prop · G403119 · 1980-12-31 00:00:00 — anser atl kommittén vall en riktig väg genom atl söka sig tillgenerella styrmedel i form av allmängiltiga restriktioner och/eller utsläppsavgifter.Miljöskadeutredningen (Ju 1978:08) menar alt det från preventiv synpunkt kanvara minst lika bra med ell avgiftssystem som inle anknyter till faktisktinträffad skada utan till de mer eller mindre riskabla förhållanden varundertransporter sker. anser det vara en fördel med ett likartalsystem för avgifter för miljöföroreningar oavsett var dessa sker. förutsätter att straffavgifter blir lika för avsiktliga ulsläppantingen de sker vid landtransport eller vid sjötransport. 1979/80:167 om åtgiirder mol vattenförorening frånfartyg föreslogs skärpta straff för brott mot förbud alt släppa ut olja ellerandra skadliga ämnen från fartyg. 1 enlighet med förslaget höjdes i lagen(1980:424) om ålgärder mol vattenförorening från fartyg slraffmaximum försådana brott från etl till fängelse. Preskriptionstiden förlängshärigenom från två till fem är. I propositionen togs även upp frågan om altinföra en ny ekonomisk påföljd, varvid erinrades om att denna fråga behandlatsav såväl MIST som i betänkandena (Ds Ju 1978:5 och 1978: 10) Företagsböter. Jaganförde då att frågan om ekonomiska sanktioner borde övervägas vidare. Enarbetsgrupp inom fillsaltes därför med uppgift atl skyndsamtlämna förslag till hur en i sammanhanget användbar ekonomisk sanktion börutformas. (JoU 1979/80:48) välkomnade dettainitiafiv och fann i likhet med vad jag hade uttalat att frågan bör prioriterasbland de ålgärder som kan bli aktuella inom ramen förde fortsatta strävandenaalt motverka skador på den miljön. Arbetet på att motverka miljöbrott har resulterati atl regeringen föreslagit såväl skärpta straff för sådana brott som införandeav en miljöskyddsavgift. 1980/81:108 om ändring i brottsbalkenföreslås nya straffbestämmelser för miljöbrott och vållande till miljöstörning.Straffansvaret gäller bl. a. när någon fi)rorenar vatten på ett sätt sommedför eller kan medföra sådana hälsorisker för människor eller sädana skadorpå djur eller växter, som inte är av ringa betydelse. Straffet för dessa brottföreslås bli böter eller fängelse i högst . För grova fall av miljöbrottföreslås en särskild straffskala som omfattar fängelse i lägst ochhögst . 1980/81:92 om ändringar i miljöskyddslagen (1969:387)föreslås, förutom skärpta straff för brott mot lagen, alt en miljöskyddsavgiftinförs. Den skall tas ut vid överträdelser som har medfört betydande störningarför omgivningen eller risk för sådana störningar. 1980/81:119 Bilaga 2 25 enligt förslaget i princip motsvara de ekonomiskafördelarna av en överträdelse. 1980/81: 108 som prop. 1980/81:92är föremål för riksdagsbehandling. Enligt vad jag har inhämtat räknar den interdepartementalaarbetsgrupp som överväger frågan om ekonomiska påföljder för olagliga ulsläppfrån fartyg med att redovisa resultatet av sitt arbele före sommaren 1981.Eftersom den föreslagna miljöskyddsavgifien är avsedd atl tillämpas på ettnärliggande område kommer arbetsgruppen enligl uppgift att undersöka i vad månreglerna för denna kan tillämpas även när det gäller alt beivra olagligautsläpp från fartyg av olja eller andra skadliga ämnen. 4.2 Mottagning av oljeavfall m. m. från fartyg Enligt MIST är det antal mollagningsanordningar föroljehaltigl bariast-och tankspolvatten från fartyg som finns, inte tillräckligtför att täcka fartygens behov av att avlämna sådant avfall. MIST anför ocksåatl anordningarna används endasi i mindre utsträckning trots atl någon avgiftinte får tas ut för omhändertagande av avfallet, samt att servicen vid anordningarnaär otillfredsställande. Mot denna bakgrund föreslår MIST att ochstatens naturvårdsverk fär i uppdrag alt göra en utvärdering av huranordningarna utnyttjas. MIST skisserar också etl deposi-lionssystem som syftartill att förmå fartygen alt i större utsträckning än som sker avlämnaoljeavfall till mottagningsanordningar och atl åstadkomma en utbyggnad av