prop · G40392 · 1980-12-31 00:00:00 — 3.2.58 Samarbetskommittén förhälsovårdsnämnderna i rikets större kommuner: lillslyrker i principförslagel att överflytta den lokala tillsynen enligt miljöskyddslagen lillhälsovårdsnämnderna, som därigenom ges ett samlat ansvar för miljölillsynenenligt såväl miljöskyddslag som hälsovårdslagstiftning. Del kan ifrågasättasom del inle vore riktigast all redan från början fastställa en tidpunkt, dåhälsovårdsnämnderna skall överta ansvarel för tillsyn av all miljöstörandeverksamhet så att nämnderna får en ulgångspunkl för sin planering för deutökade arbetsuppgifterna. Viss tveksamhet har också uttalats från flerahälsovårdsnämnder beträffande förslaget att nämnderna skall kunna föra övervissa tillsynsobjekt till under en övergångslid. En sådan ordningkan medföra oklarheter i fråga om ansvar för tillsynen och kompetenslvislertill förfång för en effektiv tillsyn. 3.2.59 : Atthälsovårdsnämnderna blir lillsynsor-gan enligt miljöskyddslagen kan innebäraflera fördelar. Hälsovårdsnämnderna har en god kännedom om lokala förhållandenoch rika tillfällen alt göra iakttagel.ser av betydelse för miljöskyddet. Ävenom miljöskyddslagstiftningen 1969 bröts ul ur hälsovårdsstadgan och tillsynenlades på länsstyrelserna, har för allmänheten hälsovårdsnämnderna fortsatt allvara del organ som man i första hand vänder sig lill, då en miljöfarligverksamhei i kommunen ger anledning till klagomål eller farhågor. Frånallmän, synpunkl finns del flera fördelar med all hälso vårdsnämnderna får ett direklansvar för miljöskyddslillsynen. a. innebär det ökade möjligheter att kontrollera utsläpp och andra faktorer av betydelse för arbetsmiljö, underhåll och drift vid de kommunala anläggningar som till kommit för alt tillgodose väsenlliga samhällsintressen . Det finns dock synpunkter som kan tala mot ett sådantöverförande av tiU synsuppgifterna. Framför alll är del kommunernas nuvarande ekonomiska situation som gör del tveksamt, öm kommunerna f. n. bör åläggas ytterligare arbetsuppgifter inom miljöskyddet.- Även om viss tveksamhet-- kan föreligga beträffandeöverförandet på hälsovårdsnämnderna av den lokala tillsynen övermiljöfarlig verksamhet anser förbundel alt den decentralisering avtillsynsverksamheten som därigenom sker till kommunerna kommer att medförastörre effektivitet i tillsynen. Förbundel ställer sig därför positiv lillförslaget. Innan det genomförs bör dock de ekonomiska förutsättningarnaklarläggas. 3.2.60----------------------------------------- : Det sagda innebär emeller tid inte all föreningen instämmer i miljöskyddsulredningens förslag att prak- 1980/81:92 232 tiskttaget all tillsyn enligl miljöskyddslagen skall föras över lill hälsovårdsnämnderna.Tvärt om finns del enligl föreningens mening starka skäl som ta- larför att tillsynsuppgifterna liksom f. n. skall fördelas mellan hälsovårdsnämnderna,länsstyrelserna och i någon mån . ----- Dekommunala hälsovårdsnämnderna och deras personal har möjlighetalt bygga upp kunskap om den egna kom munen medan länsslyrelserna och deras personal knappasl har möjUghet all bygga upp en lika god kunskap om ell helt län. Dessutom har hälsovårds nämnderna snarlika tiUsynsuppgifter på bl. a. hälsovårds- och arbetsmiljö- området vilkel gör alt hälsovårdsnämnderna och deras personal dels mer eller mindre "på köpet" fär kunskaper om den yttre miljön och deverksamheter som påverkar den, dels har goda möjligheter att samordna olika tillsynsverk samheter och därmed minska den totala arbetsinsatsen. Omsålunda hälsovårdsnämndernas bättre kännedom om den egna kommunen lalar förall vissa lillsynsuppgifter skall ligga hos dem, lalar andra omständigheier föratt andra tiUsynsuppgifter skall ligga hos länsstyrelserna. Detla gäller främsiden fortlöpande tillsynen av redan förprövad miljöfarlig verksamhet som bedrivsi stor skala eller som är av komplicerad nalur. Ytterligareett skäl varför bör sköta liUsynen av slörre indu strianläggningar är all de aktuella industrierna ofta har en mycket