteflyktsproblemet hade någorlunda begränsade dimensioner och de ingrepp i lagstiftningensom gjordes var förhållandevis fåtaliga. Skatteflyktsåtgärdernahar emellertid blivit alltmera sofistikerade och har av 1980/81:17 63 vissapersoner utbjudits och främjats i kommersiell skala. De belopp som härigenomundandragits beskattning har varit synnerligen betydande. Det allmännas svarpå dessa åtgärder har dels bestått i försök från myndigheternassida att inom ramen för gällande rätt få de transaktioner som uppmärksammatsunderkända, dels i lagstiftningsåtgärder. Beträffande myndigheternas åtgärderkonstateras att framgången varit växlande; i många fall har myndigheternas ståndpunktunderkänts vid rättslig prövning. I gengäld har lagstiftningsarbetet bedrivits med kraftoch många skatteflyktsregler har också införts. Ingrepp har även skett i civilrättsliglagstiftning för att försvåra skatteflykt. Arbetsgruppenframhåller att speciallagstiftningen har vissa olägenheter.Visserligen hindras skatteflykt av det slag som lagstiftningen riktar sig mot för framtiden.Men lagstiftningen kan inte göras retroaktiv, så att redan gjordaskattevinster omintetgörs. Det allmänna måste alltså acceptera avsevärda skatteförlusteroch motsvarande orättfångna vinster för ifrågavarande skattskyldiga. Lika allvarligt är att detalltjämt kan framstå som mycket lönande att finna och använda nyaskatteflyktsmöjligheter. Metodenmed speciallagstiftning har andra svagheter. Den innebär att ettvisst angivet förfarande drabbas av särskilda påföljder.Man söker därvid noga ange det förfaringssätt manvill komma åt, vilket innebär den ytterligare nackdelenatt lagstiftningen genast sätts ur spel om förfaringssättet ändrashelt obetydligt. Flera exempel kan nämnas där lagstiftaren fått återkommaupprepade gånger för att få bukt med ett visst sätt att kringgå enskatteregel. Lagstiftningsmetoden riktar sig inte heller mot skatteflykten somsådan. I stället tillskapas materiella skatteregler 1980/81:17 64 somgör de för skatteflykt valda transaktionstyperna oförmånliga frånskattesynpunkt. Alla transaktioner av de ifrågavarande typerna innebäremellertid inte skatteflykt. Lagstiftningen mot olika slags transaktioner harbyggts på objektiva kriterier och träffar därmed också fall där någonskatteflyktsavsikt inte föreligger. I enskilda fall kan lagstiftningen drabbamycket hårt och den har därför fått förses medmöjlighet till dispens, som kan beviljas av regeringen, riksskatteverketeller . En alltför vidsträckt användning av dispenser inger enligt arbetsgruppenallvarliga betänkligheter. Den innebär att överlämnar endel av sin beskattningsmakt till administrativa organ. Den innebär också att denprövning av om skatteflykt föreligger eller ej, som normalt borde ligga hos förvaltningsdomstolarna,förläggs till en skriftlig dispensprövning . Enytterligare nackdel med den tillämpade metoden är att reglerna kan sägas mistasin aktualitet redan i och med att de införs. Härigenom kommer skattelagstiftningen att för lång tidbelastas med dött material med försämrad överskådlighetsom följd. mån nya former av skatteflykt framkommer måste nya speciellaskatteflyktsregler tillskapas. Därmed accentueras enligt arbetsgruppen de nyssbeskrivna olägenheterna ytterligare. Härtillkommer att det finns skatteflykt som måste lämnas opåtalad av det skälet att det i praktiken är omöjligt attskapa adekvata specialregler mot den. Tillförmån för en allmän klausul mot skatteflykt åberopararbetsgruppen i första hand den allmänpreventiva effekten. De somplanerar skatteflyktsåtgärder kan inte som räkna medframgång så snart som de kan utfinna 1980/81:17 65 enmetod som rent formellt överensstämmer med de materiella beskattningsreglerna. I denmån skatteflykt förekommer kan den motarbetas redan från början. Dét allmänna behöver intefinna sig i att uppfinnarna av en ny skatteflyktsmetod och klienter till dem gör storaorättmätiga vinster, innan motåtgärdergenom lagstiftning kan insättas. En väsentlig fördel är vidare att sådana lagstiftningsåtgärder i störstautsträckning blir obehövliga . Man kan också överväga att avskaffaåtminstoneen