prop · G40320 · 1980-12-31 00:00:00 — har den uttryckt som andel av BNP endast stigit med någonprocentenhet i genomsnitt för OECD-området och uppgår nu lill drygt 17%.Skillnaden är dock betydande mellan länderna. En hög tillväxt i de mindreindustriländerna kontrasterar mot en fallande BNP-andel för den offentligakonsumtionen i . De allmännaInternationella utvecklingstendenserna för de offentliga utgifterna är sålundadesamma som i . Ocksä i värt land ökar transfereringarna avsevärtsnabbare än den offentliga konsumtionen. De har i stort sett fördubblat sinandel av BNP under de senasle tio åren. Den övervägande delen avtransfereringarna går till hushällen. Dessa transfereringars storainkomslpolitiska betydelse framgår av att omkring en fjärdedel av hushållensinkomster före skall utgörs av inkomslöverföringar 4 1980/81. från den offentliga sektorn. Redan följsamheten tillprisutvecklingen leder lill en snabb expansion i nominella termer. Men även denreala tillväxten har uppgått till . Det börframhållas att omläggningen 1974 från obeskattade till beskattade bidrag inomsjukförsäkringssystemet och arbetsmarknadspolitiken innebar kraftigaengångs-höjningar för att bidragsneltot efter skatt ej skulle minska förmottagarna. Åven transfereringar till andra grupper än hushällen har ökatstarkt. De omfatiande industripolitiska stödåtgärder i samband medkostnadskrisen under senare delen av 1970-lalet har Inneburit atttransfereringarna lill förelagssektorn vuxit kraftigt. En annantransfereringspost som ökat snabbi är det internationella utvecklingsbisländel. Den offentliga konsumtionen har sedan början av 1960-talelstigit snabbare i än 1 flertalet övriga industriländer. Deltaförklaras nästan helt av expansionen inom den kommunala sektorn. Slatensutgifter för konsumtionsändamål har ökat endast långsamt uttryckt som andel avBNP. Förskjutningen mellan staten och kommunsektorn framstår klart om manbetraktar utvecklingen . Då svarade staten inkl. socialförsäkringssektornför av de offentliga konsumtionsutgifterna och kommunsektorn för återstoden.Sedan dess har den statliga andelen successivt sjunkit och uppgår i nulägetendast lill . Vissa förändringar av huvudmannaskap har ägt rum underdenna period. Detla faktum påverkar emellertid ej annat än 1 marginellutsträckning den förskjutning som sketl. Den kraftiga tillväxten av den kommunala sektorn färomfattande konsekvenser när det gäller förutsättningarna för den ekonomiskapolitiken. Den offentliga konsumtionen uppdelad efter utgiftsändamålåren och 1977' växl i procent 1963-1977 -0,4 Märk: Volymutvecklingen har erhållits via deflatering medprisindex för offentlig konsumtion, Deflalering med BNP-deflatorn ger högrereala lillväxllal, ' Valet av jämförelseår har betingals av lillgängen påstatistik. Revideringar kan komma att ske lill följd av de ändringar som SCB nuföretar i nationalräkenskaperna. 1980/81:20 51 Kommunernas höga grad av självstyrelse medför alt en stordel av den totala offentliga utglflsutveckllngen äger rum utanförstatsmakternas omedelbara kontroll. Tillväxten i de kommunala utgifterna kanemellertid långt ifrån betraktas som autonom. En viktig förklaringsfaklor är deuppgifler som staten ålagt kommunerna. Den snabbaste eflerfrågeutvecklingeninom den offentliga konsumtionen har skett inom de områden där kommunerna harhuvudansvaret. Exempel på detta är sjukvärden och socialvärden. Flera av deulgiftskalegorier som uppvisar en långsam utveckling, som t. ex.försvarskostnaderna, finns huvudsakligen inom den statliga sektorn. Denexpansion av de offentliga utgifterna som jag här beskrivit har under senaretid inneburit ökande problem. Under 1960-talel med dess snabba ekonomiskatillväxt kunde de offentliga utgifterna ökas kraftigt ulan att tillväxtutrymmetför den privata sektorn kom att upplevas som alltför begränsat. I dagens lägeär förutsättningarna för de offentliga utgifternas utveckling avsevärtförändrade. Vid en expansionstakt på i fasta priser, dvs. den somregistrerats , krävs en tillväxt i