prop · G403103 · 1980-12-31 00:00:00 — under hänvisning till konsfilufionella skäl. Enligl min mening kan det avrättssäkerhetsskäl finnas anledning atl på nytt överväga frågan om besvärsrätt.Om en rätt alt föra besvär hos regeringen skulle anses utesluten, bör prövashuruvida en begränsad rätt alt föra talan inför någon annan instans, i förstahand regeringsrätten, är tänkbar när det gäller vissa slag av ärenden, I.ex. omstraffavgifter enligt LKM. Kommittén bör därför ta upp frågan om besvärsrällfill nytt övervägande. Vidsidan av LKM finns viss lagstiftning som har kreditpoliliskl syfte. Med slöd avlagen (1975:90) med bemyndigande alt meddela föreskrifter om betalningsvillkorvid yrkesmässig försäljning av bilar har regeringen meddelat föreskrifter omlägsta kontantinsats och längsta kredittid vid försäljning av bilar på kredit(senast i SFS 1979:1139). På regeringens uppdrag utreder kommerskollegiumtillämpningen av nämnda förordning främst i fråga om gränsdragningen mellanbilförsäljning och biluthyrning. I den nämnda propositionen, enligl vilkenvissa kreditpolifiska medel skall kunna tillämpas på finansbolagen, föreslåsockså att genom en lag bemyndigar regeringen att meddela föreskrifterom betalningsvillkor vid kontoköp. Härigenom kommer regeringen all kunnameddela föreskrifter liknande dem som har meddelats för bilhandeln också förden handel som sker med utnyttjande av kontokort. Kommittén bör undersökamöjlighelerna att ersätta sådana speciella bemyndiganden med generellabestämmelser i som tillgodoser motsvarande ändamål. I fråga omkonlokortshandeln bör kommittén samråda med den kommitté för översyn avkonlokorlsverksam-helen, som regeringen denna dag beslutar tillkalla. Kommitténbör vara oförhindrad all behandla även andra frågor rörande kreditpolitiken ändem jag här har berört. Kommitténsuppdrag är som framgått omfattande. Som en grund för dess ställningstagandenkrävs dels en kartläggning av vilka mål man önskat nå med de oHka i Sverigeunder senare år använda kredilpoHliska medlen dels en analys av de faktiskaverkningarna i olika hänseenden. Av grundläggande belydelse är vidare engenomgång av erfarenheterna i andra jämförbara länder av olika former avkreditpolitik samt en redovisning av den penningleoretiska forskningensståndpunkter i här akluella avseenden. Dettakartläggnings- och analysarbete är till en del av forsknings- ochexpertkaraktär. Kommitténs uppgift blir därför i en första etapp att initieranödvändiga projekt och avrapporlera dessa. Kommittén kan därvid också finna delmotiverat att framlägga delförslag inom ulredningsområdet. Utredningsarbetetbör bedrivas skyndsamt. Del ankommer därför på kommittén all definiera ullagdauppdrag på elt sådanl säll alt resultaten kan framläggas inom en begränsad fid. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för ekonomideparlemenlet alttillkalla en kommitté med högst tre ledamöter med uppdrag all se överkredilpolitiken och den därtill hörande lagstiftningen i enlighet med vad jag 131 Kommittéer: Ekonomidepartementet Del II E:3 har anfört i det föregående, att utse en av ledamöterna atl vara ordförande, all besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt kommittén. Vidare hemställer jag alt regeringen föreskriver attkostnaderna skall belasta sjunde huvudfitelns kommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. De små och medelstora företagens finansiella situation Departementschefen, statsrådet , anför. De små och medelstora företagen, dvs. företag med mindreän ca 200 anställda, ulgör en vikfig beståndsdel i ekonomi. De svararför omkring hälften av sysselsällningen inom det svenska näringslivet. Detbelyder atl mer än en miljon människor är verksamma i dessa förelag. Förelagenhar slor belydelse för den regionala utvecklingen. Tekniska nyheter och nyaaffärsidéer har mycket ofta utvecklats inom dem. De har också vikliga funkfionersom underleverantörer och legotillverkare ål slora förelag. För de små och medelstora företagen är bankerna