prop · G4031 · 1980-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1980/81:1 om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt,m. Regeringen föreslär attanta de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll dennadag. I propositionen föreslås vissaändringar i lagen (1974: 203) om kriminalvård i anstalt. Flertalet avändringarna berör reglerna om isolering och annan begränsning av gemensamhetenför de intagna i en kriminalvärdsanstält. 1 denna del föreslås bl. a. att dennuvarande huvudregeln om gemensamhet under arbete utsträcks till att gällaäven vid arbetsvägran. För kollektiv arbetsvägran vid en sluten anstaltföreslås dock en särskild undantagsregel. Vidare föreslås att en intagen påegen begäran skall fä arbeta i enrum, om lämplig plats kan beredas honom ochsärskilda skäl inte talar emot det. Nuvarande bestämmelser om isolering för atthindra alt en intagen utövar menligt inflytande på en annan intagen får en merarestriktiv formulering. Detsamma gäller bestämmelsen om förutsättningarna föranvändande av fängsel. 1 syfte att motverka onödiga förtlyttningar mellananstalterna föreslås att tillfälliga avskiljanden skall kunna ske i allmänthäkte. Förslaget innebär vidare bl. a. attplacering på en s. k. specialavdelning lagregleras. Placering på en sådanavdelning skall få ske dels vid kvalificerad fara för rymning eller fritagningsom bedöms bli bestående , dels när det finns särskild anledninganta att det är påkallat för att hindra en intagen från att fortsätta enbrottslig verksamhet av allvarligt slag - t.ex. narkotikabrott - underanstaltsvistelsen. 1 propositionen föreslås också engenerell bestämmelse om att intagna i kriminalvårdsanstalter får föreläggas attlämna urinprov för kontroll av eventuell narkotikapåverkan. Slutligen föreslås följdändringar ilagen (1976: 371) om behandlingen av häktade och anhållna. Lagändringarna föreslås träda ikraft den . 1980/81:1 2 Lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård ianstalt Härigenom föreskrivs i fråga omlagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt dels att 3, 17, 18, 20-23, 50, 51,52 d och 60SS skall ha nedan angivna lydelse, i dels att i lagen skall införas en ny paragraf, 20 aS, av nedan angivnalydelse. Kriminalvårdsanstalt är riksanstalt eller lokalanstalt. Riksanstalt, lokalanstalt eller avdelning av anstalt är öppen eller sluten. Riksanstalt, lokalanstalt eller avdelningav anstalt är öppen eller sluten. För placering av sådana intagna som avses i20 a S kan sluten avdelning inrättas som specialavdelning med särskildövervakning och begränsad gemensamhet mellan de intagna. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer, förordnar vilka anstalter som är riksanstalter eller lokalanstalter och vilka anstalter eller anstaltsavdelningar som är öppna eller slutna. Regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer, förordnar vilka anstalter som är riksanstalter ellerlokalanstalter, vilka anstalter eller anstaltsavdelningar som är öppna ellerslutna och vilka slutna avdelningar som är specialavdelningar. Vad i denna lag sägs om öppen ellersluten anstalt gäller även öppen eller sluten avdelning av anstalt. Intagen skall arbeta tillsammans med andra intagna, om ejannat följer av bestämmelserna i denna lag eller av arbetets särskilda beskaffenhet. får intagen i den utsträckninghan önskar det vistas En intagen skall under lid då han är skyldig att utföraarbete vistas tillsammans med andra intagna, om ej annat följer avbestämmelserna i denna lag eller av arbetets särskilda beskaffenhet. Vägrar ettslörre antal av de intagna vid en sluten anstalt att utföra detarbete som har ålagts dem. får dock gemensamheten mellan dem inskränkas i denmån det är oundgängligen påkallat med hänsyn till förhåUandena på anstalten. får den intagne i den utsträckning han önskardet vistas Senaste lydelse 1976:506. tillsammans med andra intagna, om ej annat följer avbestämmelserna i denna lag. I sluten anstalt får dock gemenskapen mellanintagna på /W-tid