prop · G403183 · 1980-12-31 00:00:00 — Några av remissinstanserna anser atl de nya frågor som harlagits upp i rapporten bör föras in i planeringsprocessen redan före år 1982.Delta gäller bl.a. , , och kommuner samtlänsstyrelsen i . Tekniska högskolan i anser atl ambitionsnivåni rapporten är alltför låg och menar att åtgärder mäste komma lill ståndtidigare. anser atl de nu mest angelägnafrågorna rör planeringen av bebyggelsestrukturen och planeringen av tätorter,energiplanering i vidaste mening, anspråken på vattentillgångarna saml problemenmed den snabbt ökande försurningen av mark och . anseratt dessa frågor är så omfattande atl etl belydande arbete återstår innan dessafrågor kan få effekter i praktisk planering. menar förbundet att delär av betydelse för samhällsutvecklingen att dessa frågor redan nu successivtlas in i planeringsarbetet. De nya planeringsaspekterna är enligt förbundettill stor del resultatet av snabbi förändrade förutsättningar i samhällsutvecklingen.Av den anledningen bör inle införandet i riksplanearbetet uppfattas som börjanpå en ny planeringsomgång. Tvärtom är det väsentligt att det fortsatta arbetetfår en stark Prop.1980/81:183 74 koppling lill lidigare genomförd planering.Kommunförbundet menar vidare alt man nu måsle inriktaplaneringsansträngningarna mot atl lösa de svära resurshushållningsproblem somsamhällel står inför . Dessa mäste enligl förbundet prioriterasi diskussionen pä alla planeringsnivåer i samhället. Frågor som rörjordbruksmarken och fritidsbebyggelsen bör enligl förbundet inle dominera iframtiden. 2.6 Resurser för fortsatt arbete antal av remissinstanserna anser all resursfrågornaborde ha behandlats mer utförligt i rapporten. Det gäller statensnaturvårdsverk, slatskonlorel, högskolan i , ,, länsslyrelserna i , ,. Slockholms och , läns lundsting samlVästerås, , , , , , ,, . , , , , ,, , , , , och Salu kommuner. i Södermanlunds län menar att somutgångspunkl för beräkning av kostnaderna borde en uppskattning avarbetsvolymen av del vid olika myndigheter nedlagda arbetet göras.Karlstads kommun anser att de statliga kraven inneburit en senareläggning avangelägna kommunala planeringsinsalser. Kommunen framhåller att en ekonomiskplan för hur den fysiska riksplaneringen skall genomföras bör upprättas. understryker behovel av etl program för genomförandet av denfysiska riksplaneringen mol bakgrund av alt regeringen kräver slarkrestriktivitet när det gäller nya åtaganden. i länmenar atl del är ett krav atl länsstyrelsernas anslag inle minskas. Några remissinstanser pekar vidare pä alt ettresurstillskott är nödvändigt för atl arbeta med nya frågor i den fysiskariksplaneringen. Denna åsikt företräds av meteorologiska ochhydrologiska institut, , , statensplanverk, lantbruksnämnden i , länsstyrelserna i , Jönköpingsoch , t . t unci och Västeråskommuner. Västeråskommun framhåller särskill att utökade ambitioner endasi kan komma i frågainom de områden där planeringen kan resultera i reella kostnadsbesparingar. Flera remissinstanser - , statenslivsmedelsverk, byggforskningsrådet, länsstyrelserna I , ,, och , , , , ,, , , Väslerviks, Kumla, , Åre, Kristinehamnsoch kommuner. Prop.1980/81:183 75 och ~ anseratt ambitionsnivån för den fysiska riksplaneringens genomförande inte står iparitet med tillgängliga resurser, varken personellt eller ekonomiskl.Gislaveds kommun menar att det råder obalans i förhällandel mellan den fysiskariksplaneringens ambitioner och de resurser som avsälts för alt förverkligaplanerna. Några instanser anser att resurserna är mycket ojämntfördelade mellan landets kommuner. Bl.a. framhåller byggforskningsrådet ochSvenska kommunförbundel alt flertalet av kommuner har en mycket blygsamplaneringsapparat i relation lill de uppgifter som vilar på dem. Kommunförhundel understryker all kommunerna ställer sigbakom de grundläggande principerna för den fysiska riksplaneringen. Det ärenligt förbundet nödvändigl alt begränsa den fortsatta planeringensambitionsnivå. Kommunförbundel menar atl