sedangammalt de mest betydande kreditgivarna. har finansbolagen genomsin snabba tillväxt och utveckling av nya finansieringsformer, I.ex. factoringoch leasing, kommit att svara för en växande del av finansieringsbehovet. Närdet gäller försörjningen med eget kapital tillförs företagen sådant främstgenom fondering av vinstmedel och genom tillskott från ägarna. I vissutsträckning kan de få kapital utifrån genom tillskott från nya ägare. Någonorganiserad marknad för sådana nytillskott finns dock inle för de små ochmedelstora förelagen. För atl underlätta finansieringen och för all kompletteraden finansiering som sker i de traditionella formerna görs statliga insatser avskilda slag. Här kan särskilt nämnas den kreditgivning som sker genom deregionala utvecklingsfonderna. Staten lämnar vidare regionalpohfiskt slöd samlslöd åt vissa branscher som t. ex. tekoindustrin. Stafiiga kreditgarantierförekommer i olika former. Med hjälp av stafiiga borgensutfästelser,industrilånegaran-lier, kan små och medelstora förelag få industrigarantilånhos kreditinstituten. ger garantier i samband med svenskaföretags utlandsaffärer. Stafiiga strukturgaranlier förekommer inom vissabranscher. I sammanhanget kan också nämnas AB Industrikredil, som ägs gemensamtav affärsbankerna och slaten och drivs på affärsmässig basis. Tillskoll utifrån av riskkapital kan erhållas genom bl.a.Svenska Induslrie-lablerings AB (Svetab), som ägs av och som isin lur har fyra regionala dotterbolag, samt av , som ägstill hälften vardera av affärsbankerna och staten. 1980/81:103 132 I propositionen om den svenska kapitalmarknaden (prop.1978/79:165) föreslogs flera åtgärder ägnade alt förbättra de små ochmedelstora företagens finansiella silualion. godkände förslagen (NU1979/ 80:10, rskr 62). En ändring, närmasl avsedd för de mindre förelagen,gäller de s.k. återlånen. Företagen ges möjlighet att intillett belopp av . ålerlåna ATP-avgifter som de har betalat under fem årtillbaka. Vidare har gjorts en sammanslagning av den verksatnhet ABIndustrikredit och del därmed samförvallade AB Förelagskredit har bedrivit.Sammanslagningen syftar bl.a. lill att göra den kreditgivning som dessainsfitut svarar för mera flexibel i fråga om räntesättning och övriga villkor.Det nya Industrikredit får slörre resurser genom all aktiekapitalet har höjtsfrån 44 milj. kr. för de båda instituten tillsammans lill 80 milj. kr.Lanlbruksnäringarnas Primärkredil AB och Lanlbruksnäringarnas SekundärkreditAB slås också samman. Dessa halvstalliga bolag ger krediter i första hand fillföretag vars verksamhet har anknytning fill jordbruket eller skogsbruket menkan också ge lån åt små och medelstora förelag utan sådan anknytning. I en motion (mol. 1979/80:25) i anledning av propositionenom den svenska kapitalmarknaden framhölls atl de mindre och medelstoraförelagen genomgående har en betydligt lägre soliditet än den som ärgenomsnittlig inom näringslivet. 1 motionen anfördes vidare bl.a. följande.Dessa förelag saknar de möjligheter lill försörjning med riskkapital somaktiemarknaden erbjuder de slörre förelagen. För all förbättra dessa förelagsfinansieringsförutsättningar borde bl.a. vissa ändringar i skattelagsfiflningengöras. Om dubbelbeskattningen av utdelade vinster kunde upphävas ellerbegränsas, skulle nya resurser kunna kanaliseras lill de mindre och medelstoraföretagen I.ex genom en regionalt orienterad femte AP-fond. Motionärernaåberopade en utredning av statens industriverk (SIND PM 1979:11) enligl vilkende mindre och medelstora företagens andel av bankernas kreditgivning lillindustriföretagen hade minskal . Del bedömdes som angeläget allkartlägga orsakerna lill denna utveckling och all återställa en rimlig andel avbanksystemets kredilresurser lill småföretagen. Näringsulskottets majoritet tillstyrkte motionen ochuttalade atl en utredning av de mindre och medelstora förelagens finansiellasituation skyndsamt borde ske enligl de riktlinjer som angavs i motionen ochföljas av förslag till om