prop · G403120 · 1980-12-31 00:00:00 — Visarsig denna väg inte framkomlig, får i andra hand övervägas om det är lämpligtatt införa en dispensregel som gör det möjligt att medge undantag frånavdragsförbudet i särskilt angelägna fall. Syftet med förbudet mot avdrag för etappvisa bidrag är attåstadkomma att bidragen lämnas direkt från den ursprungliga("verkliga") givaren till den slutliga mottagaren. En förstaförutsättning för att ett generellt undantag från avdragsförbudet skall medgesoch för att man alltså skall acceptera att bidraget på en "omväg"förs till den slufiiga mottagaren bör vara att beskattningsresultatet för deberörda kommunerna och företagen trots "omvägen" blir detsamma somnär bidraget lämnas direkl. Det är dock uteslutet att bygga en lagregel på ettså allmänt rekvisit. Skall en generell undantagsregel införas, måste man ilagtexten kunna mer konkret ange de fall där de materiella förutsättningarna äruppfyllda. En närmareanalys visar att det materiella kravet genomgående är uppfyllt i två typfall.Det ena är det fall dä samtliga berörda företag - dvs. de ursprungliga givarna,de förmedlande företagen och de slutliga mottagarna -har sina verksamheterförlagda fill en och samma kommun (typfall 1). Det andra är det fall dåverksamheterna i samtliga berörda företag är integrerade med varandra (typfall2). Det gåratt ange också andra situationer där de materiella förutsättningarna kan varauppfyllda. Man kan t. ex. konstatera fall där några av koncernföretagen ärverksamma i en och samma kommun medan integra-fionssamband föreligger mellan deövriga berörda företagen på ett sådant sätt att ett bidrag som förs på en"omväg" ger samma slutresultat som ett bidrag som lämnas direkt frånden ursprungliga givaren till den slufiiga mottagaren. Det är dock inte möjligtatt på elt fillräckligt koncist sätt fånga in dessa olika situationer i enlagregel. Redan medhänsyn till kravet på ett materieUt riktigt beskattningsresultat torde detdärför vara nödvändigt att begränsa en generell lagregel till typfallen 1 och2. Nästa fråga är om det av praktiska skäl skulle vara nödvändigt att göraytterligare begränsningar. Ett oeftergivligt krav på en Prop.1980/81:120 40 generell undantagsregel bör vara att bidragets"omväg" inte föranleder något tidsödande arbete med återläggningeller några andra mer betydande praktiska komplikationer. Beträffande typfall 1kan konstateras att någon återläggning inte blir aktuell och att det inteheller i övrigt föreligger några prakfiska hinder. 1 typfall 2 uppkommerdäremot svårigheter. En återläggning blir aktuell så snart ett bidrag försöver en kommungräns och mottagaren - sedan bidraget har räknats in blandintäkterna - redovisar ett överskott. I de fall då flera givare och mottagareär inblandade kan en återläggning av sådana överskott medföra betydandepraktiska problem i taxeringsarbetet. Om en generell undantagsregel för typfall2 skall vara möjlig, måste den därför begränsas ytterligare på så sätt altavdrag för de etappvis lämnade bidragen medges endast under förutsättning att -eller endast i den mån som - de företag som mottagit bidrag från givare i annankommun inte redovisar överskott. En sådan begränsning skulle dock i sin turmedföra stora praktiska problem. En ändring i ett mottagande företags taxeringskulle t. ex. kunna få följdverkningar för ett eller flera av de företag somligger fidigare i bidragskedjan. Slutsatsen av det anförda är att endast typfall 1 lämparsig för en generell lagreglering. Det förefaller dock mycket tveksamt om dettafall har en sådan praktisk betydelse att en särskild lagregel är motiverad.Regeln skulle få en mycket begränsad räckvidd och skulle inte vara tillräckligför att lösa de här behandlade problemen. Det alternafiv som återstår är att införa en dispensregel.Detta är i och för sig inte någon tilltalande lösning. Utvecklingen under detsenaste årtiondet har inneburit att skattereglerna kompletterats med ettväxande antal dispensregler. Vid prövningen av behovet av ytterligare