prop · G40313 · 1980-12-31 00:00:00 — Föreningen tänker här på behovet av utökadfotpatrullering och särskilda insatser där det kan förekomma ordningsproblem.Det är oomtvistat, att allmänheten känner det positivt att regelbundet kunna seen fotpatrullerande polisman och att kunna nå kontakt med denne. Även förpolisens egen del är det värdefullt att på ett naturligt sätt skapa kontakt medallmänheten. Föreningen finner att det för polisen gäller att 1 görligaste måntillgodose de önskemål som finns om utökad fotpatmllering. Övervakningsverksamhetentorde enligt /SR vara en av polisens viktigaste uppgifter. En effektivövervakning förenad med en god utryckningsberedskap skapar en ökadtrygghetskänsla hos en bred allmänhet och torde också verka brottspreventlvtpå gmnd av den större risken för upptäckt. Brottsutvecklingen är oroande.Ordningsstörande händelser med Inslag av skadegörelse, fylleri och ofredande påallmänna platser har blivit allt vanligare. Det hade därför varit önskvärt attutredningen mera ingående granskat övervakningsverksamhetens utformning ochbehovet och förutsättningarna för att förbättra ordningen och säkerhetenfrämst i våra tätorter. Fotpatrullering förekommer endast i blygsamomfattning. Detta förhällande torde i hög grad ha bidragit till att polisensnärkontakt med allmänheten gått förlorad. Trenden mot en alltmer anonym polismåste brytas. Ett utmärkt medel för detta är en väsentligt utökadfotpatmllering i polisdistriktens tätorter. Som utredningen nämnt uppleverallmänheten fotpatrulleringen som positiv och känner större trygghet när manregelbundet ser en polisman som patml-lerar till fots och vet att man harmöjlighet att nä kontakt med denne. Även för polisens egen del måste det varavärdefullt att på ett naturligt sätt skapa kontakt med allmänheten. Polisensövervakning 1 form av patmllering bör ökas även enligt LO.s mening. Det börföreträdesvis ske genom kvarterspolisverksamhet eller genom områdesövervakning.Det är viktigt att polis och allmänhet på detta sätt lär känna varandrasförhållanden bättre. Deflesta remissinstanser delar polisutredningens positiva uppfattning omkvarterspolisverksamheten. Länsstyrelseni har noterat att politikerna synes ha större Intresse för enutbyggnad av denna verksamhet än man har Inom polisen. , som anseratt en rätt utformad kvarterspolisverksamhet borde vara mycket värdefull,finner denna inställning något överraskande. En anledning härtill kan dock varaatt kvarterspolisverksamheten ännu inte fått sin rätta utformning. Länsstyrelsenföreslär därför att en noggrann utvärdering görs av verksamheten så att manverkligen får möjlighet att bygga upp denna på mest ändamålsenliga sätt. Ett avproblemen är att det som regel endast är en polisman stationerad inom varjeområde. Arbetstidsförkortningen och en polismans självkla- Prop.1980/81:13 184 rarätt till åtminstone drägliga arbetstider medför därför att en kvarterspolisinte kan tjänstgöra inom sitt område tillnärmelsevis så som det ärönskvärt. En ensam polismans möjligheter att göra ingripanden har också minskat i vart fall 1 större tätorter genom den tilltagandevåldsanvändningen i samhället. Sistnämnda problem kan dock i viss utsträckninglösas genom samverkan mellan två eller flera kvarterspoliser. Av Intresse idetta sammanhang är det försök med s. k. områdespolisverksamhet som pågår iStockholm. Även 1 större tätorter utom storstadsdistrikten borde det finnasmöjligheter att utvidga kvarterspolisverksamheten genom att sammanföra tvåeller flera polismän eventuellt även någon kriminalpolisman till en mindrepolisstation inom området. Denna borde även ha tillgång till administrativpersonal för betjäning av allmänheten med exempelvis upptagande av enklareanmälningar och handläggning av olika poUs-myndlghetsärenden. Enförsöksverksamhet med varianter av den skisserade organisationen borde kommatill stånd för att pröva dess effektivitet. Kvarterspolisverksamhet harhittills huvudsakligen bedrivits 1 större tätorter. anser för sindel att