erforderliga ålgärder för atl befrämjautvecklingsmöjligheterna inom denna förelagssektor (NU 1979/80:10 s. 36).Riksdagen har, med bifall lill motionen, som sin mening gett regeringen tillkänna vad utskottet anfört (rskr 1979/80:62). Även ombetydande statliga insatser har gjorts för att lillgodose de små och medelstoraföretagens kapitalbehov och kredilinsfilul som finansbolagen numera ulgör enviklig finansieringskälla för dessa förelag, är affärsbankerna fortfarande dedominerande kreditgivarna lill de små och medelstora förelagen. Under 1960- och1970-talen har del dock enligl industriverkets undersökningar förekommit enviss förskjutning i affärsbankernas långivning från dessa företag mot deslörre företagen, som de slalliga specialinslitulens långivning lillde förra ökat kraftigt. Enligt den utredning av industriverket som åberopades imotionen 1979/80:25 skulle de utestående krediterna till de små och medelstoraförelagen vid utgången av ha varit totalt , varav ca5,. lån från bankerna och ca . från statliga ochandra specialinslilul. 133 Kommittéer: Ekonomidepartementet Del II E:3 motsvarande siffror , fördelat på 5,8 ochca . Affärsbankernas andel av den totala utlåningen lill småoch medelstora företag hade sjunkit från till år 1978.Under den lid studien avser har rått en ovanligt djup lågkonjunktur och detfinns därmed uppenbara risker att bilden av utlåningen från olikakreditinstitut blir något snedvriden. Studiens resultat måsle därför, sägs del,tolkas med viss försikfighet. Bankerna bedöms i rådande svåra ekonomiska liderha varit särskilt restriktiva mol förelag som inte har kunnat prestera fullgodasäkerheter. Vidare påpekas atl bankernas verksamhet regleras av . Enligt vadjag inhämtat från bankinspektionen har man där inte del intryck av överdrivenförsiktighet i kreditgivningen lill små och medelstora förelag som stundomframkommit i den allmänna debatten. Tvärtom har man från inspektionens sidakunnat iaktta en aktiv konkurrens mellan bankerna att få sådana förelag somkunder både när del gäller lån och andra affärsförbindelser. Det är emellertidviktigt all man uppmärksammar sambandet mellan kapitalförsörjning ochincitamenten att starta och driva förelag. Mot bakgrund av def sagda finns delanledning all närmare klarlägga de små och medelstora företagens finansiellasilualion. För denna uppgift bör en särskild utredare tillkallas. Utredarenbör kartlägga olika kreditgivarkalegoriers relativa betydelse för dessaförelags finansiering och därvid särskilt uppmärksamma statens kreditgivningsåväl totall som i olika former. Han bör undersöka i vilken ulslräckning som deregionala utvecklingsfonderna, Industrikredil och branschinstitut saml direkt statligkreditgivning, främsl i form av regionalpolitiskt stöd, ger de små ochmedelstora förelagen resurser som är jämförbara med dem som slår de slörreförelagen till buds. Utredaren bör vidare klarlägga i vad mån den ökadestatliga kreditgivningen lill de små och medelstora förelagen har ersattbankernas kreditgivning och i vad mån deras andel av bankernas kreditgivningtill industriföretagen har minskat . I den mån så är fallet, börorsakerna till denna utveckling karlläggas. Utredaren bör lägga fram de förslag han anser motiveradeav kartläggningen av de små och medelstora företagens finansiella situation. Frågorrörande ändringar i skattelagstiftningen bör inte omfattas av uppdraget. 1motionen 1979/80:25 berördes beskaltningssystemet för få-mansbolag ochdubbelbeskattningen av utdelade bolagsvinster. Frågor om ändring i dessa regleromfattas av de uppdrag förelagsskallekom-millé (B 1979:13) resp.kapilalvinstkommiltén (B 1979:05) har erhållit (tilläggsdirektiv för kapilalvinstkommiltén.Dir 1980:10). Frågan om atl slopa eller modifiera huvudregeln i banklagarna attför bankkredit skall ställas särskild säkerhet kommer jag denna dag allföreslå regeringen alt låta banklagsulredningen (Fi 1976:04) utreda. Det böralltså inte ingå i utredarens uppgift alt överväga sådana ändringar.Finansieringsproblem för små och medelstora företag inom jordbrukssektornutreds av kommittén (E 1980:01) om jordbrukets kapitalförsörjning och bördärför också undantas från del nu aktuella uppdraget. Däremot bör utredarensamråda med de nu nämnda kommittéerna. Uppdraget bör heller inle omfatta någon allmän utvärderingav verksamheten vid regionala utvecklingsfonder och statligt stödda regionalautvecklings- och investmentbolag ulan såvitt avser dessa fonder och bolaginskränka sig fill deras finansieringsverksamhet. 