prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — inom en radie från kraftverket.SVAB är positivt till en förbättring inom denna radie av nuvarande beredskapenligt förbättringsförslag "N". Även LRF kräver att beredskapen förbättras. LRFanser sig ej ha kompetens att bedöma riskerna utan förlitar sig på SSLsbedömning LRF vill understryka att samhället inle kan ha förhöga ambiUoner att skydda medborgare och samhällsnyttig egendom när det gällerrisker av detta slag. LRF finner att nuvarande beredskapsplanering äroacceptabel. Beredskapsplanerna bör utarbetas och delges enskildamänniskor inom riskzonerna. har principiellt inget atterinra mot de konkreta förslag som SSI framfört för att förbättra beredskapsplaneringenmen anser att strålskyddsinstitutets förslag bör ses över ytterligare. I ettreservationsförslag anser reservanterna att det är nödvändigt med enförbättring av beredskapsplaneringen. LO anser att ambitionsnivån för beredskapen måsteses tillsammans med säkerhetshöjande åtgärder vid reaktorerna Fömtsatt att säkerhetshöjande åtgärder verkligengenomförs vid reaktorerna skall inriktningen av atomskyddslagen liksomhittills vara att hålla ett beredskapssystem för att trygga samhällsfunktioner,vidta skademinskande allmänna åtgärder, hjälpa medborgare vidta skademinskandeindividuella åtgärder samt upprätta förbjudna zoner och ge andra föreskrifter Prop.1980/81:90 Bilaga 2.2 552 som följer av de i respektive fall iakttagnaolyckskonsekvenserna. Denna målsättning innebär atl nuvarande beredskapssystemkompletteras och förstärks i ett antal avseenden. LO kan här allmänt instämma ide förslag som SSI lämnat i kapitel 9. TCO tar inte ställning till vilken beredskapsnivå somskall genomföras I rapporten kan SSI sägas anvisatvå alternativa nivåer på de beredskapsåtgärder som kan beslutas avstatsmaklerna, nämligen förbättringar inom nuvarande planeringsram resp.planering för mycket allvarliga olyckor. TCO anser det ofrånkomligt attberörda planläggnings- och beredskapsmyndigheter tilldelas ytterligareresurser oavsett vilken nivå man väljer. Väljer statsmakterna att väsentligthöja beredskapsnivån bör, såsom institutet också föreslagit, en särskildorganisationsfunktion (sakområde) inrättas. Även läns landstingtillstyrker en utvidgning av beredskapsplaneringen Enligt rapporten skulleberedskapsätgärder vid mycket stora olyckor behöva planeras inom områden upplill från kärnkraftverken. Oavsett bedömningen av riskerna för sådanaolyckor bör en sådan utökning av planeringen föreskrivas. Vid ibmktagande avkärnkraftverket i Forsmark skulle härvid omfattas avberedskapsplaneringen. En förhöjd ambitionsnivå eller envidgad beredskap föreslås av flera kommuner, bl.a. , , ,, , , , , ,, , och Ystads kommuner. Länsstyrelserna iVästmanlands och KrisUanstads län föreslår också en förhöjd ambitionsnivå. SSI framhåller i sin rapport viktenav förebyggande säkerhetsåtgärder framför vittgående beredskapsinsatser. Dettatillstyrks av ell stort antal remissinstanser. FOA delar SSLs uppfattning attytterligare förbättrad reaktorsäkerhet är viktigare än en omfattande beredskapoch att behovet av beredskap påverkas av om ytterligarereaktorsäkerhetsåtgärder vidtas. FOA anser det troligt att ett genomförande avreaktorsäkerhetsutredningens förslag skulle minska sannolikheten för deallvarliga olyckorna påtagligt. Det kan därför finnas skäl att avvakta medeventuella ställningstaganden till omfattande beredskapsåtgärder inUll det attaktuella förslag till förbättringar av reaktorsäkerheten hunnit närmareutredas t. ex. vad gäller inverkan på utsläppsbilden vid olika tänkbarahaverifall. Även i län serreaktorsäkerhet och beredskap i ett sammanhang Prop.1980/81:90 Bilaga 2.2 553 anser det nödvändigt att sereaktorsäkerhet och beredskapsåtgärder som en helhet. Det är därförutomordentligt svårförståeligt att SSI anser att Reaktorsäkerhetsutredningensförslag förhöjd säkerhetsambition inom anläggningen i sig är skäl till enökad ambition i beredskapsplaneringen. Om reaktorsäkerhelen