prop · G4033 · 1980-12-31 00:00:00 — 1 denna mening kan registreringssystemet bli mer effektivt än dethittillsvarande tillståndssystemet genom att de för regleringens syfte viktigauppgifterna måste lämnas oavsett om handlaren har bedömts lämplig att drivahandel eller inte. Enligtmin mening bör det föreslagna registreringssystemet skapa förutsättningar fören tillräckligt effektiv tillsyn och kontroll. Som flertalet remissinstanserockså anför kan systemet inte heller anses innebära en onödig belastning förhandeln. Jag förordar därför att regleringen av handeln med begagnade varorutformas på det sätt som utredningen har föreslagit. Liksom i fråga om handelnmed skrot bör de handlare som är registrerade vara skyldiga att föra vissaanteckningar samt låta polismyndigheten granska affärslokaler och sinbokföring. Somnyss har berörts, finns i den nuvarande skrothandelsförordningen en bestämmelseom liUträdesrätt för polismyndighet. Sålunda anges i 24 8 att rörelseidkare somavses i förordningen inte får vägra polismyndighet att undersöka lokaler ochlager eller att granska affärsbok och inköpsnotor. Enligt vad utredningen harerfarit synes det råda viss ovisshet huruvida denna rätt gäller även i fråga omhandlare som inte har tillstånd enligt förordningen men som misstänks drivatillståndsplikfig verksamhet. Flera polismyndigheter har enligt utredningenförklarat sig tolka bestämmelsen så att man inte har denna vidsträcktare rätt. Föratt tillgodoselagstiftningens syften, både i preventivt hänseende och från spaningssynpunkt,och för att möjliggöra en effektiv tillsyn i övrigt är enligt utredningen en avhörnstenarna i regleringen att polismyndigheten har en tillträdes- ochgranskningsrätt avseende sädana handlare som har tillstånd eller ärregistrerade. Emellertid måste enligt utredningen polismyndigheten hamöjlighet att kontrollera också annan handlare genom att undersöka lager ochlokaler samt granska bokföring. Förutsättningen härför bör vara att det finnsanledning att anta att denne handlar med skrot eller begagnade varor utantillstånd respekfive utan att vara registrerad. Enligt utredningens uppfattningbör de nya bestämmelserna förtydligas så att de uttryckligen ger polismyndighetenen möjlighet att kontrollera också dessa handlare. Deflesta remissinstanserna har inte kommenterat förslaget i denna del. Några hardock avstyrkt förslaget och därvid anfört bl.a. att detta inte inrymmertillräckliga garantier från rättssäkerhetssynpunkt mot att gransk- Prop.1980/81:3 13 ningsrättenkan komma att missbrukas. Det har också anförts att den föreslagna bestämmelsenskulle vara onödig mot bakgrund av att regler omförundersökning och tvångsmedel kan bli tillämpliga och att syftet medbestämmelsen därigenom kan tillgodoses. Jagvill för egen del anföra följande. 1 det föregående har jag föreslagit atthandlare som har tillstånd att driva handel med skrot eller som efterregistrering driver handel med begagnade varor skall vara skyldiga att lämnapolismyndigheten tillträde till affärslokaler. En sådan tillträdesrätt, somingår som en del i tillsynen över handlarna, är av väsentlig betydelse för atttillgodose regleringens syfte och kan därför enligt min mening inte undvaras.Fråga har uppkommit om polismyndigheten genom denna reglering skall ges entillträdesrätt även i sådana fall när det finns anledning anta att någon drivertillståndspliktig handel med skrot utan tillstånd eller registreringspliktighandel med begagnade varor utan aft vara registrerad. Syftet med den avutredningen föreslagna vidgade tillträdesrätten synes närmast vara att skaffapolismyndigheten ett bättre underiag för en bedömning om handeln är av sådankaraktär att tillstånd eller registrering krävs. Någraremissinstanser har riktat invändningar från rättssäkerhetssynpunkt mot ensådan vidgad tillträdesrätt. Enligtmin mening torde polismyndigheten, om den aktivt genom förfrågningar och påannat sätt bedriver sin spaning och tillsyn, ha tillräckliga möjligheter att fäkännedom om sådan verksamhet som bedrivs utan erforderiigt tillstånd ellerutan att erforderlig registrering har gjorts. Jag vill också erinra om atträttegångsbalkens bestämmelser om husrannsakan kan bli tillämpliga om enhandlare kan antas driva handel utan tillstånd eller utan att vara registrerad.Mot denna bakgrund anser jag att tillräckliga skäl inte föreligger för att göratillträdesrätten så vidsträckt som utredningen har föreslagit. 