denna verksamhet också borde lämpa sig väl 1 mindre samhällen fjärdingsman). Inte minst under sådana förhållanden borde enkvarterspolis kunna göra en god insats för den brottsförebyggande verksamheten. Enligtvad i har sig bekant har i flera fall bl. a. i dettalän uppstått svårigheter att rekrytera polismän för kvarters-polisverksamhet.Orsakerna härtill kan vara många. a. framhålls att lönesättningen på dessatjänster är för läg ävensom att befordringsutslk-terna ochvikariatsmöjligheterna på högre tjänster är mindre för dessa polismän än förkollegorna inom andra grenar av polistjänsten. Den isolerade tjänstgöringenuppges också ibland som en annan nackdel med kvarterspolistjänsten. Dessa frågormåste uppmärksammas 1 det fortsatta arbetet. Områdespolisverksamhetenbör enligt integretas med den brottsförebyggandeverksamheten. En utbyggd områdespolisorganisation med ledningsfunktion ikontinuerlig kontakt med den brottsförebyggande verksamheten skulle utgöra enbred och värdefull kontaktyta för verksamheten totalt. Områdespolisverksamhetbör bedrivas i såväl tätort som glesbygd. Hittillsvarande verksamhet(kvarterspolisverksamhet) har huvudsakligen bedrivits 1 tätorter med nyabostadsområden. Områdespolisverksamhet synes lämplig att bedriva även på orterdär man nu har arbetsgrupper. I verksamheten bör endast ordningspolispersonalingå med uppgift att även utföra viss kriminalpolis-verksamhet, t. ex. enklareutredningar och tekniska undersökningar. Områdespolisen bör i stort sett utföraall slags polisverksamhet utom utryckningsverksamhet. När det gäller akutautryckningar, t. ex. lägenhetsbråk eller liknande, bör polismännen inomområdet ingripa om det ur säkerhetssynpunkt bedöms lämpligt. Särskildexpedition bör finnas inom området. Expeditionen bör under kontorstid varabemannad med en administrativ befattningshavare, som kan ta upp enklareanmälningar och i övrigt bistå allmänheten med service, t. ex. passansökningaroch olika tillståndsärenden. Till en polisman inom området bör delegeras vissapolischefsuppgifter vad avser polismyndighetsärenden, framför allt i områdenmed långt avstånd till centralorten. 1980/81:13 185 Åtskilligaremissinstanser understryker att man noga bör skilja mellan polisen ochordningsvakter väktare och att det måste förbli polisens huvuduppgift attsvara för allmän ordning och säkerhet. Polisstyrelseni ansluter sig sålunda helt till utredningens uppfattning att polisenoch inte enskilda personer eller företag även framgent skall svara förupprällhållandei av allmän ordning och säkerhet. De uppgifter som skallhandhas av ordningsvakter och väktare bör ur polisiär synvinkel vara avmarginell natur och till sin karaktär i princip bestå av sådana uppgifter somenligt hittillsvarande tradition överlåtits till dessa personkategorier. Någrauppgifler vartill erfordras polisutbildning och polisiär erfarenhet bör sålundainte åläggas ordningsvakter eller väktare, vilka dessutom endast börtillerkännas mycket begränsade befogenheter på allmän plats. Slutligen börpolis, ordningsvakter och väktare genom sin uniformering och övriga utrustningfrämst ur allmänhetens synpunkt hållas klart åtskilda. Det bör ej komma Ifrågaatt ordningsvakts- eller väktarkåren utökas på bekostnad av poliskårens numeräroch att området för den reguljära polisverksamheten på så sätt naggas i kanten.Liknande synpunkter förs fram av polisstyrelserna i och samtav . Föreningen och LO. Desjöpolisiära uppgifterna bör enligt polisstyrelsen i kvarstanna inompolisen för att möjliggöra övervaknings- och serviceverksamhet inomsjölandskapet samt kontroll av att såväl sjölagstiftningens som jakt- ochfiskelagstlflnlngens regler efterlevs. Vidare bör den inom polisen hittillsbedrivna I4-årlga försöksverksamheten med sjöpolis utvärderas och enpermanent organisationsform tillskapas. Liknande synpunkter framförs av andrapolisstyrelser i kust-distrikt. Tankenatt utvidga de kommunala trafikövervakarnas befogenheter har fått ett blandatmottagande bland polisstyrelserna. En del