prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — En relativt långförvaring före upparbetning underiättar i flera avseenden upparbetningen ochhanteringen av bränslet i övrigt. Använt kärnbränsle, som skall upparbetas,transporteras i avskärmade behållare till en särskild upparbetningsanläggning.Före upparbetningen förvaras bränslet i vattenbassänger även vidupparbetningsanläggningen. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 631 De högaktiva restprodukterna frånupparbetning är i flytande form. De är svåra att förvara och transportera ochbör därför överföras i fast form, solidifieras, för den fortsatta hanteringen.Solidifieringen syftar till att ge en fast produkt som har en god förmåga attmotstå mekaniska angrepp. F. n. är förglasning den bäst utvecklade metoden. Det solidifierade avfallet lagras under fortlöpandeövervakning . Lagring kan till en början ske vidupparbetningsanläggningen för att därefter flyttas till en särskildlagringsanläggning. Lagret måste vara avskärmat och kylt. Om det använda kärnbränslet inteupparbetas, bör det efter den begränsade förvaringen vid kärnkraftverken förasdirekt till övervakad lagring i särskilda anläggningar. Slutgiltig förvaring av dehögaktiva restprodukterna föreslås ske i stabila geologiska formationer. Detidrymder som krävs för avfallets ostörda förvaring är mycket långa iförhållande till mänsklig erfarenhet men korta i ett geologiskt perspektiv. För avfall från upparbetning av använt kärnbränsle gälleren förvaringstid av 1000-tals år. För använt bränsle som inte upparbetas blirdet fråga . Förvaret måste utformas med hänsyn till de mycketlånga tidrymder som är aktuella. Låg- och medelaktiva restprodukterfrån kärnteknisk verksamhet kräver också särskilda åtgärder för strålskärmningoch förvaring. Dessa åtgärder kan göras betydligt enklare än vad som är falletför de högaktiva produkterna. Nuvarande hantering av radioaktiva restprodukter frånkärnteknisk verksamhet i De radioaktiva restprodukter fränkärnteknisk verksamhet som f. n. är aktuella för hantering och förvaring iSverige är huvudsakligen använt kärnbränsle, högaktivt avfall från upparbetatkärnbränsle samt driftsavfall från kärnreaktorer. Hantering av använt kärnbränsle Använt kärnbränsle som har tagitsut ur kärnkraftreaktorerna i har endast till en liten delsänts till upparbetning utomlands. Det gäller en del av bränslet fråntvå reaktorer, 1 och 2, som har transporterats till enupparbetningsanläggning i i . I övrigt lagras använt kärnbränsle i vattenbassänger vidde tre kärnkraftverk, , och , som har reaktorer idrift. Lagringskapaciteten vid kärnkraftverken beräknas efter viss utökningvara sådan att borttransport av använt bränsle inte behöver ske förtån tidigastår 1984 eller om de avtal om upparbetning som träffats för bl. a. dessabränslen utnyttjas på lämpligt sätt. I bassängerna för använt kärnbränsle vid kärnkraftverkenlagras också sådana komponenter med hög radioaktivitet som har tagits ut vidunderhåll eller reparation av reaktorerna. Upparbetning av använt kärnbränsle För upparbetning av använtkärnbränsle har avtal slutits mellan ochBritish () och Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 632 mellan () och detfranska företaget des Matiéres Nucléaires (). Avtaletmed BNFL gäller bränsle som tas ur två reaktorer, 1 och 2.Mellan SKBF och finns tre upparbetningsavtal. Två avtal, de s. k.sjuttiotalsavtalen, avser använt kärnbränsle som tas ur svenskareaktorer t.o.m. . Det tredje avtalet, det s.k. åttiotalsavtalet, gäller620 lon använt kärnbränsle som tas ur svenska reaktorer under åren 1980-1990.Enligt avtalet med åtar sig detta företag att ta hand om det högaktivaavfallet från upparbetningen. Enligt avtalen med har detta företag rättatt påfordra att avfall från upparbetning motsvarande avfallet från den mängdanvänt kärnbränsle som svenska kraftföretag har låtit upparbeta hos COGEMAskall sändas tillbaka till för slutförvaring. Radioaktiva restprodukter från annan kärntekniskverksamhet, m. m. Kärnteknisk verksamhet som