delsystem av anordningar som finns. Systemet innebär att fartygen i lossningshamnskall deponera ett högre penningbelopp som återbetalas så snart som det visatsalt oljeavfallet omhändertagits på ett lämpligt sätt. Vidare anför MIST attdel bör övervägas om inle även annat oljeavfall än oljehaltigl barlast- ochtankspolvatten (oljeavfall från fartygs maskinrum o. skall omhändertas utannågon särskild avgift. I fråga om sådant avfall bör också depositionssystemetprövas. Slutligen föreslår MIST all mottagningsanordningar för kemikalierester,dvs. rester av andra bulkkemikalier än olja, inrättas i de hamnar därkemikalierna lossas och att fartygen inte skall fä lämna lossningshamn medkemikalierester ombord. Fleraremissintanser har invändningar mot det föreslagna depositionssystemet.Riksrevisionsverket anser att systemets styreffekter reduceras genom altkostnaderna som avser deposilionsbeloppen kan övervältras på oljekonsumenterna.Svenska hamnförbundet anser förslaget administrativt svårhanterligt. motsätter sig förslagel och menar att det är alltför kompliceratmot bakgrund av sjöfartens internationella karaktär. servisserligen positivt på förslaget men anser det dock tvivelaktigt om det gåratt tillämpa. är den enda remissinstans som direktförordar att förslaget genomförs. MlST:s övriga förslag tillstyrks eller lämnas ulan erinranav remissinstanserna. Prop.1980/81:119 Bilaga 2 26 Vad först gäller möjlighelerna alt avlämna oljeavfallvilljag framhålla att del f. n. finns större anordningar för mottagning ochbehandling av oljehaltigl barlast- och tankspolvatten pä ungefär 15 platseroch anordningar för omhändertagande av oljeavfall från fartygs maskinrum o.d.på sammanlagt ca 50 platser. Enligl vad som uttalas i prop. 1979/80: 167 s. 29(JoU 1979/80:48, rskr 1979/80: 366) - som avgivits efter det all MIST överiämnalsitt betänkande - läcker det syslem av anordningar som inrättats det behov somfartygen då hade. Några uppgifter om atl förhållandena ändrats sedan dessföreligger inte. .Självfallet följer regeringen, ochnaturvårdsverket fortlöpande utvecklingen på området. Vad därefter gäller möjligheterna att åstadkomma etlbättre utnyttjande av anordningarna är jag av samma uppfattning som flertaletremissinstanser, nämligen att det föreslagna depositionssystemel från olikasynpunkler inte är någon lämplig lösning. Effektiva åtgärder i detta sammanhangtorde i stället vara bl.a. intensifierad övervakning för alt förhindra attolagliga utsläpp görs och ekonomiska sanktioner mol dem som bryter mot utsläppsförbuden. 1976 årslagstiftning om åtgärder mot vattenförorening från fartyg som gällde när MISTöverlämnade sill betänkande - har blivit ersatt av ny lagstiftning, nämligenlagen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening från fartyg och en ianslutning till lagen utfärdad förordning. I lagstiftningen har införtsbestämmelser som motsvarar dem som gällde tidigare. Vissa ylleriigarebestämmelser har dock införts. Sålunda har i lagen lagils upp elt förbud ocksåmol uttagande av särskild avgift för omhändertagande av oljeavfall från fartygsmaskinrum o.d., rester av kemikalier som transporteras i förpackad form etc,toalettavfall och fast avfall. Förbudet omfattar således fler kategorier avfallän vad MIST föreslagit. Visserligen gäller tills vidare undantag frän förbudet,såvitt avser de två förstnämnda slagen av avfall. Skälet härtill är alt detansågs nödvändigl att ytteriigare utreda kostnadskonsekvenserna för vissahamnar av elt förbud mot särskild avgift i dessa fall. En sådan utredning pågårinom . Skulle ulredningen ge vid handen attkostnadskonsekvenserna inte blir besvärande som befarats på vissa håll kanregeringen besluta all bestämmelsen om undantaget skall upphävas. Vidare har i den nya lagen om åtgärder molvattenförorening från fartyg införts bemyndiganden för regeringen attföreskriva på vilka platser anordningar för mottagning av bulkkemikalieresterskall finnas, vem som skall svara för anordningarna, m. m. Huvudprinciperna förhur