anser att ett överlåtande avparkeringsövervakningen till kommunala trafikövervakare skulle kunna frigöravälbehövliga resurser. Andra polisstyrelser, bl. a. polisstyrelsen i ,anser att avgränsningen mellan polisens trafikövervakning och de kommunala trafikvakternasuppgifter f. n. är väl avvägd och utgör en lämplig arbetsfördelning. De kandärför inte tillstyrka utredningens förslag om att utvidga trafikvakternasbefogenheter och arbetsuppgifter. Polisstyrelseni anser att kommunerna bör åläggas att anställa egna trafikvakter. Dettaskulle dels göra övervakningen effektivare och dels frigöra polismän för enbättre trafikövervakning i allmänhet. anser att man, som utredningen föreslår, bör överväga att utökade kommunala trafikövervakarnas befogenheter. Detta bör ske inom ramen för dennuvarande ordningen, dvs. huvudansvaret för trafikövervakningen skallfortfarande ligga på polisen. Kommunala trafikövervakare bör enligl förbundetkunna övervaka slörre delen av den parkering som faller utanförderas kompetens, t. ex. parkering på tomtmark och parkering 1 korsning mellanväg och järn- eller spårväg. Även andra uppgifter kan skötas av denna personal,t. ex. övervakning av förbud mot lomgångskörning. Utökade befogenheter krävergivetvis att motsvarande förändringar görs i förordningen omfelparkeringsavgift samt 1 utbildningen av övervakarna. En utökning avtrafikövervakarnas befogenheter bör dock inte Innebära att 1980/81:13 186 polisenfråntas dessa uppgifter kan både trafikövervakaren och polismannenIngripa mot samma fordon. Denna dubbla kompetens bör kvarstå, anser förbundet. LOinstämmer i utredningens slutsats att trafikövervakningen och s. k. flygandeinspektioner bör vara en polisiär uppgift. Viss avlastning av polisen bör dockenligt LO kunna ske genom överförande till trafiksäkerhetsverket och kommunalatrafikövervakare av olika uppgifter. 75 Kanser att övervakningen av tätortstrafiken främst bör åvila den lokalaordningsavdelningen. Även om verket delar utredningens uppfattning om ökadkontroll av tätortstrafiken vill verket dock framhålla vikten av attövervakningen av landsvägstrafiken bibehålls 1 nuvarande omfattning och helstökas. Ettmycket stort antal remissinstanser understryker behovet av samverkan med desociala myndigheterna. En utökad och väl fungerande socialjour är ett gemensamtoch starkt betonat önskemål från polisstyrelsernas sida. En vanlig uppfattningär att socialjour bör finnas 1 alla kommuner, dvs. även de mindre. Länsstyrelseni framhåller att det från polisens sida ofta klagas på bristandeIntresse från socialvården och t. o. m. ovilja från enskildabefattningshavare. Detta är 1 sä fall en beklaglig Inställning, menarlänsstyrelsen. För att komma till rätta med den ständigt stigandekriminaliteten och annan asocialitet krävs nämligen en gemensam, helhjärtadinsats från hela samhället och inte minst från polisen och socialvården. Samarbetetmellan polisen och socialvården har tagits upp även av flera kommuner, som iallmänhet ansluter sig till utredningens synpunkter. Karlstadskommun anser sålunda att ett ökat samarbete mellan polisen och de socialamyndigheterna är av största vikt och att en utökning av socialjouren bör kommatill stånd. behovet av samverkan mellan polis och socialvård 1 ärenden avsoclalpolisiär karaktär är enligt kommun helt riktiga. De kompetens- ochmetodkonflikter som kan uppstå 1 sådana samverkanssituationer bordebearbetas på ett mera målmedvetet sätt. Exempelvis torde det vara väsentligtatt polis och socialvård vid gemensamma sammankomster klargör sina resp. rolleri samhället och därvid uppmärksammar gemensamma punkter likaväl som skillnader1 samhällsrollen. Andra sätt att klargöra dessa roller torde vara attsocialvårdspersonal och polispersonal får möjlighet att praktisera inomvarandras arbetsområden.. Betydelsenav ett gott samarbete betonas även av . De socialamyndigheterna får inte stå isolerade från polisen för att man har att vårdaockså sådana personer som av en eller annan anledning misstror