prop · G40384 · 1980-12-31 00:00:00 — förhandling om offentligt ackord eller i förteckning lillulmälningsed eller lill betalningssäkringsed uppsåtligen förtiger en tillgång,uppger en obefintlig skuld eller lämnar en annan sådan oriktig uppgift.Gäldenären skall då dömas för oredlighet mol borgenärer, om uppgiften inlerättas innan den beedigas eller annars läggs till gmnd för förfarandel. I 3 8andra slyckel finns en molsvarande beslämmelse i fall då de oriktiga uppgiftemahar lämnats av grov oaktsamhet. Broltsbeteckningen är här vårdslöshet motborgenärer. 1 UB meddelas bestämmelser om skyldighet för enuimätningsgäldenär all lämna de uppgifter om sina tillgångar som behövs i måleloch om skyldighel för honom att inställa sig lill förhör inför kronofogdemyndighetenoch att upprätta en skriftlig förteckning över tillgångarna. Gäldenären skallockså kunna åläggas att på heder och samvete skriftligen bekräfta de uppgifterom sina tillgångar som han har lämnal vid förhör eller i en förteckning (2 kap.10 S och 4 kap. 14 § UB). De nämnda bestämmelserna skall enligt förslagel lilländring av lagen om betalningssäkring för skaller, lullar och avgifter gällaäven vid verkställighet av betalningssäkring. Med anledning härav föreslås attlagen om ulmälningsed och beslämmelserna om betalningssäkringsed upphävs (se 28 UBp och förslaget till ändring av betalningssäkringslagen). Vad som sägs i 11kap. 1 och 3 88 BrB om ulmälningsed och betalningssäkringsed bör därför utgå. Beredningen, som i övrigt inte har föreslagit någonändring av 11 kap. 1 och 3 8S, har utgått från alt en gäldenär, som i sambandmed ulmälning lämnar orikliga uppgifter om sina tillgångar, kan straffas förosann resp. vårdslös försäkran enligt 15 kap. 10 8, om uppgifterna skriftligenbekräftas på heder och samvete. I likhet med vad som f.n. gäller skall vidareen gäldenär som vid utmätning åberopar en oriklig handling eller ett skenavtalkunna straffas för oredlighet mot borgenärer under de fömtsättningar som gällerenligl 11 kap. 1 8 andra stycket andra meningen. Beredningens ståndpunkt har i allmänhet godtagits avremissinstanserna. RÅ har emellertid ansett att alla fall då enuimätningsgäldenär lämnar oriktiga uppgifter i samband med enutmätningsförrättning bör bedömas enhetligt. En lösning är därvid enligt RÅ attenbart bestämmelsen om osann resp. vårdslös försäkran blir lillämplig i sådanafall. Enligt RSV bör en gäldenär som skriftligen bekräftar oriktiga uppgifterinför kronofogdemyndigheten dömas för oredlighet eller vårdslöshet motborgenärer oavsett om han därvid åberopar en orikfig handling eller ettskenavtal. Frågan huruvida han dämtöver skall dömas för osann resp. vårdslösförsäkran torde enligt RSV få bero på om oredligheten i det enskilda fallet kananses som grov eller inte. För egen del villjag försl framhålla att straffansvar föroriktiga uppgifter i samband med en exekutiv förrättning bör gälla endastuppgifter som en gäldenär lämnar om sina tillgångar. Vidare bör ansvar kunnaådömas endast för sådana oriktiga uppgifter som gäldenären har bekräftatskrift- 1980/81:84 7.55 215 ligen på heder och samvete. Beslämmelserna om osann resp.vårdslös försäkran i 15 kap. 10 8 BrB, vilka är direki tillämpliga i ett sådantfall, får anses innefatta en tillräcklig kriminalisering av de gärningar somavses . De brott som avses i 11 kap. 1 S andra stycket andra meningen är aven allvarligare karaktär än alt lämna orikliga uppgifter angående tillgångarna.Åberopandet av en oriklig handling eller ett skenavtal utgör i allmänhet led iett mera planmässigt förfarande i syfte alt undgå verkslällighet. Dessaförfaranden kan inle anses tillräckligt bestraffade genom all gäldenären dömstill ansvar enbart enligl 15 kap. 10 8 BrB. Jag är därför inle beredd attfrångå beredningens ståndpunkt i saken. 