bemyndigandena är avsedda att användas finns angivna i prop. 1979/80:167s. 28 till vilken jag får hänvisa. Här bör dock nämnas att det i nämndaproposition uttalas att mottagning av kemikalierester bör ske främst på sådanaplatser där kemikalierna lossas. För utformningen av de bestämmelser som skallutfärdas med stöd av bemyndigandena krävs ytterligare utredningsarbete. Sådanlarbete pågår inom . Prop.1980/81:119 Bilaga 2 27 4.3 Partikelmärkning av oljerester MIST tar i betänkandet ocksä upp frågan ompartikelmärkning som ell komplement lill andra ålgärder för alt stävja medvetnaulsläpp av olja från fartyg. MIST hänvisar till pågående utvecklingsarbete ochförordar bl. a. praktiska försök med partikelmärkning. (K 1972:01) har på regeringens uppdrag utarbetat en metod förparlikelmärkning av lastrester av tjocka oljor. Metoden har prövats praktiskt isamarbete med de övriga Östersjöstaterna inom ramen årsHelsingforskonvention. Försöket, som genomfördes ,visade bl.a. att ytterligare tekniska undersökningar måste göras innan nägradefinitiva slutsatser kan dras om metodens tillföriitlighet. 1 augusti1979 fick kommittén i uppdrag atl bl. a. undersöka möjligheterna att märkaandra oljerester än rester av tjocka lastoljor. Kommittén redovisade sittarbete i betänkandet (Ds K 1981:3) Parlikelmärkning av oljor i fartygsmaskinrum och av lätta lastoljor m. m. . Kommittén anseratt tekniska förutsättningar saknas för märkning av rester av lätta lastoljor.Däremot är det enligt kommittén möjligt att märka rester av maskinrumsoljor. Ensådan märkning bör enligl kommittén göras seleklivt, inriktad på fartyg som manav tekniska eller andra skäl har anledning att befara olagliga ulsläpp från.Det understryks emellertid att kompletterande lekniska försök bör komma tillstånd för att möjliggöra etl säkert ställningstagande till metodenstillförlitlighet. De tekniska försöken bör även omfatta de frågor somaktualiserades under Östersjöförsöket. Kommitténsbetänkande skall remissbehandlas i sedvanlig ordning innan ställning kan tastill kommitténs förslag. På svenskl initiativ har emellertid överläggningarinitierats med övriga strandstater om hur de erforderliga tekniskaförsöken skall kunna utföras och finansieras. Elt tekniskt fungerandemärkningssyslem torde ha en begränsad effekt, om metoden inle används avsamtliga eller i vart fall av flertalet stater i en viss region. Det är därförangeläget atl frågan om partikelmärkning blir föremål för gemensam prövning avÖstersjöns strandstater. 5.1 Miljösäkra sjötransporter till Stockholms- ochMälarregionen Mot bakgrund av oljetransporternas omfattning och attStockholms skärgård och är särskilt känsliga från miljösynpunktbehandlar MIST olika alternativ för oljetransporlerna lill Stockholms- ochMälarregionen. På MlST:s uppdrag har ()gjort en specialstudie av olika allernaliv. Prop.1980/81:119 Bilaga 2 28 Studierna omfattar för del tvåhuvudalternativ, dels fortsatta fartygstransporter lill med kraftigthöjd miljösäkerhet dels en för regionen gemensam terminal i . För detsenare alternativet har järnväg och röriedning diskuterats för transporternafrån lill . Enligt TFK medför elt allernaliv medspecialfartyg lägre Iransportkoslnader än Nynäshamnsalternativet. MIST förordardärför fortsatta fartygstransporter av olja lill under förutsättningatt miljösäkerheten höjs kraftigt. Transporterna bör enligt MIST ske i särskiltmiljösäkra fartyg som trafiken hänvisas till en faried. Sandhamnsleden.För denna led föreslås en upprustning. Andra transportsystem t. ex. röriedning,kan enligl MIST bli intressant i ett 5-10-årigt perspektiv. När detgäller oljeförsörjning behandlar MIST dels etl alternativ medfortsatta sjötransporter med miljösäkra tankfartyg anpassade för Mälarlrafikdels ett alternafiv med blocktågslransporter frän . MIST förordarylleriigare analyser av dessa alternativ. Remissinstansernainstämmer allmänt i MlST:s bedömning om behovet av miijösäkrare oljetransporterlill . Remissinstanserna anser överlag attsjötransportalternativel är