polisensagerande. Tendenser till ett resonemang enligt vilket man, för att bevaraförtroendet mellan de sociala organen och dem som anlitar dessa organ, ej börsamarbeta med polisen visar sig då och då. Kommunen Ifrågasätter också i likhetmed utredningen om polisen kan undvaras vid mera extrema fall av familjebråkgenom att sädana ingripanden överförs till socialvården. Tyresökommun anmärker att det i dagens läge Inte är möjligt att överföraarbetsuppgifter från polisen till socialförvaltningen eller att utvidgasocialförvaltningens uppgifter. Det synes också tveksamt om 1980/81:13 187 kommunenskall bygga ut sin sociala service med tyngdpunkt på ett övertagande avpolisiära uppgifter Det ligger närmare till hands att statsmakterna 1 ställetförstärker polisens resurser. Om kommunernas socialvård skall få nya uppgiftermåste staten skjuta till medel för verksamheten, anser kommunen. Polisstyrelseni erinrar om att polisen är endast en av flera myndigheter ochsamhällsorgan som skall bekämpa brott och verka för ordning och säkerhet. Detmåste därför vara en självklar uppgift även för socialvården att aktivare ocheffektivare på fältet bekämpa vålds-och ordningsproblem, exempelvis blandalkohol- och narkotikamissbrukare och bland barn och ungdom medanpassningssvårigheter. Utan samverkan med bl. a. företrädare för socialvårdenkan polisen inte rätt fullgöra sina uppgifter. Polisstyrelsen vill därvidframhålla värdet av en socialjour för yttre verksamhet. Ett intimt ochförtroendefullt samarbete mellan polis och sociala myndigheter är en avförutsättningarna för att kunna komma till rätta med den på aUmänna platseralltmer tilltagande "nedbusnlngen". Enligt polisstyrelsensuppfattning måste polisens och de sociala myndigheternas målsättningar på mångapunkter upplevas som gemensamma. En väsentlig del avarbetet inom övervakningsverksamheten avser enligt polisstyrelsen i Uddevallaåtgärder och ingripanden 1 mänskliga krissituationer familjebråk,lägenhetsbråk som lätt kan urarta till brott eller övergå från relativtlindriga till allvarligare brott. Ätt avveckla sådana krissituationer så att deinte leder till allvarlig brottslighet eller annan asocialitet är primärt enpolisuppgift. Någon direki samtjänstgöring med socialvårdspersonal förefallerinte lämplig eller genomförbar i sådana situationer. Däremot torde det varaytterst angeläget att det finns tillgång både till handläggande personal ochbehöriga beslutsfattare från socialvården liksom resurser för den vård och deandra praktiska åtgärder, som dessa krissituationer bör följas av.Det är för den personal som är engagerad i övervakningsverksamheten särskiltangeläget med fortlöpande studier och praktisk utbildning i bl. a. beteendevetenskapligaämnen. Vidare är det angeläget att denna personal under sin tjänsteutövning fårmer tillfälle till positiva kontakter med olika människor t. ex. på liknandesätt och under liknande förhållanden som kvarterspolismän. Bl.a. polisstyrelserna i och har goda erfarenheter av samarbetetsocialvård polis. Enligt polisstyrelsen iÖrebro är sålunda erfarenheterna av sampatrullering i detta distrikt positiva.Samtjänstgöringen fyller ett behov och ökar förståelsen och förtroendetmyndigheterna emellan. Genom kvarterspolisorganisationens utbyggnad har dettasamarbete på ett okomplicerat sätt kunnat fördjupas. Den socialaberedskapsverksamheten bör enligt polisstyrelsen byggas ut på ett från polisiärsynpunkt funktionellt sätt. Detta skulle innebära att exempelvis vidfamiljebråk ärendet direkt övertas och slutförs av socialförvaltningen, sedande primära polislära åtgärderna vidtagits. Polisstyrelseni anser att polisiära insatser i samarbete med socialvårdensfältassistenter är en samarbetsform som bör prövas i större omfattning.Utryckningar med anledning av familjebråk m. m. måste däremot, som utredningenpåpekar, på grund av den nära anknytningen till straffbara handlingar ävenframgent vara en primär polisiär uppgift. Prop.1980/81:13 188 Uppföljningenav ett sådant ingripande