hela ekonomin pämellan 4 och bara för att möta de offentliga utgifternas utveckling. Detlaär en väsentligt högre tillväxttakt än vad vi har anledning att räkna med förde närmaste åren. Del faktumatt de offentliga utgifterna kommit att motsvara en allt större del av BNPavspeglas också i ett ökal skattetryck. har vi kunnatregistrera flera negativa verkningar av del höga och stigande skattetrycket.Till dessa hör bl.a. den negativa inverkan pä individernas incitament tillarbete och företagsamhet och svärighelerna för arbetsmarknadens parter altsluta löneavtal pä rimliga nominella nivåer som både ger realalöneförbättringar efter skatt och som är förenliga med samhällsekonomiskbalans. Den växande skattelröllhel som man på olika häll kan se tecken på,innebär en ökande svårighet att finansiera en fortgående snabbutgiftsutveckling inom den offentliga sektorn. Trotsstigande skalletryck har den offentliga sektorns inkomster inte ökat i takt medutgifterna. Främst gäller detta de statliga inkomsterna. Regeringens bedömninghar varil att de ytterligare skattehöjningar som skulle ha krävts för att fulltul finansiera de stigande statsuigiflerna under senare delen av 1970-lalet ejhade kunnat genomföras utan allvarliga effekter pä sysselsättning ochproduktion. Resultatet av de skilda utvecklingstendenserna för statensinkomster och utgifter har blivit ett snabbi växande budgetunderskott. Åven dettaär en erfarenhet som delar med del övervägande flertalet av . Den allmänna försvagningen av den offentliga sektornsfinansiella ställning i industriländerna sammanhänger i hög grad med den djupainternationella lågkonjunkturen 1974-1975 efter oljekrisen och den svagaåterhämtningen . De offentliga budgetunderskotten nådde i allmänhetsin största omfattning 1975. Den utbredda lågkonjunkturen innebar ett avsevärtbortfall av skatteintäkter, Statsutgifternas och statsinkomsternas reala utvecklingbudgetåren /651979/80 (Miljarderkr., priser) I--------- 1-------- 1-------- 1-------- 1------- 1-------- 1-------- 1-------- 1-------- 1------- 1-------- 1-------- 1------- 1-------- 1----- |y(.4(- IS)(.(. ()7 I9(.S A4 170 71 l:- 14747> I47(> 77 I97S74 somutgifterna för framför allt arbetsmarknadspolitiken steg kraftigt. I mängaländer nåddes nivåer pä budgetunderskotten i relation lill BNP som aldrigtidigare förekommit. Utvecklingen var nägot skiljaktig mellan de större och demindre industriländerna. De senare sökte i större utsträckning hålla uppeakliviletsnlvän med hjälp av en eflerfrägestödjande ekonomisk politik. Dettamotverkade pä kort sikt en försvagning av budgetbalansen. 1980/81:20 53 Den återhämtning av den internationella konjunkturen somägde rum ledde till att budgetunderskotten minskade allmänt sett. Detfaktum att återhämtningen sedan kom av sig, sä all aktivitetsnivån i fierlaletländer kom att ligga kvar under fulll kapacitetsutnyttjande, medförde emellertidalt minskningen av budgetunderskotten bromsades upp. Del har beräknats attskatteintäkterna i OECD-området 1978 skulle ha varil högre om fulllkapacitetsutnyttjande varit rådande. Den kvardröjande höga internationellaprisslegringstakteh alltsedan oljekrisen har dessutom inneburit all denekonomiska politiken efter hand alltmer inriktats på inflationsbekämpning. Idelta sammanhang har i flera länder ökad uppmärksamhet riktats mol åtgärder föratt minska de offentliga budgetunderskotten. för staten och socialförsäkringssektorn i vissaländer 1979' Förenta stalerna - 1.0 'Socialförsäkringssektorn är inräknad utom för ,och belastar även den kommunala sektornsunderskott den ställiga budgeten Källa: IMF, World Economic Oullook, Också den svenska budgetulvecklingen har påverkats starktav den svaga konjunkturutvecklingen . Emellertid kan man konstateraen klar fasförskjulning i förhållande lill flertalet övriga länder. Detta var istor utsträckning en följd av den s. k. överbryggningspolitiken som fördes iSverige i mitten av 1970-talel. De finanspolitiska åtgärder som då vidtogs föralt hälla uppe efterfrågan innebar