det mest realistiska och att åtgärder bör vidtasför att höja rniljösäkerheten. betonas frågans komplexitet.Länsstyrelsen i och pekar t.ex. på delångsiktiga energipolitiska och hamnpoliliska frågorna i regionen. Landstingetanser att studierna av roll i den regionala hamn- ochenergiverksamhelen bör intensifieras. ifrågasätter MlST:sslutsatser och menar att rörledningsalter-nativel måste betraktas somfördelaktigare än vad TFK:s studie ger vid handen. Vidare erinrar kommunen omdet utredningsarbete som pågår angående ett energiomvandlingskombinat iNynäshamn. menar atl MIST inte har beaktat de möjlighetertill ökad miljösäkerhet och minskade kostnader som erbjuds genom förändradekombinationer av olika transportmedel. Bolaget föreslår bl.a. alt Nynäshamnetableras som omlastningsterminal för samtliga oljeleveranser till Slockholmoch övriga Mälarhamnar. När delgäller oljeförsörjning framhåller länsslyrelsen i Västmanlandslän att en överflyttning av oljetransporlerna lill blocktåg skulle innebära eltallvarligt ekonomiskt avbräck för regionen. De slora investeringar som gjorts ihamnar och farleder skulle bli en övermäktig finansieringsbörda för den trafiksom blir kvar om oljetrafiken försvinner. erinrar om desäkerhetshöjande åtgärder som har vidtagils och planeras för de aktuellafarlederna, bl. a. trafikinformation. Som framgår av remissinstansernas yttranden kännetecknasfrågeställningarna om Stockholms- och oljetransporter av slorkomplexitet. som både och från miljösynpunktär särskilt känsliga saknas det med hänsyn lill såväl förbruk- Prop.1980/81:119 Bilaga 2 29 ningsmönster som oljeförbrukningens storlek, egentligaalternativ till dagens sjötransporter. Betydande investeringar har gjorts ioljedepåer, i hamnar och i farieder. Alternativet - en gemensam oljeterminal iNynäshamn och vidaretransport i rörledning eller med blocktäg - ställer dessulomkrav på omfattande nyinvesteringar. En radikal omläggning av det befintligatransportsystemet skulle enligt min mening medföra betydande ekonomiskakonsekvenser men också leda till nya problem, t.ex. miljöproblem som ärförenade med omfattande landtransporter. Oljetransporternatill kan inte isoleras från mera övergripande frågor som rörden framtida hamnstrukturen och energiförsörjningen i regionen. Del arbete sombedrivs i samverkan mellan hamnar, kommuner och landsting för alt samordnahamnverksamhelen i regionen har naturligtvis stor betydelse för möjligheternaatt pä sikt kunna förändra transportmönslret. Introduktion av andraenergiformer än olja för uppvärmning leder också lill nya förutsättningar fördiskussionen om de långsiktiga lösningarna på oljetransporterna tillStockholmsområdet. Även om det på kan finnas ekonomiskt intressantaalternativa transportmöjligheter anser jag i likhet med MIST ochremissinstanserna att fartygs-transporter av olja lill vid ensamlad bedömning är ett både realistiskt och förmånligt transportalternativ.Den bedömningen gäller även oljetransporlerna till . Av hänsyntill miljön är del emellertid angelägel med fortsatta insatser för altsuccessivt öka säkerheten vid transporterna. Inom ramen för sitt program förökad fariedssäkerhetgenomför sjöfarts-verkel fortlöpande åtgärder för att öka farledssäkerheten.Som verket redovisar i sitt remissyttrande genomförs konlinueriig översyn ochförbättring av säkerhetsanordningarna. Ett för anpassatIrafikinformalionssystem infördes . 1 årets budgetproposition finnsekonomiskt utrymme att införa ett liknande syslem för området Landsort-Mälaren.Tillsammans med det system som redan tillämpas för Oxelösund-Bråvikenområdelskulle därmed en från trafik- och miljösynpunkt viktig och sammanhängandekuststräcka täckas av trafikinformation. Vidare har under desenaste åren genomfört kompletterande sjömälningar och farledskonlroller iStockholmsfarlederna. Den genomförda undersökningen av Sandhamns- ochDalaröledernas standard och utvecklingsmöjligheter ingår ocksä i denna bild. MIST föreslår för sin del en koncentration av trafikentill en enda farled. 