och situationens sociala följder bör ske 1 närasamarbete med socialvårdsmyndighetens personal eller överlämnas till den förvidare handläggning enligt sociallagstiftningen, framhåller polisstyrelsen. Polisstyrelseni efterlyser bättre direktiv om hur polis och socialvård skallsamarbeta. Polisstyrelsen i år inne på samma linje. Polisstyrelsenfinner det 1 likhet med utredningen utsiktslöst att söka åstadkommasampatmllerlng med socialvårdspersonal 1 mera organiserade former.Utredningens förslag att polisverksamheten får anpassas till de lokalaförhållandena torde 1 klartext Innebära att en 1 och för sig väsentlig del avverksamheten styrs av godtyckligt tyckande av några enskilda tjänstemän, vilketpolisstyrelsen anser djupt olyckligt. Polisstyrelsen efterlyser 1 dettasammanhang myndigheternas gemensamma ansvar för samhällsutvecklingen. I skildasammanhang görs gäUande att en kommun icke är bärkraftig nog för socialjour.Flera polisdistrikt består av både två och flera kommuner Det torde varamöjligt att anordna gemensam jour inom flera kommuner och pä så sätt ökajourens bärkraft. Företrädare för socialvården har emellertid uppgetl attflera byråkratiska hinder föreligger emot en sådan lösning. Polisstyrelsenhyser den bestämda uppfattningen att dessa hinder med lite god vilja inte börvara oöverstigliga. Frågan bör bli föremål för en genomträngande analys i denaviserade polisberedningen eller 1 annat sammanhang. Möjligheten till tvångsvisgenomförande genom lagstiftning bör då övervägas. Polisstyrelseni år medveten om att personella och ekonomiska resurser kan saknasi normalkommunerna för att anordna egen, mera omfattande socialjour ochföreslår därför att förutsättningar skapas för kommunerna att gå samman 1kommunalförbund eller liknande för att ordna detta. Polisstyrelseni har i likhet med flera andra polisstyrelser märkt en viss oviljaeller obenägenhet frän socialvårdens och skydds-konsulentorganisationenspersonal att samverka med polisen. Samarbetet med de sociala instanserna påolika fält måste enligt polisstyrelsen byggas ut. Från ansvarigt centralt hållbör utfärdas direktiv/rekommendationer för hur detta samarbete kan utformas. Imångt och mycket torde misstron från socialarbetarna mot polisen bottna 1 attden unge socialarbetarens inblick i och erfarenhet av polisarbete är begränsad. Vadsocialstyrelsen erfarit från storstadshåll i fråga om samtjänstgöring polis socialvård är att polisen vill ha socialarbetare med sig vid patrullering ochbesök i s. k. knarkkvartar. Denna form av samtjänstgöring kan diskuteras urolika aspekter. Socialarbetaren anser sig bli uppfattad som den somtillsammans med polisen försöker få fast folk för olika lagbrott. Ur en annansynpunkt kommer polisen i kontakt med människor där ett behovföreligger för sociala Insatser. Dessa torde dock kunna ordnas genom specielljourverksamhet inom socialvården eller andra kontaktmöjligheter beroende på devarierande typer av kommuner. Den ordning som f. n. tillämpas i är envariant som kan godtas. Uppsalakommun uppger att sampatrullering mellan polis och socialvård prövades 1Uppsala för ett flertal år sedan. Kommunens erfarenhet från denna samarbetsformär övervägande negativ. Vid de utvärderingar som gjordes framkom att Ingenderaparten hade något större utbyte av Prop.1980/81:13 189 sampatrulleringen.Ett sådant samarbete kan även leda till att allmänheten förväxlar polisens ochsocialassistenternas roller, vilket kan få negativa konsekvenser för bådayrkesgrupperna. En väsentlig skillnad är t. ex. att polismannen har enInstruktion att följa i vilken ingår bl. a. skyldighet för polismannen attspana och göra ingripanden, något som kan ställa till problem 1 en sampatrullering,då socialassistenten varken bör eller får göra liknande ingripanden. delar utredningens uppfattning att det inte är möjligt attöverföra utryckningar som föranletts av sociala problem till socialvården.Detta måste även 1 fortsättningen vara en uppgift för polisen. Däremot skulleen utbyggd socialjour