17 kap. 13 8 Enligl paragrafens första stycke skall den som bryter molett förbud alt sälja eller skingra gods eller att utge annans gods, rubbar godssom har blivit satt i kvarstad, tagel i anspråk genom betalningssäkring, utmätteller beslagtaget, skadar eller tar bort en myndighets anslag eller förseglingeller annars olovligen öppnar vad en myndighet har tillslulit eller också överträderett annat liknande av en myndighet meddelat förbud dömas för överträdelse avmyndighets bud lill böter eller fängelse i högst ell år. Andra styckeiinnehåller en straffbestämmelse för det fallet att någon vägrar enförrätlningsman inträde som denne har rätt att fordra. Enligt vad som föreslås i della lagstiftningsärende skallskingringsförbud inle längre finnas som en särskild säkerhetsåtgärd vid sidanav kvarstad. Skingringsförbud nämns inte uttryckligen i 17 kap. 13 8 BrB menordalydelsen i första stycket anknyter lill uttryckssättet i lagrum som f n.ger möjlighet att meddela ett sådant förbud. Lydelsen bör därför jämkas.Bestämmelsen bör även i övrigt närmare anslutas till UB. I beredningens förslag till ändrad lydelse nämns att någonolovligen rubbar, skadar eller eljesl förfogar över egendom som är föremål förbeslag, kvarstad, utmätning, annan verkställighet eller därmed jämförligåtgärd. Förslaget har i allmänhel godtagits av remissinstanserna. RÅ haremellertid ansett att lydelsen innebär en inle avsedd utvidgning av detstraffbara områdel, eftersom beslämmelsen kommer att omfatta även fall som nubedöms som skadegörelse. Med anledning härav villjag framhålla all detförhållandet att en åtgärd beträffande egendom som avses i paragrafen utgörskadegörelse inte bör hindra att åtgärden även är straffbelagd enligtförevarande paragraf För att ansvar skall komma i fråga för överträdelse av myndighetsbud krävs all gärningsmannen har kännedom om myndighetens åtgärd. Den nu föreslagna lydelsen överensstämmer i huvudsak medberedningens förslag. Betalningssäkring har dock lagts till. Å andra sidannämns inte särskilt "annan verkställighet". I uttrycket "annanliknande åtgärd" inbegrips införsel och verkställighet enligt 16 kap. UBsamt verkslällighet som kan förekomma utanför UB:s område, sålunda ävenverkställighet 1980/81:84 7.55 216 genom en administrativ myndighels försorg, dock endastsåvitt den rör viss egendom. Vidare inbegrips en åtgärd som i likhet med denyss nämnda vidtas av en myndighet och innefattar ett rättsligt ingripande isyfle all begränsa rådighelen beträffande viss egendom. Bestämmelsen omfattar inle bara all någon handlar i stridmol ell förbud som myndigheien uttryckligen meddelar ulan även att någon brytermol ett förbud som enligt lag följer av ett visst beslut (t.ex. om utmätning).Straffbestämmelsen inbegriper dock endast olovliga handlingar som begås medan egendomenär föremål för myndighetens åtgärd. Härigenom utesluts handlingar som äger rumförsl sedan myndigheten har skilt sig från ärendel. Att någon t.ex. efterfullbordad verkställighet genom överlämnande av viss egendom olovligen laregendomen i besittning hör inte hit. Beslämmelser om all kronofogdemyndighetens beslul medförrådighetsinskränkningar finns på flera håll i UB. Som exempel kan nämnas 4kap. 29 8, 6 kap. 5 och 12 88. 12 kap. 5 och 6 SS. 15 kap. 20 8 saml 16 kap. 14och 16 SS. Beslämmelser om rättsverkan av beslag finns i 27 kap. 10 8 RB. Ibetalningssäkringslagen finns bestämmelser om den rådighelsinskränkning somföljer av betalningssäkring. Bestämmelsen om straff för den som olovligen rubbar ellerskadar egendomen riklar sig mol envar som uppsåtligen handlar i strid motmyndighetens beslut eller vad som följer av beslutet. Den drabbar sålunda ävenen iredje man som bryter mot ell förbud att utge viss egendom som han innehar.Den kan emellertid drabba även en hell ulomstående. Tredje mannens åtgärd är dåofta straffbar enligt andra lagrum, l.ex. som stöld eller skadegörelse. I såfall får konkurtensfrågan lösas enligt vanliga regler. Ordet "förfogar" inbegriper såväl rättsliga somfaktiska åtgärder, t.ex. otillåten avverkning på en utmätt fastighet. Termensyfiar i första hand på åtgärder som vidtas av ägaren till egendomen.Straffbestämmelsen kan emellertid bli lillämplig