prop · G40380 · 1980-12-31 00:00:00 — Genomskadeståndslagen (1972:207, omtryckt 1975:404) infördes bl, a. regler om detallmännas skadeståndsansvar. En reform belräffande ansvarigheten i offenlligtjänst genomfördes fr. o. in. Reformen utvärderas f. n. avtjänsleansvarskommittén (Ju 1979:13). En annan viktig reform var uppbyggnadenav samhällets rättshjälp. Prop.1980/81:80 55 Rättssäkerhetsfrägorna har ägnatsforisatt uppmärksamhet ()-talet, bl, a. vid riksdagsbehandlingenav ett flertal motioner i ämnet. Debatten om medborgarnas rättsskydd har doekalltmer förskjutils mot frågor om allmänhetens förtroende för myndigheterna ochden enskildes bristande förmåga att hävda sin ställning i ett komplicerat ochbyråkratiskt samhälle. uttalade sig för en översyn avförvaltningslagen. fick i uppdrag all ta upp frågan om ensådan översyn. Övervägandena redovisades i en promemoria . Mol bakgmnd avbyråkratiutredningens överväganden har regeringen tillsati en parlamentariskkommitté (förvaltningsrällsutrcdningen. Ju 1978:09) med uppdrag att se överförvaltningslagen. Kommittén skall enligt sina direktiv försöka åstadkomma såenkla och lättbegripliga regler som möjligt om förvaltningsförfarandel hosmyndigheterna. De bestämmelser som föreslås bör syfta lill att förbättramyndigheternas service gentemot allmänheten och att även i övrigl underlättaoeh förbällra kontakterna mellan myndigheterna och allmänheten. I förvaltningslagen ingärbestämmelser som ger den enskilde rätt till viss service under den lid som ettärende handläggs hos myndigheten. Däremot innehåller inle lagen några regler omvilken service i mer vidslräckl betydelse som myndigheterna skall ge. Vissaallmänt hållna bestämmelser för statliga inyndigheler om service finns iallmänna verkssladgan (1965:600) och i del s. k. servicecirkuläiel (1972:406,omtryckt 1973:794). 1 15 kap. 4S sekretesslagen (1980:100). som träder i kraflden . föreskrivs att en myndighet på begäran av en enskild skalllämna uppgifi ur allmän handling som förvaras hos myndigheten, i den mån hinderinte möter på grund av bestämmelse om sekretess eller uv hänsyn till arbetetsbehöriga gång. Föreskriften är tillämplig på både statliga, kommunala ochlandstingskommunaia myndigheter, Nägra andra generella regler för den kommunalasektorn finns inte. Kommuner och landstingskommuner beslutar själva vilkenservice de kommunala myndigheterna skall ge allmänheten, 1 vissa kommuner harman infört statlgor eller tjänsteföreskrifter av i huvudsak det innehåll somservicecirkuläret hur. ()har i belänkandel (SOU 1980:31) Offentlighetsprincipen och ADB föreslagit enlag om enskilds rätt all ta del av upptagning för automatisk databehandling m.m. Kommittén föreslår att det i den lagen tas in en beslämmelse som innebärattden enskilde garanteras upplysning och vägledning av mera praktiskt slag.Enligl DALK är det viktigt att den enskilde får upplysning t, ex, om hur haneller hon rent praktiskt skall gå lill väga för att få del av en handling.Betänkandet remissbehandlas f, n. Byräkratiutredningeii framhålleratt en bidragande orsak till att myndigheternas roll som serviceorgan är såundanskymd är att den inle är klarl uttalad ulan mer eller mindre underförstås.En samordning och utveckling av gällande serviceföieskriftec är därför enligtutredningens mening nödvändig. Prop.1980/81:80 56 Målet bör vara alt ge servicen en större plats i detdagliga arbelel. alt stärka serivceandan och all förbällra serviceutbudet.Utredningen anser att myckel lalar för all en särskild servicelag bör införas.Ulredningen drar också upp vissa riktlinjer för innehållet i en sådan lag. menden lägger inle fram någol egel lagförslag. Frågan bör enligt ulredningen få enmer allsidig belysning. Utredningen förordar därför all ett arbele inriktat påen servicelag samordnas med förvaltningsrältsulredningens arbele. Remissinstanserna delar överlagulredningens bedömning av behovel av en översyn av gällandeservicebeslämmelser. Universitets- och högskoleämbetet l. ex. anser delviktigt all en