1 avvaktan pä verkets analys av dennyligen gjorda säkerhelssludien av Sandhamnsleden och Dalaröleden som beräknasvara klar vill jag inte uttala mig om vilken av farlederna somfrån säkerhetssynpunkt är att föredra och vilken övre gräns som bör gälla fördjupgående m. m. Jag anser emellertid att det åtminstone finns ekonomiska skälsom talar för att säkerhetsinsatserna bör koncentreras till en led.Sjöfartsverket har underhand redovisat alt kostnaderna för en upp- 1980/81:119 Bilaga 2 30 mslning av Sandhamns- och Dalaröledernas gemensammasträckning uppgår till ca 3 milj. kr. Kostnaden för en upprustning avåterstående delar av Sandhamns- och Dalarölederna för 11 meters djupgåendeberäknas preliminärt till 6,0 milj. kr. resp. 3,5 milj. kr. 1 avvaktan påverkels slutliga bedömning och prioritering anser jag att en upprustning av deaktuella ledernas gemensamma sträckning bör genomföras redan under nästa budgetår.Jag föreslår därför atl ytteriigare 3 milj. kr. ställs till verkets förfogandeför en sådan upprustning för /82. Den föreslagna farledsuppmstningen och mitt förslag ommiijösäkrare fartyg som jag lidigare har behandlat bör tillsammans medsjöfartsverkets fortlöpande sjösäkerhetsarbete enligl min mening väsentligtbidra till skyddet av miljön. 5.2 Stora tankfartyg i Mot bakgrund av de enligl MIST katastrofala följderna vidett extremt stort utsläpp av olja - över - föreslås att Sverige iÖstersjö-kommissionen tar upp frågan om reglering av trafiken med fartyg medbristande miljösäkerhet eller mycket stora fartyg i . För svensklvidkommande bör enligt MIST inte största tillätna djupgående förÖsler-sjöhamnarna ökas. Remissinstanserna redovisar olika uppfattningar när detgäller riskerna med stora oljetankfartyg i . Nordiskaoljeskyddsunionen och anser alt frågan om begränsningbör behandlas av internationella organ. betonar attfartygsstorleken bara är en faktor av betydelse för riskbedömningen. En fördelenligt verket med att transportera olja i stora enheter jämfört med mindre äratl antalet fartyg som måste övervakas blir färre. En strängare kontroll kandärigenom genomföras som kan medföra en minskning av antalet avsiktligautsläpp. Även anser det tveksamt all starktbegränsa oljetankfartygens storlek i . konstaterar isitt yttrande alt det inte finns någon entydig bedömning av riskerna med storatankfartyg i jämfört med mindre fartyg. Verket anser att ettsuccessivt arbele på internationell bas är den väg som står till buds när detgäller miljöproblem i som hänger samman med sjöfarten. För egen del anser jag, i likhet med fieraremissinstanser, alt det saknas tillräckligt underiag för atl från svensk sidavidta ensidiga restriktioner mot stora tankfartyg i . En sådan åtgärdskulle sannolikt också få endast marginell betydelse eftersom andraÖstersjöstater har betydligt större råoljeimport till Östersjöhamnar änSverige. De krav som ställs på konstruktionen hos stora tankfartyg ochsom bl.a. medför alt lasten delas upp i flera avskilda lastutrymmen innebärnormalt atl bara en del av lasten kan läcka ut vid en olycka. Frågan omolycksriskerna med stora tankfartyg är emellertid under fortsatt observation,dels inom IMCO 1980/81:119 Bilaga 2 31 dels inom ramen för Östersjösamarbetet där samtligaÖstersjöstater deltar. Samarbetet syftar till att genom olika åtgärder -lotsning, farieds- och fartygsförbättringar, positionsrapportering ochtrafikövervakning - ytterligare höja säkerheten och minska olycksrisken.Arbetet har bl.a. resulterat i en överenskommelse mellan Östersjöstaterna omkvalifikationskrav och certifiering av s. k. långlotsar i . Jag villockså nämna försöksverksamheten med positionsrapporlering av bl.a. störretankfartyg i som planeras alt starta . Jag anser att frågan om stora tankfartyg i ävenfortsättningsvis bör behandlas inom ramen för samarbetet mellanÖstersjöstaterna. När det gäller förslagel atl från svensk sida inte ökadjupgåendet för Öslersjöham-narna utgör redan inloppet till en övregräns för djupgåendet som är . Naturliga förutsättningarför att ta in fartyg på 15 meters djupgående finns bara på ett fåtal platserlängs den svenska bl.a. i . Vilket djupgående som skalltillåtas i olika farleder bör som prövas utifrån en samladbedömning av säkerheten. 