även på t.ex. ennytOanderätlshavare som förfogar över egendomen på molsvarande sätt, om dettaförfogande inte innefattar utövning av en räll som är skyddad motutmätningssökanden. Ett faktiskt förfogande torde fö. i allmänhet innebära attegendomen rubbas eller skadas. Om en gäldenär överlämnar utmätt egendom till en tredjeman, t.ex. till fullgörande av ett tidigare slutet köpeavtal om egendomen, kandet innebära en straffbar handling. Det bör emellertid i sammanhanget erinrasom att del förfogandeförbud som följer av särskilda bestämmelser inte alllid ärabsolut. Enligl 4 kap. 29 8 UB gäller förfogandeförbudei endast sådana åtgärdersom är till skada för utmätningssökanden. Överlåtelse av t.ex. en utmättfaslighet inverkar inte på utmätningssökandens rätt och är sålunda intestraffbar enligt förevarande bestämmelse. Att straffbestämmelsen har dennainnebörd följer av ordet "olovligen" och torde inte därutöver,vilket en remissinstans har ifrågasatt, behöva anges i lagtexten. Prop.1980/81:84 7.55 217 Otillåtnaförfoganden blir straffbara så snart ett meddelat beslul skall lända fillefterrättelse. Det fömtsätts alltså inte att beslutet har kommit till uttryckgenom märkning eller annat säkerställande av den egendom som är föremål föringripandet. Endast uppsåtligt handlande är emellertid straffbelagt. Ansvarkommer alltså bara i fråga för den som känner lill beslulet. Beredningen har behandlalfrågan humvida straffbeslämmelsema bör omfatta det fallet att ensekundogäldenär betalar en fordran i strid mol ett av kronofogdemyndighetenmeddelat förbud. En sådan betalning torde inte fn. Enligtberedningen finns del inte tillräcklig anledning att straffbelägga en sådanåtgärd. har däremot förordat en straffbestämmelse fördetta fall. Föreningen framhåller att utmätta fordringar och rättigheter oftarepresenterar större värden än t.ex. utmätt lösöre och att behovet av enstraffsanktion mol en sekundogäldenär eller annan förpliktad som uppsåtligenneutraliserar verkan av en fordrings- eller rättighetsutmätning inte kan ansesmindre än när det gäller andra kronofogdemyndighetens beslut. För egen del vill jagförst understryka att det förhållandet att sekundogäldenären trots förbudetbetalar till sin borgenär inte befriar honom från sin förpliktelse. Han äralltså skyldig att betala på nytt tiil kronofogdemyndigheten eller fill dentill vilken fordringen övergår. Det är visseriigen tänkbart attsekundogäldenären genom betalningen har satt sig ur stånd att fullgöra sinförpliktelse i behörig ordning. Detta torde emellertid inte utgöra etttillräckligt skäl att straffbelägga åtgärden. Sekundogäldenären kan ju ävengenom andra förfoganden över sina medel sätta sig ur stånd att betala. Jaganser sålunda att beredningens förslag att lämna dessa fall utanför detstraffbara området bör följas. Att förslaget har den angivna innebörden följerav att det endast är förfoganden över bestämd egendom som har straffbelagts. Straffbestämmelsen kandock undantagsvis vara tillämplig i fråga om pengar eller annan generisktbestämd egendom, nämligen om ett förbud har meddelats beträffande egendom somhålls avskild för fullgörande av en viss förpliktelse (t.ex.redovisningsmedel). I överensstämmelse medgällande lag kriminaliseras vidare alt någon skadar eller tar bort enmyndighets anslag eller försegling eller annars olovligen öppnar vad enmyndighet har tillslutit eller överträder ett annat liknande av en myndighetmeddelat förbud. Enligt36 kap. I S kan utbyte av brott enligt BrB samt förlag för brott, varsmottagande är straffbart enligt BrB, under vissa fömtsättningar förklarasförverkat. Vidare kan enligt 2 § förverkande ske av egendom som har använts somhjälpmedel vid brott enligt BrB eller som har frambragts genom ett sådantbrott. Detsamma gäller egendom som någon har använt eller annars tagitbefattning med på ett sätt som utgör brott enligt BrB. Prop.1980/81:84 7.55 218 verkandeenligl I eller 2 8 kan avse antingen själva den aktuella egendomen(sakförverkande) eller dess värde (värdeförverkande). Enligt 3 § kanförverkande även ske av föremål, som på grund av sin särskilda beskaffenhet ochomständigheterna i övrigt kan befaras komma till brottslig användning. Enligt4 8 första stycket får förverkande på grund av brott ske hos a) gärningsmanneneller annan medverkande till brottet, b) den i vars ställe gärningsmannen ellerannan medverkande var, c) den som har beretts genom brottet eller d)den som efter brottet har förvärvat egendomen genom ett familjerältsligt långeller genom gåva eller som efter brottet har förvärvat egendomen på annat sättoch därvid kände till eller hade skälig anledning till antagande om egendomenssamband med brottet. Enligt andra stycket i paragrafen får förverkande inteske, om egendomen vid brottet inte tillhörde någon av dem som anges underförsta stycket a)-c). Det kan påpekas att 4 8 inte är tillämplig beträffandeförverkande enligt 3 8 av brottsverktyg. 1 48 tredje styckei anges att en särskild rätt till egendom som förklarasförverkad består, om inle även den särskilda rätten förklaras förverkad. Meduttrycket "särskild rätt" avses enligt förarbetena begränsade sakrätter,t.ex. panträtt, och en säljares rält till egendom som har sålts underäganderättsförbehåll (se prop. 1%8:79 s. 53 och 63). Med äganderättsförbehålltorde böra jämställas förbehåll om återtaganderält. Däremot inbegrips intet.ex. nyttjanderätt till lös sak Ofr NJA 1975 s. 528). Utmätning torde inteheller omfattas. Innebörden av att en särskild rätt förklaras förverkad är atträttigheten upphör. Fråganom förverkande prövas i allmänhet i samband med att domstolen prövar ansvarsfrågan.När frågan om förverkande angår någon annan än den som är åtalad, skall enligt17 § lagen (1946:804) om införande av nya (Rp) talan föras mothonom. Bestämmelserom förverkande finns i flera lagar vid sidan av BrB, t.ex. lagen (1%0:418) omstraff för vamsmuggling (9, 10 och 12 §§) och valutalagen (1939:350, 11 8).Bestämmelsema i 36 kap. BrB gäller i stor utsträckning även vid förverkandeenligt specialstraffrättsliga bestämmelser. Enligt27 kap. I 8 första stycket RB får föremål som skäligen kan antas vara förverkatpå gmnd av brott tas i beslag. Detsamma gäller enligt 14 a 8 i fråga om föremålsom skäligen kan antas vara förverkat enligt 36 kap. 3 § BrB. I 10 8 finnsbestämmelserom hur ett beslag skall säkerställas. Bestämmelsema överensstämmeri stort sett med vad som gäller i fråga om säkerställande av utmätning av lösegendom. Särskilda bestämmelser om beslag finns i en del andra lagar än RB.Beslag används regelmässigt för alt säkerställa ett sakförverkande. Vidett sakförverkande kan konkurtens uppkomma mellan förverkandet och en utmätningav samma egendom. Det finns inte f.n. några bestämmelser som reglerar hur denkonkurrensfrågan skall lösas. Det har i rätts- 1980/81:84 7.55 219 praxisfastslagits alt en utmätning av egendom som har tagits i beslag för altsäkerställa ett sakförverkande inte medför någon rubbning av beslaget (NJA 1965s. 97 I). är i ell sådant fall förhindrad att omhändertaegendomen och sälja den eller vidla annan motsvarande åtgärd. Om egendomendärefter förklaras förverkad, lorde den räll som har vunnits genom utmätningenulan vidare upphöra. RSVhar i en skrivelse till anfört all det hos kronofogdemyndighetemaråder delade meningar hur frågan om konkurrens mellan en utmätning som harskett före beslag och ett förverkande av samma egendom skall lösas. Enligt enuppfattning skall, sedan förverkandefrågan har avgjorts, utmätningsförfarandetfortsätta och ulmälningsborgenären få full betalning innanförverkandeanspråket kan uppfyllas. Enligt en annan uppfattning skallutmätningen alllid vika för statens anspråk på förverkande, i vart fall omutmätningen har skett efler brollel. Oavselt vilken lösning som väljs finns detenligt verkel behov av en klargörande regel i saken. För egen del villjag förstframhålla alt det förhållandet all viss egendom kan komma att förverkas intebör hindra all egendomen utmäts. Detta gäller även om egendomen har tagits ibeslag Ofr NJA 1965 s. 97 1). Möjligheten till utmätning är motiverad redan avatt del inle är säkert all egendomen kommer att förverkas. Om egendomen intehar tagits i beslag, bör utmälningsförfarandet fortgå som vanligt. Möjlighetentill förverkande lorde då f.