sådanaregler finns det anledning att inta en restriktiv hållning. Å andra sidan kandet knappast bestridas att förbudet mot avdrag för etappvisa koncernbidrag ivissa fall kan väntas vålla de berörda koncernerna påtagliga problem och därmedförsvåra en från olika synpunkter önskvärd företagsbildning. Eftersom det harvisat sig att en lämplig generell undantagsregel inte låter sig utformas, talarövervägande skäl för att införa en dispensregel. Dispensgivningenbör vara reslrikfiv. För dispens bör fordras att "synnerliga skäl"föreligger. En grundförutsättning måste vara att metoden med direktbidragverkligen kan visas medföra särskilt betydande redovisningstekniska ochpraktiska problem för den berörda koncernen. Den omständigheten att elt ellerflera koncernföretag skall deha i finansieringen av ett nyetablerat bolagsverksamhet är inte i sig ett tillräckligt skäl för undantag. Det måste fordrasatt det på grund av det stora antalet berörda företag och kanske också av andraskäl uppkommer särskilda svårigheter. Vid dispensprövningen bör vidare stort avseende fästas vidde materiella Prop.1980/81:120 41 och prakfiska krav som berördes ovan när förutsättningarnaför en generell undantagsregel diskuterades. Regelmässigt bör fordras attbeskattningsresultatet för de ursprungliga givarnas och de slutligamottagarnas kommuner kan förväntas i allt väsentligt bli detsamma vid etappvisabidrag som vid direklbidrag. Vidare måste tillses att dispensen inle leder tillatt praktiska svårigheter uppkommer vid taxeringsarbetet. I de fall dåföretagen har integrationssamband men är verksamma i olika kommuner bör normaltkrävas att omständigheterna är sådana att bidragen inte kan väntas leda tillöverskott hos de slutliga mottagarna. I vissafall bör syftet med dispensen närmast vara att ge koncernen en förlängd fristför anpassning till lagsfiftning. Den bör då begränsas till ett eller etlpar år. Också i de fall där ett mer permanent behov av dispens bedöms föreliggaär det lämpligt att ge dispens för ett begränsat anlal år i tagel. Även andravillkor bör kunna knytas fill ett dispensbeslut. När det gällerfrågan om vilken myndighet som skall handlägga dispensärendena finns trealternativ. En möjlighet är att uppdra åt () att prövadispensansökningarna (eventuellt med rätt för sökanden att anföra besvär hosregeringen). För detta alternafiv talar att en relativt omfattande tekniskutredning och prövning kan behöva göras i vissa ärenden. Ett andra alternativär att förlägga dispensprövningen fill regeringen. Till stöd för dettaalternativ kan anföras alt en avvägning mellan olika kommuners inlressen kanbli aktuell i särskilda fall. För alternativet lalar också sambandet med dendispensregel som finns i 57 § 3 mom. KL. De erforderliga tekniska synpunkternakan inhämtas genom remiss till berörda myndigheter (t. ex. allmänna ombudet förmellankommunala mål). Ett tredje alternafiv är att lägga dispensprövningenprimärt hos regeringen men ge regeringen rätt att delegera prövningentill RSV. I ett beslut om delegering kan regeringen föreskriva att RSV - närsärskilda omständigheter motiverar det (t. ex. avvägningen av kommunalaintressen) - skall lämna över ansökningen till regeringen med eget yttrande.Det sistnämnda alternativet förordas. Denföreslagna dispensregeln bör tas in i det nuvarande fjärde stycket av punkt 3av anvisningarna till 43 § KL. 6.2 Koncernbidrag från ett fastighetsförvaltande fåmansbolag De inskränkningar i avdragsrätten för koncernbidrag från fastighetsförvaltandefåmansbolag som gjordes genom lagstiftning bör ses i samband med delsutdelningsreglerna i 54 § KL med anvisningar och den koppling som finns mellandessa regler och reglerna om koncernbidrag, dels den praxis som gäller i frågaom avdrag för lön från ett fåmansbolag till dess delägare. Det finns anledning att först sammanfatta rättsläget före1979 års lagstiftning. Prop.1980/81:120 42 De fåmansföretag som inte utgjorde förvaltningsföretag i KL:smening var liksom andra rörelsedrivande bolag