höjs borderimligen beredskapen för det omgivande området i motsvarande mån kunna minskas. Länsstyrelseni framför liknande synpunkter Skyddet för allmänheten mot strålskador orsakade avradioaktiva ämnen som släppts ut från kärnkraftverk tillgodoses främst av välutarbetade och fungerande tekniska system för säker reaktordrift och förkonsekvenslindring. rekommendationer om ökade tekniskaskyddssystem inom kraftverken bör därför beaktas. En beredskapsorganisationkan endast lindra verkningarna av ett utsläpp, inte förhindra det. Påliknande sätt framför i län Det är väsentligt att alla möjligheter att höjasäkerheten vid kärnkraftverken tas till vara. Inga säkerhetssystem kanemellertid - hur noga de än utformas - helt utesluta haverier även om systemenkan mildra haveriets följder. Här liksom vid all beredskapsplanering gäller,att det inte är möjligt att skapa en organisation, som helt kan lösa allaproblem, eftersom så många variabla faktorer ingår i planeringsfömtsättningarnaliksom vid de tillfällen organisationen kan behöva verka vid olyckor. Lantbmksstyrelsen och anslutersig i stort till ovan sagda angående reaktorsäkerhetens betydelse förberedskapsplaneringen. SKI menar att vissa haverisituationer kan uteslutas omvissa säkerhetsdetaljer introduceras (RSU) har i sittbetänkande föreslagit att principbeslut nu skall fattas om att vissakonsekvenslindrande åtgärder skall vidtagas . SKI behandlar dennafråga i samband med regeringens uppdrag att göra ett förslag lillälgärdsprogram baserat på RSU:s förslag. Kraftföretagen har under handförklarat aft de är villiga att medverka till ett forskningsprogram som skallföregå sådana åtgärder. SKI har i särskild framställning begärt regeringensgodkännande av ett sådant forskningsprogram. Sådant godkännande behövs eftersomkostnaderna beräknas överstiga . Genomförs sådana, konsekvenslindrandeåtgärder, ändras fömtsättningarna för de "utsläppskategorier" enligtWASH-1400 som SSI nu har arbetat med. Dessa som betecknas med PWR-1 - 9 ochBWR-l - 5 bör då ersättas med nya "kategorier" där filtrerkammare m.m. tas med i beräkningen. LRFframför att betydelsen av beredskapsplaneringen kan ifrågasättas Enligt förbundets uppfattning leder rapportensformulering "det har framförts att man kan ifrågasätta om drastiskaberedskapsätgärder är lösningen, om man allvarligt tvivlar påreaktorsäkerheten", fram till att SSI ifrågasätter beredskapensmöjligheter. Trots detta är det enligt LRF:s Prop.1980/81:90 Bilaga 2.2 554 uppfattningnödvändigt att de åtgärder som kan vidtas för att undvika skada eller minskarisker också blir vidtagna. Kostnaderna för åtgärderna får i detta sammanhanginte utgöra någon broms. Utslagning av befintliga samhällen och ödeläggelse avslora områden går knappast att värdera i ekonomiska termer. Det är därföroansvarigt att inte större resurser satsas på säkerhetsåtgärder. LO anser i sitt yttrande att reaktorhaverierna iförsta hand skall angripas med haveriförebyggande åtgärder Reaktorhaverierna skall i första hand angripas medhaveriförebyggande åtgärder och förstärkta säkerhetssystem vid byggandet ochdriften av kärnkraftsanläggningar. Den oro för bl. a. omfattande ochsvårförståeliga haveriföriopp som är ett givet faktum och avspeglar sig ibesluten att sätta en bortre parentes för det svenska kärnkraftsprogrammet börta sig uttryck i sådana åtgärder. LO anser att man här skall följareaktorsäkerhetsutredningens slutsatser och åtgärdsförslag. Framför allt börman inrikta sig på att bygga till särskilda reningssystem med säkerhetsventileroch filterkammare. TCOnämner i sitt yttrande angående riskerna för de mindre olyckorna TCO vill i detta sammanhang också påminna om attreaktorsäkerhetsutredningen pekade pä nackdelarna att samhället genom attkoncentrera insatserna på mycket osannolika men stora olyckor kan försämraberedskapen mot mindre allvarliga, men mer frekventa olyckor, också inomkärnkraftsverksamheten. Också detta förhällande bör beaktas i den fortsattabehandlingen. Eksjökommun framhåller i sitt yttrande