1980/81:103 134 avser alt låta göra en mera allmän utvärdering i annatsammanhang. Till närmare ledning för utredningsarbetet får jag anföraföljande. Av vad jagredan sagt framgår all uppdraget skaH omfalta en jämförelse mellan de mindreoch de slörre företagens möjligheler atl få sina finansieringsbehovtillgodosedda. Den roll som skillnader i risktagande spelar för finansieringsmöjligheternabör beaktas. Allmänt gäller alt en hög risknivå motiverar en hög räntenivå. Vidmycket höga risknivåer bör i princip lånefinansiering inle komma i fråga. Istället bör finansiering ske med riskkapital, dvs. eget kapital och kapital somkan jämställas därmed, I.ex. Utredarenbör analysera i vad mån del vid given risknivå råder skillnad mellan mindre ochslörre förelags möjligheler all få sina kreditbehov fillgodosedda. Bedömningenbör därvid inle grundas på vilka formella säkerheter som föreligger ulan istället bygga på sådana faktorer som förelagens soliditet, räntabilitet ochframtidsutsikter bl.a. med hänsyn till förelagsledningens skicklighet. Jag ärmedveten om all en sådan bedömning är svår alt göra och att den måsle bli relalivigrov. Jag anser det ändå angelägel alt den ligger fill grund för utredarensöverväganden. Självfallet är del inle möjligt att göra någon fullständigkarlläggning av de små och medelstora förelagens risksilualion ochkreditmöjligheter. En urvalsmetod måsle begagnas. En särskild fråga somutredaren bör belysa är i vad mån företagaren personligen eller hans anhörigabehöver ställa borgen eller annan säkerhet för förelagels skulder. Utredarenbör söka utnyttja del underlag som finns hos utvecklingsfonderna och andrakreditgivare i den mån så kan ske med hänsyn fill gällande sekretessregler.Även material hos industriverket bör utredaren la del av. Finansbolagen har kommit all spelaen allt större roll för de små och medelstora förelagens finansiering.Utredaren bör närmare analysera effekterna av detta. Vidare bör utredarenuppmärksamma de genomförda förändringarna i fråga omIndustrikredil, småföretagens återiånerätt saml olika former av slalliglkredilslöd. Skulleutredaren finna alt de små och medelstora förelagen vid en given risknivå ärsämre ställda än de slora bör han söka klarlägga i vilken utsträckning dellasammanhänger med de institutionella förhållandena på kredilmarknaden och med demindre företagens svårigheter atl prestera formella säkerheter. Utredaren bördärvid beakta den betydande förändring som har skett när del gällerbankernas rätt atl ge krediter ulan säkerhet. Den ökade rätten all ge sådanakrediter innebar all den tillåtna blancokredilvolymen för affärsbankernafördubblades från ca 10 fill ca . Motsvarande ändringar hargenomförts i sparbankslagen och jordbrukskasserörelselagen (prop. 1979/80:51,NU 22, rskr 133, SFS 1979:1113-1115). Utredaren bör även belysa i vilkenutsträckning som slelheler i räntestrukluren kan tänkas göra framför alltbankerna mindre benägna atl ge mer riskbelonade krediter. I denna fråga börutredaren samråda med den kredilpolitiska kommitté som regeringen den 27 mars1980 bemyndigade mig atl tillkalla. Frågan omi vad mån staten i vissa situafioner bör medverka vid kreditgivning med högrisknivå berördes i proposifionen om den svenska kapitalmarknaden. Därunderströks alt etl ökat risktagande vid utlåning inte främsl bör ses som etlmedel all möjliggöra investeringar i förelag med alltför svag soliditet. Stödetbör i stället inriktas på sådana typer av risker som är svåra för förelag