visserligen budgetmässiga kostnader, men denhögre aktivitetsnivån medförde i sig alt slatens inkomster under en lid ökadekraftigt. Del högre eflerfrågetrycket i den svenska ekonomin fördeockså med sig kraftiga löneökningar åren 19741976. Detta ledde lill enavsevärd men tillfällig förstärkning av den statliga budgelslällningen.Systemet för utbetalning av kommunalskattemedel accentuerade dennaförstärkning. Lönehöjningarna slog Igenom på löntagarnas preliminärskatteinbetalningar.Den stora ökningen av det kommunala skatteunderlaget påverkade emellertidstatens utbetalningar lill kommunsektorn först med tvä ärs eftersläpning.Härigenom kom förstärkningen av statsbudgetens inkomstsida all falla främst påbudgetåren 1975/76 och 1976/77. ökade utbetalningarna av kommunalskaltemedel fick däremotsin tyngdpunkt först fr.o.m. /78. De kraftiga lönekoslnadsökningarna vid mitten av1970-talet ledde fram till den kostnadskris som blev uppenbar i den svenskaekonomin . Försvagningen av vår internationella konkurrenskraft leddetill en drastisk försämring av exlernbalansen. De åtgärder som vidlogs under1977 syftade lill att återställa rimliga kostnadsrelationer. innebarde en betydande åtstramning av den inhemska efterfrågan. Den långsammareinkomstutvecklingen ledde till en försvagning av statens skatteintäkter. Föratt undvika allvarliga konsekvenser pä sysselsättningen blev det nödvändigtatt vidta omfattande åtgärder främst på det arbetsmarknads- ochindustripoliliska området. Detta bidrog ytterligare till en försämring avbudgetsaldot. Det statliga budgetsaldots utveckling i budgetåren1974/751979/80 (Milj,kr,, löpande priser) 1979/80Ber, ulfall 112 113 137 292 132 537 182 545 Förutom den allmänna svaga konjunkturutvecklingen vill jagnämna ytterligare några faktorer som medverkat till försämringen av de statligafinanserna. Som jag tidigare berört har del bedömts olämpligt all öka dettotala skattetrycket mer än som sketl. Staten har genom sänkningar av denstatliga inkomstskallen sökt kompensera inkomsttagarna för den successivahöjning av kommunalskatten som ägt rum. Vidare har den kommunala expansionen ihög grad finansierats genom ökade statsbidrag. Dessutom har den allmännaarbetsgivaravgiften slopats för all kompensera ökningen avsocialförsäkringsavgifterna. Svårigheterna att finansiera de offentligautgifterna har därmed helt kommit att avspeglas i det statliga budgetunderskottet. Sammanfattningsvis är min syn pä budgetulvecklingen under1970-lalet denna. En successiv försvagning har skett under hela perloden tillföljd av att utgifterna ökat i snabbare takt än inkomsterna. Del har lett tillett trendmässigt ökande budgetunderskott. Under slutet av 1970-lalet harbudgeten ytteriigare försvagats som en följd av kostnadskrisen . Vissauppskattningar lyder på att budgetunderskottet till ca 3/4 kan sägasmotsvara en fortsättning av den förstnämnda trendmässiga utvecklingen och tillca 1/4 orsakats av bl. a. de arbetsmarknads- och Induslripoliliska åtgärder,som vidtagits efter kostnadskrisen. Budgetutvecklingen har lett till enbesväriig situation vid ingången av 1980-lalet. Man kan därför ställa fråganvilka alternativa Prop.1980/81:20 55 budgelpolitiskavägar som hade varil möjliga. alternativ som framförts frän olika häll hargått ut på all man genom fortsatta kraftiga skattehöjningar skulle ha hållitnere underskottet. Konkret har förslag väckts om höjda arbetsgivaravgifter,införande av en s. k. allmän produktionsfaklorskalt och höjda inkomstskatter,främst genom slopande av inflationsskyddet i inkomstskalleskalan. Jag har redanredovisat de betänkligheter man på mycket goda grunder bör hysa mot en sädanpolitik. Ytterligare skaltehöjningar under slutet av 1970-lalet skulle ha fåtten negativ inverkan pä kostnadsutvecklingen och konkurrenskraften inomnäringslivet. I den män höjda arbetsgivaravgifter, vilket framställ somhuvudalternativet, inle fullt ul och snabbi kan övervältras på lönlagarna,försämras konkurrensförmågan direkt. är det uppenbart att en sådanövervältring