allmän serviceplikl slås fasl för myndigheternas handlandegentemol allmänheten. anser del värdefullt mednya bestämmelser som förtydligar ambitionsnivån för myndigheternas service.Från kommunalt håll har dock en avvaktande eller övervägande negativinställning inlagils i frågan. Remissopinionen är delad när delgäller vilken metod som bör väljas för att utveckla servicebestämmelserna. Bl.a. riksrevisionsverkel, länsslyrelserna i Krislianslads och och samt /SR och DEFU är positiva lill all en särskild servicelag införs. För egen del vill jag förslframhålla del myckel nära sambandet mellan de byråkrati- ochrätlssäkerhelsdebatler som har förts parallellt . I ell samhälledär den offentliga sektorn ställer alll högre krav på medborgarna är dessaberättigade alt också kunna ställa krav på myndigheterna. Sådana krav kangälla bl. a. rättvis behandling, snabb och säker ärendehandläggning, hjälp ochvägledning i olika frågor saml möjlighel alt kunna förslå och påverkamyndigheternas handlingssätt. Genom den översyn avförvaltningslagen som förvallningsrällsulredning-en har i uppdrag allverkställa har kopplingen mellan byråkrati- och rällssäkerhelsfrägorna klartmarkerats. Byråkratiulredningen har sell förvaltningslagen som ett viktigthjälpmedel bland många andra för all skapa bällre kontakter mellanmyndigheterna och medborgarna. Ulredningens synpunkler i fråga om förbättradservice och vägledning, enklare förfaranden, ökad begriplighet m. m. har fåttbilda utgångspunkt för översynen av lagen. Dessulom harförvallningsrältsutredningen genom ett särskilt regeringsbeslut fått i uppdragalt verkställa del vidare utredningsarbetet i fråga om en utveckling avservicebestämmelserna. Härigenom har den samordning som byråkratiulredningenförordade kommit till stånd. Jag vill underslryka betydelsen avdel igångsalla översynsarbetet ftir de allmänna strävandena alt förbällrakontakterna mellan enskilda och myndigheter. För den enskilde måste del varaviktigt all kunna klara ul så många frågor som möjligl med myndigheterna redani första instans. Självfallet finns del också ell slarkl allmänt iniresse avatt kunna undvika ett i många fall kostsamt besvärsförfarande. Genom deninriktning som översynen av förvaltningslagen har fåll kan enligl min meningen. ur den enskildes synpunkl, betydelsefull förskjutning ske av tyngdpunkten iförvallningsför- Prop.1980/81:80 57 farandet från besvärsprövningen lill förfarandet i förstainstans hos de myndigheter som står de enskilda närmasl och där kontakterna ärmest intensiva. Jag vill särskill betona betydelsen av att få frågan om klaraoch entydiga servicebeslämmelser yllerligare belyst. Jag vill alltså framhålla viklen avall statsmakterna även fortsättningsvis ägnar rätlssäkerhelsfrågorna störstauppmärksamhet i strävandena mot bällre kontakter mellan enskilda ochmyndigheter. Rältssäkerhelsbegreppel bör i del sammanhanget ges en meravidslräckl betydelse än vad som har varil fallet i den hittillsvarandedebatten. Förutom frågor av utpräglat juridisk karaktär bör del kunna oinfallaför den enskilde vikliga faktorer vid kontakterna med myndigheterna, t. ex. i vilkenulslräckning myndigheterna bör hjälpa och vägleda den enskilde i frågor av merapraktisk nalur. 2.3.5 Åigärder för grupper med särskiU behov av slöd De åigärder för all förbällrakontakterna mellan enskilda och samhällsorganen som jag har redovisat i detföregående riklar sig lill breda grupper av befolkningen. Många människor nåsemellertid inte av dessa mera generella insalser. Del finns således en slor delav befolkningen som inle har den kunskap eller initiativförmåga som behövs förall de på bäsla säll skall kunna ta tillvara sina möjligheter i samhället. Detär svårt att närmare beskriva hur slora dessa grupper är och vilka som ingår idem. Många faktorer har belydelse, bl. a. könstillhörighet, ålder, inkomsl,ulbildning, förvårvssitua-lion och familjesammansällning. Som en sammanfallandebeteckning brukar man tala om resurssvaga grupper. Enligl byråkratiulredningen är delviktigt