gerupphov till radioaktiva restprodukter av samma slag som från kärnkraftreaktorerförekommer vid de anläggningar i Studsvik som drivs av Studsvik EnergiteknikAB. Radioaktiva restprodukter frånnedläggning av kärntekniska anläggningar förekommer f. n. endast i relativtbegränsad omfattning. De härrör från kraftvärmeverk ochforskningsreaktorn i . Förutsättningar för framtida hantering och förvaring avradioaktiva restprodukter De förslag som har kommit framgenom arbete inom ramen för projekt kärnbränslesäkerhet (KBS) och det arbetesom utförts av programrådet för radioaktivt avfall (PRAV) gör det möjligt attange en relativt fullständig modell för hur hantering och förvaring avkärnkraftens radioaktiva restprodukter i kan komma att ske iframtiden. Forskning och utveckling inom avfallsområdet Kärnkraftföretagens insatserrörande forskning och utveckling är till stor del gemensamma och sker inomramen för KBS. Den forskning och utveckling som har skett inom KBS har kommitlill stånd i syfte att uppfylla de krav i fråga om hantering och slutförvaringav använt kärnbränsle eller högaktivt avfall som anges i lagen (1977: 140) omsärskilt tillstånd att tillföra kärnreaktor kärnbränsle, m. m., den s. k.villkorslagen. Resultatet av arbetet i KBS harredovisats i bl. a. två rapporter. publicerades rapportenKärnbränslecykelns slutsteg -förglasat avfall från upparbetning och i oktober1978 rapporten slutförvaring av använtkärnbränsle. I rapporten om förglasat avfallfrån upparbetning föreslås en hantering som i korthet innebär följande. Det använda bränslet upparbetas utomlands. Det högaktivaavfallet från upparbetningen förglasas och sänds tillbaka till . Det förglasade avfallet, som är inneslutet ibehållare av rostfritt stål, lagras i ett s. k. mellanlager iväntan på slutlig förvaring. Efter ytterligare inneslutning i enytterkapsel läggs avfallet ner i ett slutförvar som byggs på cirka 500 metersdjup i berg med låg genomsläpp-lighet för vatten. När slutförvaret är fyllttillsluts alla tunnlar. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 633 Rapporten om slutförvanng av använt kärnbränsleinnehåller förslag som i korthet innebär följande. Det använda kärnbränslet transporteras till etlcentralt lager för använt bränsle, där det förvaras . Därefterskiljs bränslestavarna från bränsleelementens övriga delar. Stavarna inneslutsi kapslar som placeras på motsvarande sätt som kapslarna med förglasat avfall islutförvar i urberg. Förvaret tillsluts på samma sättsom förvaret för högakUvt avfall. Med stöd av bl. a. rapporten om förglasat avfallfrån upparbetning ansökte och Forsmarks Kraftgrupp ABår 1977 respektive 1978 om fillstånd att starta de nyuppfördareaktoranläggningarna och . Regeringen remitteradeansökningarna för yttrande till myndigheter och andra organisationer såväl inomsom utom . Efter viss komplettering av ansökningarna från kraftbolagenmeddelade regeringen de begärda tillstånden. sökte ochForsmarks fillstånd enligt villkorslagen att starta också de dåfärdigställda kärnkraftblocken och . Också i dessaansökningar åberopades bl. a. rapporten om förglasat avfall från upparbetning.Regeringen meddelade de begärda tillstånden. Också i fråga om rapporten om slutförvaring avanvänt kärnbränsle har regeringen inhämtat yttranden från olika svenska ochutländska myndigheter, institutioner och organ. I förslaget från KBS om system för omhändertagandeav högaktivt avfall och använt kärnbränsle ingår även ett centralt lager föranvänt kärnbränsle. Regeringen har efter prövning enligt byggnadslagen,miljöskyddslagen och alomenergilagen givit SKBF tillstånd att uppföra ochdriva ett sådant céntrallager. Underlagför framtida ställningstaganden rörande högaktivt avfall och använtkärnbränsle Regeringens beslut att medge start avkärnkraftanläggningarna samt och tillståndetatt uppföra och driva centrallagret för använt kärnbränsle innebär ettställningstagande för att framtagna förslag till lösningar förhantering och förvaring av högaktivt avfall är möjliga att tillämpa. Kraftinduslrins