inskränkas, om det är oundgängligen påkallat med hänsyn tillförhållandena på anstalten. tillsammans med andra intagna, om ej annat följer avbestämmelserna i denna lag. I sluten anstalt får dock gemensamheten mellanintagna inskränkas, om det är oundgängligen påkallat med hänsyntill förhållandena på anstalten. / anslutning till dygnsvilan jår deintagna hållas avskilda från varandra. Intagen får på egen begäran arbeta i enrum, ombeaktansvärda skäl talar härför. Läkare skall yttra sig över begäransom avses i jörsta stycket, om möjligt innan ärendet avgöres och annars inom envecka därefter. Medgivande skall omprövas så ofta anledning därtill föreligger,dock minst en gång . En intagen fär på egen begäran arbeta i enrum, om lämpligplats kan beredas honom och särskilda skäl inte talar mot det. MedgivandehärtUl skall omprövas så ofta det jinns anledning //'// det, dock minst en gångi månaden. Läkare skall undersöka en intagensom arbetar i enrum, om det behövs med hänsyn till dennes tUlstånd. Har denintagne arbetat i enrum av en månad, skall en sådanundersökning alltid äga rum. Om det är nödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet, föreliggande fara för intagens egen eller annans säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på anstaltens egendom eller för att hindra att intagen utövar menligt infiytande på andra intagna, får intagen hållas avskild från andra intagna. En intagen får hållas avskild frånandra intagna, om det är nödvändigt med hänsyn till rikets säkerheteller föreliggande fara för den intagnes eller annans säkerhet till liv ellerhälsa eller för allvarlig skadegörelse pä anstaltens egendom, 2. för atthindra att den intagne påverkar någon annan intagen att aUvarligt störaordningen inom anstalten, 3. jör atthindra att den intagne medverkar till att en annan intagen får tiUgång tillberusningsmedel, 4. för atthindra att den intagne allvarligt ofredar en annan intagen. Intagen som avses i 7§ tredjestycket och på skäl som där anges är placerad i sluten anstalt får hållasavskild från andra intagna, om det kan befaras aft han planlägger rymning elleratt annan planlägger fritagningsförsök och avskildheten är nödvändig för atthindra att sådan plan sättes i verket. Beslut enligt första eller andrastycket skall omprövas så ofta anledning därtiU föreUgger, dock minst en gångi månaden. Ett beslut enligt första ellerandra stycket skall omprövas så ofta det finns anledning //// det. dock minstvar tionde dag. Finns det i fall som avses i 20 §andra stycket anledning anta alt de förhållanden som där avses kommer attbeslå . får den intagne placeras på en specialavdelning. En intagen får också placeras på enspecialavdelning, om det finns särskild anledning anta att det är påkallat föratt hindra honom från brottslig verksamhei av allvarligt slag under vistelsen ianstalt. Etf beslut om placering på enspecialavdelning skall omprövas så ofta det finns anledning lill det, dockminst en gång . Intagen som hålles avskild från andra intagna enligt 20 §skall erhålla sådan lättnad i avskildheten som kan ske utan olägenhet. En intagen som hålls avskild från andra intagna enligt 20S skall få den lättnad i avskildheten som är möjlig. Innan beslut meddelas om åtgärd enligt 20 § eller vidomprövning av sådant beslut skall utredning ske rörande de omständigheter sominverkar på frågans avgörande. Läkare skall yttra sig i frågan, om möjligtinnan åtgärden vidtages och annars inom därefter. Innan beslut meddelas om en åtgärd enligt 20 eller 20 a §och vid omprövning av ett sådant beslut skall utredning ske rörande de omständighetersom inverkar på frågans avgörande. Den som hålls avskild på grund av att han är farlig försin egen säkerhet till liv eller hälsa skall undersökas av läkare så snart detkan ske. Annan intagen som hålls avskild enligl 20 § och sådan intagen som ärplacerad på en specialavdelning skall undersökas av läkare, om det behövs medhänsyn till den intagnes tillstånd. Har en intagen hållits avskild av en månad skall en sådan undersökning alltid äga rum. Senaste lydelse 1976:506. Över vad som förekommit vidutredning enligt första stycket skall protokoll föras. 