är vansklig att åstadkomma när förhandlingsutrymmet förarbetsmarknadens parter redan förut varit starkt begränsat. Ett slopande av skatteskalansinflations-skydd, med åtföljande höjda marginalskatter, skulle likaledesförsvära möjligheterna att få till stånd löneavtal som är förenliga medsamhällsekonomisk balans. Min bedömning är såledesatt ytterligare skattehöjningar inte skulle ha varit någol fruktbart sätt altminska budgetunderskottet. Däremot framstår det nu som klart attutgiftsutvecklingen har varil för snabb . Som framgått av denföregående redogörelsen har ocksä härvidlag avvikit från den internationellautvecklingen. Jag har tidigare berört orsakerna lill detta, bl.a. automatiken iutgiftsökningen och de omfattande åtgärder som vidtagits för att pareraeffekterna av kostnadskrisen. Till detta kommer att den tillfälligaförstärkningen av statsbudgeten /76 bidrog till att dölja dentrendmässiga utvecklingen mot ett ökal strukturellt budgetunderskott. Dettaminskade incitamentet alt dra ned pä utgiftsutvecklingen. I synnerhet finns detskäl betona alt mer kraftfulla åtgärder för att minska den kommunalaexpansionslaklen borde ha satts in tidigare. Försöken att genomöverenskommelser med kommunförbunden uppnå den önskade uppbromsningen harvisat sig otillräckliga. En uppstramning av statsmakternas politik vad gällerden kommunalekonomiska utvecklingen har kommit till stånd först under senaretid. Jag återkommer strax lill dessa frågor. Sammanfattningsvis villjag alltså framhälla alt den grundläggande obalansen i 1970-laletsbudgelutveckling beror på alt de offentliga utgifterna långsiktigt ochtrendmässigl stigit alltför snabbt 1 förhållande till tillväxten av de totalaresurserna i samhället. En sådan utveckling måste vändas successivt och medbeaktande av de sociala konsekvenserna och effekterna på densamhällsekonomiska stabiliteten. Dennuvarande ökningstakten av de offentliga utgifterna och budgetunderskottet ärett hot mot den ekonomiska balansen. 1980/81:20 56 för medborgarna av snabbt ökade offentliga utgifter ochökal budgetunderskott är mer indirekta än t.ex. nedskärningar av offentligservice och transfereringar eller av skattehöjningar. Del finns därför skäl altnågol beröra dessa. Med den ekonomiska fillväxttakt vi nu kan räkna med skulleen fortsatt expansion av den offentliga konsumtionen oundvikligen komma att gåut över utrymmet för den privata konsumtionen och för näringslivets investeringar.Om vi skall kunna trygga sysselsättningen, nå en god tillväxt och fåbalans i våra ulrikesbelalningar mäste emellertid investeringarna öka kraftigt.En alltför stark begränsning av utrymmet för den privata konsumtionen Innebärockså betydande svårigheter. Vid de betingelser för den svenska ekonomin somförutses gälla under första hälften av 1980-lalet blir utrymmet för ökningar avden privata konsumtionen under alla förhållanden mycket begränsat. Det utrymmesom kan finnas är dessutom redan iniecknat av pensionärerna. Skulle tillväxteni den privata konsumtionen ytterligare dras ned, riskerar delta alt gå ul överkonsumtionsulvecklingen för de yrkesverksamma grupperna. En sådan utvecklingunder en följd av år kan knappast äga rum ulan allvarliga friktioner isamhällel. De höga krav som ställs på utvecklingen av näringslivetsinvesteringar, i kombination med strävan alt bevara en rimlig nivä för denprivata konsumtionen innebär avsevärda restriktioner för möjligheterna alt ökaden offentliga resursförbrukningen. En mycket kraftig uppbromsning av denoffentliga sektorns expansion är alltså nödvändig. Det är uppenbart att deninte kan ske utan all också angelägna utgiftsområden drabbas. Det är emellertidhelt nödvändigt att nu anpassa utbyggnaden till resurstillväxten. Under höstenkommer en ny långtidsutredning att redovisas. Jag får anledning att ianslutning till denna senare återkomma till de långsiktiga perspektiven och deförutsättningar dessa innebär för olika sektorer. Svårigheterna all inom ramen för samhällsekonomisk balansskapa utrymme för en expansion