omdisposition av resurser från annankommunal planeringsverksamhet till arbete med den fysiska riksplaneringenmedför negaliva konsekvenser för bostadsförsörjningen och den kommunalaekonomin. i lån anser atl både med avseendepå kompetens och befogenhet är länsstyrelserna särskilt lämpade all överblickaskilda samhällsseklorer. underslryker all samarbele mellanlänsstyrelse och kommuner är av grundläggande betydelse i det fortsattariksplanearbetet. anser att en resursförstärkning är nödvändigför att tillgodose dessa behov. Eu 30-tal remissinstanser, däribland ett stort antalkommuner, anger närmare att del erfordras resurstillskott för fortsaU fysiskriksplanering främst i form av statliga bidrag för atl täcka ylleriigarepersonalförslärkningar och underlagsmaterial från expertis på andra nivåer.Östhammars kornmun anser exempelvis att ett villkor för fortsatt kommunaltrikspla-nearbele är avsevärda slatliga bidrag, dels i form av penningmedel,dels i form av insatser från sådan expertis som och de centralaverken förfogar över och som kommunen inte har. Ett 20-tal av remissinslanserna - statskontoret,jiskeristyrelsen, , statens industriverk, länsstyrelsernai , , och iGöteborg, lantbruksnämnderna i Skuruborgs, och , ,, och - redovisar närmare behovet av personaloch medel. Flerlalel instanser uppskattar att en personalförstärkning mellan enoch fyra personer är rimlig. Remissinstanserna understryker också au om dettaresurstillskott inle kan ges, kan den kommunala planeringsverksamheten inteutföras i samma ulslräckning som f. n. sker. Liknande synpunkler framförs avlantbruksnämnderna i , och och län.Statens naturvårdsverk beräknar att för alt klara invenleringsbehovet ochfortlöpande nalurresursräken-skaper för de naturresurser som verket anser sigha etl hushållningsansvar Prop.1980/81:183 76 för, krävs elt lotalt årligt ökat behov av 6-8 milj. kr.för det egna ansvarsområdet. Därutöver tillkommer koslnader för att kunnafullfölja verkets bevakningsansvar. Verket anför atl del genom omprioriteringarkan avdela ca 2 milj. kr. i samt lantbruksnämnderna iUppsala och anser att ökade resurser för den kommande vattenplaneringenblir nödvändig. Dessa bedömer dock att yllerligare resurser föranledda avövrig regional och planering inte skulle behövas. Om nuvarande detaljgransknings- ochlästsiällandeförtärande slopas bör enligt statskontorets mening delta följasupp och studeras så alt lämpliga omfördelningar kan göras. Liknande synpunklerframförs även av lantbruksnämnden i . Nägra av remissinslanserna, länsstyrelserna i Värmlundsoch Mulmöhus län samt , , , och Oskarshamnskommuner, anser alt knapphet på resurser leder till atl tidsplanen för fortsattarbete med den fysiska riksplaneringen bör utsträckas. a. anser Lidköpingskommun all del är nödvändigl med en senareläggning av planeringsskedet med tväär. föreslår en ytterligare förskjutning av tidsplanen. 3 Aktsamhet i landskapet 3.1 Hänsyn till naturvården m. m. inom jordbruket Del bör enligt rapporten övervägas om allmännahänsynsregler bör införas i jordbrukels lagstiftning som etl komplement lillnaturvårdslagen på motsvarande sätt som har sketl i skogsvårdslagen. Somexempel på hänsyn som borde kunna tas i jordbruket nämns i rapporten bevarandei rimlig omfattning av öppna diken, våtmarker, odlingsrösen och åkerholmar. Rapportens förslag om att överväga införande av hänsynsregleri jordbrukets lagstiftning kommenteras främst av företrädare för bevarande-och jordbruksintressen, av vissa högskolor saml av länsstyrelserna. Kommunematar endast i nägra fall upp frägan. Förslaget fär elt blandat mottagande.Myndigheter och organisationer som företräder bevarandeintressen, flerahögskolor och flertalet länsstyrelser som lar upp frägan tillstyrker förslaget.Myndigheter och organisationer som förelräder jordbruket är däremol som regelnegativa. Rapportens förslag tillstyrks uttryckligen av framför alltrlksuntikvurie-ämbetet, , ell 15-tul länsstyrelser samtSvenska . framhåller att det behövsen bestämmelse om generellt