utvecklingsprojekt och delutredningarär alla huvudsakligen inriktade på att fullfölja och komplettera de lösningarsom redan har föreslagits från KBS. Deförslag som har tagits fram genom bl. a. KBS avser omhändertagande avrestprodukter i ett kärnkraftprogram med 13 reaktorer, som är i drift sä längesom tekniska och ekonomiska krav medger, vilket för en reaktor beräknas vara ca30 år. De förslag som lades fram i proposition 1979/ 80: 170 om vissaenergifrågor (NU 1979/80:70, rskr 1979/80:410) innebäj; en begränsning avkärnkraftprogrammet lill tolv reaktorer. Denna begränsning ändrar intenämnvärt på förutsättningarna för den lösning av frågor om hantering ochförvaring av de radioaktiva restprodukterna som KBS har presenterat. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 634 KBS:sförslag för hantering och förvaring KBS;s förslag för hantering och förvaring avkärnkraftens radioaktiva restprodukter kan sammanfattas enligt följande. Somtidigare har nämnts har KBS utarbetat två förfaranden om omhändertagande av detanvända kärnbränslet. De båda förfarandena är upparbetning av bränslet ochslutlig förvaring av det förglasade avfallet från upparbetning samt slutligförvaring av det använda bränslet utan föregående upparbetning. När det gäller upparbetning och slufiig förvaringav det förglasade avfallet kan detta förfarande i korthet beskrivas somföljer. Detanvända kärnbränslet lagras efter det att det har tagils ut ur kärn-reaktornvid kärnkraftverket eller i ett centralt lager för använt bränsle. Upparbetningen sker normalt 2-10 är efter det att bränslet hartagits ut ur reaktorn. Avfall från upparbetningen kan komma att sändas tillSverige tidigast . Detförglasade avfallet lagras i ett mellanlager i avvaktan på att placeras i ett slutförvar.Lagringstiden är . Avfalletkapslas in i etl långlidsbeständigt material. Kapslarnaplaceras i ett slutförvar pä i urberget. Efter det att slutförvaret förseglats krävs ingenbevakning av förvaret förutom en viss kontroll av att ingen onormalradioaktivitet förekommer. I förfarandet med slutförvaring av det användakärnbränslet utan föregående upparbetning kan stegen i bränslets väg tillslutförvaring i korthet beskrivas enligt följande. Detanvända kärnbränslet lagras i kärnkraftverken och försdärefter till ett centralt lager för använt kärnbränsle. Bränsletlagras i detta centrala bränslelager . Bränsletförs till en inkapslingsstation där bränslestavarna skiljs frånbränsleelementens övriga delar och kapslas in. Kapslarnaplaceras i ett slutförvar i urberg. Det förseglade slutförvaret kräver samma tillsynsom förvaret för radioaktivt avfall. När det gäller avveckling av kärnkraftverk finnsflera olika tillvägagångssätt. Något stort kärnkraftverk har ännu inteavvecklats. Praktisk erfarenhet finns ännu bara för avveckling av mindrekärnreaktorer, huvudsakligen forskningsreaktorer. Avvecklingsarbetet kan indelasi följande tre skeden. Kärnkraftverketställs av, det använda kärnbränslet förs bort, radioaktiva delar av de olikasystemen innesluts och hela anläggningen konserveras och försluts. Radioaktivasystem och byggnadsdelar nedmonteras och förs samman i en avgränsad del avanläggningen. Denna förstärks så atl radioaktivitet inte sprids och tillträdehindras. Anläggningen i övrigt rengörs, kontrolleras och kan antingen rivaseller användas för andra ändamål. Anläggningenrivs eller rengörs helt så att anläggningsområdet och eventuella kvarvarandebyggnader kan användas för andra ändamål utan begränsningar. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 635 Lagom finansiering av framtida utgifter för använt kärnbränsle m.m. 1 §Den som har tillstånd enligt atomenergilagen (1956:306) att inneha eller driva en kärnreaktor för kraftproduktion (reaktorinnehavaren) skall svara för att 1. i reaktorn använt kärnbränsle och radioaktivtavfall som härtör frän detta hanteras och slutförvaras på ett säkert sätt, 2. reakloranläggningen avvecklasoch rivs på ett säkert sätt och 3. den forsknings- ochutvecklingsverksamhet bedrivs och de åtgärder i övrigt vidtas som behövs föratt vad som föreskrivs i 1 och 2 skall kunna fullgöras. 