Kommunen instämmer i SSLs bedömning, att det ärviktigare att skapa säkerhet genom preventiva åtgärder och utsläppsbegränsandesystem än genom vittgående beredskapsinsatser. Högsbykommun framhåller i sitt yttrande anser att den viktigaste frågan ärangående kärnkraftverkens inre beredskap. Tillräckliga ekonomiska ochpersonella resurser måste satsas för att erhålla en inre beredskap som är på ensådan nivå att allvarliga haverier överhuvudtaget inte kan hända eller om detrots allt händer, verkningarna av dessa blir sä små som möjligt utanförkärnkrafts-verken. Även risken för sabotage måste beaktas ytterligare ochomfattas av nödvändiga beredskapsåtgärder. Markskommun framhåller på liknande sätt Beredskapen kan bara minska följderna av en olycka,inte stoppa själva olyckan. En beredskapsplan bör därför föregås av mycketnoggranna säkerhetsstudier. I detta fäll av varje reaktor. Efter dessasäkerhetsstudier måste alla åtgärder vidtagas för att öka säkerheten där sä ärmöjligt. Prop.1980/81:90 Bilaga 2.2 555 det därefter fortfarande finns tveksamheter ursäkerhetssynpunkt måste driften av kärnkraftsreaktorn omprövas. kommun framför i sitt yttrande följande kommun instämmer istrålskyddsinstitutets och reaktorsäkerhetsutredningens uppfattning att det ärviktigare atl skapa säkerhet genom preventiva åtgärder och utsläppsbegränsandesystem än genom vittgående beredskapsinsatser. Dock bör sådanasäkerhetssatsningar i anläggningarna löpa parallellt med en förbättring av dennuvarande beredskapsorganisationen i enlighet med vad som föreslås irapportens nionde kapitel. skriver i sitt yttrande Enligt kommunens mening måsteberedskapen i stor ulslräckning inriktas på genomförande av möjliga åtgärderför att förbättra de haveriförebyggande och haveribekämpande systemen inomkärnkraftverken samt lindrandet av konsekvenserna av haveri som kan leda tillutsläpp av radioaktiva ämnen ur reaktorinneslutningen. Ett mycket omfattandeforskings-och utredningsmaterial föreligger nu beträffande reaktorsäkerhet,sannolikheter för svåra olyckor, beredskapsåtgärder i olika avseenden m.m.Såväl i reaktorsäkerhetsutredningen som i SSLs rapport har redovisats ellflertal angelägna forsknings- och utvecklingsbehov. Kommunen anser det varamycket angeläget att påtalad forskning och utveckling kommer till stånd. Även läns landstingsammankopplar beredskapsplaneringen med reaktorsäkerheten ser det somanmärkningsvärt att regeringen ej kopplat samman frågorna om reaktorsäkerhetoch beredskapsplanering. Rimligtvis bör en ökad reaktorsäkerhet leda tillmindre risker för haverier och därmed påverka beredskapen mot olyckor. i län har framfört liknandesynpunkter. 2.4.3 Resurser - kostnader En förstärkning av länsstyrelsernasresurser tillstyrkes allmänt. Resurserna behövs för utbildning, telesamband,ledningslokaler, indikering, in-formaUonsfrågor, planläggning eller en generellförstärkning av den allmänna räddningstjänsten. Förslag har här framlagts avlänsstyrelserna i , , , och ochÄlvsborgs län samt av statens brandnämnd, LO, TCO, Hultfreds, ,och kommuner samt flera andra. önskarförstärkning på utmslningssidan, sambandssidan och personalsidan. skall introduceras eller helikopter användas för transportermåste även polisens helikopierstyrka utökas. Prop.1980/81:90 Bilaga 2.2 556 har som framgår nedan behov av resurser föratt utveckla nya spridningsmodeller med inriktning mot vissa utvalda orter.Vidare vill institutet studera spridning av radioaktiva ämnen i vatten. SKI vill ha resurser för att sammmansättaberedskapsgmpper inom inspekUonen. Inspektionen anser även att länsstyrelsernasresurser är för små med avseende på planering, utbildning och övning. Studsviks resurser för utbildning utnyttjas dåligtenligt . föreslär också ökade resurser förplanering, övning och utbildning och föreslår att Studsviks resurser ansluts till respektivelänsstyrelses beredskapsplanering att instmktioner för Studsviks medverkan utarbetasi samarbete med länsstyrelserna, kärnkraftsföretagen, SSI och Studsvik att en