5.3 Transporter av vissa kemikalier MIST föreslår i sill betänkande att ett förbud meddispensregler införs för transporter i bulk av A- och B-klassificeradekemikalier. Kemikalier som sjötransporteras i bulk hänförs i MARPOL 73/78 medavseende på miljöfarlighet till klasserna A-D. Till kategori A räknas ämnen somär farligast för den miljön. Enligtstatistik som MIST hänvisar till transporteras tre kemikalier av kategori A ochnio av kategori B till svenska hamnar. MIST framhåller vidare att kunskapernaom transporternas omfattning är bristfällig. Genom ett förbud meddispensmöjligheter får man enligt MIST en bättre konlroll av trafiken.Särskilda dispensregler som innebär höjning av nuvarande säkerhet bör utarbetasoch administreras av . Elt dispensvillkor bör enligl MIST varaatt uppgift lämnas i förväg om fartyget, dess väg, varuslag och mängd. Remissinstansernas uppfattning om förslaget är splittrad.Några remissinstanser bl. a. i län, ochSveriges industriförbund tillstyrker förslaget men påpekar risken förbyråkratisering. gods avslyrker förslaget medhänvisning till att det kan leda till ökade landlransporter med outreddamiljökonsekvenser som följd. och Sveriges fartygsbefälsföreningavstyrker också förslaget men föreslår andra vägar att lösa frågan.Sjöfartsverket anser att en anpassning av transporlföreskrifterna fill resp.ämnes miljöfariighet är effektivare än ett förbud. Fartygsbefälsföreningenanser att föreskrifter om miljöfariigt gods bör tas in i bestämmelserna omlotsning. Prop.1980/81:119 Bilaga 2 32 Av såväl MIST:s redovisning som av remissyttrandenaframgår att bättre överblick över bulktransporterna av miljöfarliga kemikalierär önskvärd. I likhet med flera remissinstanser anser jag all detla behov fårvägas mot den byråkratisering som ett syslem enligl MIST:s förslag kan tänkasmedföra. Genom det system för lotstvång jag fidigare förordat, som bl.a. tarhänsyn till fartygens last, skapas enligt min mening också bättre förutsättningaralt överblicka transporterna av miljöfarliga kemikalier. Introduktionen avtrafikinformationscentraler i olika farleder, ger också nya fömtsättningar atlöverblicka trafiken med miljöfariiga kemikalier och dessutom möjligheter attinformera berörda myndigheter om aktuella ke-mikalietransporler. Jag vill ocksåerinra om den försöksverksamhet med positionsrapportering av trafiken med oljaoch miljöfarlig last i som beräknas starta den . Enfortlöpande anpassning av transportföreskrifterna lill olika kemikaliersmiljöfarlighet som föreslår anser jag vara en mer framkomlig vägän etl förbud. En sådan anpassning bör enligt min mening utgå fråninternationellt utarbetade normer. När en olycka har inträffat som medför utsläpp avmiljöfariiga ämnen eller risk för utsläpp är det enligt MIST angelägel altbärgningsresurser finns tillgängliga och som snabbt kan komma på plats. Motbakgrund av att antalet olyckor i svenska farvatten är litet finns det enligtMIST en risk för atl den nu tillgängliga bärgningskapaciteten i avekonomiska skäl minskar. För alt trygga tillgången på bärgningsresurserföreslår MIST att staten genom t.ex. avtal kommer överens med berörda företagom att bärgningsresurser behålls i . Endasi ettfåtal remissinstanser har kommenterat förslaget. Länsslyrelsen i länoch tillstyrker MlST:s förslag. Sjöfartsverkethänvisar i sitt yttrande till en planerad inventering av bärgningsresurser ivid mening utmed den svenska kusten. Inventeringen avser såväl fartyg, fastaanläggningar som annan landbaserad utrustning. ochSveriges redareförening anser alt frägan bör utredas ytterligare. Jag anseri likhet med MIST och remissinstanserna alt tillgången till bärgningskapacitetär en viktig faktor för den samlade miljösäkerheten. Den inventering avbärgningsresurser som aviserar i sitt remissyttrande har numerapåbörjats.