2 §Reaklorinnehavaren skall svara inte bara för de kostnader som följer av hans skyldighet enligt 1 § utan även för de kostnader som staten har för att 1. kompletteraforsknings- och utvecklingsverksamhet som avses i 1 § 3, 2. pröva frågor som avses i 5 §andra stycket eller 10 § och 3. övervaka och kontrolleraslutförvar. Vad gäller använt kärnbränsle avser skyldigheten dekostnader som är förenade med bränslet sedan detta har förts bort frånreaktoranläggningen. 3 8Reaktorinnehavaren skall i samråd med övriga reaktorinnehavare upprätta eller låta upprätta en plan för den forsknings- och utvecklings verksamhet och de övriga åtgärder som anges i 1 §. Planen skall innehålla en översikt över behövliga åtgärder och närmare ange de åtgärder som avses bli vidtagna inom en tidrymd av . Planen skall ses över. Planen skall insändas till regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer. 4 § Myndighet som regeringenbestämmer skall upprätta en plan för de åtgärder som avses i 2§ första stycket1 och 3. 5 § För att säkerställa att medelfinns tillgängliga för att betala de kostnader som avses i 2§ skallreaktorinnehavaren , så länge reaktorn är i drift, erlägga en avgiftlill staten. Avgiften utgår i förhållande till den från reaktoranläggningenlevererade energin. Avgiftens storlek fastställs förnästföljande kalenderår av regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer. Den årliga avgiften skall bestämmas så att desammanlagda avgiftsbeloppen som erläggs under reaktorns driftlid täcker dekostnader som avses i första stycket. 6 §Den årliga avgiften bestäms med ledning av de planer som avses i 3 och 4§§ och med hänsyn lill de beräknade utgifterna för åtgärder som Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 636 avsesi 1 § och 2§ första stycket. I fråga om åtgärder som avses i 1 § skall härvidbeaktas tidigare vidtagna åtgärder för omhändertagande av använt kärnbränsleoch radioaktivt avfall som härrör från detta, reaktoranläggningensbeskaffenhet och övriga omständigheter som kan påverka avgiftsberäkningen. Om uppgifter saknas eller är så bristfälliga att deinte kan läggas till gmnd för avgiftsberäkningen, bestäms avgiften till skäligtbelopp. 7 § Avgiften skall inbetalas tillmyndighet som regeringen bestämmer. Avgiftsmedlen skall sättas in påräntebärande konto i . Upplupen ränta skall läggas till kapitalet. 8 § Avgifter som enreaktorinnehavare har betalat in får efter särskilt medgivande användas för attbetala de kostnader som uppkommer för reaktorinnehavaren för åtgärder som angesi 1 § eller för att lånas ut till reaktorinnehavaren. 9 § För lån tillreaktorinnehavaren skall ställas säkerhet. På lånet utgår ränta som svarar mot lägst deninlåningsränta som erlägger för där insatta avgiftsmedel. Lånet skall i övrigt förenas med de villkor sombehövs för att säkerställa att medel finns tillgängliga för avsett ändamål. 10 § Frågor om kompletterandeforsknings- och utvecklingsverksamhet, övervakning och kontroll av slutförvar,medgivande att använda inbetalade avgifter och villkor för lån tillreaktorinnehavaren prövas av regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer. 11 § Reaktorinnehavaren skall påanfordran lämna de upplysningar och tillhandahålla de handlingar som behövs föratt regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer skall kunna fastställaavgift enligt 5 § andra stycket och pröva frågor som avses i I0§ samt lämnatillträde till anläggningar eller platser där använt kärnbränsle ellerradioaktivt avfall som härrör från delta förvaras eller hanteras. 12 § Den som uppsåtligen eller avgrov oaktsamhet lämnar oriktig uppgift eller på annat sätt åsidosätter sinaskyldigheter enligt 11 § döms till böter, om ej gärningen är belagd med straffi . Denna lag träder i kraft den 1 juli 1981.Bestämmelserna i 5§ första stycket tillämpas första gängen för kalenderåret1982. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 637 Närvarande:f. d. justitierådet . regeringsrådet , justitierådet Vängby. Enligt lagrådet den 16 december 1980tillhandakommet utdrag av protokoll vid regeringssammanträde den 11 december1980 har regeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämtalagrådets yttrande över förslag till lag om finansiering av framtida utgifterför använt kärnbränsle m. m. Förslaget har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn . Förslagetföranleder följande yttrande av lagrådet: Enligt förevarande paragraf skallreaktorinnehavaren "svara för" bl. a. att använt kärnbränsle m. m.hanteras och slutförvaras pä säkert sätt och att reaktoranläggningen avvecklasoch rivs pä etl säkert sätt. Enligt lagrådets mening bör häri läggas enskyldighet, inte enbart att vidta och bekosta de faktiska åtgärder som krävsutan även att ansvara med återstoden av företagets förmögenhet för kostnadersom staten skulle kunna ådra sig för sådana åtgärder, ifall reaktorinnehavarenskulle underlåta all fullgöra sina skyldigheter och staten därför nödgasvidtaga åtgärderna. Den ersättningsskyldighet som enligt lagen (1973: 1198) omansvarighet för oljeskada till sjöss åvilar ett fartygs ägare anses omfattaäven stats och kommuns kostnader för sanering av oljeskador. För att undanröjaden tvekan som kan föranledas av rättsfallet NJA 1950:610 har i 2§ nämnda lagsom ett tredje stycke tagits in en bestämmelse av innebörd att ersättning föråtgärder med anledning av oljeskada utgår enligt lagen även dä skyldighet altvidta åtgärderna förelegat enligt lag eller annan författning (se prop.1973:140 s. 53). Något liknande förtydligande synes inte erforderligt iförevarande sammanhang utan det får anses tillräckligt att uttrycket"svara för" genom motivuttalanden ges den innebörd som förut anförts. Reaktorinnehavaren skall enligt första stycket avdenna paragraf svara "inte bara för de kostnader som följer av hansskyldighet enligt I §" ulan Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 638 ävenför vissa särskilda kostnader som uppkommer för staten. Sammanhanget mellandet citerade uttrycket och I § framstår som oklart. Inledningen tillförevarande paragraf synes lämpligen böra ges följande lydelse: "Utöver dekostnader som följer av reaklorinnehavarens skyldighet enligt 1§ svarar han även för de kostnader som staten har för ". Den i andra stycket upptagna bestämmelsen synessakna samband med innehållet i övrigt av förevarande paragraf. Den begränsningi kostnadsansvaret för använt kärnbränsle som här föreskrivs synes enbart hänförasig fill skyldigheten att betala avgift. Bestämmelsen bör därför lämpligenupptas i 5§. Syftet enligt motiven att planen skall bestå av tvådelar, en med bedömning på lång sikt och en avseende , kaninte anses ha kommit till uttryck med önskvärd tydlighet i lagtexten. Lagrådetförordar att andra meningen i första stycket av förevarande paragraf gesföljande lydelse: "Planen skall dels innehålla en översikt över samtligade åtgärder som kan bli behövliga dels närmare ange de åtgärder som avses blividtagna inom en tidrymd om ." Genomförs lagrådets förslag att andra stycket i 2 §utgår, skall i förevarande paragraf hänvisningen till 2 § första stycket 1 och3 i stället avse 2 § 1 och 3. Godtas det förslag till ändrad lydelse avinledningen till 2§ som förts fram i det föregående, bör första stycket förstameningen av förevarande paragraf ges följande lydelse: "För attsäkerställa att medel finns tillgängliga för att betala de kostnader somföljer med reaktorinnehavarens skyldighet enligt 1 § och de kostnader somavses i 2§ skall reaktorinnehavaren , så länge reaktorn är i drift,erlägga en avgift till staten." Som ett nytt stadgande bör i paragrafen tas upp enmotsvarighet till den i 2§ andra stycket av det remitterade förslaget intagnabestämmelsen om begränsning av kostnadsansvaret för använt kärnbränsle.Stadgandet -som lämpligen kan skjutas in som en ny andra mening i förstastycket -bör ges följande lydelse: "Såvitt angår kostnader för hanteringoch slutförvaring av använt kärnbränsle skall