2.3Den närmare utformningen av regleringen 2.3.1De erforderliga bemyndigandena för regeringen Handelnmed skrot och handeln med begagnade varor regleras f. n, av en och sammaförfattning, nämligen skrothandelsförordningen. Utredningen anför att vissadelar av regleringen för sitt genomförande kräver medverkan. är vidare åtskilliga av de bestämmelser som behövs av detaljartadkaraktär som kan behöva jämkas från tid till annan. Det kan också varaändamålsenligt att författningsmässigt sära på de närmare bestämmelserna angåendehandeln med skrot och de som rör handeln med begagnade varor. Mot dennabakgrund har utredningen upprättat förslag till en lag om handel med skrot ochbegagnade varor samt förslag till en förordning om handel med skrot och enförordning om handel med begagnade varor. Flertaletremissinstanser har anslutit sig till förslaget att lagstiftningen i 1980/81:3 14 huvudsakutformas som en bemyndigandelag samt att de närmare bestämmelserna avseendehandeln med skrot respektive handeln med begagnade varor tas upp i två skildaförordningar. Även jag anser att tekniken med en bemyndigandelagstiftning ärden mest ändamålsenliga. Som utredningen har berört är åtskilliga av debestämmelser som behövs för regleringens genomförande av förhållandevis detaljartadkaraktär. Bestämmelserna kan därför behöva jämkas från tid till annan. Det kanockså med hänsyn till ändrade förhållanden visa sig nödvändigt att efter handvidta vissa justeringar i fråga om vilka slag av begagnade varor som böromfattas av regleringen. Bemyndigandet för regeringen bör dock inte vara meravidsträckt än som behövs föratt regeringen skall få den handlingsfrihet som ärnödvändig med hänsyn till regleringens syfte och för att kunna möta uppkommandesituationer. Utredningenslagförslag innehåller i första hand ett bemyndigande som innebär att regeringenför skrothandelns del får föreskriva att tillstånd av myndighet skall krävasför att driva handel samt att det, när så är påkallat, skall finnas en ansvarigföreståndare som är godkänd av myndighet. Vidare innehåller förslaget ettbemyndigande för regeringen att föreskriva att handel med begagnade varor, iden omfattning som regeringen närmare bestämmer, skall vara underkastadregistrering hos myndighet. lagförslag får regeringen eller, i den mån regeringen bestämmerdet, myndighet meddela även andra föreskrifter än de grundläggande tillstånds-och registreringsbestämmelserna till förebyggande av att stulet eller eljestolovligen åtkommet gods avsätts inom handeln och till underlättande av polisensefterspaning härav samt till tryggande av att handeln med skrot i övrigt drivsmed iakttagande av gällande författningar. Vidare innehållerutredningens lagförslag bl. a. den av mig tidigare (avsnitt 2.2) behandladebestämmelsen om tillträdes- och granskningsrätt för polismyndigheten samtansvarsbestämmelser. Enligt ansvarsbestämmelserna skall den som driver handelmed skrot utan tillstånd, eller utan godkänd föreståndare där sådan skallfinnas, kunna dömas till böter eller fängelse . Den sombryter mot bestämmelserna om tillträdes- och granskningsrätt skall kunna dömasfill böter. För egen del vill jaganföra följande. Mot bakgmnd av vad jag har föreslagit, bör regeringenges befogenhet att föreskriva fillståndsplikt för handel med järn- och annatmetallskrot samt registreringsskyldighet för handel med begagnade varor. Enviktig bestämning av bemyndigandela-gens fillämpningsområde uppnås om det ilagen inledningsvis anges att denna har till ändamål att förebygga avsättningav stulet eller eljest olovligen åtkommet gods och att