hänsynstagande för hela kulturmiljön, och att dettabör uppmärksammas vid en kommande översyn av kulturminnesvår- Prop.1980/81:183 77 Behovet av hänsyn till kulturmiljön böremellertid ocksä komma uttryck i sektoriagstiftningen för de areellanäringarna. En sädan hänsynsbestämmelse bör därför enligt ämbetet införas ijordbmkets lagstiftning i analogi med kravet på naturvårdshänsyn iskogsvårdslagen. Åven slutens naturvårdsverk anser atl hänsyn lill miljövårdensintressen från jordbmkets sida bör formuleras pä molsvarande sätt som i skogsvärdslagenmed föreskrifter. Verket föreslår atl della sker genom en komplettering avlagen om skötsel av jordbruksmark. Lånsstyrelsen i län understryker allde förändringar i odlingslandskapet som sker i ralionaliseringssyfle, t.ex.borttagande av åkerholmar och ändmoräner. utdikning av våtmarker m. m.påverkar landskapsbilden och kulturlandskapels karaktär, samt i vissa fallockså medför en utarmning av flora och fauna eftersom de aktuella områdena oftautgör refuger för många växter och ger skydd saml häcknings- och boplatser förolika djurarter. Den hänsynsregel som finns i I § naturvårdslagen är enligllänsstyrelsen så allmänt hällen atl den är svär all tillämpa i det enskildafallet. En hänsynsregel med tillämpningsföreskrifter molsvarande vad som finnsför skogsbruket, torde enligl ge etl bättre stöd för atlåstadkomma bättre hänsynslagande lill naturvården i jordbruket. Länsstyrelseni län framhåller all borttagandet av odlingshinder i jordbrukslandskapetinnebär atl fömtsättningarna för del ursprungliga växt- och djurlivetförsvinner. Från vetenskaplig naturvårdssynpunkl är detta elt allvarligareproblem än igen-växningen. Därför anser länsslyrelsen alt det kan ifrågasättasom inle jordbruket bör åläggas visst hänsynslagande till naturvärden i likhetmed skogsbruket. som också är positiv till atl enhänsynsregel införs, menar att denna inle bara bör tillgodose naturvårdensintressen ulan också kulturminnesvårdens. I den män det föreligger konfliktmellan de hänsynstaganden som föresläs i rapporten och gällandejordbrukspolitik, anser att de jordbrukspolitiska målsättningarnabör ändras. Det är enligt rimligt atl jordbrukspolitiken inrymmerproduktionsmål där del finns utrymme för skäliga hänsynstaganden till andraintressen. understryker alt i vissa delar avlandel minskar jordbrukslandskapets mångformighet snabbi genom derationaliseringar som vidtas. Föreningen anser att en hänsynsregel förjordbruket, på samma sätt som för skogsbruket i skogsvårdslagen, skulle varatill stor nytta som ett komplement till naturvårdslagens hänsyns- ochsamrådsregler. Rapportens förslag om hånsynsregler avstyrks av främsllantbruksslyrelsen och elt lO-lal lantbruksnämnder, iNorrbollens lön samt och Sverigesskogsägarejöreningars riksjörbund. Luntbruksstyrelsen menar altodlingslandskapet förändras med ändrade brukningsformer ochrationaliseringar i de areella näringarna. Också kommer det enligtslyrelsen alt finnas behov av förändringar. Åven om nya produktionsmetoderinförs, torde enligt Prop.1980/81:183 78 styrelsen rationellt lantbruk väl gå att förena mednaturvårdens, kulturminnesvårdens och det rörliga friluflslivels intressen.Konflikter mellan lantbmket och bevarandeintressenti kan bäsl undvikas genometl utökat samråd och en utökad information mellan ansvariga myndigheler ochmellan myndigheter och brukare. Det finns därför enligt lantbruksstyrelseninget behov av hänsynsregler i jordbrukslagstiftningen. iNorrbottens län menar all de ekonomiska marginalerna för jordbruket i länel ärstarkt begränsade jämförl med i slättbygderna. Nägra merkostnader betingade avbevarandeiniressen torde därför inle kunna medges, varför finnerdet olämpligt att införa generella begränsningar på det sätl som rapportenföreslår. Länsslyrelsen menar dock alt för vissa områden i landet kan särskildahänsynsregler behöva slällas upp. 1 den mån man vill bevara vissa typer avkultur- eller odlingslandskap bör della emellertid ske genom aktiva insalsermed särskilda medel. och avvisar på del bestämdaste införandel avhänsynsregler. Det är tvärtom så atl vissa hänsynsregler i gällandelagstiftning bör ses över dä de mera innebär ell onödigt och tidsödandebyråkratiskt krångel än fyller något verkligt behov och således motverkar de intressende vill skydda, hävdar förbunden. 