23§-' Intagen som uppträder våldsamt eller som är såpåverkad av alkoholhaltiga drycker eller annat berusningsmedel att han kanbefaras störa ordningen på anstalten får tillfälligt hållas avskild från andraintagna så länge det är nödvändigt för att betvinga det våldsamma uppträdandeteller tills påverkan har upphört. Visar sig andra medel otillräckligaför att betvinga våldsamt uppträdande av intagen, får denne beläggas medfängsel, om säkerheten oundgängUgen kräver det. Läkare skall så snart det kan skeyttra sig över åtgärd enligt första eller andra stycket. Sådant yttrandebehövs dock ej i fråga om den som hålles avskild därför att han är påverkad avbemsningsmedel, om ej särskUda skäl föreligger. Över vad som förekommit skallprotokoll föras. Visar sig andra medel otillräckligaför att betvinga våldsamt uppträdande av en intagen, får han hållas belagdmed fängsel, om det är oundgängligen nödvändigt med hänsyn till hans egen ellerannans säkerhet till liv eller hälsa. Kan en intagen ifall som anges iförsta eller andra stycket inte hållas avskild på anstalten får han placerasi allmänt häkte i högst , om detta är lämpligare ån att hänförs övertill en annan anstalt. Läkare skall så snart det kan skeundersöka den som är föremål för åtgärd enligt denna paragraf. I fråga om densom hålls avskild därför att han är påverkad av bemsningsmedel skall en sådanundersökning dock äga rum endast om det behövs med hänsyn lill hans tillstånd.Över vad som förekommit skall protokoll föras. Under utredning av disciplinärende får intagentillfälligt hållas avskild från andra intagna i den mån det är oundgängligennödvändigt för att syftet med utredningen ej skall äventyras. Åtgärden får iintet fall bestå längre än . Den intagne skall erhålla sådan lättnadi avskildheten som kan ske utan olägenhet. Under utredningen av ett disciplinärende får en intagentillfälligt hållas avskild från andra intagna i den mån det är oundgängligennödvändigt för att syftet med utredningen ej skall äventyras. Åtgärden får iintet fall bestå längre än . Kan den intagne inte hållas avskild påanstalten, får han placeras i allmänt häkte, om detta är lämpUgare ån att hanförs över till en annan anstalt. Den intagne skall få den lättnad i avskildhetensom är möjlig. ' Senaste lydelse 1976:506. " 1980/81:1 6 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Disciplinärende skall avgöras Disciplinärenden skall avgöras Innan beslut meddelas skyndsamt. enligt 47 § skall förhör hållas med skall förhör hållas med den intagne, Läkare skall så snart Över vad som förekommit vid för- det kan ske yttra sig rörande åtgärd hör och annan undersökning skall enligt 50 §. Över vad som förekom- protokoll föras, mit vid förhör och annan undersök ning skall protokoll föras. Intagen som kan misstänkas En inlagen får föreläggas att vara påverkad av narkotika får lämna urinprov förkontroll av hii- föreläggas att lämna urinprov. ritvida han är påverkad av narko- Den som är intagen i anstalt, ilika. vilken företrädesvis placeras intagna som icke eller i endast ringa månhar tagit befattning med narkotika, får föreläggas att lämna urinprov, även omhan ej misstankes vara påverkad av narkotika. 60 §' Regeringen kan förordna om Regeringen kan förordna om överflyttning till tjänsteman inom överflyttning till tjänstemaninom kriminalvården av övervaknings- kriminalvården av övervaknings nämnds befogenhet enligt 54 och nämnds befogenhet enligt 54 och 55 §§ samt av kriminalvårdsstyrel- 55 §§ samt av kriminalvårdsstyrel sens befogenhet enligt denna lag i sens befogenhet enligt denna lag i annat fall än som avses i 20 § andra annat fall än som avses i 17 § första stycket samt /' 35 och 39 §§. stycket samt 20a. 35 och 39 §§. Denna lag träder i kraft Senaste lydelse 1976:506. " Senaste lydelse1976:901. ' Senaste lydelse 1976:506. 