del av de nuvarande speciella skatteflyktsreglerna och därigenom göraskattelagstiftningen något mindre komplicerad. Ibetänkandet erinras också om att svensk skatterätt redannu arbetar med generalklausuler i den meningen, att skentransaktioner underkänns ochatt avtal och andra rättshandlingar i praxis bedöms eftersitt verkliga innehåll och inte efter den form eller etikett somparterna satt på dem. En allmän skatteflyktsklausul med i lagen fastlagdakriterier skulle öka förutsättningarna både för att upprätthålla konsekvens i rättstillämpningenoch att åstadkomma materiellt tillfredsställande lösningar ide enskilda fallen. Moten allmän skatteflyktsklausul har ofta anförts att den skulle äventyra rättssäkerhetengenom att den skapar ovisshet hos de skattskyldiga om vad som är tillåtet resp.otillåtet. Detta sammanhänger med att en sådan klausul inte enbart kanbygga på objektiva kriterier. Denna kritiks tyngd beror enligt arbetsgruppen på hur engeneralklausul utformas. Ges det subjektiva inslaget mindre utrymme förlorarmycket av kritiken sin udd. Arbetsgruppenhar även studerat förhållanden i vissa andra länder.Erfarenheterna från utlandet visar att en generalklausul vid sidan omannan skatteflyktslagstiftning kan vara ett verksamt vapen mot kringgående av Prop, 1980/81:17 66 skattelag.Allmänna skatteflyktsklausuler har också kunnat ges en sådanutformning att deras praktiska användning inte kan sägas ha äventyrattraditionella rättssäkerhetsintressen. Prop,1980/81:17 67 3 Arbetsgruppens för f lag till l_a_g"tiflning mo t 4,3.1 Lagstiftningens t ill äjripnin<|.sområde Arbetsgruppen föreslår att lagstiftningen mot skatteflykt skall avse deskatter och avgifter som anges i 1 § skattebrottslagen(1971:69). Detta betyder att förslagetomfattar så gott som samtliga direkta ochindirekta skatter och avgifter. En begränsningtill exempelvis företagsbeskattningen skulle enligtarbetsgruppen vara förenad med särskilda svårigheter.Även andra forvärvs-källor kan beröras av den skatteflykt som förekommer pårörelsebeskattningens område. Likasåförekommer åtskilligt kringgåendei andra förvärvskällor än rörelse och behovet av att kunnaingripa här är minst lika påtagligt. En skatteflyktstransaktionpå inkomstskattesidan kan även återverka på förmögenhetsskatten och även indirekt angå reglerna för skatt påarv och gåva. Företagsbeskattningen har återett nära samband med bl.a. mervärdeskatten och en rörelseidkares inkomstförhållanden har ofta betydelse för de sociala avgifternas storlek. Det skulle då leda till egendomliga konsekvenser om entransaktion underkändes i fråga om inkom.stberäkningenmen måste godtas i annat avseende. Avdessa skäl har arbetsgruppen ansett attlagstiftningen bör ha ett vitt till-lämpnJ.ngsområdeäven om den praktiska betydelse kanväntas bli störst påinkomstskattesidan. Den av arbetsgruppen föreslagnalagstiftningen tar främst sikte på den egentliga skatteflykten i samband med taxeringtill skatt eller bestämmande av skatt eller avgift. Förfaranden som utgörskattefusk berörs inte och arbetsgruppens förslag avser inte heller att utvidga området för straff.Inte heller berörs skatteflykt i samband med uppbörd eller redovisning av skatt. Däremot har den allmänna skatteflyktsklausulen byggts upp med utgångspunkt Prop.1980/81:17 68 idomstolarnas bc-dömning av skenrättshandl ingarna och lagstif tniny.3n täcker även dessa '"all. Skentransaktionerna ligger pä gränsenmellan skettefusk och skatteflykt. Det är här fråga om avtal eller andra rättshandlingarsom inte tillkommit för att skap-n något egentligt rättsförhållandemiellan partorna. Parterna har alltså inte för avsikt att fullgöra avtalet. Sådanaavtal är civilrättsligt ogiltiga och de underkänns även vidtaxeringen. Nära skenavtalet står det avtal som påstås haannan innebörd än den verkliga, ett köp betecknas som gåva, ettperiodiskt understöd som lön osv. Även sådana avtal bedöms av skattedomstolarna i enlighet med derasverkliga innebörd och inte efter den beteckning som parterna harvalt. Även om särskild lagstiftning i och för siginte behövs för de nu nämnda fallen, anser arbetsguppen att