av de offentliga utgifterna illustreras av delsnabbi växande budgetunderskottet. Som jag tidigare påpekat har det under1970-taIet blivit allt svårare alt finansiera den snabba offentligautgiflstillväxlen. Del har under i vart fall avspeglats i ettökande budgetunderskott. De negativa effekterna härav framträder nu alltklarare. Jag vill först beröra sambandet mellan budgetunderskottetoch bytesbalansunderskottet. Bytesbalansunderskotlel är ett uttryck för alt vi iSverige förbrukar mer än vi producerar, eller, annorlunda uttryckt, alt del totalainhemska sparandel är för lågt. Del totala underskottet i det finansiellasparandel för hushållen, bostadssektorn, näringslivet och den offentligasektorn motsvaras definitionsmässigl av underskottet i bytesbalansen. Delskall här påpekas att underskottet i den offentliga sektorns sparande ärmindre än statsbudgetens underskott. En del av slatens verksamhei beslår avutlåning för olika ändamål. Dessutom uppvisar socialförsäkringssektorn ettstort över- 1980/81:20 . Vidare har kommunsektorn haft ellpositivt finansiellt sparande. Totalt hade den offentliga sektorn ettsparandeun-derskotl på ca . Detla innebaren drastisk försämringfrån ett underskott på ca . och överskott under årendessförinnan. Försämringen i bytesbalansen har sketl parallellt medförsämringen i statens finanser. Den överkonsumtion som avspeglas ibytesbalansunderskotlel måsle alltså till stor del förklaras av den snabbakonsumtlonsul-veckling som hänger samman med den offentligautgiftsutvecklingen. Del gäller säväl den offentliga konsumtionsökningen somden privata konsumtion som möjliggjorts genom ökade transfereringar. Totaltsett måsle del inhemska sparandet ökas om bytesbalansens underskott skall kunnaavvecklas. Att hejda försämringen av statens finanser är ell nödvändigt steg idenna riktning. Del strukturella underskottet i bytesbalansen kan givelvisinte elimineras alltför snabbi, eftersom det skulle få oacceptabla negativaeffekter på produktion och sysselsättning. Det är dock viktigt altbytesbalansunderskotlel och den utlandsupplåning som den tvingar oss till kanbegränsas. Utlandsupplåningen kan betraktas som samhällsekonomiskt lönsam endastom den direkt eller indirekt möjliggör en verksamhet med högre avkastning änräntorna pä utlandsskulden. Oavsett om staten, kommunerna eller näringslivetstår som låntagare innebär den utländska skuldsättningen i annat fall enrealekonomisk börda - en inteckning i vårt framlida välstånd. innebärutlandsupplåningen dessutom alt handlingsfriheten för den ekonomiska politikenbegränsas. Del finnsanledning att understryka att en fortgående negaliv utveckling avbudgetunderskottet också av andra skäl medför att den ekonomisk-politiskahandlingsfriheten minskar. För alt säkerställa all de centrala målen för denekonomiska politiken uppnås är det nödvändigt att en aktiv finanspolitik kanföras. Slatens utgifter och skatteinkomster måsle kunna varieras för alt.utverka konjunktursvängningar. Ett växande strukturellt budgetunderskottminskar möjligheterna att bedriva en sädan flexibel finanspolitik. För att finansiera budgetunderskottet måsle staten ta ianspråk en växande del av den organiserade penning- och kapitalmarknaden. Detsker genom en kombination av regleringar, t.ex. likviditetskvoter ochplaceringsplikt, och höga räntor på statspapper. Vid en hög kreditefterfrågani samhället blir effekten att andra låntagare trängs ul från marknaden.Samtidigt stimuleras tillväxten av den gråa kredilmarknaden lill vilken dessalåntagare alltså hänvisas. Om man inte lyckas neutralisera denlikviditelspåspädande effekt, som budgetunderskottet i sig ger upphov lill, säblir det svårt alt förhindra ell betydande valulaulflöde eller alt penningmängdenökar i en takt som omöjliggör varje försök alt hälla tillbakainflationsutvecklingen. Jag vill vidare peka på att problemen medbudgetunderskottet förstärks 1980/81:20 .58 av räntebetalningarna på statsskulden. Så länge budgetenvisar underskott, även om underskottet i sig minskar, ökar statsskulden ochdärmed räntebetalningarna. Den accelererande utvecklingen avslatsskuldräntorna försvårar därmed möjligheterna att begränsa underskottetoch skärper ytterligare kraven på åtstramning pä budgetens utgiftssida. Det jag nu anfört belyser de skadeverkningar på ekonominsom uppslår i samband med ett struklurelll budgelunderskoll. Det lorde slåklart att dessa problem inom en nära framlid kommer alt bli alltmer påtagligaom inle kraftfulla åtgärder vidtas för all bryta den negativa utvecklingen avstatens finanser. 