domine rande slällning i orlen. Av kommunalekonomiska skäl, sysselsättningsskäl etc. råder det ofta mer eller mindre uttalade beroendeförhållanden mellan dessa industrier och kommunen. mening bör lillsynsuppgifterna enligt miljöskyddslagen fördelas såmellan hälsovårdsnämnderna och att de senare får hand omtillsynen av mera storskalig och komplicerad miljöfarlig verksamhet medanhälsovårdsnämnderna får sköta tillsynen av de mindre och enklare anläggningarna.Den exakta gränsdragningen skulle anlingen kunna åstadkommas genom att imiljöskyddskungörelsen las in en katalog över vilka verksamheler som skalltillses av den ena eller andra myndigheten eller också kundeprövningsmyndigheten i samband med förprövningen från fall lill fall beslutaom vilken myndighel som skall sköta tiUsynen. NaturUgtvis skulle prövningsmyndighelensbeslul i detta fall styras av vägledande riktlinjer i miljöskyddskungörelsen.För miljöfarlig verksamhet som över huvud taget inte förprövats skulle i dettafall hälsovårdsnämnden generellt kunna bli tillsynsmyndighet. 3.2.61Sveriges industriförbund med instämmande av handels kammare: ---- avstyrker emellertid förslaget att det nu fasllägges alt hälsovårdsnämndernapå sikl skall ha hand om all tillsynsverksamhet enligl miljöskyddslagen.Erfarenheterna visar att det tagit för länsslyrelserna att till sigknyta erforderlig leknisk expertis för kontroU och tiUsyn av tung Prop.1980/81:92 233 Alt upprepa en sådan besvärligrekryleringsprocess på kommunnivå Och att skaffa kompetent personal förefallerorimligt alt klara av inom överskådlig lid. Hälsovårdsnämnderna bör rustas upp personellt för alt påsikl kunna la om hand tillsynen för de s. k. beskedsärendena. 3.2.62--------------------------------------------- : är tveksam till att lägga ett så stort ansvar för en effektivare tillsyn påhälsovårdsnämnderna. För all en effektiv tillsyn skall kunna utföras måsle godaresurser och kompelens finnas. Del lorde vara svårt all bygga upp enheltäckande kompetens som kan mäta sig med de resurser som står lill förfogandeför "motparten". Om man mot förmodan skulle lyckas bygga upp en storkompetens på de områden som kan bli akluella inom varje kommun, lordeuinylljandel av vissa specialister bli begränsat, eftersom personer medspecialkunskaper normall endasl kommer au ulnytljas under en begränsad lid på"sitt" område. 3.2.63------------------------------------------- CentralorganisationenSACO/SR: tillstyrker all hälsovårds nämnderna ges tillsynsansvar enligt miljöskyddslagen. 3.2.64------------------------------ Kooperativaförbundel: ' Däremot tror inle KF alt del är lämpliglalt överföra tillsynen till hälsovårdsnämnderna i den omfallning somulredningen föreslår. Endasl de allra största kommunerna torde kunna anställaoch effeklivl utnyttja personal med de specialistkunskaper inom skilda områdensom erfordras för en väl fungerande tillsyn. KF ser också en fara i allhälsovårdsnämnderna, framför alll på mindre orter, kommer i konflikt medkommunens intresse av arbelstillfällen. KF föreslår all länsstyrelserna blirtillsynsmyndighet för sådan miljöfarlig verksamhet som prövas av koncessionsnämndensamt för de större och besvärligare anmälningsärendena. 3.2.65----------------------------------------------------- Svenskahälsovårdstjänslemannaförbundel: anser att en vä sentlig effektivisering av tillsynen kommer all kunna ske i och med att hälso vårdsnämnden blir tillsynsmyndighet. starkt underslryka all effektiviteten är beroende av allarbetsfördelningen mellan olika myndigheier är klar och entydig. Av den anledningenbör som ovan berörls länsslyrelsens roll som prövande myndighel ochhälsovårdsnämndens som tillsynsmyndighet renodlas. Detla är inte minsl viktigtur allmänhetens synpunkt som då har en myndighet hälsovårdsnämnden allvända sig lill vid klagomål eller förfrågningar. Myckel av den kunskap som hälsovårdsnämnden erhåller underutövandet av tillsyn måste återföras lill olika planeringsprocesser inomkommunen. Allt lalar för alt all tillsyn enliglmiljöskyddslagsliftningen inom den i betänkandet föreslagna femåriga övergångstidenbör åläggas hälsovårdsnämnden. Detta torde beträffande kunskapsbehovet intebehöva ulgöra någol 1980/81:92 234 problem eftersom del förutsätts alt fillsynsmyndighetenkan erhålla experthjälp frän centralt håll. 3.2.66------------------------------------- : delar utredningens uppfattning om alt tillsynen bör i så stor utsträckning som möjligtske lokall. är en lämplig instans för att utöva tillsynen under förutsättning att lillräckliga resurser ställs lill hälsovårdsnämndens förfogande. 