de inte bör lämnas åsido omen allmän skatteflyktsklausul införs. En allmän skatteklausul bör nämligen rättutformad innebära en tillämpning av samma princip som i dessa fall, nämligenatt man bedömer förfarandet med hänsyn till den verkliga innebörden. Manbör alltså kunna tillämpa genomsyn även i fråga om en serie rättshandlingar och se dem somen helhet. Arbetsgruppen föreslår att nuvarande praxis i fråga omskentransaktioner lagfästs genom en bestämmelse om att avtal skallbedömas efter sin verkliga innebörd. Enrättshandlings verkliga innebörd kommer i regel till uttryck i dess ekonomiskaverkningar. Det är de senare som läggs till grund förbeskattningen. Fall kan emellertid förekomma där sådan överensstämmelse inte föreligger utan vidare. Ett avtal kan vara ogiltigt på grund avett formfel men ändå efterlevas av parterna. Beskattningen bör även idessa fall bestämmas i överensstämmelse med de ekonomiska verkningarna. Även dettaföreslås lagfäst. Prop.1980/81:17 69 4.3.2 Utformningen av en allmän skatteflyktsklausul Arbetsgruppenhar gått igenom en lång rad transaktioner som kan sägas utgöraskatteflykt. Det ärhär fräga om förfaranden som har föranlett lagstiftning, prövats avde högsta instanserna eller som inrapporterats från länsstyrelsereller andra kontrollmyndigheter. Även om omständigheterna kan växla starkt i de olikafallen har arbetsgruppen likväl kunnat konstatera gemensamma drag. Ofta uppnås skattelättnadernagenom avtal eller andra rättshandlingar mellan parter som formellt är fristående frånvarandra men ändå förenade i en mer eller mindre starkintressegemenskap. Inte sällan rör det sig om medlemmar av samma familj ellerjuridiska personer som kontrolleras av den skattskyldige själv ellerhonom närstående. Ettannat gemensamt drag är att skattelättnaden är det huvudsakliga utåt synliga motivet förtransaktionen. Denna ter sig i övrigt meningslös och torde knappast ha kommit till stånd ominte väsentliga skattevinster hade varit att hämta. Som ett tredjegemensamt drag anser sig arbetsgruppen kunna konstatera att den skatteförmån som manförsöker uppnå med en skatteflyktskonstruktion står i stridmed lagstiftarens intentioner. Enbartden omständigheten att en skattskyldig vidtar en åtgärd somminskar hans skatt innebär enligt arbetsgruppen inte skatteflykt. Skatteförmånen skallstå i strid med lagstiftningars anda och mening. För en rörelseidkareärdet givetvis naturligt att i valet! mellan olika alternativ även ta hänsyn tillde skattemässiga effekterna. I många fall har lagstiftarenockså gett särskilda skattefavörer. För attuppmuntra till konsolidering tillåts rörelseidkare att göra avskrivningar ochnedskrivningar Prop.1980/81:17 70 somärstörre än som är motiverat från företagsekonomisk synpunkt. Arbetsguppen erinrarvidare om det s.k. sparavdraget i förvärvskällan kapital, extra avdrag förvillafastighet och avdraget för kapitalförsäkringspremier. Försäkringssparandeuppmundras vidare genom avsevärda skattefria bottenbelopp vid arvsbeskattningen.En privatperson som dröjer med att sälja aktier för att få en lägre beskattningsbar vinst gör siggivetvis inte heller skyldig till skatteflykt. Gemensamt för alladessa fall är, att de tar sikte på helt normala transaktioner;ränta erhålles på bankbok, ett eget hem anskaffas osv. Sådanaskattefavörer bör givetvis få åtnjutas även om den skattskyldiges avsikt enbart har varitatt få favören i fråga. Arbetsgruppenhar försökt bygga upp den allmänna skatteflyktsklausulenmed hjälp av objektiva rekvisit. Är dessa rekvisit uppfyllda skall skatteflykt iobjektiv bemärkelse anses föreligga. Den skattskyldigehar sedan möjlighet att visa att andra syften varit avgörande förtransaktionerna; i den delen innehåller förslaget ett subjektivt rekvisit. Medledning av de gemensamma drag, som föreligger vid transaktioner som allmäntuppfattas som skatteflykt har arbetsguppen angett de objektiva förutsättningarnaför en allmän skatteflyktsklausul. För det förstaskall den skattskyldige ha varit aktiv för att uppnå en skatteförmån. Han skall ha ingått ett eller flera avtaleller företagit en eller flera andra rättshandlingar.