underlätta polisensefterspaning av sådant gods. Vidare bör regeringen, eller myndighet somregeringen bestämmer, ges bemyndigande att meddela föreskrifter rörandehandlare som har tillstånd eller är registrerad med stöd av lagen. kan gälla exempelvis skyldighet att föra anteckningar som rörbefattningen med 1980/81:3 15 förvärvatgods, att kontrollera en säljares identitet eller att inte avyttra godsetförrän viss fid förflutit från förvärvet. Anteckningarna kan avse exempelvisdagen för förvärvet, godsets art och vem som har sålt godset. Tillsynen överefterlevnaden av lagen och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagenbör enligt min mening utövas av den myndighet som regeringen bestämmer. har föreslagit, kan denna myndighet lämpligen varapolismyndigheten. Det bör dock ankomma på regeringen att ta ställning härtill.Mot bakgmnd av vad jag har föreslagit bör införas en bestämmelse omtillträdes- och granskningsrätt. Även denna form av fillsyn bör utövas avtillsynsmyndigheten. Remissinstansernahar i allmänhet tillstyrkt de föreslagna ansvarsbestämmelserna. Fleraremissinstanser anser dock att bestämmelserna i olika avseenden ärotillräckliga och ineffektiva. Kritiken har tagit sikte på att den som driverhandel med begagnade varor, utan att följa föreskrifterna om handelnsutövande, kan dömas endast till böter. 1 förhållande tillgällande bestämmelser innebär utredningsförslaget en straffskärpning såvittgäller handeln med skrot genom att fängelse förs in i straffskalan. Utredningenhar kommit till den uppfattningen att det nuvarande straffet om endast böterför olaga handel är alltför lågt för att ha någon avhållande effekt. Jagansluter mig till utredningens förslag i detta avseende. Handeln med begagnadevaror torde, liksom handeln med skrot, ofta kunna avse stöldbegärliga varor avbetydande värde. Som flera remissinstanser har anfört kan ett bötesstraff knappastvara tillräckligt effektivt för att kunna komma till rätta med vissamissförhållanden. Jag föreslår därför att samma straffskala som harföreslagits beträffande den som driver handel med skrot utan tillstånd ocksåskall gälla för den som driver handel med begagnade varor utan att vararegistrerad. Såvittgäller handeln med skrot har utredningen i förordningsform, förutombestämmelser om bötesstraff för vissa förseelser! föreslagit ett varnings- ochåterkallelsesystem. Enligt utredningens uppfattning är en omsorgsfull prövningvid meddelande av tillstånd och godkännanden, en effekfiv tillsyn och ettanvändande av möjligheterna till varning och återkallelse verksammare medel änstraff för att få till stånd goda förhållanden inom skrothandeln. Jag ansluter mig tillutredningens uppfattning att man i första hand skall försöka åstadkomma godaförhållanden inom skrothandeln med hjälp av en ordning med omsorgsfulltillståndsgivning och effektiv tillsyn. Det kan också, som utredningen harföreslagit, visa sig vara ändamålsenligt att beträffande handeln med skrotutforma ett system med varning och återkallelse av tillstånd. Beträffandehandeln med begagnade varor finns dock inte motsvarande möjligheter tillåtgärder eftersom deii av mig föreslagna regleringen bygger på en registrering. Föratt möjliggöra en effektiv tillsyn över handeln med skrot och begagnade varorsamt för att underiätta polisens spaning efter stöldgods är det 1980/81:3 16 avcentral betydelse att handlarna verkligen fullgör de föreskrifter som kan hameddelats om skyldighet att föra anteckningar som rör befattningen medförvärvat eller eljest mottaget gods och att tillhandahålla tillsynsmyndighetenanteckningar, handlingar eller uppgifter därom. Enligt min uppfattning tordeett bötesstraff, särskilt vid upprepade missförhållanden i berördahänseenden, inte vara en tillräckligt effektiv sanktion. Jag föreslår därföratt en ansvarsbestämmelse införs som innebär att den som underiåter attfullgöra skyldighet att föra anteckningar eller lämna sådana anteckningar tillmyndighet skall kunna dömas fill böter eller fängelse . Jaganser