3.2.67 hälsovård:- anserulredningens synpunkler och förslag lill lösningar av tillsynen i principacceptabla. Konstateranden beträffande del värde som ligger ihälsovårdsnämndernas lokalkännedom, förulsällningarna att som första parikomma i konlakl med uppkomna problem och snabbi kunna rycka ul när såerfordras, är fakta som FAH anser så tungt vägande all de pä sikt måste blibeaktade och inordnade i ett praktiskt handlingsmönster.-------------- 3.2.68 :-- Frånfritidsfiskets sida ställer vi oss dock ytterst tveksamma till att en sådaneffektiv organisation skall kunna åstadkommas genom utredningens förslag alltillsynsansvaret över all miljöfarlig verksamhet skall överföras tillhälsovårdsnämnderna. Som utredningen påpekar är del visseriigen sant allkommunernas hälsovårdsnämnder är de som bör äga bäsla kännedomen om de lokalaförhållandena, men i de kärva ekonomiska förhållanden som råder, och medsannolikhet kommer all råda , inom de allra flesta av landelskommuner, är det inle realistiskt alt räkna med alt dessa skall kunna avsättade belydande medel som krävs, personellt, laboratoriemässigl m. m., för enfungerande och kontinuerlig tillsyn. Till delta kommer------- alt miljöfarlig verksamhei inomen kommun ofta medför effekter långt ulanför dennas gränser,exempelvis i hela vallensystem. Kommunen utgör därmed en alltför snäv administrativ enhet. 3.2.69 och Miljöcenirum: delar i princip utredningens uppfattning att hälsovårdsnämnden ifortsättningen görs lill lokal tillsynsmyndighet enligl miljöskyddslagen i stället för länssty relsen. ------ En överföring av den lokala tillsynen över miljöfarlig verk samhet lill hälsovårdsnämnderna kräver odiskutabelt kraftiga förstärkningar av hälsovårdsnämndernas resurser både på den personella sidan och toriesidan. Vår uppfattning att tillsynsverksamheten bör övergå tillhälsovårdsnämnderna bottnar i all dessa hälsovårdsnämnder självfallet kännerde lokala förhållandena bäst. Å andra sidan bör det poängleras allhälsovårdsnämnderna i sin tillsynsverksamhet i vissa fall på grund av sinlokala politiska förankring kan komma att sätta arbetsmarknadspoliliska frågoroch partipolitiska frå- 1980/81:92 235 gor före miljöfrågorna. Den enskildes möjligheter all förasin lalan i den händelse han drabbas av miljöfarlig verksamhei bör därförförstärkas. 3.2.70 : Enligllandstingets mening är ambitionen att bättre utnyttja hälsovårdsnämndens lokalakännedom för tillsynen över miljöfarlig verksamhet i och för sig riklig, men deflesta kommunerna i landel är små och har knappa resurser för tillsynsarbetet.Många miljöfarliga verksamheter ligger i småkommuner ochhälsovårdsnämnderna torde behöva ett slarkl stöd av regional och centralsakkunskap för all genomgående kunna ta på sig ett så stort ansvar somulredningen föreslår.------------- 3.2.71 Svenska kommunförbundelslänsavdelning i : Under förulsätlning all kommunerna erhållerekonomisk kompensation i enlighet med utredningens förslag är länsavdelningenpositiv till alt tillsynsarbelet överförs till kommunerna. Avdelningen villdock ifrågasätta om kraftigt utökad tiUsyn, bekostad av kommunerna, är rällväg all komma lill rätta med miljöproblemen. Större krav på att förelagensjälva på sikl tar ett ökat ansvar för miljöskyddet borde ställas. 