befriade från skatt på utdelningpå organisationsaktier (dvs. aktier som bolaget innehade som ett led iorganisationen av annan verksamhet än förvaltning av fastigheter ellervärdepapper o.d.) och skattskyldiga för utdelning på kapitalplaceringsaktieroch aktier som utgjorde omsättningsfillgångar (t. ex. lagerakfier i byggnadsrörelse).När det gällde utdelning på rörelsebelingade aktier var den skattemässigabehandlingen beroende av fåmansbolagets utdelningspolitik. Bolag som kunde visaatt de i "skälig omfattning" hade använt sina vinstmedel förutdelning (s. k. vita fåmansbolag) behövde inte skatta för utdelningen. Ombolaget däremot inte kunde visa att vinstmedlen hade delats ut i skäligomfattning (det var fråga om ett s. k. svart fåmansbolag), var utdelningenskattepliktig. Detta innebar med andra ord att kedjebeskattning upprätthölls idetta fall. Somredan nämnts fanns det en koppling mellan utdelningsreglerna och bestämmelsernaom koncernbidrag. Syftet var att hindra att de bestämmelser i 54 § KL med anvisningarsom innebar att kedjebeskattningen upprätthölls i vissa fall skulle kunnakringgås med hjälp av koncernbidrag. I detta syfte hade uppställts särskildavillkor för avdrag för koncernbidrag som ett bolag lämnade till sitt moderbolageller systerbolag (syftet att hindra kringgående av kedjebeskattningsreglernamotiverade naturligtvis inte någon motsvarande spärr när bidraget lämnas frånmoderbolaget till ett dotterbolag). För avdrag för ett bidrag som lämnades avett dotterbolag till moderbolaget fordrades att moderbolaget var frikallat frånskattskyldighet för utdelning från dotterbolaget oberoende av i vilkenomfattning moderbolaget lämnade utdelning till sina aktieägare. Avdrag förkoncernbidrag till elt syslerbolag var avdragsgillt endast under förutsättningatt moderbolaget anfingen var skattskyldigt eller frikallat frånskattskyldighet för utdelning från båda dotterbolagen eller frikallat frånskattskyldighet för utdelning från det givande bolaget oberoende av i vilkenomfattning moderbolaget lämnade utdelning. De nunämnda koncernbidragsreglerna gällde i samma utsträckning för rörelsedrivandeoch fastighetsförvaltande bolag. Tillämpade på fåmansbolagen innebarbestämmelserna - sammanställda med 54 § KL - bl. a. följande. Någon begränsningi avdragsrätten med hänsyn till utdelningsbe-skaltningen förelåg inte när ettbidrag lämnades från moderbolaget till ett annat koncernbolag. Ett bidrag somlämnades från ett dotterbolag till moderbolaget var avdragsgillt endast i detfall då aktierna i dotterbolaget utgjorde organisationsaktier för moderbolaget.Avdrag för bidrag till ett systerbolag medgavs i två situationer. Den ena varalt akfierna i det givande bolaget utgjorde organisafionsakfier förmoderbolaget. Den andra var att aktierna i del givande och det mottagandebolaget hade samma karaktär i moderbolagets hand, dvs. akfierna i bådaföretagen skulle vara antingen rörelsebelingade aktier elleromsättningstillgångar. 1980/81:120 43 Genom lagstiftning gjordes ett par ingrepp i dethär beskrivna syslemel. Den primära ändringen var att särbestämmelsen i 54 § omsvarta fåmansbolag slopades. Det ansågs inte längre nödvändigt att upprätthållakedjebeskattningen i dessa fall. Fr. o. m. taxering är utdelning somett fåmansbolag uppbär på rörelsebefingade aktier skattefri oberoende avbolagets utdelningspolitik. Det har ansetts nödvändigt att med dennautvidgning av skattefriheten för utdelning göra den särskilda begränsningen iavdragsrätten för koncernbidrag. Bakgrunden är - som redan fidigare berörts -de regler som i praxis har utvecklats i fråga om fåmansbolagens rätt fillavdrag för löner som betalas ut till aktieägarna. Om bolaget är rörelsedrivandeoch lönen betalas fill en heltidsanställd företagsledare, har man i praxisnästan undantagslöst avstått från att pröva lönens skälighet. a. de fastighetsförvaltandefåmansbolagen är däremot avdragsrätten relativt kraffigt beskuren (se bl. a. RN1953:2:3). Om koncernbidragsreglerna hade behållits