det också påkallat med en ansvarsbestämmelse som innebär att den somlämnar oriktig uppgift vid fullgörandet skall kunna dömas till samma straff.Med lämnande av oriktig uppgift bör jämställas förligande av uppgift. Vidden närmare utformningen av regleringen kan det enligt min mening visa sigändamålsenligt att föra in bestämmelser som innebär att den som har underlåtitatt fullgöra uppgiftsskyldighet eller liknande vid vite kan föreläggas attfullgöra skyldigheten. Vitesföreläggandet och den berörda straffregelnkan då bygga på samma grund. I så fall bör inte mer än en av påföljderna dömasut. Härvid bör vitet ges företräde. En bestämmelse härom bör tas in i denföreslagna lagen. Utredningenhar föreslagit att den som bryter mot de i lagen intagna bestämmelserna omtillträdes- och granskningsrätt skall kunna dömas till böter. Enligt min meningföreligger det inget behov av en särskild sådan ansvarsbestämmelse. Den sombryter mot föresknft att tillhandahålla anteckningar kan nämligen, enligt vadsom har föreslagits, dömas till ansvar. Den som vägrar att lämnatillsynsmyndigheten tillträde till affärslokaler torde kunna dömas till ansvarmed stöd av bestämmelserna i 17 kap. 13 8 andra stycket omhindrande av förrättning. Avutredningsförslaget följer alt straffansvar inträder endast i sådana fall nären gärning begås uppsåtligen. Remissinstanserna har i allmänhet intekommenterat förslaget i denna del. Jag för min del anser emellertid att detfinns behov av bestämmelser som innebär att ansvar inträder såväl vid uppsåtsom vid oaktsamhet. I ringa fall av oaktsamhet bör dock inte dömas till straff.Jag förordar därför en sådan utformning av bestämmelserna. Utredningsförslagetinnehåller vidare en bestämmelse som innebär att näringsidkare under vissafömtsättningar har ett straffrättsligt ansvar för gärningar som har begåtts avanställda. En motsvarande bestämmelse om s. k. förelagaransvar finns i dennuvarande skrothandelsförordningen. Jag delar uppfattningen att en bestämmelseav detta slag alltjämt behövs. 2.3.2Föreskrifterna rörande handeln med skrot och begagnade varor Somnyss (avsnitt 2.3.1) har föreslagits, bör regeringen i lag ges bemyndigandeatt meddela föreskrifter rörande handeln med skrot och begagnade varor.Detaljutformningen av regleringen bör således ankomma på rege- Prop,1980/81:3 ringenoch alltså få förordningsform. Jag vill dock i detta sammanhang redogöraöversiktligt för hur regleringen bör kunna utformas. av utredningen föreslagna förordningen om handel med skrot angesinledningsvis att förordningen är fillämplig på yrkesmässig handel med järn-och annat metallskrot och tackor av metallskrot samt att sådan handel fårdrivas endast efter tillstånd. Frågan om tillstånd prövas som regel avpolismyndigheten i den ort där verksamheten huvudsakligen skall drivas.Tillståndsgivningen skall grundas på en bedömning av redbarheten ochlämpligheten i övrigt hos handlaren. I fråga om sökande som är juridisk personskall också den juridiska personens lämplighet bedömas. För juridisk personsverksamhet och för verksamhet vid filial skall finnas en särskild föreståndaresom skall godkännas. Tillståndskall enligt förslaget kunna ges till verksamhet som fast handlare eller somuppköpare. För fast handlare gäller tillståndet i allmänhet tills vidare. Föruppköpare är fiUståndet fidsbegränsat till högst i sänder. Tillståndtill handel och godkännande av föreståndare skall kunna återkallas. Vidareskall varning kunna meddelas. Enligtförslaget skall i allmänhet gälla att skrothandlare inte får köpa skrot avannan än den som är känd för handlaren eller som kan legitimera sig. Handlarnaskall vidare föra anteckningar om alla sina förvärv på numrerade inköpsnotor.Om särskilda skäl föreligger får dock polismyndigheten medge undantag frånbestämmelserna om anteckningsskyldighet. Polismyndighetenhar enligt förslaget tillsyn över efterlevnaden av de föreskrifter som meddelasmed stöd av förordningen. I den mån det behövs för polisens efterspaning avförkommet gods