allkontrollera, exempelvis risker i samband med ny 135 Kommittéer: Ekonomidepartementet Del II E:3 teknologi, exportsatsningar etc. Därvid är det viktigt atlbeakta de speciella svårigheter som små och medelstora förelag ofta möter, närde söker lansera nya produkter, utnyttja ny teknologi och finna nya marknaderför sina produkter. Behovel av slöd kan vara särskilt påtagligt när del ärfråga om nystartade förelag. Mol denna bakgrund bör utredaren pröva om inriktningen ochutformningen av statens kreditstöd lill de små och medelstora förelagen börförändras. Utredaren bör ange de principer som skall gälla när staten går inmed kreditstöd åt små och medelstora företag. Bl.a. bör analyseras i vilka fallsom samhället bör kräva marknadsmässig ersättning, I.ex. i form avgarantiavgift, för sill kredilslöd. Som jag fidigare nämnt bör lånefinansiering inte komma ifråga vid myckel höga risknivåer. I stället bör finansiering ske medriskkapital. ställer krav på en rimlig lönsamhetsnivå i näringslivet. Påsenare år har lönsamheten varit alltför svag i näringslivet som helhet, vilkethar försvårat såväl de mindre som de större företagens möjligheter atl få sittbehov av riskkapital fillgodosetl. All verka för en generell förbättring avlönsamheten är en uppgift för den allmänna ekonomiska politiken. Även vid enrimlig lönsamhelsnivå kan emellertid de små förelagen ha svårt alt utifrån dralill sig nytt riskvilligt kapital. Delta sammanhänger bl.a. med all de lillskillnad från de slora förelagen inle har tillträde lill aktiemarknaden och altde - lill följd av den effekt dubbelbeskattningen har inom dennaförelagskategori - ofta inte lämnar någon utdelning. Det förhållandel atl dessaförelag inle kan uppträda på aktiemarknaden gör atl ägarna när de säljer är mereller mindre hänvisade till all överlåta hela företaget eller en aktiepost somär så slor att den ger köparen etl avgörande inflytande över företaget. Ägarnaär emellertid normall inle intresserade av sådana överlåtelser. Utredaren bör studera vilka ålgärder som kan vidtas föratt förbättra förelagens möjligheler all dra lill sig nytt riskkapital. Jag harlidigare framhålHl att samråd bör ske med kapitalvinstkommittén och 1980 årsförelagsskatlekommitté. Utredaren bör bedöma vilka konsekvenser för de små ochmedelstora företagens kapitalförsörjning de ändringar får som dessa bådautredningar kan komma atl föreslå. I ett avseende bör ett mer fördjupatsamarbete ske med förelagsskatlekommitté, som enligl sina direktiv(Dir 1979:106) bl.a. skall undersöka möjligheterna atl underlätta finansieringenav enskilda personers företagsköp. I direktiven nämns olika ålgärder påskalterältens område. Det bör övervägas om en del av de problem som ärförknippade med speciella skatteregler hellre än genom ändradskattelagstiftning bör lösas finansieringsvägen. Vidare bör utredaren granskaden verksamhet som bedrivs av och överväga huruvida enutökning av bolagels verksamhet skulle kunna främja de små och medelstoraförelagens möjligheler att få sitt behov av riskvilligt kapital tillgodosett.Möjligheterna alt utnyttja s.k. vinstandelslån, bl.a. i form av konvertiblaskuldebrev, bör undersökas. Utredaren bör också undersöka om andra mellanformerav lån och tillskott av eget kapital kan användas. har medanledning av motioner berört en sådan mellanform som utvecklats iFörbundsrepubliken och som är inriktad på nya förtag (mol.1978/79:2360 och 1979/80:333, NU 1978/79:59 s. 47 och 1979/80:43 s. 43). Dennalåneform innebär bl.a. atl fordringen faller bort, om låntagaren kommer påobestånd. Utskottet avstyrkte motionerna på angivna skäl men ville inteutesluta alt låneformen skulle kunna visa sig användbar även i . EnHgtmin mening finns det anledning all överväga en typ av 1980/81:103 136 låneavtal, som innebär all betalningsskyldighetenförfaller, om låntagaren kommer på obestånd eller måsle gå i likvidation, ochall man får bortse från lånet vid bedömande av om låntagaren är skyldig atl gåi konkurs eller likvidation. Om yllerligare ålgärder för atl förbättra de små ochmedelstora företagens försörjning med riskvilligt kapital bedöms varabehövliga, kan utredaren ha anledning all pröva om inrättandet av en femtefondstyrelse för AP-fonden skulle kunna lillgodose delta behov. I den mån utredaren lägger fram kostnadskrävande förslag,måste del visas hur förslagen skall kunna finansieras genombesparingar i form av rationaliseringar och omprövning av pågående verksamhetinom ulredningsområdet. Utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt. Det kanredovisas i etapper, om så anses lämpligl. Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jagefter samråd med chefen för induslrideparlemenlel att regeringen bemyndigarchefen för ekonomidepartemenlel att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utredade små och medelstora företagens finansiella silualion i enlighet med vad jagnu har angett, alt besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annalbiträde åt utredaren. Vidare hemställer jag all regeringen föreskriver allkostnaderna skall belasta sjunde huvudfitelns kommilléanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Tilläggsdirektiv till banklagsutredningen (Fi 1976:04) Departementschefen, statsrådet , anför Enligt regeringsbeslut fillkallades enkommitté för all göra en översyn av banklagstiftningen. Kommittén, som harantagit namnet banklagsutredningen, skall enhgt direktiven anpassa lagen(1955:183) om bankrörelse och lagen (1955:416) om sparbanker till den nyaaktiebolagslagen saml se över redovisningsbeslämmelserna i banklagstiftningenmol bakgrund av den nya bokföringslagen. Vidare har kommittén i uppdrag allgöra en fullständig översyn av kapitaltäckningsreglerna i de tre banklagarna,dvs. förutom banklagen och sparbankslagen lagen (1956:216) om jordbrukskasserörelsen.I fråga om rörelsereglerna i övrigt bör kommittén enligl direktiven däremotlägga fram förslag endasi på de punkter där jämkningar i de gällande reglernaframstår som angelägna mot bakgrund av utvecklingen , dåbanklagstiftningen senast reformerades och en samordning av rörelsereglerna föraffärsbanker, sparbanker och jordbrukels kreditkassor genomfördes. inle finnas anledning all aktualisera frågan 137 Kommittéer: Ekonomidepartementet Del II E:4 om alt slopa den inom svensk banklagsfiflning gällandecenirala säkerhels-regeln atl för kredit från bank skall ställas betryggandesäkerhet i form av pant eller borgen. En annan huvuduppgift för kommittén är atlse över de regler som gäller i fråga om bankinspektionens tillsyn överbankinslilulen och dess uppgift att bevaka konsumentintressen samt att söka draen gräns mellan inspektionens verksamhet och den verksamhet som utövas av dekonsumenlpolitiska organen. Banklagsutredningenhar hitfills avlämnat två delbelänkanden, (Ds E 1978:4) Nyakapilaltäckningsregler för bankerna och (Ds E 1979:5) Blanco-krediter ochbankkontorsetablering. Betänkandena har legal fill grund för lagsliflning omändrade regler för bankernas kapilalläckning och blancokre-diter, dvs. krediterulan särskild säkerhet (prop. 1978/79:190, NU 49, rskr 442, SFS 1979:469-471och prop. 1979/80:51, NU 22, rskr 133, SFS 1979:1113-1115). Frågan ombankkontorsetablering övervägs f.n. inom ekonomidepartemenlel. 1skrivelse lill regeringen har Svenska bankföreningenhemställt atl banklagsulredningen får i uppdrag alt utreda om det är lämpligtatt upphäva huvudregeln i 59 § banklagen att för kredit från bank skall ställasbetryggande säkerhet i form av pant eller borgen. har därvidanfört bl.a. följande. En utgångspunkt för utredningen bör vara att bankernaskall ha en sådan frihet i kreditprövningen att deras konkurrensförmågaupprätthålls och all näringslivels kreditvillkor blir de bästa möjliga. Delavgörande för en banks kredilprövning - särskilt i fråga om företagskrediter -kan sällan vara de formella säkerheterna i form av pant eller borgen ulan måstevara förelagels finansiella styrka, räntabilitet, likviditet ochföretagsledningens skicklighet.