prop · G403130 · 1980-12-31 00:00:00 — STU:suppgifter torde med andra ord vara atl bedriva någon sorts förmedlings- ochmäklarverksamhei för innovatörer, att hjälpa dem med att upprättamarknadskonlalter och atl engagera entreprenörer. Denna verksamhet borde äveninkludera produktionsanpassningsfasen. 1980/81:130 244 SUFdelar uppfattningen att innovationsfrågorna måste behandlas på ett annal sättän vad som framgår av anslagsframslällnigen. STU måste i högre grad än f. n.koncentrera sina resurser till att förverkliga innovationer genom att ökastödel till enskilda uppfinnare eller grupper av innovatörer. STU måste vidaregöra sin personal mer lyhörd för den känshga situation som de fria uppfinnarnabefinner sig i. De framtida innovatörerna får inte bli ännu mer tveksamma ellernegativa till att vända sig till STU med sina bästa uppfinningar. Statskontoretframför atl del är svårt för enskilda innovatörer och mindre företag alt fä enöverblick över de stödorgan utöver STU som kan lämna bidrag forskning ochutvecklingsarbete. Det vore därför önskvärt att STU kunde fungera somförmedlande länk mellan bidragssökande och sådana organ. Omnyttan i sammanhanget av de regionala utvecklingsfonderna råder delademeningar. Industrifonden hävdar att det i praktiken har visat sig all fondernainte är lika skickliga som STU i att bedöma nya projekt ulan hellre satsar pämodifieringar av befintliga produkter eller etableringar i nya regioner med påmarknaden redan existerande produkter. AMS noterar med tillfredsställelse altSTU har etablerat samarbetsgrupper med utvecklingsfonderna i samtliga län. TCOser med tillfredsställelse att ett särskilt program för arbelstagarinilieradeprojekt har kommit igång. Detta är enligt TCO en ny, konslmktiv och angelägenriktning i STU:s stödverksamhet. IVA tillstyrker också insatser på dettaområde. De arbetstagareinitierade projekten måste dock enligl IVA:s mening tålasamma granskning som övriga teknisk-vetenskapliga projekt. Denna uppfattningger också uttryck för. anser att programmet Kunskapsutveckling är av sådanvikt att det bör ges ökade resurser. Nämnden lämnar ocksä förslag till nyasatsningar. Vidare noterar med tillfredsställelse att STU ämnarprioritera långsiktig kunskaps- och kompetensuppbyggnad framför slöd tillutvecklingsarbete eftersom det för sådant arbete finns andrafinansieringskällor vid sidan av STU. LiTHframhåller att ramprogramformen har inneburit en efterlängtad möjlighet tilllångsiktig planering av forskningen vid högskolorna. CTH påpekar emellertid atttrots att ramprogrammen har många fördelar så leder den arbetsformen ofta tungrodd administration. 1980/81:130 245 hällervidare atl varken volym eller innehåll av ramprogrammen närmare harpresenterats i STU:s anslagsframställning. CTH anser sig därför inte ha nägonmöjlighet att yttra sig kring dessa frågor. Denna uppfattning delas av FOA. FOAfinner det svårt atl ur anslagsframställningen utläsa hur stor del av debegärda anslagen som redan är intecknade på grund av tidigare åtaganden resp.hur "fria pengar" fördelar sig pä olika program. Enligl FOA går delinte heller att bedöma hur resultat fortplantas mellan olika program ochprogramdelar. UHÄ anser att en störreandel av STU:s medel för kunskapsuppbyggnad bör hållas utanför ramprogrammenoch i stället utnyttjas för projektförslag utanför dessa program. Ett flertalremissinstanser, i synnerhet universiteten och de tekniska högskolorna, anseratt forskarna själva bäst kan bedöma och identifiera nya viktigaforskningsområden. Mol denna uppfattning vänder sig Industrifonden med skärpaoch påpekar atl eftersom forskares främst mål ofta är den egna meriteringen såär de i allmänhet mycket lite intresserade av den kommersiella eller praktiskatillämpningen av sina forskningsresultat. Fonden finner det föga förvånande altde projekt som drivs vid universitet och högskolor i allmänhet omfattas av etlganska ljumt intresse frän industrins sida. Ur industrins synvinkel fär manenligt fonden ofta fel kunskaper på fel plats. Ansatserna