alt ell arbele som lar särskilt sikte på dessa grupper kommer lillslånd. Ulredningen anser att en kartläggning och utvärdering bör göras avbefinlligt utrednings- och forskningsarbete på området. för all få ellunderlag för en samlad bedömning av vilka ytterligare insalser som behövs. , Falu kommunoch delar ulredningens uppfattning att ett fortsattarbele bör inriktas på de grupper i samhällel som är i behov av särskilt slöd. Även jag anser del angelägel all iett fortsatt arbete med all förbällra kontakterna mellan medborgare ochsamhällsorgan la särskild hänsyn lill dem som kan förmodas ha speciellasvårigheter i kontakterna med myndigheterna. Innan särskilda insalser kanvidtas är det dock nödvändigl all få ell grepp om vilka som har ett behov av enmera aktiv hjälp från samhällets sida och vilka behoven är. Jag instämmerdärför med byråkratiulredningen i all en kartläggning och utvärdering börgöras av det utrednings- och forskningsarbete som finns på området samt av deåigärder som vidtas . Jag vill här peka på några omständigheter somkan beaktas i ell sådant arbele. väsenlligl material för bedömningen i denna fråga börkunna hämtas Prop.1980/81:80 58 dels från låginkomstulvedningen och dels frän statistiskacentralbyråns undersökningar av levnadsförhållandena i ,gjorde bl. a, en levnadsnivåundersökning. Det var enundersökning av den vuxna befolkningens levnadsförhållanden i vilken ca 6 000personer i åldern intervjuades. Undersökningen redovisades i en seriedelrapporter . 1 delrapporten de enskildas benägenhet och förmåga alt överklaga myndighetsbeslul.Dessutom har man undersökt intervjupersonernas egen uppfattning om de blivitorättvist behandlade av någon inyndighet. På uppdrag av genomförstatistiska centralbyrån årsvis löpande undersökningar avlevnadsförhållandena i . Resultaten publiceras i officiellastatistik i serien Levnadsförhållanden. Den senasi publicerade rapporten avserförhållandena , Bl. a. redovisades resultaten på frågor om deenskildas förmåga att själva kunna utforma en besvärsskrivelse eller överklagaett beslut som har faltals av en myndighet. Man bör i sammanhanget uppmärksammakommunernas viktiga roll för de mest utsatta grupperna i samhället. Varjekommun har det yttersta ansvaret för all de som vistas i kommunen får det stödoch den hjälp som de behöver. Kommunens ansvar innebär en skyldighet att hjälpaden enskilde, när denne har svårt att finna vägarna lill den hjälp och servicesom samhället i övrigl kan ge. Detta gäller inle minst de grupper avhjälpbehövande som på grund av sin utsatta silulalion saknar tillräckliginitiativkraft för att nå rätt i vårt fortfarande komplicerade samhälle. Detskulle vara värdefullt att få sammanställt vad som rent praktiskt görsinom kommunernas verksamhetsområde för de resuissvaga grupperna i fråga omkontakterna med myndigheterna. Delta leder över till den fråndemokratisk synpunkl än mer angelägna frågan om hur man får flera medborgareatt engagera sig och aktivt delta i samhällsarbetet. Denna fråga behandlas avkommunaldemokraliska kommittén. Kommittén är också administrativt ansvarig förgenomförandet av ett forskningsprogram om utvärdering avkommunindelningsreformen (prop. 1978/79:61, KU 1978/79:17, rskr 1978/79:79).För arbetet svarar kommunaldemokratiska forskningsgruppen. Forskningsarbetetär förlagt lill statsvetenskapliga och ekonomisk-geografiska institutioner vidlandets universitet. Forskningsprogrammet skall genomföras under entvåårsperiod och vara slutfört senasi , Resultatet av dettaarbete torde även bli av stort värde när det gäller att finna vägar för hjälpåt de lesurssvaga. Folkrörelserna haren nära kontakt medde grupper i samhället som bmkar kallas resmssvaga, saknas emellertid ensamlad bild av vad folkrörelserna gör eller kan göra för dessa grupper. Folkrörelsernas belydelse iförhållande till resurssvaga grupper ligger främst i den direkta personligakontakten och kunskapen om människors problem. Organisationerna kan identifierabehov och visa hur de skall