eller för tillsynen är fast handlare och uppköpare skyldig attefter anmodan lämna polismyndigheten uppgifter om sin rörelse. Vidareinnehåller förslaget bl.a. bestämmelser om besvärsordning. Talan motpolismyndighets beslut skall föras hos länsstyrelse. Mot beslutskall talan föras hos regeringen. Remissinstansernahar i huvudsakliga delar tillstyrkt utredningens förslag, Även jag anser attförslaget i allt väsentligt bör kunna ligga fill grund för en reglering avhandeln med skrot. Som tidigare (avsnitt 2.3.1) har nämnts, bör det ankomma påregeringen att besluta hur den nya regleringen skall vara utformad i sinadetaljer. I korthet vill jag dock redovisa min uppfattning i några frågor somutredningen särskilt har behandlat och som har tagits upp av remissinstanserna. Tillståndatt driva handel med skrot får enligt den nuvarande skrothandelsförordningenges till bolag eller ekonomisk förening samt till enskild person som har gjortsig känd för redbarhet och ordentlighet och även i övrigt finnes lämplig. har det från åtskilliga håll gjorts gällande att bedöm-2 1980/81. 1980/81:3 18 ningenav redbarhet och lämplighet vid tillståndsgivning ibland har skötts alltförsläpphänt och att härigenom personer som inte är lämpliga för verksamheten harfått tillstånd. Det har vidare enligt utredningen påpekats att av sociala skältillstånd ibland synes ha beviljats klart olämpliga personer, vilket har sagtsvara helt förkastligt och öka risken för oegentligheter. En brist i regleringenhar ansetts vara att någon form av lämplighetsprövning inte finns föreskrivenför juridiska personer. Utredningenanför att prövningen avseende redbarhet och lämplighet i övrigt måste görasomsorgsfullt och noggrant. Sökandens allmänna laglydnad måste därvid fillmätasbetydelse. Brott som häleri och andra egendomsbrott bör enligt utredningennormalt anses diskvalificerande, såvida brotten inte ligger långt tillbaka itiden och inga anmärkningar har förekommit därefter. Vidare anför utredningen,att om sökanden har drivit rörelse av annat slag, vederbörandes viljaatt i de sammanhangen efterkomma myndighets föreskrifter och påbud beträffandemervärdeskatt m. m. kan få betydelse för bedömningen av lämpligheten att drivaskrothandel. Utredningenhar särskilt behandlat frågan om s. k. sociala skäl skall kunna beaktas vidtillståndsprövningen. I det avseendet anför utredningen att de allmänna kravenpå redbarhet och lämplighet, bl. a. i fråga om allmän laglydnad, inte fåråsidosättas eller förbises. Inom ramen för dessa krav bör emellertid enligtutredningen i vissa fall sociala skäl kunna tillmätas betydelse vidbedömningen. Härvid måste hänsyn tas till arten och omfattningen av dentilltänkta verksamheten. Sociala skäl med anknytning fill sökandens personligaförhållanden i fräga om kunskaper, utbildning m. m. kan då enligt utredningenibland vinna rimligt beaktande. Flertaletremissinstanser har anslutit sig till vad utredningen har anfört i nu berörthänseende. Några remissinstanser anför dock att det inte bör finnas någotutrymme för att vid tillståndsprövningen kunna åberopa sociala skäl. Föregen del vill jag anföra följande. Som har sagts delar jagutredningens uppfattning att en lämplighetsprövning även i fortsättningen ärnödvändig i fräga om handeln med skrot. För att de allmänna syftena med regleringenav denna handel skall kunna uppnås bör således personer som är olämpliga attdriva sädan handel i möjlig mån hindras därifrån. Utredningen har föreslagitatt tillstånd skall kunna ges till enskild person som har gjort sig känd förredbarhet och som även i övrigt finnes lämplig. Detta innebär ingen principieUändring i förhållande till vad som gäller . Även jag anser att frågan omtillstånd bör prövas mot denna bakgrund. Sökandens allmänna laglydnad måstesåledes tillmätas betydelse vid tillståndsprövningen. Det förhällandet attsökanden relativt har gjort sig skyldig till exempelvis häleri ellerandra egendomsbrott kan utgöra en särskilt stark indikation på att sökandeninte är lämplig att driva skrothandel. Jag delar uppfattningen att det inomramen för de allmänna 1980/81:3 19 kravenom redbarhet och lämplighet rimligtvis mäste finnas ett visst utrymme för attkunna väga in faktorer även av närmast social natur. Givetvis bör dockfaktorer av detta slag med hänsyn till regleringens syfte i allmänhet kunnatiUmätas endast begränsad betydelse. 