1980/81:1 7 Lag om ändring i lagen (1976:371) om behandlingen avhäktade och anhållna m. fl. Härigenom föreskrivs att 15och 17 §§ lagen (1976: 371) ombehandlingen av häktade och anhållna m. fl. skall ha nedan angivna lydelse. I5§ Häktad får beläggas med fängsel 2. i övrigt för att betvinga våldsamt uppträdande av den häktade, om andra medel visar sig otillräckliga och det är oundgängligen nödvändigt med hän.syn till den häktades egen eller annans säkerhet till liv eller hälsa. Läkare skall så snart det kan ske undersöka den som år föremål för åtgärd enligt första stycket 2. 1. under transportoch eljest under vistelse utom förvaringslokalen, om det är nödvändigt avsäkerhetsskäl samt 2. i övrigtför att betvinga våldsamt uppträdande av den häktade, om andra medel visar sigotillräckliga och säkerheten oundgängligen kräver det. Läkare skall så snart det kan ske yttra sig över åtgärdenligt första stycket 2. I7§ Vad som sägs i denna lag om häktad har motsvarande tillämpning på 1. den som har anhållits eller gripits på grund av misstanke om brott, 2. den som har intagits i häkte eller polisarrest för förpassning till kriminalvårdsanstalt och 3. den som har tillfälligt placerats i häkte med stöd av43 § första stycket tredje meningen lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. 3. den som har tillfälligt placerats i häkte med stöd av23 § tredje stycket, 43 § första stycket tredje meningen eller 50 § tredjemeningen lagen (1974: 203) om kriminalvård i anstalt. Denna lag träder i kraft . Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , ,Söder, Krönmark, . , , ,, , Lagrådsremiss om ändring i lagen (1974:203) omkriminalvård i anstalt, m. m. Med stöd av regeringensbemyndigande tillkallade dåvarande chefen för i juli 1976en kommitté för att se över bestämmelserna om isolering inom kriminalvården. 'Kommittén, som antog namnet utredningen om isolering inom kriminalvården,överiämnade betänkandet (SOU 1979:4) Avskildhet och gemenskap inomkriminalvården. Betänkandet innehåller förslag till ändringar i lagstiftningenom isolering. Det upptar också förslag till åtgärder för att förebygga behovetav isolering och till alternativa åtgärder med syfte att begränsa institutetsanvändning. En sammanfattning av innehållet i betänkandet bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga I. Vidare bör till protokollet som bilaga2 fogas de i betänkandet framlagda lagförslagen. Betänkandet har remissbehandlats.En sammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet i dettaärende som bilaga 3. Utredningens förslag tillförebyggande och alternativa åtgärder har, i den mån de har bedömts medförabudgetmässiga konsekvenser, behandlats i årets budgetproposition (prop.1979/80: 100, bil. 5 s. 72-82), som i denna del har lämnats utan erinran avriksdagen (JuU 1979/80:34, rskr 1979/80: 282). Jag avser att nu ta upp defrågor som i övrigt har aktualiserats genom betänkandet och som främst gällerändringar i gällande bestämmelser. ' Riksdagsledamoten , ordförande, dåvaranderiksdagsledamoten , generaldirektören , dåvaranderiksdagsledamoten och ombudsmannen . 1980/81:1 9 Jag kommer vidare att ta upp en fråga om utvidgningav möjligheterna att använda urinprov som ett led i strävandena att spåra uppnarkotika inom kriminalvårdens anstalter. 2.1Gällande ordning i korthet En av de grundläggande principerna inom modernkriminalvård i anstalt är att en intagen i största möjliga utsträckning skallvistas i gemensamhet med andra intagna. Av främst ordnings- och säkerhetsskälhar det emellertid ansetts nödvändigt att i vissa situationer begränsa dennagemensamhet. Den längst gående begränsningen är placering i enrum, i dagligttal kallad isolering. gällande regler om gemensamhet och avskiljande finns ilagen (1974: 203) om kriminalvård i anstalt (KvaL), som har ersatt den tidigares.k. behandlingslagen (1964:541). 