1 den mån det erfordras nägon speciell hänsynlill andra inlressen vid lantbrukels verksamhet bör detla åstadkommas genomstimulansålgäider. Förbunden anser atl naturvårdslagen innehållermöjligheter alt trygga den vetenskapliga naturvårdens och friluftslivelsinlressen. Att införa ytteriigare hänsynsregler anser man inle varameningsfullt. 3.2 Hänsyn till naturvården i skogsområden av lokaltintre.sse I rapporten påpekas alt det är av betydelse för kommunernasmöjligheler aU påverka tillämpningen av skogsvärdslagen attskogsvårdsstyrelsen samråder med kommunen i skogsbruksfrägor av särskild viklmed hänsyn lill de lokala förhållandena. Kommunernas översiktliga planer börenligt rapporten kunna utgöra underlag för bedömningar av för vilka områdensådant samråd bör ske. I regeringens proposition med redovisning avplaneringsskedet i den fysiska riksplaneringen (prop. 1978/79:213) framhållsatt det är angelägel att kommunerna vidareutvecklar sina kommunöversikter ochmarkanvändningsplaner så att de i ökad utsträckning kan ge underiag förtillämpningen av hänsyns- och samrädsreglerna i skogsvårdslagen ochnaturvärdslagen. Rapporten innehåller inga förslag till nya åtgärder utanrefererar endasi lill redan lidigare genomförda lagändringar ochpropositionsultalanden. Relativt många remissinsianser lämnar dock kommentarer. Flera remissinsianser framhåller vikten av att kommunernautvecklar sina fysiska planer som underiag för skogsvårdsstyrelsernas samråd iskogsbruksfrågor av särskild vikl med hänsyn lill de lokala förhållandena. 1980/81:183 79 Kommentarer med den inriktningen framförs av bl.a.skogsstyrelsen och flera skogsvårdsstyrelser, slutens nuturvårdsverk,länsstyrelsernu i Söder-munlands, och lån saml ett puruv . Således delar uppfattningen atlkommunernas planer bör vidareutvecklas sä all lämpliga områden för samrådmellan kommun och skogsvårdsslyrelse i skogsbruksfrågor av särskild vikl medhänsyn till de lokala förhållanden ska kunna avgränsas. haren liknande uppfattning. i lån framhåller altavgränsningen av områden bör ske i samråd med skogsvårdsstyrelserna för att fåöverensstämmelse med skogsvårdslagens hänsynsregler och ge tillfälle atldiskutera reglernas tillämpning. Bland de övriga frågor som tas upp kan nämnas atlskogsvårdsstyrelsen i anser att kommunöversikterna är förgrova och allmänt hållna för att kunna ge underlag för tillämpningen avskogsvärdslagen. Mera detaljerade planer behöver enligt styrelsen upprättas.Länsstyrelsen i hävdar att det krävs noggrannareinvenleringsunderlag än som finns f. n., för all kommunernas planer ska kunnaulvecklas lill underlag för samråd i skogsbruksfrågor. 3.3 Hänsyn till faunan i fysisk planering I rapporten framhålls all hänsynstagandet till faunan iden fysiska planeringen bör förbättras. Det är en uppgift för naturvårdsverketatt i samråd med planverket ange hur detta bör ske. Särskill väsenlligl är detenligt rapporten att beakta behovet av skydd för hotade arter och vård ochskydd av för faunan särskilt belydelsefulla områden. Rapportens förslag om förstärkt hänsynstagande lill faunani fysisk planering kommenteras främsl av några centrala verk och vissalänsstyrelser. Förslagel får etl i huvudsak positivt mottagande. Ingenremissinstans ifrågasätter behovet av ökat hänsynstagande. Att större hänsyn bör tas till faunan i fysisk planeringframhålls uttryckligen i yttranden från slutens nalurvärdsverk,länsstyrelserna i Slockholms och samt kommun. underslryker behovet av ökat hänsynstagande i bl.a. denkommunala planeringen. Verket avser att utarbeta råd och riktlinjer för hurfaunaaspekten ska kunna beaktas. kommun framhåller att del är angelägetatl och annan lagstiftning på motsvarande sätt