till att låtaindustrins prioriteringar styra störte delen av den kunskapsutveckling som STUfinansierar är enligt Industrifonden fortfarande otillräckliga. STU:s förslag att fäinrätta särskilda forskartjänster inom områden där de behövs för att snabbtkunna bygga upp forskningsresurser och kompelens tillstyrks av samtligaremissinstanser som uttalat sig i frägan, bl.a. NFR, IVA och Industriförbundet.UHÄ finner det lämpligl atl formen för sädana tjänster samordnas med vadforskningssamverkanskommittén (FOSAM) och lärartjänsteutredningen föreslår. Synpunkternapå den kollektiva forskningen är övervägande positiva. CTH finner arbetsformensom sådan viklig och konsumeniverkel påpekar alt den kollekliva forskningen påsenare tid i allt högre grad är motiverad lika myckel av ett allmäntsamhällsintresse som av industrins intresse. finner det ocksåhelt riktigt atl sektormyndighelerna fär en mer aktiv roll inom sinaansvarsområden när del gäller kollektiv forskning. CTH finner del svårt förvissa forskargrupper att konkurrera med de kollektiva forskningsprogrammen ochanser ocksä all satsningarna på del trätekniska området förefaller vara förkraftiga i förhällande lill de forskningsresurser som finns tillgängligatotalt. Beträffande träforskning framhåller SP att det är viktigt att denverksamhel och de resurser som finns vid SP beaktas vid pågåenderesursuppbyggnad och samordningsarbete. 1980/81:130 246 IVAtillstyrker STU:s förslag till oförändrad total omfattning av den kollekfivaforskningen . SAMKO anser emellertid att detav anslagsframställningen inte framgår vilka beräkningar som ligger bakomSTU:s bedömning. SAMKO påpekar att den pågående utvärderingen av de kollektivaforskningsinstituten kommer atl ha ett stort värde vid bedömningen avinstitutens framtida inriktning. Eftersom endast fyra institut hittillsutvärderats kan dock inte detta utgöra en grund för bedömning av del totalabehovet av kollektiv forskning. ar stödet lill kollektiv forskning en av de effektivastevägarna att med selektiva medel stimulera teknisk utveckling och därmedkonkurrensförmåga i företagen. Förbundet anser atl STU bör öka sina insatser itakt med företagen även om detla skulle innebära att andelen stöd tillkollektiv forskning ökar. SSPAbetonar särskilt betydelsen av alt de ingångna avtalen omskeppsteknisk- och sjöfartsteknisk forskning föriängs och ytteriigare förstärks. UHÄoch CTH finner STU:s program för imernationell kontaktverksamhet synneriigenviktigt och understryker värdet av att det internalionella utbytetintensifieras. Ett brett internationellt kontaktnät är nämligen enligt CTH enabsolut nödvändighet för elt land som . Atlachéverksamheten utgörenligl IVA en för värdefull ullands-inriktad kontakt- ochinformationsförmedling. IVA anser dock alt den bör kompletteras med möjlighetertill ylleriigare specialiserad och kvalificerad informationsöverföring. När delgäller alt stimulera personkontakter mellan svensk och utländsk forskningföreslår en generös tillgång på stipendier som en naturiigväg till detta mäl. Finansering av mer stadigvarande engagemang i utländskaforskningsprojekl bör också komma i fråga, även vid sidan av formaliseradsamverkan som mellanstalliga avtal om tekniskt och vetenskapligt utbyte. Beträffandedelprogrammet Teknikupphandling delar Spri STU:s syn pä teknikupphandling somett intressant och verksamt medel för alt stimulera behovsdefinition inomvärden samt produktutveckling inom svensk industri. Spri framhåller dock attteknikupphandling bör ses som etl av flera hjälpmedel med vilka önskadeprodukter kan tas fram. Industriförbundetframhåller att STU har belydelsefulla uppgifter när det gällerteknikupphandling. För atl få de önskvärda stimulanseffekterna i induslrinkrävs det dock enligt förbundel mer omfattande ätgärder än f. n. Prop.1980/81:130 247 (B 1978:05) tillkallades med stöd av regeringens bemyndigande den 14 september1978 för att utforma förslag till åtgärder vid beskaltningen för att främjaforsknings- och utvecklingsinsatser. Kommitténavlämnade