mötas. Prop.1980/81:80 59 Jag anser all det finns förutsättningar att ytterligareutveckla ett närmare samarbele mellan folkrörelser, myndigheter och kommunalaförvaltningar förutsatt alt organisationerna får möjlighet att verka på ettsjälvständigt sätt. Det är vanligl i moderna bostadsområden att utbyggnaden avden sociala och kulturella miljön och servicen släpar efter. De socialakonsekvenserna av en sådan boendemiljö börjar bli kända. Del finns en radexempel på hur kommuner har inlett samarbele med föreningslivet kring störreprtijekl i nyare bostadsmiljöer. Det har gällt att med förenade krafter ge deboende fömlsältningar all skapa en egen fungerande social gemenskap och altsolidariskt ge slöd ål dem som av olika skäl har svårare än andra att klara sinsituation, formulera egna krav mol samhällel och ta eget ansvar. Bland deprojekt som man har arbetat med i kommunerna märks särskill sådana som kretsarkring invandrar-, missbruks-, pensionärs- och ungdomsfrågor. Delta visar alt det är motiverat att försöka klarlägga hurfolkrörelsernas arbetsmöjligheter kan utvecklas genom samarbete i projekl med lokalinriktning på kommundelar, bostadsområden elc. Andra mer allmänna åtgärder frånsamhällsorganens sida kan vara alt i samarbete med föreningslivet la reda påvilken typ av information som är mest angelägen från myndigheter till utsattagrupper samt hur erfarenheter och krav på olika områden kan förmedlas tillförtroendevalda och tjänstemän. Sådana åigärder kan även inriktas på alt skapaen bredare och regelbunden kontakt mellan föreningsliv och anställda inomförvaltningar som har kontakt med resurssvaga grupper. De omständigheter jag nu har berört utgör givetvis endaslexempel på sådant som bör beaktas i en kartläggning av de resurssvagagruppernas kontakter med myndigheterna. Ansvarel för all ell sådant arbetekommer i gång vilar i första hand på regeringen. Enligt min mening är detväsentligt all det påbörjas snarasl. Jag avser därför alt i samråd med chefenför la initiativ lill överläggningar om hur arbelel närmarebör läggas upp. Om del praktiskt bör skötas inom eller om delbör läggas på något utomstående organ är en fråga som får övervägas närmare idet sammanhanget. 2..?. 6 Vissa åtgärder för alt stimuleraförenklingsarbetel I del föregående har jag redogjortför min syn på hur det fortsatta förenklingsarbetet bör bedrivas. Som jag harnämnt måste tyngdpunkten i arbelel ligga på de statliga och kommunala organensjälva. Jag utgår emellertid från att del på många håll kan vara svårt allkomma i gång med och nå påvisbara resultat i förenklingsarbetet. Del lorde varanödvändigt att ge stimulans och stöd för arbetet. Ett styrmedel är därvid deförfattningar som gäller för den offentliga verksamheten. Byråkratiutredningenanser att ett systematiskt förenklingsarbele bör kunna bedrivas ulan några särskilda Prop.1980/81:80 61) För egen del ser jag del emellertidsom en styrka om statsmakternas intentioner i fråga om förenklingsarbetelkommer till uttryck i sådana författningar som styr arbetel i förvaltningen. Jag har lidigare i avsnittet omökad självstyrelse förordat visst tillägg till allmänna verksstadgan.Jag anser all man i del sammanhanget även bör överväga föreskrifler som kanslimulera de statliga myndigheternas förenklingsarbele. Jag förordar därför alldel i allmänna verksstadgan tas in en bestämmelse med innebörden allmyndigheterna bör bedriva ett arbele inriktat på all åstadkomma förenklingaroch förbättringar för allmänheten. Jag har i denna fråga samrått med statsrådetPetri och därvid inhämtat alt han kommer att föreslå regeringen en sådanåtgärd. Vad gäller den kommunala sektornfår givelvis innehållet i förenklingsarbetel avgöras utifrån de lokalaförutsättningarna inom varje kommun och landstingskommun. Som jag lidigarenämnt har byråkratiulredningen gett en rad exempel på förbättringsåtgärder.Dessa kan enligl min mening stimulera del konkreta förenklingsarbetel även ikommuner och landstingskommuner. Enligt min mening bör ett översynsarbele avdella slag