ö. inte vara känd för kronofogdemyndigheten. Haregendomen tagits i beslag, bör däremot utsökningsmålet, i enlighel med 1965 ärsrättsfall, vila i avvaktan på prövningen av förverkandefrågan. Det kan påpekasalt en utmätning inte hindrar alt egendomen tas i beslag. Någon uttryckligbeslämmelse om del nu sagda lorde inte behövas. Det kan tilläggas alt vidulmälning givelvis helst bör tas i anspråk annan egendom än sådan som kan kommaatt förverkas. Utmätning medförförmånsrätt i den utmätta egendomen och företer även i övrigt viss likhet med panträtt.Del synes därför lämpligt att frågan om konkurrens mellan utmätning av vissegendom och förverkande av egendomen regleras efter samma grunder som enligl 36kap. 4 8 tredje stycket BrB gäller vid konkurrens mellan en särskild rätt tillegendomen och förverkande. Den skillnaden bör emellertid göras alt del iprincip bortses från huruvida utmätningsborgenären kände eller inte kände tillegendomens samband med brottet. En utmätningsborgenärs goda eller onda trosaknar nämligen i övrigt i princip betydelse. Utmätningsborgenären bör inte fåbättre räll än utmätningsgäldenären. En sådan lösning ansluter nära till vadsom i övrigl torde gälla när utmätning och vissa andra rättigheter i sammaegendom konkurrerar. Enjämförelse bör också göras med konkurs. Det förhållandet alt ägaren lill vissegendom efter brottet försätts i konkurs torde inte hindra all egendomen underkonkursen förklaras förverkad och därmed går förlorad 1980/81:84 7.55 220 Någon anledning lill ändring härisynes inle föreligga. Det fallet att egendomen har utmätts bör i principbehandlas på samma sätt. Det kan bl.a. påpekas alt om konkurs inträffar inomviss lid efler utmätningen, förmånsrätten på grund av utmätningen återgår (38 8KL). Del sagda leder fram lill alt en ulmälning som äger mmefler brollet i allmänhet bör stå tillbaka för ell förverkande. Detla gällerinle bara när utmätningsborgenären har medverkat till brottet eller utmätninghar sökts i samråd med ägaren för all denne skall undgå de ekonomiska följdernaav ett förverkande utan i allmänhet även i andra fall. Undantagsvis kan detdock finnas skäl att inte förverka utmätningen. Lagtekniskt bör frågan lösasgenom alt ulmälning i 36 kap. 4 8 BrB likställs med särskild rätt. Del innebärall den rält som har vunnits genom utmätningen måste förklaras förverkad föratt upphöra och att talan måste föras mot ulmälningsborgenären. Vad nu har sagts bör emellertid inte gälla om egendomenvar föremål för beslag när den utmättes. Praktiska skäl talar för alt man i delfallet ansluter till den ståndpunkt som har intagits i rättspraxis och alltsålåter utmätningen ulan vidare upphöra alt gälla, om egendomen senareförverkas. Enligt 8 och 9 S§ förmånsrättslagen ger betalningssäkringen med utmätning jämställd förmånsrätt i den egendom som har tagits i anspråk.I fråga om konkurrens mellan betalningssäkring och sakförverkande bör därförgälla samma regler som när utmätning och sakförverkande sammanträffar. Kvarstad medför inle förmånsrätt. UB innehåller emellertiddelvis nya regler om konkurrensen mellan kvarstad - som innefattar även delnuvarande skingringsförbudet - och utmätning resp. betalningssäkring.Bestämmelserna härom i 16 kap. 15 8 innebär alt om egendom som har belagts medkvarstad för fordran utmäts eller tas i anspråk genom betalningssäkring för enfordran som inte är förenad med särskild förmånsrätt i egendomen, denna skallanses utmätt för kvarstadsborgenärens fordran. Det innebär allborgenärerna får lika rätt i egendomen, dvs. i förhållande lill fordringamasstorlek. Kvarstad bör inte i och för sig medföra något skyddgentemot förverkande. När utmätningsverkan har inträtt, bör den ges sammaställning i förhållande