betänkandel (Ds B 1980:1) Stimulans av forskning ochutveckling, innehållande ulredning och diskussion av det nuvarande särskildaforskningsavdraget och förslag till nytt generellt verkande syslem för attstimulera förelagens forsknings- och utvecklingsinsatser. En sammanfattning avbetänkandet med redogörelse för nuvarande ordning redovisas i det följande. Argumentför stimulans av forskning och utveckling i industrin och former härför Huvuddelenav den tekniska forsknings- och utvecklingsverksamheten i bedrivs avindustrin. Enligt SCB;s forskningsstatistik uppgick kostnaden förforskning och utveckling (FoU) inom företagen till ca 4 150 milj. kr.Verksamhelen torde öka i omfattning med per är i reala termer. I egenskap av litet landhar tvingats avstå från att konkurrera på vissa av de mestresurskrävande områdena. Med denna inskränkning upprätthåller vårt landemellertid ambitionen att konkurrera på elt stort fäh. Vi har därvid tillbetydande del att tävla med stora länder som har en högt utvecklad teknologi.Framgång härvidlag är en oundgänglig förutsätlning för att våra reallöner ochvår levnadsnivå skall kunna hävdas i förhällande till konkurrentländernas. För att fä tillräckligtstora serier är svenska företag generellt sett mer beroende av att kunnaexportera sina produkter än förelagen i de stora länderna. Även om företagenlyckas uppnå en betydande export måsle de ofta ändå arbeta med mindre serier änvad konkurrenterna behöver göra. Dessa villkor för den svenska företagsamheten medförall det är nödvändigl att stora ansträngningar görs för att höja värteknologiska nivå om vi skall kunna konkurrera framgångsrikt utan atteftersätta kravet pä goda reallöner och hög levnadsnivå. Den nuvarande realaökningen av FoU-verksamhelen inom industrin på kan inte ansestillräcklig för att svara mot behoven. Ivåra konkurrentländer - även i de stora länderna - vidtar staten åtgärder avskiftande slag för att stimulera FoU-verksamheten. Mot bakgrund av detlidigare sagda synes det därför ofrånkomligt all även hos oss Prop.1980/81:130 248 FoU-verksamheteninom industrin stimuleras genom insatser av det allmänna. Såsker också, såväl genom generellt verkande åtgärder som genom stödåtgärder avselektiv natur. De generellt verkande åtgärderna har f. n. formen av ettsärskilt avdrag vid statstaxeringen. Selektivt stöd - villkorade bidrag ellerlån utan krav på bankmässig säkerhet m. m. - lämnnas av styrelsen för lekniskutveckling (STU), den s. k. industrifonden och de regionala utvecklingsfonderna.Till de selekliva stödåtgärderna kan ocksä räknas offentlig upphandling medinnehåll av ny svensk teknik. I tabell 1 lämnas en översiktlig jämförelse av denämnda metoderna för stimulans av FoU och korta kommentarer i anslutning därtill. Påden senaste liden har skelt en enligt vår mening värdefull förstärkning av deselekliva stödåtgärderna såvitt avser bidrag och lån. Kommittén anser dellämpligt att gradvis ytterligare steg tas på denna väg. Kommittén konstateraralt den offentliga teknikupphandlingen tyvärr föriorat i belydelse under1970-talet jämfört med förhållandena . Kommittén anserdet önskvärt att denna stimulansmetod kommer till ökad användning. Det generellt verkandesystemet - det särskilda avdraget - har varit oförändrat sedan det infördes år1973. har emellertid framförts önskemål om en förstärkning ävenav denna stimulansform i motioner i från olika partier. För atl en så säker ochbred stimulansverkan som möjligt skall erhållas är del enligt kommillénsuppfattning lämpligt atl ordningen med såväl ett generellt verkande system somselektiva stödåtgärder behälls. Förstärkningarna i fråga om åtgärder av typenbidrag och lån bör följas av en förstärkning även av del generellt verkandesystemet. Detsärskilda forskningsavdraget vid statsbeskallning infördes är 1973.Forskningsavdraget har provisorisk natur. Det är tillämpligt på skattskyldigasom bedriver industriell tillverkning och som (sedermeraförlängt till 1981) har kostnader för FoU-arbete. Detsärskilda forskningsavdraget består av elt basavdrag och ett ökningsavdrag.Basavdragel utgör av ett på visst sätt fastställt underiag. Detta underlagavser förhållandena under ell kalenderår. Ökningsavdraget utgår av denökning av underlaget för basavdrag som skett mellan två kalenderår. 