behandlas i förtroendevalda organ. Enligl 3 kap. 1 § 6 kommunallagenåligger del kommunstyrelsen och lorvallningsulskollel alt handha kommunensresp. landstingskommunens informationsverksamhet i den mån kommunfullmäktigeeller inle har uppdragit denna ål annan nämnd. Jag ser del somnaturligl att kommunstyrelsen och förvallningsutskoltet också ges ellövergripande ansvar i fråga om förenklingsarbetel på samma sätt som i fråga ominformationsverksamheten. Jag är medveten om att ett förenklingsarbele självfalletinte kan ses frislående från de olika verksamheter som del gäller. Varjekommunall organ har ansvar för alt ett förenklingsarbele bedrivs inom den egnaverksamheten. Enligl min bedömning inrymmer bestämmelsen i 3 kap. 1 § 6kommunallagen om ansvarel för informationsverksamheten inle direkt ett ansvarför ell sådant systematiskt förenklingsarbete som jag här har talat om. För attbetona den vikt som jag tillmäter förenklingsarbetel föreslår jag därför, attkommunallagen komplelleras med en beslämmelse i della hänseende. Beslämmelsenbör innebära all kommunstyrelsen och förvallningsulskollel skall ha detövergripande ansvarel för all sådana förenklings-åtgärder vidtas inom denkommunala resp. landstingskommunaia verksamheten som syftar lill all underlätlade enskildas kontakter med de kommunala organen. Även om huvudansvaret förförenklingsarbetet ligger hos de olika samhällsorganen själva måste enliglbyråkratiulredningen ett centralt arbele också bedrivas. Särskill betydelsefullär uppgiften att samordna förenklingsarbetel. Genom initiativ från centralthåll kan man t. ex, genom försöksverksamhel på vissa myndigheter pröva olikaförenklingsåtgärder. Enligl utredningen är del naturligt att de ceniralarationaliseringsorganen får en nyckelroll i det arbetel. Vidare bör en särskild bevakning finnas i Prop.1980/81:80 61 Flera remissinslanser, bl. a. ,i , , /SR och TCO,framhåller alt det är viktigl alt förenklingsarbetel stöds och bevakas fråncentralt håll. TCO anser all centralt stöd framför allt bör ske genom att manskapar tillfällen all utbyta erfarenheter. Enligl TCO bör slalskonlorel ges ansvarelför denna samordning. För egen del vill jag framhålla alt grundtanken i delfortsatta arbelel med att förbättra kontakterna mellan medborgarna ochsamhällsorganen måsle vara alt del väsentliga arbetet sker hos myndigheternasjälva. är det viktigl för slalsmakterna all fortlöpande kunna följaarbelel och all vid behov kunna påverka det och driva det vidare. För ellframgångsrikt förenklingsarbete är del därför också enligl min meningnödvändigl med insalser på centralt håll. Det gäller då främst att initiera,samordna och utveckla förenklingsarbetet. Statskontoret och har ett särskiltansvai' för utvecklingsarbete inom den statliga sektorn. och har delvis molsvarande uppgifter ifråga om kommunernas och landstingskommunernas verksamhetsområden. Även inomregeringskansliet sker redan en bevakning av en del av de frågor som bör ingå imyndigheternas förenklingsarbele. Således bevakas och samordnas språkfrågornai statsrådsberedningen. Vid statsrådsberedningens granskning avförfatlningsförslag uppmärksammas bl. a. möjlighelerna att förenkla författningarna.Justitiedepartementet har ett övergripande ansvar i frågor om t, ex.förvaltningsförfarandet, tillgången till allmänna handlingar och därmedsammanhängande frågor. Budgetdepartementel ansvarar för budgetprocessen ochhar det samordnande ansvaret för rationaliserings- och utvecklingsarbetet inomstatsförvaltningen. Budgetdeparlemenlel svarar vidare bl, a. för insatsernainom samhällsinformationen samt förden statliga personalutbildningen.Kommundeparlemenlet har en samordnande funkfion i frågor som rör kommunerna,landstingskommunerna och stora delar av länsförvaltningen. Inom departementetsarbetsområde bedrivs f. n. ett belydelsfulll arbete av stat-kommungruppen. Denskall enligt sina direktiv bl, a, sträva efter all minska krångel och la bortonödig byråkrati i förhållandel mellan statliga och kommunala organ. Den