prop · G403150 · 1980-12-31 00:00:00 — Inom exempelvis delar av verkstadsindustrin och den kemiska industrinär utsikterna väsentligt mer gynnsamma än för industrin som helhet. Trotslågkonjunkturen råder en betydande efterfrågan på yrkesutbildade arbetare. Ävenom det absoluta antalet obesatta platser i verkstadsyrken inte är så stort jämförtmed det totala antalet arbetslösa, kan bristen på utbildad arbetskraft ändåutgöra ett allvarligt hinder för produktionen i vissa företag. Det är enangelägen uppgift för arbetsmarknadspolitiken att se till atl dessa platser kantillsättas. Förtjänstesektorn förutses en svag sysselsättningsökning under budgetåret1981/82. Den uppbromsning som har skett av den offentliga tjänstesektornsexpansion gör det nödvändigt för stora grupper av nytillträdande arbetssökandeatt söka sig till andra yrkesområden än dem som var mest expansiva under 1960-och 1970-talen. Framför allt kan anlalel arbeten i traditionella kvinnoyrkeninte väntas öka i samma takt som tidigare, vilket gör det angelägel attnytillträdande kvinnor långt mer än tidigare söker sig till traditionelltmansdominerande yrken, t. ex. i industrin. Delta är angeläget även med hänsyntill jämställdheten mellan män och kvinnor på arbetsplatserna. Chefernaför arbetsmarknads- resp. kommer att behandlabehovet av ytterligare sysselsättningspolitiska ålgärder för atl hävdasysselsättningen /82. Åtgärder för sammanlagt 1,5miljarder kr. kommer att föreslås. Isyfte att stödja byggsysselsältningen kommer chefen för bostadsdepartementetockså att föreslå vissa ändringar av mark- och konkurrensvillkoren inom denstatliga bostadslångivningen. 1980/81:150 Bilaga 1 Reviderad flnansplan 19 Som jag tidigare nämnt har ett flertal åtgärder ocksåvidtagits för att hålla uppe investeringarna i näringslivet. Industripolitiken har också en viktig roll att spela närdet gäller att trygga den fulla sysselsättningen. Regeringen har i denindustripoliliska propositionen (prop. 1980/81: 130) angivit förutsättningarnaför den framtida indu-stripolifiken. De övergripande industripolitiska målen är: - att stimuleraoch underlätta överförandet av produktionsresurser till de lönsamma ochkonkurrenskraftiga delarna av industrin, - att ökaproduktionen av industrivaror och tjänster för att genom ökad export ochminskad import bidra till den externa balansen, - att ökaeffektiviteten i industrin för atl därigenom lämna största möjligaresursutrymme åt andra samhällssektorer, - att utvecklaindustrin så att den kan bidra till en regional balans, - att medverkatill att strukturomvandlingen sker i socialt acceptabla former. I den industripolitiska propositionen anges attindustripolitiken nu bör ges en offensiv och långsiktig inriktning. Därmedavses främst åtgärder för att främja utvecklingen av små och medelstora företagsaml ålgärder för att förse industriföretagen med ertorderiigt riskkapital ochför att stödja forskning och utveckling. Vidare föreslås en ökad satsning påstatssubvenlionerade exportkrediter. Under den föregående konjunkturnedgången fick de industripolitiskastödåtgärderna en betydande omfattning. Staten grep in för att göra det möjligtför nedläggningshotade företag med central ställning i sin ort/region alt isocialt acceptabla former anpassa sig till ändrade konkurrensförhållanden påvärldsmarknaden. I andra fall syftade insatserna lill att bevara industriellkapacitet som kunde väntas ha långsiktig konkurrenskraft. Som jag framhöll i finansplanen har de statsfinansiellaresurserna för räddningsinsatser minskat kraftigt. I allt högre grad måste därförfinansiella rekonstruktioner bli elt medel för alt säkerställa produktion ochsysselsättning i enheter med långsikliga utvecklingsmöjligheter. Finansiellrekonstruktion i form av sanering av företagens balansräkning måsle vara detförsta steget för sanering av ett