1underlaget för basavdraget ingär bl.a. lönekostnader för anställda som tillövervägande del utfört FoU-arbete samt kostnader för förvärv av FoU-resultat.I syfte alt få en neutral behandling av interna och externa kostnader räknaslönerna om med faktorn 5/3. Bidrag och kostnader som avser FoU-arbete iutlandet och som sammanlagt överstiger . fär räknas in i underlaget endast-omregeringen medger det. Prop.1980/81:130 249 Enutgångspunkt för utredningsarbetet har enligt direktiven varit att del ärangeläget att stimulera företagens FoU-arbete genom generella ätgärder påskatteområdet även efter del att de provisoriska bestämmelserna upphört attverka. Vår uppgift har bestått i att utforma förslag till sådana ålgärder. Kommitténsöverväganden och förslag har sammanfattats på följande sätt. Delföreslagna systemet avser - i likhet med vad som gäller enligt del nuvarande,provisoriska systemet teknisk och naturvetenskaplig FoU-verksamhet hosindustriföretagen. Dennuvarande anknytningen av underlaget för beräkningen av stimulansen tillkalenderår föreslår kommittén skall ersättas av en anknytning företagetsräkenskapsår. Somredan nämnts beaktas vid beräkningen av underlaget för det särskilda avdragetendasi kostnader för personal som till övervägande del utfört FoU-arbete. Medhänsyn främst lill att denna begränsning i praktiken verkar till nackdel förmindre företag föreslår vi atl den ersätls av elt krav på att den anställdetill minst en fjärdedel skall ha sysslat med FoU-verksamhet. Kommitténföreslår att lönekostnaderna skall räknas om med faktorn 2,5 i stället för 5/3innan de tillförs beräkningsunderlaget. Förslaget innebär att omräkningsfaktornanpassas till den rådande genomsnittliga relationen mellan lönekostnader ochlolalkostnader för FoU-verkamhet inom det egna företaget. Någonsärbehandling av kostnader avseende FoU-verksamhet i utlandet anser kommitténinte längre erforderlig. Iövrigt överensstämmer beräkningsunderlaget enligt kommitténs förslag ihuvudsak med vad som gäller i det nuvarande, provisoriska systemet. Enligldet provisoriska systemet tillgodoförs företagen stimulansen i form av enskatteminskning. Denna uppkommer genom atl företagen vid den statligataxeringen får dra av vissa procentuella andelar av underlaget för basavdrageloch för ökningsavdraget frän vinsten innan skatten beräknas. Systemethar den olägenheten att stimulansen bara lämnas till förelag som visarskattemässig vinst. Olängenheten mildras i viss män av möjligheten Ullförlustavdrag för elt senare beskattningsår då företaget har överskott vidlaxeringen. Nuvärdet av en framtida oviss skatteminskning torde dock iallmänhet vara avsevärt mindre än det nominella beloppet. Dessutom får det anses vara en nackdel atl det tidsmässigasambandet mellan forskningsinsatsen och lillgodoförandet av stimulansen blirsvagt. 1980/81:130 250 uppfattning är det angeläget alt stimulansen blir lika effektiv ifråga om företag som inte har laxeringsmässig vinst som för övriga förelag. Ellframlida system bör därför utformas så alt stimulansen blir oberoende avvinstsiluationen för företaget. Mot denna bakgrund -och med tanke pä att ävenetl kombinerat avdrag- och bidragssystem av lypinvesteringsavdrag/invesleringsbidrag är behäftat med flera nackdelar -föreslär kommittén atl lillgodoförandet av stimulansen i det nya systemetskall ske i form av direkta utbetalningar. Kommitténnämner i della sammanhang också följande. Det har gjorts gällande atl självaformen för lillgodoförandet av den nuvarande stimulansen avdrag vidbeskattningen - bidrar till atl den i otillräcklig utsträckning beaktas vidplaneringsarbetet inom förelagen. Förklaringen härtill skulle vara den attstimulansen uppfattas som en renodlad skattefråga, och många förelag