1 de fall sådana faktorer beaktas vid enbedömning är det för den skull dock inte fräga om att göra något avkall påkravet att sökanden skall vara lämplig att driva den tilltänkta verksamheten.Jag vill ytterligare anföra att det i vissa fall kan vara lämpligt att förbindafillstånd med särskilda villkor, exempelvis i fråga om handelns omfattning. har anfört bör vid tiUståndsprövningen i viss mån beaktas ävensökandens förhållande i skattehänseende. Sålunda bör exempelvis detförhållandet att en skrothandlare i mer utpräglad grad har underlåtit attiaktta bestämmelsema om mervärdeskatt kunna vara ett skäl för att inte fömyafiUståndet eller för att återkalla detta. I den män detta har skettsystematiskt kan nämligen handlarens allmänna redbarhet och lämplighet med fogsättas i fråga. Underlåtenheten kan dä ocksä utgöra ett tecken på attbokföringen och övriga från kontrollsynpunkt viktiga anteckningar om handelnär oriktiga eller bristfälliga. Jag vill dock understryka att den föreslagnaregleringen inte skall användas som ett instmment för att driva in skatt ellerlUcnande. Som jag har framhållit är syftet med regleringen attförebygga avsättningen av stulet eUer eljest olovligen åtkommet gods och attunderlätta polisens spaning efter sådant gods. Ilikhet med remissinstansema ansluter jag mig tiU utredningens uppfattning attdet är motiverat att utsträcka lämplighetsprövningen till att omfatta ävenjuridiska personer, dvs. att bedöma lämpligheten hos styrelseledamöter ochandra personer med ett avgörande inflytande över företaget. Jag instämmer i vadutredningen har anfört om att man måste ha rimliga garantier för att ettföretag kommer att driva rörelsen på ett riktigt sätt och med iakttagande av desärskilda regler som finns för skrothandeln. Således bör inte bara som nulämpligheten hos föreståndaren för rörelsen bedömas. 2.3.2.2Handeln med begagnade varor av utredningen föreslagna förordningen om handel med begagnade varor angesinledningsvis att förordningen är tillämplig på yrkesmässig handel med vissaslag av begagnade varor. Vid urvalet av de varor som omfattas av regleringenhar enligt utredningen hänsyn tagits tUl bl.a. stöldbegärligheten, förekomstenav varoma i den reguljära handeln, möjlighetema att identifiera varoma ochmöjlighetema för den övervakande polisen och handeln att administrera enmeningsfull tiUsyn. Blandde varor som har tagits med i utredningsförslaget kan nämnas mopeder, cyklar, utombordsmotoreroch delar till dessa föremål samt motorsågar, symaskiner, kameror och objektiv,projektorer, klockor och kikare. Vidare har tagits med skrivmaskiner,elektroniska och andra räknemaskiner, radio- och televisionsapparater samtbandspelare, skivspelare 1980/81:3 20 Den föreslagna regleringen omfattar även handel med smyckenav guld, sUver eller platina samt äkta pärior, andra föremål som består av ädlametaller eUer koppar eUer mässing, tenn eller brons, antika vapen, alster avbUdkonst (tavlor och skulpturer) och konstalster av glas, porsUn och annankeramik. Redanden nuvarande regleringen (jfr avsnitt 2.1) omfattar i huvudsak de vamgmppersom nu har nämnts. Kläder och pälsverk har dock inte tagits med i utredningsförslaget.Å andra sidan har tiUagts vissa betydelsefulla vamgmpper som enligt utredningenhar visat sig vara mycket stöldbegärliga och vilka ibland vunnit avsättninghos handlama. Hit hör bl. a. antika vapen och alster av bUdkonst. Dennuvarande regleringen omfattar inte handeln med begagnade skriv-ochräknemaskiner, radio- och televisionsapparater samt musikinstmment som tas ivederiag vid försäljning av nya varor. Enligt förslaget omfattas även dessainbytesvaror av regleringen.