3.2.72--------------------------------------------------------------- Svenskakommunförbundels länsavdelning i : delar ulredningens uppfattning, alt hälsovårdsnämnderna på siklbör överta tillsynen av all miljöfarlig verksamhet. Detta förslag ligger väl ilinje med de allmänna strävandena att överföra ansvar från central ochregional nivå lill kommunerna. Länsavdelningen finner del välmotiverat alt tiUs vidaredela ansvaret mellan och hälsovårdsnämnderna på del sätt somföreslås av utredningen. Med hänsyn till hälsovårdsnämndernas nuvarandepersonalresurser är det rimligt att tillsynen av de slörre objekt, somförprövas av koncessionsnämnden, lills vidare sköts av . 3.2.73 Samarbetsgruppen i hälsovårdsfrågor för Torne- ochKalix älvdalar: -------- SHTK anser vidare att hela tillsynsansvaret böråvila hälsovårds2_ nämnderna, i synnerhet bör della gälla kommuner där demiljöfarliga verksamheterna (i regel) är av mindre omfattning. Vid behov eller vid mer komplicerade objekt förutsätlshell naluriigt möjligheterna lill konsultation och samråd med t. ex.naturvårdsverket eller länsstyrelserna. ---------- En sådan i hälsovårdsnämnderna ulbyggd ochsamlad organisa tion för beslul och tillsyn bör bidra till ralionella fördelar, bäde personellt och ekonomiskt, samt föra miljö- och naturvårdsproblemen närmare allmän heten. 3.2.74--------------------------------------------------- : Belräffande till synssystemel är vi tveksamma lill förslaget att helt överföra detta på lokala 1980/81:92 236 hälsovårdsnämnder.Det ligger ett värde i decentralisering och närhet men hänsyn mäste även lagaslill möjlighelerna alt samla kunskaper och resurser, denna verksamhet börinnehålla ett vissl mått av lokalt oberoende och enhetlighet i bedömningen. Viser del således som en styrka om länsstyrelserna fortsatt behåller en slor delav ansvarel för tillsynsverksamheten men i intimt samarbete med de lokalahälsovårdsnämnderna. 3.2.75----------------------------------------------- Västernorrlandsoch läns handelskammare: är synnerligentveksam till att förlägga tillsynsverksamheten till kommunerna. Såväl kommuner som industrier lar miljön i anspråk. Dessulom är trots allt antalel miljöslörande verksamheter i det stora flertalet kommuner så begrän sade, men kanske så komplicerade, all hälsovårdsnämnderna svår ligen kan behärska materien utan betydande personeUa förstärkningar. Del lorde därför finnas anledning ifrågasätta, om inte länsstyrelserna borde vara de organ, som ansvarar för tillsynen. 3.2.76--------- : Det är hell orimligt alt begära att hälsovårds nämnderna ---- skall kunna besitta erforderlig teknisk kompetens för attutöva tillsyn av komplicerade anläggningar, i första hand processindustrier.Dét lorde av resurs- och kostnadsskäl inle heller vara möjligt att inom rimligtid höja den tekniska kunskapsnivån inom hälsovårdsnämnderna i erforderliggrad. bör därför vara primär tillsynsmyndighet med möjlighet altdelegera tillsynen av enklare verksamhet till hälsovårdsnämnderna. 3.3Kommunens möjlighet att frånträda tillsynsansvaret Avföregående avsnitt framgår all flertalet remissinstanser inte har något alterinra mol utredningens förslag alt hälsovårdsnämnderna genom kommunen underen femårig uppbyggnadsperiod skall ha möjlighel alt frånträda delar av sitltillsynsansvar som avser all icke förprövningspliktig verksamhet och denverksamhei som förprövas vid . En del av remissinslanserna,främst länsstyrelserna, har emellertid också kritiska synpunkler på förslageloch menar i motsats till utredningen alt hälsovårdsnämnderna bör få sinatillsynsuppgifter genom delegering från . 