till ett sakförverkande som en vanlig utmätning. Någonsärskild bestämmelse härom torde inte behövas. I enlighet med del sagda föreslår jag att det i 36 kap. 48 tredje stycket tas upp en ny andra mening, i vilken föreskrivs att vad som isamma stycke sägs om särskild rätt även gäller i fråga om den rätt som harvunnits genom utmätning eller betalningssäkring, såvida inte egendomen hadelagits i beslag när den utmättes eller togs i anspråk genom betalningssäkring.Beträffande tillämpningen kan påpekas alt lydelsen även omfattar det falletatt en utmätning (eller betalningssäkring) har verkställts före brottet. 1980/81:84 7.56 221 harantytts i del föregående bör emellertid förverkande inle ske i ell sådanl fall. Slutligenbör nämnas all jag under hand har låtit inhämta synpunkter på nu förevarandeförslag från RÅ, och . Förslagel föranledde därvid inlenågon erinran. Straffbestämmelsernai 11 kap. 1 och 3 88 för oriktiga uppgifter i en förteckning till utmätningsedeller betalningssäkringsed bör tillämpas även efter ikraftträdandel, vare sigförfarandet har ägt rum före eller efter ikraftlrädandel Ofr 41 8 förstaslyckel UBp och övergångsbestämmelserna till ändringarna ibetalningssäkringslagen). Det föreslås en övergångsbestämmelse härom. Denföreslagna bestämmelsen beträffande förverkande av den rätt som har vunnitsgenom utmätning m.m. torde innebära vissa ändringar i förhållande till vad somgäller f.n. Bestämmelsen bör inte gälla när det aktuella brottet har begåttsföre ikraftträdandet av lagändringen. En föreskrift härom föreslås. 7.56Förslaget till lag om ändring i UBpåkallar ändring av åtskilliga paragrafer i , i första hand reglerna omkvarstad och andra säkerhetsåtgärder i 15 och 26 kap. Av andra bestämmelser sombör ändras kan nämnas föreskriftema om förordnande om verkställighet av en domeller ett beslut som inte har vunnit laga kraft och föreskrifterna omdelgivning av tredskodomar. 2 8 och 12 kap. 3 S 2 8 tredje stycket RB föreskrivs att bl.a. en utmätningsman inte får anlastill ledamot av . Vidare gäller enligt 12 kap. 3 S förstastycket att en utmätningsman inte får vara ombud vid allmän domstol, såvidainte regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ger tillstånddärtill. Sistnämnda förbud avser dock inte den som, under tjänstledighet, iutbildningssyfte tjänstgör som biträde åt en advokat. Vad som sägs i 12 kap.. 3§ gäller även i fråga om ett biträde och en försvarare (12 kap. 22 8 och 21kap. 3 8 andra stycket). Förbudetför en utmätningsman att vara ombud har motiverats med den befattning somutmätningsmannen har att ta med verkställighet av domar och beslut. Enligt ettuttalande i förarbetena till RB avsåg bestämmelsen inte s.k. doms verkställare,som enligt tidigare gällande bestämmelser kunde av utmätningsmannen i stadsättas till utmätningsman i hans ställe för ett bestämt fall. Det har sagts attbestämmelsen numera torde gälla även en tjänsteman som en kronofogde kan sättai sitt ställe som utmätningsman. Ett sådant förordnande kan enligtkronofogdeinslmktionen 1980/81:84 7.56 111 (1965:687,omtryckt 1976:893) ges ål en kronofogdesekreterare, den som vidkronofogdemyndigheten fullgör nolarietjänslgöring, en kronokommissarie, enförste kronoassislenl eller en kronoassistent. Beteckningenutmätningsman har inte bibehållits i UB. Verkställigheten skall åvilakronofogdemyndigheten (1 kap. 3 8). Vidare anges i UB att ett utsökningsmålhandläggs av en kronofogde eller en annan Oänsteman hos kronofogdemyndighelen. Vadsom sägs om utmätningsman i 8 kap. 2 8 och 12 kap. 3 8 RB bör därför ändras.Det synes inte behövligt att bestämmelsen i 12 kap. 3 8 görs lillämplig ävenpå andra tjänstemän vid kronofogdemyndighelen än kronofogden. Om en sådantjänsteman undanlagsvis har varil ombud eller biträde åt en part vid domstol,får han inte la befattning med ett utsökningsmål som rör samma sak (1 kap. 4 8U B jfrd med 4 kap. I3 8 8RB). Pågrund härav föreslås att ordet utmätningsman i förevarande paragrafer byts ulmot termen kronofogde.