ärobenängna att anlägga skattemässiga synpunkter vid budgetarbetet - skattefrågoranses ofta inom företagen vara hänförliga till bokslutsarbetet. Om dennauppfattning är riklig borde enligt kommitténs bedömning förslås attstimulanseffekten förbättras om lillgodoförandet sker i annan form än genom ettavdrag vid taxeringen eller från den uträknade skatten. Frände nämnda utgångspunkterna vore del möjligt all konstruera en ordning förbeslut om FoU-stimulans och utbetalning av slimulansbelopp hell utan anknytningtill beskattningsväsendet. Uppgifterna skulle t.ex. kunna anförtros något statligtverk eller en särskill inrättad nämnd e.d. uppfattning har emellertid uppgiften att fastställa underlaget förberäkningen av stimulansen en naturlig anknytning till taxeringsarbetet.Underlaget utgörs ju av kostnader som är avdragsgilla vid beskattningen. direkt tillgäng till räkenskapshandlingarna för rörelsen.Inom taxeringen finns det utvecklade mtiner för revision och annan kontroll.Nämnas kan också alt del inom taxeringsväsendet finns en väl utbyggd bevakningav det allmännas rätt. Kommittén framhåller dessutom atl fömtsättningarna förelt effektivt och kompetent arbete hos taxeringsnämnderna förbättratsgenom den s. k. RS-reformen. Inom ramen för reformen har ocksä beslut fattalsom utvidgningar av taxeringsnämndernas beslutsområde. Kommitténanser med hänsyn till vad som anförts all anknytningen lill beskattningen börbehällas såtillvida att taxeringsnämnden även inom det av kommittén föreslagnasystemet bör vara beslutsmyndighet. Däremotkan anknytningen upplösas såvitt avser lillgodoförandet av beslutatstimulansbelopp. Vad som förloras genom en sådan ålgärd är närmast utomtillgången etablerade rutiner - möjligheten till kvittning mot kvarståendeskatt. A andra sidan hör lill bilden atl denna möjlighet saknas även i frågaom andra statliga stöd- och stimulansformer, t. ex. investeringsbidraget förinvenlarieanskaffning. Mot bakgrund härav anser inle kommittén att ett bortfallav möjligheten till kvittning mot kvarstående 1980/81:130 251 skattkan betraktas som nägon allvarligare olägenhet. Del kan nämnas att vidutbetalning i särskild ordning utmätning kan ske för reslförda skatter m.m. Kommitténföreslår på grund av det sagda alt av taxeringsnämnden beslutat stimulansbeloppskall betalas ut i särskild ordning. Utbetalning bör ombesörjas avlänsslyrelsen. Kommitténhar bedömt stimulanseffekten av det provisoriska systemet som relativtbegränsad. Skälet härför anser kommittén främsl vara dels att inslaget avsärskilt stöd för ökade FoU-insatser är alltför litet, dels atl det lotala stödsom det särskilda avdraget medför ligger pä en tämligen låg nivå. Närman i företagen överväger förslag och uppslag till nya projekt är den centralafrågan vilka ytterligare intäkter och koslnader som projektet kan anlastillföra respektive belasta företaget med. Med hänsyn härtill finns detanledning att förmoda att en påtaglig lättnad i kostnaderna för nya projekt ärägnad att öka förelagens benägenhet att satsa pä sädana. All utbyggnad av forskningsresursernai företagen sker visserligen inle med anledning av konkreta projekt. Oftaställs förelagsledningarna inför problemel huruvida forskningsavdelningen börtillföras ökade resurser för att allmänt upprätthålla eller utveckla företagetstekniska nivä. Det förefaller sannolikt atl även i sädana situationer ätgärdersom är särskilt inriktade på att minska kostnaderna för en utökning avforskningen är ett verksami medel för alt stimulera till ökade FoU-insatser. Eltsystem med inslag av ökningsstöd fär vidare den effekten att ett förelagrelaUvt sett fär störte bidrag till de totala FoU-kostnaderna ju högre takten för ökningen av FoU-kostnaderna är. Denna effektborde utgöra ett incitament för företagen alt långsiktigt sträva mot en godtillväxttakt avseende FoU-arbetel. Medhänsyn till det anförda anser kommittén atl inslaget av ökningsstöd i eltframlida syslem bör väsentligt ökas i förhållande lill vad som gäller i detprovisoriska systemet. Alt