skyldigheten att betala avgiftavse de kostnader som är förenade med bränslet sedan detta har förts bort frånreaktoranläggningen." Detbör understrykas att avgiften skall beräknas så att den är tillräcklig Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 639 föratl täcka statens kostnader även för avveckling och rivning av de anläggningarsom används för hanteringen av använt kärnbränsle, t. ex. anläggningar förmellanlagring, även om sådana anläggningar tillhör annan juridisk person änreaktorinnehavaren och denne sålunda inte själv kan vidta åtgärder för attavveckla och riva anläggningarna i fråga. Om, såsom lagrådet föreslagit, andra stycket i 2§utgår, skall hänvisningen i förevarande paragrafs första mening till I § och 2§ första stycket i stället gälla 1 och 2§§. Stadgandet i förevarande paragraf skulle enligtlagrådets mening vinna i tydlighet om i andra meningen direkt anges attmyndigheten skall sätta in avgiftsmedlen på räntebärande konto i . De inbetalade avgifterna utgör staten tillhörigamedel. Avsikten är att medlen skall vara reserverade för att användas för vissabestämda ändamål nämligen för de kostnader som är förenade med använtkärnbränsle sedan detta förts bort från reaktoranläggningen, kostnader föravveckling och rivning av reaktorn, viss forsknings- och utvecklingsverksamhetsamt kostnader för uppgifter som enligt 2§ ankommer på staten. I 8§ i detremitterade förslaget regleras - utom möjligheten att placera medlen genomutlåning till reaktorinnehavaren - dennes rätt att ur medlen få ersättning förkostnader för sådana åtgärder som medlen är avsedda för. Däremot behandlasingenstädes i lagen att medlen kan tagas i anspråk för att bestrida statenskostnader. Dessa kan avse inte blott åtgärder som avses i 2§. Omreaktorinnehavaren - t. ex. därför att rättssubjektet upphört att finnas till -inte kan fullgöra de uppgifter som enligt 1 § rätteligen ankommer på detta,måste staten rycka in och svara för att erforderliga åtgärder vidtages.Uppenbarligen bör staten för kostnader för sädana åtgärder äga tillgodogöra sigifrågavarande medel. Det kan sägas att eftersom medlen redan är statens i lagenej behöver anges för vilka ändamål staten kan disponera dem. Från reaktorinnehavarenssynpunkt måste det dock vara av värde om i lagen anges att ianspråktagande avmedlen för kostnader som staten haft är begränsat till kostnader för sådanaåtgärder som nämnts. Lagrådet förordar att så sker. Genom 8 § i det remitterade förslaget öppnas vidaremöjlighet för reaktorinnehavaren att få låna tillbaka inbetalade medel. Dennafråga är till sin art skild från den behandlade; den gäller frågan om deinbetalade Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 640 medlens placering och står sålunda nära den fråga sombehandlas i 7 8. medan regeln i övrigt i 8 § gäller medlens slutligadisposition, m. a .o. Lagen skulle enligt lagrådets meningvinna i överskådlighet genom en viss omdisposition. Sä kan i paragrafen närmastefter 7§. i 8§, behandlas frågan om reaktorinnehavarens möjlighet atterhålla län av inbetalade avgifter, inbegripande även de i det remitteradeförslagels 9S upptagna bestämmelserna om villkoren för sådant lån. I den därpåföljande paragrafen, 9§, kan upptagas reglerna om den slutliga dispositionen avavgiftsmedlen. Vad gäller de i 9 § av detremitterade förslaget upptagna bestämmelserna synes lämpligt att, för att uppnåparallellism med reglerna i 7§, införa en föreskrift om att räntan på lånetskall insättas pä konto som sägs i 7§ och läggas till kapitalet. Under hänvisning till det anfördaförordar lagrådet att 8 och 9 S§ erhåller följande lydelse: Av avgifter som enreaklorinnehavare betalat in kan lån meddelas reaktorinnehavaren. För sådantlån skall ställas säkerhet. På lånet utgår ränta som svarar motlägst den inlåningsränta som erlägger för där insatta avgiftsmedel.Räntan sätts in på konto som sägs i 7§ och läggs till kapitalet. Länet skall i övrigt förenas med devillkor som behövs för atl säkerställa atl medel finns tillgängliga för ändamålsom avses i 9 §.