företag i kris. Del innebär bl.a. att ägareoch banker får la på sig en ökad risk. Banklagen har också ändrats i enriktning som möjliggör en sådan utveckling. En viktig uppgift för energipolitiken är all bidra till enkraftig minskning av vårt oljeberoende. Jag vill i detta sammanhang speciellt fästauppmärksamheten på två centrala punkter i regeringens energipolitiskaproposition (prop. 1980/ 81:90). Den första ulgörs av det samlade program förenergihushållningen i 1980/81:150 Bilaga 1 Reviderad flnansplan 20 samhällets olika delar som ingår i propositionen.Tyngdpunkten i hushållningsprogrammet ligger på åtgärder som spar olja och somverkar på kort och medellång sikt. I förslaget betonas vikten av att nya byggnaderoch ny ulrustning m. m. utförs med beaktande av de krav på energihushållningsom slälls mot bakgrund av förutsedda energipriser. Möjligheterna tillhushållning i befintliga byggnader och anläggningar, särskilt genom enklaåtgärder av drifts- och underhållskaraktär, framhålls likaså. En viktig del avenergihushållningsprogrammet berör industrin och syftar till att föra utkunskap om energibesparande åtgärder. Vidare läggs ett program för oljeersättningfram. vilket främst bygger på förslagen från oljeersättningsdelegationen (Ds I1980: 23) och elanvändningskommittén (Ds I 1980:22). Den andra punkten avser de nödvändiga styrmedlen. Ipropositionen framhålls viklen av att de direkt prispäverkande medel som statenförfogar över såsom taxor, skatter och subventioner, används på sådant sätt attenergihushållningen främjas. Höjningar av beredskapsavgifterna och energiskatternapå olika oljeprodukter har genomförts. Regeringen har också framlagtförslag om ökade avgifter och skall på olja frän . I propositionen understryks vidare behovet av att utvecklaoch använda inhemska, förnybara energikällor för all minska oljeberoendet ochförbättra bytesbalansen. Genom användning av framför allt skogsavfall och torvbedöms inte obetydliga mängder olja kunna ersättas. Ett treårigt forskningsprogramför en sammanlagd kostnad av I 400 milj. kr. där huvuddelen avresurserna satsas på utveckling av ny teknik för produktion av skogsbränslen,torv och energiskog saml miljövänliga och effektiva förbränningsanläggningar. Jag vill också erinra om atl en särskild fond inrättats(prop. 1980/81:49) för stöd åt åtgärder för atl ersätta olja. Genom att läggaen avgift på olja om . per m' skapas en fond som under en treårsperiodberäknas tillföras 1 700 milj. kr. Den skall användas för att stimuleraanvändningen av andra energislag än olja. Även dessa medel kommer i alltväsenlligt att verka som en stimulansfaktor på svensk industri. En betydande del av energiförbrukningen sker inombostadssektorn. En myckel viktig uppgift för energipolitiken är därför attminska energianvändningen och oljeberoendet inom denna sektor. 1 regeringensproposition om energipolitiken på detta område (prop. 1980/81: 133)konstateras att den samhällsekonomiska lönsamheten av olika besparingsåtgärderhöjts genom de stigande energipriserna. Målet för energisparande i byggnaderhöjs därför till 48 twh. varav en mindre del dock kan komma att falla efter1988. Energisparandet kompletteras med en satsning pä övergång från olja tillandra energisiag. Slulligen ställs vissa villkor för installation av s. k.direktverkande el. 2.2.2 Ålgärder för att hålla tillbaka den inhemskakonsumtionen Den ökade tillväxt som vi kan åstadkomma i den svenska ekonomin Prop.1980/81:150 Bilagal Reviderad flnansplan 21 underde närmaste åren måste i allt väsentligt reserveras för ökad expori och ökadeinvesteringar. Detta innebär att såväl den privata som den offentligakonsumtionen måste stå tillbaka. Som jag tidigare utvecklat, kan man räkna medatt löneavtalet innebär all reallönen sänks dessa är, vilketverkar starkt återhållande på den privata