1 lagen om kriminalvård i anstah har slagitsfast att gemensamhetsprincipen skall gälla under såväl arbetstid som fritid.Den nya regleringen innebar vidare att man i betydande grad inskränktemöjligheterna till isolering som säkerhetsåtgärd och som en form av disciplinärbestraffning. Tillämpningsområdet för isolering begränsades ytterligare genomen lagändring , (prop. 1975/76: 165, JuU 1975/76:43, rskr 1975/76: 373,SFS 1976: 506), då tidigare bestämmelser om avskildhet för behandlingsplaneringoch som disciplinär bestraffning helt upphävdes. Dessutom begränsadesmöjligheterna att hålla en intagen i enrum under utredning av ettdisciplinärende. I korthet innehåller lagen om kriminalvård ianstalt numera följande regler om isolering. En intagen kan på egen begäran få arbeta i enrum ombeaktansvärda skäl talar för det (18 §). Tvångsmässigavskildhet kan förekomma som en säkerhets- eller skyddsåtgärd, om det ärnödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet, fara för en intagens egen ellerannans säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse päanstaltens egendom eller för att hindra att en intagen utövar menligtinflytande på andra intagna (20 S första stycket). Detsamma gäller, om denintagne uppträder våldsamt eller är sä berusad att han kan befaras störaordningen på anstalten (23 §). Han får dock hållas avskild endast så länge detär nödvändigt för att betvinga det våldsamma uppträdandet eller tills hanspåverkan har upphört. Vidare kan en intagen, om det är oundgängligennödvändigt, hållas avskild under utredning av ett disciplinärende (50 §). För den kategori intagna som avses i 7 S tredjestycket KvaL finns särskilda bestämmelser om isolering. Det gäller här intagnasom har dömts till fängelse lägst eller internering med en minsta tid och som med hänsyn till att de saknar fast anknytning tillriket eller till 1980/81:1 10 arten av brottsligheten eller eljest kan befaras varasärskilt benägna att avvika och fortsätta en brottslig verksamhet av särskiltallvarlig karaktär. En intagen som omfattas av 7 § tredje stycket KvaL och sompå där angivna grunder är placerad i en sluten anstalt får hållas avskild frånandra intagna, om det bedöms nödvändigt för att förhindra planlagd rymningeller fritagning (20 § andra stycket). Till avskiljande i KvaL:s meningräknas inte placering pä de s.k. specialavdelningar som är avsedda försärskilt rymningsbenägna eller fariiga intagna med långa strafftider.Förusättningarna för placering på sådana avdelningar regleras över huvud tagetinte i lagen. För en närmare redogörelse förinnehållet i gällande rätt hänvisas till utredningsbetänkandet. 2.2 Allmänt om utredningens förslag Utredningen har framhållit att desärskilda förhållanden som råder på kriminalvårdsanstalter får till följd attdet relativt lätt kan uppstå ordnings-och disciplinproblem och att de inomsamhället i övrigt förekommande medlen för att upprätthålla social kontrollmånga gånger har visat sig otillräckliga. Dessa omständigheter i förening krav på goda arbetsförhållanden medför att särskildakontrollmöjligheter måste stå till buds. Det är enligt utredningen svårt attutifrån den forskning som har förekommit dra några säkra slutsatser beträffandeeventuella skadliga effekter av isoleringsåtgärder, särskilt som de individuellavariationerna är betydande. Enligt utredningens bedömning är det inte möjligtatt helt avskaffa åtgärder av denna typ. I första hand bör emellertid behovetav sådana åtgärder förebyggas. I andra hand gäller det att finna alternativtill dem. Föregen del har jag redan i prop,1979/80: 100 (bil. 5 s. 79) uttalat att jag i likhet med utredningen ochremissinstanserna anser det klarlagt att förutsättningar f. n. saknas för atthelt avvara isoleringsåtgärder inom kriminalvården. Med den ökning av denallvarliga brottsligheten och det hårdnande klimat på kriminalvårdsanstalternasom vi har upplevt framstår det som en nödvändighet attkriminalvärden även i fortsättningen tillförsäkras de medel som behövs för atttillfredsställande förhållanden skall kunna upprätthållas på anstalterna.Klart är att isolering är en från humanitär synpunkt ingripandeåtgärd. 