gå över till ett system med enbart ökningsstödskulle däremot enligt kommitténs uppfattning föra alltför långl. Med en sådanordning skulle förelag vars koslnader för FoU ligger stilla eller går tillbakainte fä nägot stöd alls, trots att sådana företag inte sällan torde ha ett särskiltbehov härav. Företagen i fråga kan ha en omfattande FoU-verksamhet som byggtsupp under tidigare är. En sådan konsekvens anser kommittén olämplig. alt ett renodlat öknings-stödsystem skulle kunna få ojämnaverkningar och också medföra onödiga frestelser och möjligheter till missbruk. Isyfte att fä en bättre stimulanseffekt och minska möjligheterna till missbmkbör ökningsstödet fördelas på fiera är och utgä endasi i den män den uppnåddaFoU-nivån vidmakthålls. Efteren genomgång av olika kombinationer åv procenttal för basstöd och ökningsstödföreslär kommittén mot bakgrund vad som tidigare an- Prop.1980/81:130 252 förtsalt forskningsstödet skall bestä av dels elt bassiöd som beräknas efter ,dels ett ökningsstöd som utgår för ökningsåret och vart och ett av de tvåföljande åren av kostnaden för den ökade FoU-insatsen. Somförutsättning för att ökningsstöd skall utgå för de två sistnämnda åren skallgälla att den kostnadsnivå som ökningen lett till vidmakthålls. Förslagetinnebär atl etl företag för är 4 kan erhålla ökningsstöd som är hänförligt tillökningar av basunderlagel mellan åren 1 och 2, 2 och 3 samt 3 och 4. Vidjämförelse av de föreslagna procenttalen och procenttalen i det provisoriskasystemet måste beaktas den ändring av omräkningsfaktorn för lönekostnader somvi föreslär. 1 ett system med den nu gällande omräkningsfaktorn motsvarasprocenttalen 2 och 10 av 3 resp. 15. Ettföretag som etl är ökar sina FoU-insatser enheter, dvs. med100 enheter, fär - såvitt gäller själva ökningen - enligt förslaget stöd på 12enheler (basstöd 2 och ökningsslöd 10 enheter) ärligen om denuppnådda nivån vidmakthålls. Med hänsyn till att stödet avses vara skattefrittär det för aktiebolag likvärdigt med en skattepliktig intäkt under vart ochett av åren på 27 enheter. Kostnaden för en ökning av FoU-kostnaderna täckssåledes til av stöd (resultatet blir detsamma om manställer beloppet 12 i relation till ökningen av FoU-kostnaderna "efterskatt"). Basstödet på motsvarar för aktiebolag en skattepliktig inläktpå 4,av FoU-kostnaderna. Vidinflation får även företag med reellt oförändrad FoU-nivå del av ökningsstöd,eftersom detta enligt kommitténs förslag beräknas i löpande priser. Med ettrealt betraktelsesätt verkar därför ökningsstödet vid inflation till viss delsom elt basstöd. Med etl sådant betraktelsesätt kan det samlade"basstödet" vid en inflation på x% anses bestå av dels det egentligabasstödet, dels den del av ökningsstödet som är hänförlig lill en nominellkostnadsökning på x%. Detsystem som kommittén föreslår avses tillämpas första gången på FoU-kostnaderunder . Utifrån ett antagande om en årlig ökning av FoU-kostnaderna inomindustrin pä från nivån blir de statsfinansiella kostnaderna detförstnämnda året, om systemet dä antas vara i verkan fulh ut, ca 285 milj. kr.Med hänsyn lill att ökning av basunderlaget än 1981 inteberättigar ökningsstöd enligt vårt förslag till bestämmelser omikraftträdandet beräknas kostnaden vid det angivna antagandet stanna på ca 185milj. Som jämförelse kan nämnas att kostnaden för det provisoriska systemetår 1981 - om giltighetstiden förlängdes - utifrån samma antagande omutvecklingen av FoU-kostnaderna kan beräknas till ca 176 milj. kr. Ilabell 2 lämnas sammanfattande jämförelse av det nuvarande, provisoriskasystemet. ,=-c/5 'u jiö en tS " CO E t/1 > 2 OJ ca 3 u c .5 >- cd 3 w >> .cd->*-... oec M U « ti il ;cd cd * " c E = CO 0(1 - 0(1 K. c CQ t/1 00 c " CocO ? c u 1) .c 00 op cd c (u (/, ra OJ .=:d.. _ "3 o- X tt; C 3 u 4j o -a u-, ra ov .c 2-Öu c E = ra t/5 _ c 3 t/5 U X) -u O ra T3 S .c >, u t ra - rä oo fc- Cd Cd :C t- ra (Al -a c« w > = = « 'T o -O i?, u ;cd lU _, c/1 > 5 -S E 13 C -O 1/ ra C Ei« c sr., c u z: (u ri :cd a> C/5 J (U c t; c