somskogsvårdslagen anger regler för hur faunan ska beaktas vid bl. Förslaget att i samråd med planverket börange hur hänsynstagandet kan förbättras, lämnas ulan erinran av flertaletremissinstanser. i anser dock att frågan bäsl lösesinom ramen för naturvårds- och miljöskyddslagslifiningen. i Älvsborgslän anser atl den bristande hänsynen lill faunan i fysisk planering beror bl.a.på aU erforderiig kunskap saknas om faunans utbredning och livsmiljökrav. Prop.1980/81:183 80 Bland övriga kommentarer kan nämnas att lantbruksslyrelsenifrågasätter om frågan om hänsynstagande lill faunan bör behandlas inom denfysiska riksplaneringen. 3.4 Användning av kemiska bekämpningsmedel 1 rapporten framhålls att användningen av kemiska medel ijordbruket för bekämpning av ogräs, insekter och svampar har ökal starkt underefterkrigstiden. har användningen av bekämpningsmedeldock legal på en nivå. Vidare har de giftigaste preparaten förbjudils.Användningen av kemiska bekämpningsmedel leder som regel lill alt även djur ochväxter som inle är skadliga för jordbruket bekämpas. Frän naturvårdssynpunklbör därför enligl rapporten användningen av kemiska bekämpningsmedel undvikas.Åven för jordbruket kan de kemiska bekämpningsmedlen få ogynnsamma effektergenom att markens organismer kan påverkas så att produktionsförmågan försämras.Lantbruksuniversitetet och har upprättat ett forskningsprogramrörande konsekvenserna av användningen av kemiska bekämpningsmedel. Delankommer enligt rapporten på de myndigheter som har ansvaret för jordbruketoch miljövården att föreslå lämpliga ålgärder för alt komma till rätta med deproblem som förorsakas av användningen av kemiska bekämpningsmedel ijordbruket. I flera yttranden understryks det angelägna i atlanvändningen av kemiska bekämpningsmedel inom jord- och skogsbruket minskas.Uppfattningarna skiftar dock om vilken grad av restriktivitet som i praktikenbör gälla. Vissa remissinstanser, bl.a. luntbruksstyrelsen. har valt atl intebehandla frågan med hänsyn lill den pågående utredningen om användning avkemiska medel inom jord- och skogsbruket. Rapportens förslag stöds i allt väsenlligt i yttrandenfrån Kungl. , , iKronobergs län, och Tingsiyds kommuner. läns landstingsamt fåltbiologiska ungdomsförening. vetenskupsukademien anserall jordbrukels användning av peslicider pä sikt bör nedbringas till ettminimum, med hänsyn till den ständiga påverkan av den biologiska balansen somligger nära lill hands genom alt markarealen besprutas ärligen eller medenstaka års mellanrum, och alt besprulningen drabbar inte endast de organismersom bekämpningen avser utan får konsekvenser även för växt- och djurlivet iövrigt. .Alla möjligheter att nedbringa kemikaliebehovet genom ändradeväxtföljder och utveckling av mer resistenta sorter måste enligl tastillvara. delar också rapportens uppfattning altanvändningen av kemiska bekämpningsmedel bör begränsas eller undvikas. Detsenare gäller särskill svårnedbrytbara ämnen och ämnen med dålig selektivitet.När det gäller åtgärder för att komma lill rätta med problem i samband medkemikalieanvändning. Prop.1980/81:183 81 avvaktar verket förslaget från ulredningen om användningenav kemiska medel inom jord- och skogsbruket. i länanser det orealistiskt att helt avstå från användning av kemiska bekämpningsmedelinom jordbmket, men anser aU användningen bör kunna nedbringas väsentligt.Rådgivning och forskning på området anser styrelsen vara viktigt. Övervägande negativt till rapportens förslag är främstSveriges industriförbund, som anser det orealistiskt att hävda atl kemiskabekämpningsmedel bör undvikas och pekar på de enligt förbundet avsevärdakoslnadsökningar som skulle drabba jordbruket och därmed samhället i storl omanvändningen av bekämpningsmedel förbjöds. Förbundet menar att denuppmärksamhet som bekämpningsmedlen fått i den allmänna debatten torde borgaför att jordbruket så långt möjligt undviker mindre lämpliga medel och att deövriga används med försiktighet. 