1 den nämnda propositionen uttalade jag min anslutning tillutredningens uppfattning att det är angeläget att användningen av sädanaåtgärder begränsas i all möjlig utsträckning. I propositionen konstateradesocksä att utredningens förslag till förebyggande och alternativa åtgärder fåttett i huvudsak positivt mottagande från remissinstansernas sida. Med hänsyntill den återhållsamhet som i nuvarande statsfinansiella läge måste iakttas ifråga om nya åtaganden bedömdes visserligen de mera kostnadskrävande avförslagen inte Prop.1980/81:1 II kunnagenomföras f. n. Jag uttalade emellertid som min mening att flertalet av deförslag som inte kan förverkligas kommer att vara till god ledningvid den fortsatta planeringen av anstaltsvården. Utredningenhar också gjort en bred genomgång av andra åtgärder som kan vara ägnade attförbättra miljön i vid bemärkelse i kriminalvårdens anstalter och därmed ävenatt minska behovet av isoloringsåtgärder. I detta hänseende har utredningenbl.a. berört frågor om förhållandet mellan personal och intagna, de intagnasarbete, utbildning och fritidsverksamhet samt deras kontakter med yttervärldenoch medinflytande i vissa frågor som angår anstaltslivet. Vissa av dessa frågorhar behandlats i prop. 1979/80: 100. Det ankommer i övrigt närmast påkriminalvårdsstyrelsen att i det fortlöpande översynsarbetet ta tillvara deenligl min mening mycket värdefulla synpunkter som utredningen har redovisat iden mån de inte förutsätter författningsändringar. I likhet med LO vill jagockså framhålla att behovet av att tillgripa isolering och liknande åtgärdersäkerligen minskar i den mån ansträngningarna för planering av de dömdasåteranpassning i samhället kan effektiviseras. Även de förslag till ändringar i gällandebestämmelser som har lagts fram i betänkandet har vid remissbehandlingen fåttett i stort sett positivt mottagande. har dock uttalatatt det enligt styrelsens mening inte är möjligt att begränsa möjligheternatill avskiljande, om inte allmänna resursförstärkningar sker . Föregen del anser jag i likhet met flertalet remissinstanser förslagen ibetänkandet vara i huvudsak väl ägnade att läggas till grund för lagstiftning.Självfallet skulle det ha varit en fördel, om i störte utsträckningän som skett utrymme hade kunnat skapas för att tillgodose de i och för sigangelägna önskemål för kriminalvårdens del som utredningen har pekat på ibetänkandet. Att en del av dessa förslag har måst ställas bör dockinte hindra att man redan nu vidtar sådana förbättringar som kan genomförasinom ramen för tillgängliga resurser. Jag vill också erinra om vad jag uttaladei prop. 1979/80: 100 (bil. 5 s. 80) om att vissa beslutade och planeradereformer på straffrättens område kan vara ägnade att minska den nuvarandebeläggningen på anstalterna. Detta kan i sin tur öka förutättningama för atttillgodose bl. a. det reformbehov som enligt min mening är ett av de viktigastesom utredningen har pekat på, nämligen en minskning av bostadsavdelningarnasstorlek på vissa anstalter (jfr JuU 1979/80: 34 s. 8). Utredningensgrundsyn är att sådan isolering som inte sker pä den intagnes egen begäranaldrig får motiveras av behandlingsskäl utan endast får vidtas i syfte atttillgodose ett förebyggande säkerhets- eller skyddsbehov. Detta är en principsom jag i likhet med remissinstanserna helt kan ställa mig bakom och som ocksåligger till gmnd för gällande bestämmelser på området. Som utredningen ock.såpåpekar kan det däremot ibland vara till fördel från behandlingssynpunkt att enintagen som så önskar kommer 1980/81:1 12 ifrånumgänge med andra intagna. Han kan också behöva skyddas från övergrepp fråndessa. Det är därför uppenbart att man i viss mån måste göra andra bedömningari fråga om det frivilliga avskiljandet än beträffande det tvångsmässiga. En särskild fråga av generell räckvidd som vidremissbehandlingen har tagits upp av gäller de ungalagöverträdarnas situation. Styrelsen har kritiserat betänkandet för att dennafråga inte har behandlats särskilt och har som sin mening uttalat attavskiljande av personer från umgänge med andra i princip inte börfå förekomma.