i flera hänseenden underlätta polisarbetet och vara enavsevärd fördel. FöreningenSveriges polischefer erinrar om att den i skilda sammanhang har framförtvikten av ett intimt och förtroendefullt samarbete mellan de socialamyndigheterna och polisen. Utan tvivel går detta samarbete att förbättraväsentligt. I sin ordningshållande verksamhet nödgas polisen ofta ta befattningmed uppgifter som är av rent social karaktär och som rätteligen bort handhas avsociala myndigheter. I likhet med utredningen bedömer föreningen detföljaktligen angeläget att samarbetet med de sociala Instanserna på olika fältbyggs ut. FöreningenSveriges länspolischefer framhåller att allmänheten pä många orter har kommitatt uppleva det som besvärande med en tilltagande oordning på allmännaplatser. Som exempel kan nämnas skadegörelse, ofredande och fylleri. Ett vidgatsamarbete krävs mellan olika myndigheter, framför allt mellan polis ochsocialvård, för att kunna bemästra dessa problem. I skilda sammanhang har frånolika länsstyrelser och polisdistrikt framförts krav på utökad socialjour. Föreningenvill på nytt framföra att denna fråga bör lösas. erinrar om att det i propositionen om den nya socialtjänstenfömtsätts en utbyggnad av systemet med socialjour 1 den takt som den kommunalaekonomin tillåter. har också uttalat sig för en utbyggnad avsocialjouren. Förbundet ställer sig, under de fömtsättningar som propositionenanger, positivt till en utbyggnad särskilt i de större kommunerna, där det ärmest angeläget. Förbundet ser socialjour som en service för allmänheten och förolika samhällsorgan, t. ex. polisen. LOhar tidigare i yttrande över socialtjänstreformen framhållit värdet av alt manbygger upp socialjouren och vill betona detta även 1 det här sammanhanget.Samtidigt påpekar LO vikten av att socialjouren görs till en gemensam uppgiftför staten (främst polisen), (sjukvården och PBU) och kommunen() och även finansleras gemensamt. Möjligheterna till samverkanoch samlokalisering med s. k. till-nyktringsenheter och alkoholpolikliniker börenligt LO undersökas. Föratt komma till rätta med rådande problem på övervakningssidan måste samhälletenligt /SR se till att ett vidgat samarbete sker mellan ansvarigamyndigheter, framförallt mellan polis och socialvård. Det föreligger en vissrisk för att det i många kommuner inte kommer att bli något Intensifieratsamarbete om enbart, som utredningen anfört, "polisverksamheten fåranpassas till de lokala förhållandena". Det finns möjlighet att avlastapolisen vissa uppgifter inom ramen för övervakningsverksamheten genominrättande av en socialjour. T. ex. kunde vid familjebråk en tjänsteman frånsocialförvaltningen följa med polisen för 1980/81:13 190 attefter det Inledande skedet ta över den vidare utredningen av ärendet. Flerapolisdistrikt består av två eller flera kommuner. Det torde inte föreliggaoöverstigliga hinder mot att anordna en gemensam jour inom flera kommuner föratt på sä sätt öka jourens bärkraft och minska kostnaderna för denna. 3.3.1 A llmänna synpunkter Attutredningsarbetet är en primär uppgift för polisen understryks allmänt blandremissinstanserna, som även hänvisar till att det är ett grundlägganderättssäkerhetskrav att så många som möjligt av de begångna brotten bliruppklarade. Många framhåller att en effektiv utredningsverksamhet som ledertill hög upptäcktsrisk är en av de viktigaste brottsförebyggande faktorerna.Från skilda håll framförs synpunkter och förslag om hur utredningsverksamhetenskulle kunna förbättras. Bl.a. pekar man på betydelsen av att allmänhetenbidrar med iakttagelser och upplysningar. Remissinstanserna är också iallmänhet ense om att satsningen på den organiserade och den ekonomiskabrottsligheten bör fortsätta, men det varnas för att satsningen kanleda till att det ordinära utredningsarbetet blir lidande. Inte minst från polisstyrelsernaframhålls att en högre uppklarlngsprocent i första hand skulle kunna uppnås omkriminalavdelningarna tillfördes ytterligare personal och utrustning.