4 Skydd av resurser för areell produktion 4.1 Resurser för jordbruk 4.1.1 Riktlinjer till skydd för jordbruksmurken Rapporten innehåller inle några nya förslag när det gällerriktlinjer för hushållning med jordbruksmarken. I stället hänvisas tillgällande riktlinjer. Många kommentarer finns dock kring gällande riktlinjer.Vissa remissinstanser uttrycker exempelvis fillfredsställelse över denskärpning av skyddet för jordbruksmarken som skeU i och med den nyajordbrukspolitiken och prop. 1978/79:213 Redovisning av planeringsskedet i denfysiska riksplaneringen. Betydligt fler, främst kommuner, är dock kriliska motriktlinjerna för att de är svåra att tillämpa eller inte medger goda lösningarför samhällsutbyggnaden. När det gäller riktlinjernas utformning anser flerainslanser att de är olämpligt utformade eller svåra all lillämpa. Länsstyrelseni anser säledes att tillämpningen är svär och kräver storakommunala utredningsinsatser. i län menar att en strikttillämpning av riktlinjerna inte är möjlig eftersom det skulle leda till eUlotalt stopp för alla intressenters krav på markresurser för expansion.Liknande åsikter framförs av i samt ,, och Gotlunds kommuner, vilka alla underslryker behovel aven nyanserad tolkning av riktlinjerna till skydd för jordbruksmarken.Jönköpings kommun framhåller alt del visat sig svärl atl finna mark för enlälortsulbyggnad som även är ekonomiskt genomförbar. Ösiru Göinge, Orusts ochBergs kommuner anser att det behövs ett förtydligande av begreppetbrukningsvärd jordbruksmark. och kommuner anser att degällande riktlinjerna bör ersättas med de som tidigare gällde för högvärdigjordbruksmark. 6 1980/81. I saml Nr 183 Prop.1980/81:183 82 Några remissinstanser anser atl viss jordbruksmark börkunna fä utnyttjas för bebyggelse om det samlidigl går alt ersätta dennajordbruksmark med annan mark som ulnylljas för produktion avjordbruksprodukter. i framhåller t. ex. atl vidsludier av tätorts-expansion contra jordbruksmark kan i vissa fall ävenmöjligheten alt bryta ny jordbruksmark tas upp som en alternativ lösning.Länsstyrelsen i anser all om vinslen av att få använda vissåkermark för bebyggelse kan användas för att återföra tidigare nedlagd åker iproduktion genom t. ex. markavvatlning, täckdikning m. m., så börbebyggelseexploateringen kunna accepteras. I riksplaneperspektiv skulle enligllänsstyrelsen en avgift kunna läggas på åkerexploatering, vilken sedananvändes för att främja jordbruket i områden där del är regionalpolitisktsärskill angeläget. i anser atteftersom det finns stora arealer av outnyttjad jordbruksmark och möjlighetertill nyodling bör jordbruksmark kunna få användas för andra ändamål när andrasamhällsinlressen kräver delta. En del remissinsianser lämnar uttryckliga positivakommentarer om riktlinjerna. i menar attbetydande framsteg har gjorts för att i ökad utsträckning lokaliserasamhällsutbyggnaden lill andra markområden än åker. i Örebrolän ser med tillfredsställelse på beslutet alt skärpa kraven vid ianspråktagandeav för andra ändamål än jordbruk. Del innebär enligt nämnden altjordbruksnäringen fortsättningsvis bättre kan hävda sina intressen. ,och kommuner stöder riktlinjerna. ochSveriges skogsägareföreningars riksförbund uttrycker tillfredsställelse medarbelel att skydda jordbruksintressena. Man pekar dock på alt riktlinjernabara gäller bebyggelse, och önskar atl samma regler skulle gälla även för andrainlressen. 4.1.2 Bevarunde av jordbruksmarkens produktionsförmåga I rapporten hävdas all del finns tecken som tyder på attjordbruksmarkens förmåga och lämplighet för livsmedelsproduktion är på väg atlförsämras som följd av bl.a. tillförsel av tungmetaller, användning av lungajordbruksmaskiner, ensidig stråsädesodling och bruk av kemiska bekämpningsmedel.Därför är det enligt rapporten viktigt atl fortlöpande följa ulvecklingen föralt i lid kunna överväga behovel av åtgärder för all slå vakt omjordbruksmarkens förmåga till biologisk produktion. Det ankommer enligtrapporten pä de myndigheter som har ansvaret för jordbruket och miljövården attgöra detla.