3.3 Allmänna utgångspunkter för budgetpolitiken Utvecklingen av den offentliga sektorn har varil avavgörande betydelse för framväxten av vårt moderna välfärdssamhälle. Ingentorde förneka den stora betydelse som en väl utbyggd sjuk- ochåldringsvård, en skola öppen för alla oavsett inkomstnivå, ökad tillgång lillbarnomsorg m. m. har haft för välståndsutvecklingen. Det är angeläget attmarkera en sådan i grunden positiv syn pä den offentliga sektorns roll förmedborgarnas välfärd när vi nu slår inför en nödvändig uppbromsning avtillväxttakten i denna del av vår ekonomi. I den situation vi nu befinner oss iär det viktigt alt vi beslutsamt slår vakt om det som är väsentligt för människornasamtidigt som vi är beredda alt ompröva sädant som kan anses ha lägreprioritet. I de riktlinjer för budgetpolitiken som redovisades förriksdagen i kompletleringsproposilionen fastslogs att del statligabudgetunderskottet kraftigt måste nedbringas som ett led i en politik somsyftar lill lägre inflation och minskal bytesbalansunderskoll. Målsättningenbör vara alt budgetunderskottet som andel av bruttonationalprodukten under periodenfram t.o.m. /85 minskas med minst en procentenhet . /82 anges målet vara att inle ytterligare öka underskottet inominella termer. Vid en jämförelse mellan den då redovisade budgetprognosenför /81 och kalkylen för /82 i långtidsbudgeten förutsattedetta en budgetförstärkning med ca . I kompletleringsproposilionen framhöll min företrädare attskattetrycket nu nätt en sädan nivä att del inte kan höjas väsentligt mer.Budgetförstärkningen borde därför i huvudsak åstadkommas genom nedskärningarpå budgetens utgiftssida. Följande utgångspunkter angavs mot denna bakgrundför den fortsatta budgetpolitiken: För att den offentliga konsumtionsökningen skall kunnadämpas påtagligt krävs en kraftig uppbromsning av expansionen inom den kommunalasektorn. 1980/81:20 59 - För alt denstatliga utgiftstillväxten skall kunna begränsas i någon slörre omfattningmåste transfereringarna lill hushåll och kommuner bli berörda. - Utrymmet förskallehöjningar är begränsat. I vilken utsträckning skaltehöjningar likvälblir ofrånkomliga beror bl.a. på i vilken omfattning ulglflsbegränsningar kangenomföras. - Begränsningar ide statliga transfereringarnas automatiska tillväxt måsle övervägas med hänsynlill fördelningspoUtiska effekter. Kraven på en socialt inriktadfördelningspolitik framstår som särskilt viktiga då den ekonomiska situationenkräver en allmän återhållsamhet. godkända betänkande över kompletleringsproposilionen (FiU1979/80:40) framhåller finansutskottet att det är en utomordentligt sväruppgift vi slår inför när det gäller att förverkliga del angivnabudgelpolitiska målel. Del kommer att innebära omprövningar i en utsträckningsom vi inle har upplevt. Ulskoltel är emellertid av den meningen all denav regeringen anvisade vägen mäste beträdas och alt del måsle ske ulan vidaredröjsmål. Tyngdpunkten i åtgärderna mäste även enligl utskottets uppfattningligga på besparingar. De begränsningar, nedskärningar och omprövningar somdärvid föreslär är av en sädan storleksordning att knappast nägrautgiftsområden kan undantas. Besparingsåtgärderna kommer alt påverka denstatliga verksamheten och de statliga in-komslöverföringarna på ettgenomgripande sätt. Förändringar i den här storleksordningen tar tid altgenomföra. Utskottet delar också regeringens uppfattning all deltotala skattetrycket nätt en sädan nivå att ytterligare höjningar börundvikas.