basorganisation för stnllskyddsresurser iStudsvik bekostas av statsmedel. vill ha ökade resurser för att undersökas.k. trafikbegränsning och telefonalarmering. LRF vill öka resurserna för att ökareaktorsäkerheten men även förse mejerierna med utrustning för mjölkindikering. Användningen av befintliga militära ochcivilförsvarets indikerings-och/eller skyddsutrustning har även föreslagits avflera remissinstanser. Användningen av militär personal för transport ochbevakningsändamål har aktualiserats av flera instanser såsom ÖB,, , statskontoret, och Västervikskommuner. Användande av civilförsvarets personal harkommenterats av mänga remissinstanser. Bl.a. föreslås civilförsvarsinsatser isamband med utrymning och bevakning. nämner även nyttjandet avcivilförsvarets utbildningsresurser. Inom civilförsvaret finns även mät-ochskyddsutrustning som skulle kunna användas enligt flera förslag. LRF tar i sitt svar upp frågan om ersättningen tilldrabbade utanför kraftverket och skriver De ekonomiska konsekvenserna av en olycka har inteanalyserats. Enligt LRF:s mening kan inte mera omfattande skador som inträffarutanför kärnkraftverkets arbetsområde regleras av kraftverksägarna. Då skadornasomfattning och art inte kan förutses och värdet av förstörd egendom kan blimycket stort, kan endast staten ikläda sig det fulla ekonomiska och socialaansvaret. Även om sannolikheten för en svår olycka bedöms som mycket liten fårdetta inte medföra att staten underlåter att planera och fatta beslut somklarlägger hela ansvarsfrågan. LRFframhåller vidare med anledning av kostnader för beredskapen Det förefaller rimligt att kostnaderna försäkerhetsinstallationer, samhällets beredskap, kompletterande utbildning ochannat som följer av kärnkraftstekniken måste betalas av den som väljer attutnyttja tekniken. 1980/81:90 Bilaga2.2 557 Ett flertal andra instanser har framfört attkostnaderna för beredskapen skall betalas av antingen staten ellerkraftproducenterna. Följande instanser exempelvis har framfört att kostnadernaskall betalas av staten -, , , , , ,, , , , kommuner samt länsstyrelseni län, landstingsförbundet och . Bl.a. följande instanser tycker att kostnadernaskall betalas av kraftproducenterna - , , , ,, , Val-demarksviks, och kommuner. har framfört att kommunernamåste ha full kostnadsläckning. Andra instanser uttalar sig inte om vem somskall betala merkostnaden, utan önskar endast full kostnadstäckning. 2.4.4 Samordning med övrig beredskap FOA nämner isitt yttrande FOA finner det troligt att samhället i praktikenhar mycket olika ambitioner för beredskapen mot olika typer av händelser somär föga sannolika men skulle få stora konsekvenser om de inträffar. Specielltom man överväger omfattande (kostnadsmässigt, geografiskt etc.) åtgärder motnågon viss typ av händelser bör en rimlig balans eftersträvas i förhållandetill åtgärder mot andra händelser. En samlad analys av hänsynstagandet tillovanliga men farliga händelser är därför angelägen. Det är troligt att en sådan genomgång skullemotivera likartade åtgärder, exempelvis beträffande organisation, utbildningoch utmstning, för ett flertal händelsetyper. Genom samordning av åtgärdernabör man då kunna nå betydande besparingar. i skriver i yttrandetangående beredskapsplanläggning Beredskapsplanläggningen för kärnkraftverken börenligt sättas in i ett allmänt räddningstjänstperspektiv.Länsstyrelsen tvingas därvid konstatera att samhället i stort sett saknarberedskapsplaner för olyckshändelser som haverier av transporter av farligtgods, större explosionsolyckor etc. En basorganisation för räddningstjänsten måstebyggas upp, såväl lokalt som regionalt, som är så flexibel atl den kan sättasin vid ett flertal nödlägen. Det gäller även de beredskapsåtgärder som ärnödvändiga för att lindra konsekvenserna av en kärnkraftolycka. Länsstyrelseni nämner i sitt yttrande anser att största möjliga samordningmed civilförsvarets planläggning bör eftersträvas. Till skillnad från deutrymningsplaner civilförsvaret upprättat kan emellertid utrymningsplanernaför kärnkraftolyckor inte vara statiska utan måste anpassas till den specifikasituationen. 