oförändrade, hadedet funnits risk för att de i praxis utbildade begränsningsreglerna hade kunnatkringgås och fastighetsinkomster därmed i en inte avsedd omfattning hade kunnatundandras beskattning i bolagssektorn. Det skulle vara möjligt att först föraöver fasfighetsinkomsten från det fastighetsförvaltande bolaget fill ettrörelsedrivande bolag i samma koncern i form av etl avdragsgillt koncernbidragoch att därefter slussa medlen vidare till delägarna i form av avdragsgill lön.I förarbetena konstaterades att problemet kunde bli aktuellt såväl närfastighetsförvaltningen skedde hos ett dotterbolag som när den var föriagd tillmoderbolaget (prop. 1978/79:210 s. 166). Genom lagstiftning föreskrevsdärför generellt att ett fastighetsförvaltande fåmansbolag har rätt tillavdrag för koncernbidrag bara i de fall då bidraget lämnas tiil ett annat fastighetsförvaltandebolag. Mer exakt uttryckt gäller bestämmelserna i fråga om bolag vars"huvudsakliga verksamhet avser annan fasfighel". Genom lagstiftning har alltsåkoncernbidragsreglerna skärpts för de fastighetsförvaltande fåmansbolagen.Skärpningen får betydelse bl. a. i följande situationer: a) Bidrag från ett fastighetsförvaltande dotterbolag tillett rörelsedrivande moderbolag I detla fall medgavs tidigare avdrag under förutsättningatt aktierna i dotterbolaget utgjorde organisationsaktier för moderbolaget.Detta krav var i regel uppfyllt när den eller de fastigheter som dotterbolagetinnehade hade förvärvats eller innehades för att förse moderbolaget medrörelselokaler. Enligt lagstiftning skall avdrag vägras även om akfiernautgör organisationsaktier. 1980/81:120 44 b) Bidrag från ett fastighetsförvaltande dotterbolag tidell rörelsedrivande systerbolag Även i detta fall medgavs avdrag om aktierna i det givandebolaget utgjorde organisationsaktier för det gemensamma moderbolaget. Även närdetta krav inte var uppfyllt var avdrag möjligt, nämligen om aktierna i bådegivande och mottagande bolag utgjorde rörelsebelingade aktier för moderbolageteller om aktierna i båda bolagen var omsättningstillgångar i moderbolagetsrörelse. Enligl den nya lagstiftningen vägras avdrag i samtliga dessa fall. c) Bidrag från ett fastighetsförvaltande moderbolag lidelt rörelsedrivande dotterbolag (eller annat rörelsedrivande bolag i koncernen). I detta fall fanns givetvis inte något avdragsvillkor somanknöt till bestämmelserna om utdelningsbeskattning. Var de allmänna villkorenuppfyllda (aktieinnehav under hela beskattningsåret etc), medgavsavdrag. Genom lagstiftning har avdragsrätten slopats. Den framställning som har gjorts av SBEF avser i förstahand fall c), dvs. det fall då bidraget lämnas av ett fastighetsförvaltandemoderbolag till ett rörelsedrivande bolag inom koncernen. Framställningen från H.Dahlins advokatbyrå har en mer generell inriktning. Vad som anförts i framställningarna ger belägg för att dennya bestämmelsen kan vålla olägenheter för vissa koncerner. I del följandediskuteras om det är möjligt att modifiera bestämmelsen utan att ändamålet medavdragsbegränsningen går förlorat. Som redanframgått föranleddes den här aktuella ändringen i koncernbidragsreglernafrämst av den samtidiga utvidgningen av fåmansbolagens skattefrihet föruppburna utdelningsinkomster. Om någon ändring i koncernbidragsreglerna intehade gjorts, skulle den utvidgade skattefriheten för utdelningsinkomster - pågrund av kopplingen mellan utdelnings- och koncernbidragsreglerna- ha fått tillföljd att ett dotterbolag till ett fåmansägt moderbolag i betydligt störreutsträckning än tidigare hade kunnat få avdrag för koncernbidrag tillmoderbolaget. Denna avdragsrätl skulle i vissa fall ha kunnat utnyttjas för attkringgå de i praxis utvecklade regler som begränsar de fastighetsförvaltande fåmansbolagensavdrag för lön till akfieägarna. Ändringen av utdelningsreglerna motiverade /och för sig inte någon följdändring såvitt avser koncernbidrag som går iriktning från ett moderbolag till ett dotterbolag (eller annat bolag inomkoncernen). Anledningen