3.3.1Svea hovrätt: Utredningen föreslär vidare att hälsovårdsnämnderna under enövergångstid skall kunna överlåta delar av sitt tillsynsansvar till länsstyrelsen.Enligl förevarande paragraf utövar emellertid hälsovårdsnämnden den lokalatillsynen inom kommunen om inte regeringen bestämmer annat. avseshälsovårdsnämnderna få tillsynsansvaret för all miljöfarlig verksamhei. Delavses ankomma på regeringen alt bestämma när tillsynsansvaret kan överflyitastill hälsovårdsnämnderna. Säsom redan framgått meddelas dock enligtregeringsformen föreskrifter om kommunernas befogenheter och åligganden i lag. Prop.1980/81:92 237 3.3.6 i län:- Förall utföra tillsynen och de ytterligare arbetsuppgifter lillsynsmyndighelenåläggs enligt ulredningens förslag krävs ell ekologiskt och lekniskl kunnandesom del knappast är troligt att landels 277 hälsovårdsnämnder var för sig fårlill förfogande. Med hänsyn härtill och lill vad kommunema i länel framfört ärdel enligl uppfattning mest ändamålsenligt att fördelningen avtillsynsansvaret mellan länsstyrelse och hälsovårdsnämnd sker genom delegationpå likartat säll som sker i vissa frågor rörande naturvårdslagen . 3.3.7 i län:- föreslårall fördelningen av tillsynsansvaret mellan länsstyrelse och hälsovårdsnämnd istället sker genom delegation av på sätt som sker i vissa frågorenligt naturvårdslagen. Sådan delegering bör ske efter överenskommelse mellanlänsstyrelsen och vederbörande kommun, varvid hänsyn bör las lill kommunensmöjligheler all ulöva tillsyn mot bakgrund av resurser och förekomst avspeciella miljöfarliga verksamheler inom kommunen. 3.3.8---------------------------------------------------- Länsstyrelseni : För den händelse utredningens förslag genomförs i della avseende anserlänsstyrelsen all ell alternativ till denna uppdelning, som framstår somstelbent, skulle vara någon form av delegering av lillsynsuppgifterna lillhälsovårdsnämnden i den takt hälsovårdsnämnderna får erforderliga resurser. föreslagna 38 § miljöskyddslagen anges all hälsovårdsnämnden skall ulövaden lokala tillsynen inom kommunen och att skall utöva denregionala tillsynen inom länel. Vad delta innebär är oklart. Detla måsleklarläggas så att lillsynsuppgifterna fördelas och samordnas på lämpligl sätt. 3.3.9---------------------------------------- Länsstyrelseni : Enligt länsslyrelsens uppfatt ning bör fördelningen av lillsynsansvaret mellan hälsovårdsnämnden och avgöras från fall fill fall och ske genom delegationsbeslut fatta de inom respektive län och inte genom central kungörelse. 3.3.10 i : Ansvarsfördelningeni lUlsynsarbelet mellan länsstyrelse och hälsovårdsnämnd blir av större iniresse försl när del gäller alt avgöra vem som ansvarar för att tiUräcklig tillsyn bedrivs vid viss verksamhet och vem som skall meddela erforderliga förelägganden och för bud. Här kommer också frågorna om de olika hälsovårdsnämndernas resur ser och kompetens in. Dessa frågor torde bäsl kunna bedömas av de berörda kommunerna och hälsovårdsnämnderna själva. föreslår att tillsynsansvaret i här berörda avseenden får ligga kvar hos länsstyrelserna men att dessa fär möjlighet att efter framställning frän hälsovårdsnämnd helt eller delvis delegera tillsynsansvaret, exempelvis inom vissa branscher, till hälsovårdsnämnderna. Härigenom fär dessa möjlighet att själva avgöra hur mycket ekonomiska och personella resurser som de skall satsa på tiUsyns- Prop.1980/81:92 238 3.3.2 Kammarrätten i Stockholm:Utredningen föreslår (38 § andra slyckel) alt hälsovårdsnämnden utövar denlokala tillsynen inom kommunen, "om inte regeringen bestämmer annat".Man har tänkt sig en övergångstid av , då tillsynsansvaret åtminstonedelvis inte skaU behöva ankomma på hälsovårdsnämnden. Med hänsyn lill atthälsovårdsnämnden fakfiskt redan har fullt tillsynsansvar enligt hälsovårdsstadgan,även om nämndens resurser för ändamålet ibland kan vara otillräckliga, anserkammarrätten att de föreslagna orden "om inte regeringen bestämmerannat" bör ulgå. 3.3.3 :-- avstyrkerutredningens förslag att kommunerna till länsslyrelserna under en övergångstidskall ha ensidig rätt all flytta över tillsynsansvaret för vissa eller i mycketspeciella fall alla anläggningar. Om länsstyrelserna får någon form avtUlsynsansvar över hälsovårdsnämnderna bör det vara möjligt för länsstyrelsenatt vid behov slödja nämnderna inom ramen för en sådan tillsyn. 