bevakning av förenklingsfrågor som redan förekommerbör ta sikte på att fä myndigheterna all själva arbeta med dessa frågor.Särskilt i början är del enligl min mening viktigt att kunna stödjamyndighetena i deras förenklingsarbele och aktivt verka för all della arbelebedrivs systemafiskl och målmedvetet. Jag vill i delta sammanhang nämna någotom vad som kan göras lill slöd för myndigheternas förenklingsarbete. Regeringen har i de årliga anvisningarna förmyndigheternas anslagsframställningar för budgetåren 1980/81 och 1981/82 krävtatt myndigheterna skall lämna en redogörelse för vilka åtgärder de har vidtagitför alt motverka Prop.1980/81:80 62 krångel och onödig byråkrati och för alt i övriglunderlälta allmänhetens kontakter med myndigheterna. Det ankommer i första handpå fackdepar-lemenlen alt inom sina respektive verksamhetsområden följa uppmyndigheternas uppgifter i dessa avseenden. En betydelsefull uppgifi är allöver hela fältet sammanställa och utvärdera myndigheternas redovisning avförenklingsarbetel och sprida kännedom om de olika åigärder som vidtas påskilda håll. Härigenom kan myndigheterna få uppslag lill egna insatser ochstimuleras lill ett effektivt förenklingsarbele, 1 del sammanhanget kanbyråkraliulredningens förslag i fråga om en aktiverad förslagsverksamhetövervägas närmare. Givelvis år del också angeläget att kunna ta tillvaraallmänhetens erfarenheler av kontakterna med myndigheterna. Jag ser del ävensom väsentligt all allmänheten har ell forum i till vilkelman kan vända sig i dessa frågor. Det skulle enligt min niening också vara avstort värde all kunna bereda företrädare för cenirala ämbetsverk,kommunförbunden, näringslivet, personalorganisationerna och folkrörelsernatillfälle all delta i diskussionen om hur arbetel bör bedrivas och därigenommedverka till all förenklingsarbetel förs vidare. Del av TCO påtalade behovetför myndigheterna ati kunna utbyta erfarenheler kan härigenom tillgodoses. Påså sätt kan byråkraliulredningens exempelsamling också vidareutvecklas. Jag hartidigare berört frågan om insatser inom personalutbildningen,Närdelgällersådana frågor är del betydelsefullt alt på olika sätt slödjamyndigheterna, 1 enlighet med vad jag nu haranfört har inom kommundepartemenlel upprättats förslag till 1. lag om ändringi kommunallagen (1977:179), 2. lag om ändringi lagen (1964:63) om beredskap. Förslagel under 1 har upprättats isamråd med chefen för budgetdepartementet och förslaget under 2 i samråd medchefen för försvarsdepartementet. Jag hemställer att regeringen dels ftireslår all anla lagförslagen. dels bereder tillfälleatt ta del av vad jag har anfört i det föregående om det fortsatta arbetet medatt stärka den ktimmunala självstyrelsen och förbättra kontakterna mellanmedborgarna och samhällsorcanen. Prop.1980/81:80 63 Regeringen ansluter sig tillföredragandens överväganden och beslutar att genom proposition förelägga riksdagenvad föredraganden har anfört för den åtgärd och del ändamål som föredragandenhar hemställt om. Prop.1980/81:80 64 Sammanfattning av statskontrollkommitténs förslag Statskontrollkommiltén har gjort en samlad översyn avstatens tillsyns- och kontrollfunktioner gentemot kommunerna ochlandstingskommunerna. Syftet med översynen har varil att mönstra ul sådanadelaljföreskrifter som med hänsyn till de kommunala och landstingskommunaia organensresurser inle längre är nödvändiga. 1 betänkandet konstaterarkomniittén att förutsättningarna för alt vidga kommunernas ochlandstingskommunernas ansvar och handlingsfrihet ökat. Genomkommunindelningsreformen och i takt med samhällsverksamhetens utbyggnad harförvaltningsorganisationen tillförts sakkunskap på olika områden. Detlaförhållande gör det enligt kommittén möjligt alt begränsa den statligatillsynen ocb kontrollen. Flera konkreta åtgärder har underden senasle vidtagits för all öka de kommunala ochlandstingskommunaia organens handlingsfrihet. Sammantaget bar de olikaförslagen medfört all del kommunala självbe-slämmandet ökal i belydandeomfattning.