till att även sådana bidrag omfattas av den nyabestämmelsen är - som tidigare framhållits - att risken för kringgående avlönereglerna har bedömts vara lika stor i dessa fall som när bidrag lämnas imotsatt riktning. Vid en omprövning av bestämmelsen bör ulgångspunklenalltjämt vara att koncernbidragen inte skall kunna utnyttjas för att kringgå debegränsningsregler som gäller i fråga om lön till aktieägare. Denna synpunktgör sig i lika Prop.1980/81:120 45 höggrad gällande när ett bidrag lämnas från ett moderbolag som när det ges ut avett dotterbolag. Å andra sidan finns det inte någon anledning att ge bestämmelsenen slörre räckvidd än som behövs för att hindra den nämnda formen avkringgående. I sammanhanget bör också den fidigare berörda neutralitetsaspektenbeaktas. Kan ett visst beskattningsresultat uppnås när en eller fleraverksamhetsgrenar är förlagda till ett och samma företag, bör man sträva efteratt så långt möjligt ge reglerna en sådan utformning att beskattningsresultatetblir detsamma när verksamheterna av rent organisatoriska skäl har förlagts filltvå eller flera formellt fristående företag inom samma koncern. Detkan vara motiverat att till en början ställa frågan om man bör återgå till denteknik som användes års lagstiftning genomfördes. Detta skulleinnebära att man åter gjorde inskränkningar i fåmansbolagens skattefrihet förutdelning på rörelsebelingade aktier och avstod från begränsningen ide fastighetsförvaltande fåmansbolagens avdrag för koncernbidrag.Företagsskatteberedningen föreslog i sitt slutbetänkande en sådan lösning (SOU1977:86 s. 125,567-568 och 627). Beredningen ansåg att det i och för sig varmotiverat att helt slopa distinkfionen i 54 § KL mellan svarta och vita fåmansbolagmen föreslog ändå - med hänsyn till kopplingen mellan utdelnings- ochkoncernbidragsreglerna - att behandlingen av utdelning från ett fasfighetsförvaltandedotterbolag till ett fåmansägt moderbolag alltjämt skulle vara beroende avmoderbolagets utdelningspolitik. Etl undantag gjordes dock, nämligen för detfall då moderbolaget innehade aktierna i dotterbolaget som ett led iorganisationen av jordbruk, skogsbruk eller rörelse. Utdelning på sådana aktierskulle enligt förslaget alltid vara skattefri. Beredningen föreslog inte någonspeciell begränsning i de fasfighetsförvaltande fåmansbolagens rätt till avdragför koncernbidrag. Följandeskäl kan anföras mot en sådan lösning: a) Somberedningen framhöll har gränsdragningen mellan svarta och vita fåmansbolag vållatproblem i den praktiska tillämpningen. b) Lösningeninnebär att man inte har någon avdragsspärr i det fall då ett koncernbidraglämnas från ett fasfighetsförvaltande moderbolag till ett rörelsedrivandekoncernföretag. c) Frånsystematisk och teknisk synpunkt förefaller det mindre lämpligt att upprätthållakedjebeskattning av de svarta fåmansbolagens utdelningsinkomster uteslutande isyfte att begränsa möjligheterna att utnyttja koncernbidrag. Vill man begränsaavdragsrällen för koncernbidrag är det bättre att göra detta genom ett ingreppdirekt i koncernbidragsreglerna. Slutsatsenär att de spärregler som kan behövas för att hindra att fastighetsinkomster medhjälp av koncernbidrag undandras beskattning i bolagssektorn alltjämt bör hasin plats bland övriga koncernbidragsregler i anvisningarna till 43 § KL.Frågan är om det är möjligt att modifiera den införda spärregeln utanatt ändamålet går förlorat. 5 1980/81. 