3.3.4 i län: ärinte negaliv lill alt hälsovårdsnämnderna ges ökade befogenheter menfördelningen av tillsynsansvaret bör självfaUet ske genom delegation på sättsom nu sker i vissa frågor enligt naturvårdslagen. Att som ulredningenföreslår på sikl överföra allt tiUsynsan-svar på hälsovårdsnämnderna lorde ipraktiken leda till antingen en sämre tillsyn eller resursslöseri i kommunersom måste bygga upp särskilda resurser för tillsynen av enstaka ochkomplicerade verksamheter. Behov kan också finnas att hänskjula en fråga tillöverordnad instans. 3.3.5 i Södermanlandslän: delar också i stort sett utredningens förslag atthälsovårdsnämndernas tUlsynsområde i delta skede skall omfatta ickeförprövningspliktig och icke tillståndspliktig verksamhet således huvudpartenav all miljöstörande verksamhet samt att kommunerna under en övergångsperiodav skall äga rätt att överlåta delar av siu tillsynsansvar fill länsstyrelsen.Länsstyrelsen vill dock varna för en allt-. för stelbent begränsning avtillsynsansvaret, som det mäste framhåUas det angelägna i att fullklarhet alltid finns om vilken tillsynsmyndighet som har ansvaret för ett vissltillsynsobjekt. Fördelningen av lillsynsansvaret mellan länsstyrelse ochhälsovårdsnämnd bör därför ske genom delegation i princip på sätt som sker ivissa frågor rörande naturvårdslagen. Övertagandet av tillsynsuppgifterna börhärjämte ske efter en av kommunen framlagd tidsplan. anser alterfarenheterna av hälsovårdsnämndernas överlagande av nu akluellatillsynsuppgifter bör få bilda underlag för om och när tillsynsansvaret föralla miljöfarliga anläggningar skall läggas på lokal nivå. I en överarbetadmiljöskyddskungörelse är del nödvändigl att samverkan i tillsynsfrågornamellan länsstyrelse och hälsovårdsnämnd närmare regleras. 1980/81:92 239 verksamhetenoch individuella och smidiga lösningar av ansvarsfördelningsfrågorna borde blimöjliga. En fördelningsgrund som därvid på sikl kan komma alt bli vanlig är altlänsstyrelsen har ansvarel för tillsynen vid anläggningar där fortlöpandemätningar sker och hälsovårdsnämnderna vid övriga anläggningar. Härigenomskulle de bearbelningsmöjligheter av mätvärden som håller på att skapas inommiljövårdens informationssystem (Delprojekt ) utnyttjas på bästa sätt. 3.3.11 Länsstyrelseni : Behovet av ökade insatser för tillsyn inom miljöskyddsområdet har länge framhållits och ökade resurser har också tiUkommit. Ytterligare förstärkning av tillsynsverksamheten kan behövas i vissa län. Den av utredningen föreslagna utökningen av tillsynsorganen ge nom att även hälsovårdsnämnderna formellt skall ulöva tillsyn enligl miljö skyddslagen är i princip lämplig. Hälsovårdsnämnderna deltar redan i viss ut sträckning i tillsynsarbetet inom miljöskyddel. Deras resurser är dock be gränsade. För alt en överflyttning lill hälsovårdsnämnderna av tillsynsansvar enligl miljöskyddslagen skall medföra någon förbättring är del nödvändigl att hälsovårdsnämnderna har lillräckliga personella resurser och kunskaper/sakkunskap belräffande akluella tillsynsobjekt. inlefallet .--- Riskerna för all de nu begränsade resurserna för tillsyn .splittras äruppenbara och måste beaktas. Ett successivt överflyttande av fiUsynsuppgiftertill hälsovårdsnämnderna bör därför ske i den takt personella resurser ställslill förfogande. Formerna för della bör utredas (t. ex. delegering avlänsstyrelsen efler framställning från kommunen på liknande sätt som enligtnaturvårdslagen, vissa grupper av anläggningar och verksamheler). förslag skall som tillsynsorgan vid behov biståhälsovårdsnämnderna i deras tillsynsarbete och informera om delta. För attlänsstyrelsen skaU kunna fullgöra dessa uppgifter är del nödvändigl attlänsstyrelsen också får syssla med direki tiUsynsverksamhet för alt kunnabibehålla och utveckla sitl kunnande i väsenlliga avseenden. Detlabedömer vara angeläget även för att som besluts-och remissorgan i prövningsärenden skall kunna motsvara skäliga krav påkännedom om praktiska driftsförhållanden och resultat. bördärför även i fortsättningen ha lillsynsansvaret för vissa typer av anläggningar.Länsstyrelsen föreslår därför att tillsynen belräffande anläggningar somtillståndsprövats av koncessionsnämnden även skall utövas avlänsstyrelsen.