1980/81:90 Bilaga2.2 558 Länsstyrelseni län berör samordningen av planeringen Genom att flera län berörs av planeringen för varjekärnkraftverk krävs samordning vid planering, utbildning och övning liksom vidverksamhet när planerna skall tillämpas vid en eventuell olycka. Det syneslämpligt att den länsstyrelse, i vars län kärnkraftverket är beläget, tilläggsdetta samordningsansvar. Genom att ellerdelar därav vid en olycka flyttar till den berörda , finns där denödvändiga förutsättningarna för samordning av verksamheten även i eventuelltberörda angränsande län. Rikspolisstyrelsenvill samordna all räddningsverksamhet Den allmänna räddningstjänsten regleras ibrandlagen som ger kommunerna huvudansvaret för denna verksamhet. Vidräddningsinsatser av större omfattning är ansvarig förplaneringen och ledningen av insatserna. Atomskyddslagen ger helaansvaret för planering och genomförande av räddningsinsatser vid olyckor ialomanläggning-ar. Dessa båda räddningsslag borde enligt rikspolisstyrelsenkunna samordnas för att på bästa sätt tillvarata tillgängliga resurser ocherfarenheter. Utan atl föregripa arbetet i räddningstjänstkommittén villrikspolisstyrelsen peka på möjligheten att samordna räddningsverksamhetengenom bl. a. inrättandet av en permanent ledningsgrupp vid förräddnings-verksamhet i allmänhet. Mänga av de åtgärder som behöver vidtagas vidstörre olyckshändelser är i princip likartade oavsett händelsens slag. Vid enkemikalieolycka kan I.ex. utrymningsproblematiken vara väl så svår som vid enreaktorolycka. Socialstyrelsennämner i sin rapport Katastrofberedskapen för kärnkraflolyckor måsteockså tas in i ett större kataslrofsammanhang innefattande beredskap införkrig (med bl. a. ABC-hot). Härigenom kan organisationsformer, handlingsrutineretc. som är gemensamma med andra typer av katastrofer testas. Inom den medicinskasektorn innebär detta bl. a. en personell vinst, då flera av de beredskapshöjandeåtgärderna avser grund- och vidareutbildning av sjukvårdspersonal. Dennautbildning kan ske för flera områden och även övningsmässigtsamordnas så att man fär pröva sina behandlingsrutiner vid olikakatastroftyper. skriver i sitt yttrande angående planläggning Den nuvarande planläggningen av skyddsåtgärder viden kärnkraftolycka har en grundläggande ofullständighet. Man planlägger som omdet inte förekom andra nödlägen i samhället än kärnkraftolyckor. Möjligheternafill samordning med planläggningen för att möta andra nödlägen utnyttjasdåligt eller inte alls. För brandnämnden står det klart att detta beror päatt brandlagstiftningen av ej är samordnad med lagen om skyddsåtgärderi atomanläggning m. m. av . Prop.1980/81:90 Bilaga 2.2 559 skriver i sitt remissyttrande Beredskapen för kärnkraftolyckorbör inordnas som en del i ökad beredskap mot även andra typer av olyckor -naturkatastrofer och katastrofer orsakade av industriell verksamhet o.d. Detbör övervägas att samordna en sådan beredskap med civilförsvarsplaneringen. Vidkrigsrisk har man planer för utrymning av större tätorter. Vidare tillkommer ietl sädani läge starkt ökade risker pä grund av våra kärnkraftanläggningarssårbarhet vilket i sig borde motivera en omfattande beredskapsplanering. Detkan då vara naturligt att anknyta den "civila" beredskapsplaneringentill en sådan krigsplanering. Statskontoret nämner i sin rapport angåendeberedskapsplaneringen En aspekt som statskontoret saknari rapporten är en analys av samordningen av samhällets lotala, tillgängligaresurser för att avhjälpa eller begränsa en kärnkraftsolycka. Det finns redanberedskapsorgan för andra katastroflägen. Polis, brandväsen, militära enheter,civilförsvar och kustbevakning skall givetvis utnyttjas även om enkärnkraftsolycka skulle inträffa. Beredskapen för kärnkraftolyckoroch andra slora olyckor bör samordnas. Så bör t. ex.civilförsvarsorganisationen kunna mobiliseras vid en kärnkraftolycka och andrastörre