1980/81:120 46 Av redogörelsen för de regler som lidigare gällde harframgått att utdelning fil ett fåmansägt moderbolag var skattefri oberoende avmoderbolagets utdelningspolitik, om aktierna i det utdelande dotterbolagetutgjorde organisationsaktier för moderbolaget, dvs. om moderbolaget innehadeaktierna som ett led i organisationen av jordbruk, skogsbruk eller rörelse(eller, med lagtextens ord, som ett led i organisationen av verksamheten tillden del den avsåg "annat än förvaltning av fastighet, värdepapper ellerannan därmed likartad lös egendom"). För att aktierna i ett fastighetsförvaltandedotterbolag skall utgöra organisationsakfier fordras, som fidigare nämnts, attdotterbolagets fastighet anskaffats eller innehas för alt förse moderbolagetmed rörelselokaler e. d. Att skattefrihet för utdelning och avdragsrätt förkoncernbidrag föreligger i en sådan situation är motiverat främst med hänsyntill det tidigare behandlade neutralitetskravet. Den omständigheten att man harlagt äganderätten till rörelsefaslighelen hos ett dotterbolag bör helst inteleda till ett oförmånligare beskattningsresultat än om moderbolaget hade ägtoch förvaltat fasfigheten direkt. Med hänsyn till neutralitetskravet är det önskvärt attäven i fortsättningen medge avdrag när ett fastighetsförvaltande dotterbolaglämnar bidrag till sitt moderbolag i den nu beskrivna situationen. Hade detrörelsedrivande moderbolaget ägt fastigheten direkt, skulle fastighetsinnehavetinte ha utgjort något hinder mot avdrag för lön till en aktieägandeföretagsledare. Den omständigheten att fastigheten av organisatoriska skäl harlagts hos dotterbolaget bör då inte leda till ett avvikande resultat. Sammaskäl synes tala för att ett fastighetsförvaltande fåmansbolag även i andra fallskall ha möjlighet till avdrag för koncernbidrag när fastigheten används imottagarens rörelse och även när fastigheten används i rörelse som bedrivs avnågot annat företag inom koncernen. En undantagsbestämmelse som tar sikte på denu berörda fallen förefaller alltså motiverad. Vissa svårigheter uppkommer när det gäller att preciserakravet på samband mellan givarens fastighetsinnehav och mottagarens - ellerannat koncernföretags - rörelse. I praxis har aktier i ett fastighetsförvaltandedotterbolag ofta behandlats som organisationsaktier, trots att endast enrelativt obetydlig del av dotterbolagets fastighetsinnehav faktiskt har använtsi moderbolagets rörelse. Den nu diskuterade undantagsbestämmelsen bör vara merrestriktiv. En förutsättning för att givarens huvudsakliga inriktning påfastighetsförvaltning inle skall utgöra hinder för avdrag för koncernbidrag börvara att fastighetsinnehavet lill övervägande del - dvs. till mer än hälften -stadigvarande används i rörelse, som bedrivs av mottagaren eller annat företaginom koncernen. Den här föreslagna undantagsbestämmelsen får knappastnågon betydelse för de fall som SBEF har behandlat i sin framställning. I defallen är situafionen den att fastigheterna utgör omsättningstillgångar i enbyggnadsrörelse som bedrivs inom koncernen. Vid en bedömning av avdragsmöjligheternai sådan fall bör beaktas att den nya bestämmelsen om fasfighetsför- 1980/81:120 47 valtande fåmansbolags avdrag för koncernbidrag blirtillämplig bara i de fall då det givande företagets huvudsakliga verksamhetavser annan fastighet. Med gängse terminologi innebär detta att verksamhetentill så stor del som skall avse annan fastighet för att bestämmelsenskall bli tillämplig. Bedömningen av verksamhetens huvudsakliga inriktning börnormalt inte avse ett enstaka beskattningsår utan . Mångaföretag med blandad verksamhet kommer inte att träffas av bestämmelsen. Kan mankonstatera att verksamheten i ett något längre tidsperspektiv till åtminstone20-25 % avser rörelse, jordbruk eller skogsbruk, blir bestämmelsen intefillämplig. Trots detta kommer bestämmelsen otvivelaktligen attmedföra att många fastighetsförvaltande företag inom byggnadsbranschen inte kanfå avdrag för koncernbidrag. I de fall som SBEF i första hand har uppehållitsig vid ligger fastighetsförvaltningen av historiska eller andra skäl hosmoderbolaget, medan den egentliga byggnadsrörelsen har förlagts till ett ellerflera dotterbolag. Åven om moderbolaget fullgör flera för byggnadsrörelsencentrala funktioner, t. ex. koncernledning, projektering och finansiering,kommer avkastningen av fastigheterna att helt dominera på moderbolagetsintäktssida. Del kan då antas att moderbolagets huvudsakliga verksamhet bedömsavse annan fastighet. Vilka skäl finns det att i dessa fall medge undantag frånden nya bestämmelsen?