olyckor. Utrymnings- och inkvarteringsplaner bör samordnas för olikatyper av katastrofer. En samverkan bör ske, så att alla slag av stora olyckorkan handläggas likartat. Den av kommundepartementel 1979tillsatta räddningstjänstkommittén bör fä i uppdrag all utarbeta förslag, såatt beredskap för alla slag av stora olyckor kan samordnas. Genom en samordning av resursernaför beredskap mot stora olyckor kan insatserna bli effektivare och kostnadernaför verksamheten avsevärt reduceras. Kommunen förutsätter att kostnaderna förberedskap mot kärnkraftolyckor helt kommer att täckas av statliga medel. kommun påpekar behovet av samordning mellan länen Det är helt klart att en beredskapmot denna typ av olyckor måste finnas i alla län och att denberedskapsplanering som sker skall samordnas mellan länen. Det finns ingen anledning att bygga upp olikaberedskapsorganisationer för olika typer av händelser som i sig kräver liknandeåtgärder. Människorna i närheten av verket bör liksom vid annan typ avutrymning / krisätgärd ha klart för sig vad som skall ske. Checklistor för vadsom vid en olycka skall göras av , polis, brandkår,experter, kommuner, kommunikations / transportverk bör upprättas för attsnabbt få situationen under kontroll. 1980/81:90 Bilaga2.2 560 nämner i sitt yttrande angående planläggningoch beredskap Bortsett från planläggning för ransoneringar ärkommunernas planläggningsskyldighet begränsad till åtgärdsberedskap ihändelse av beredskapstillstånd enligt lagen om beredskap. En beredskap mot kärnkraftolyckor bör i stort settkräva samma planläggnings- och beredskapsåtgärder som den kommunalaberedskapen i övrigt. Det synes därför lämpligt att samordning sker istörsta möjliga utsträckning med den kommunala beredskapsplanen ochsärplanering begränsas till vad som är nödvändigt med hänsyn till åtgärdsbehov. Eftersom utrymning av människor i kommunen kan bliaktuell vid såväl olyckor som omtalas i brandlagen som vid en kärnkraftsolyckabör kommunens organisation byggas upp på brandlagstiftningens räddningstjänst,där brandchefen författningsenligt är ansvarig, f. n. dock vad gäller planeringoch förberedelser endast för brandförsvarets verksamhet. i nämner i sittyttrande angående samordning av planläggning Lagstiftningen beträffande räddningstjänst ochandra åtgärder vid nödlägen är splittrad. Länsstyrelserna och i många fallkommunerna åläggs uppgifter fömtom i atomskyddslagen och brandlagen även iandra författningar. Resurserna för räddningstjänst och planläggning av dennaär mycket begränsade, särskilt på regional nivå. Det synes därför nödvändigtatt lagstiftningen kompletteras eller ändras så, att resurserna för skyddsåtgärdervid kärnkraftsolyckor samordnas med resurserna för planläggning ochgenomförande av räddningstjänst vid andra nödlägen. Ett område som i stor utsträckning bör kunnasamordnas med beredskapen mot kärnkraftolyckor är civilförsvaret. Densamverkan som därvid bör övervägas berör civilförsvarets utrymnings- ochinkvarteringsplanläggning, radiakskyddspianläggning, tele- ochradiosambandsplanläggning, plan för utdelning av skyddsmasker samt plan förlarm till civilbefolkningen. Även när det gäller samutnyttjande av materiellaresurser bör civilförsvarets tillgångar beaktas. Således är skyddsmm,ledningscentraler, instrument för mätning av radioaktiv strålning,radioutmsfning, skyddsmasker, exempel på anläggningar ochutrustning som kan behöva tas i anspråk. yttrar angåendeutnyttjande av befintliga resurser anskaffade för krigsfall Beredskapsplanläggning mot olyckor vid atomanläggning börintegreras med all övrig beredskapsplanering så att dubbelplanläggningundvikes. Civilförsvarets resurser, som är avsedda för beredskap och krig, börtill 1980/81:90 Bilaga2.2 561 alladelar kunna utnyttjas vid fredskatastrofer. Detta kräver dock en ändring avcivilförsvarslagen vad gäller det personella utnyttjandet. Sjukvårdshuvudmännenfår enligt utfärdade bestämmelser låna av beredskapställdmateriel inträffade medicinska katastrofer för upprättande avvärdannex (motsv).