konsumtionen. Ansträngningarna måsledärför nu inriklas på alt hålla tillbaka de offentliga utgifterna. Under1970-talet har den kommunala sysselsättningen ökat med mer än 400000 personervilket är mer än hela nettotillskottel lill arbetskraften. Mätt i volym har denkommunala konsumtionens ökningstakt uppgått till . För 1981uppskattas expansionslaklen nu till . En sådan hög ökningstakt är högreän vad som är förenligt med samhällsekonomisk balans. I regeringensekonomiska handlingsprogram från och i den kommunalekonomiskapropositionen (prop. 1980/81:116) fastlades därför målsättningen att denkommunala tillväxten fr. o. m. 1982 måste bringas ned till . För vatje ytterligareprocentenhet som den kommunala konsumtionen ökar måste den privata konsumtionenminskas med ytterligare 1/, om inte konsumtionen totalt settskall inkräkta på utrymmet för industrins invesleringar och exporten. En stark kommunalexpansion kommer också att försvåra den förbättring av industriarbetarnasrelativa löneläge som behövs för att industrin skall kunna öka sin sysselsättning.Om uppbromsningen av den kommunala expansionen inte sker tillräckligt snabbtriskerar vi att industrin vid nästa konjunkturuppgång inte kan täcka sittrekryteringsbehov. Därmed skulle vi riskera att än en gång förlora möjlighetenalt haka på en internationell konjunkturuppgång. Nettotillskottel avarbetskraft kommer att till stor del bestå av giftakvinnor som inträder i förvärvslivet. Ofta önskar de arbeta deltid och inomtjänstesektorn. I första hand är det kommunerna som kan tillgodose dessa krav.DeUa förhållande las ibland lill intäkt för att kommuner och industri intekonkurrerar om arbetskraften, vilket enligt min mening är en felsyn. Tillskottet tillarbetskraften är resultatet av stora bruttoströmmar. Studier från 1970-taletvisar att mer än 200000 personer inträder i arbetskraften med vissavariationer beroende på konjunkturläget. (Jag bortser då från personer som stårtill arbetsmarknadens förfogande endasi .) Detillträdande består i första hand av ungdomar som slutat sin utbildning, avgifta kvinnor som inträder i förvärvslivet och av invandrare. lämnarca 150000 personer arbetskraften, i första hand p.g.a. pensionering ellerutvandring. Ett mångdubbelt större anlal personer på arbetsmarknaden byteremellertid arbete . Prop.1980/81:150 Bilaga 1 Reviderad flnansplan 22 sett är säledes antalet arbetssökande avsevärt mycketstörre än nettotillskottel. För att antalet anställda i industrin skall kunna öka ärdet nödvändigl att industrins relativa löneläge är sådanl atl den kan attraheratillräckligt stor andel av den totala strömmen arbetssökande. Man kan såledesinte lolka del förhållandel att nettotillskottet till arbetskraften består aven viss kategori som att just denna kategori måste svara för den nödvändigasysselsättningsuppgången inom industrin. En snabbare expansion skulle dra med sig ökadkommunal utdebitering. En sådan kommer genom de kompensationsmekanismer sompräglar lönebildningen att verka uppdrivande på lönekoslnadsnivån och därmedförsämra konkurrensförmågan i del svenska näringslivet. I den allvarligasituation som värt lands ekonomi befinner sig i kan, som jag framhöll ifinansplanen, en sådan utveckling inte accepteras. I syfte att begränsa den kommunala konsumlionsökningen harregeringen i prop. 1980/81: 116 föreslagit åtgärder för att begränsadet finansiella utrymmet i kommunsektorn med netlo . Åtgärdernautgör elt led i strävan att förbättra det statsfinansiella läget. Detär självklart angeläget att kommunerna inle kompenserar inkomstbortfalletgenom all höja kommunalskatten. Regeringen avser, som tidigare anmälts för , altåterkomma med ytterligare förslag om det skulle visa sig att aviseradeåtgärder är otillräckliga för att nå det uppsatta volymmålet på . För att den eftersträvade begränsningen skall komma tillstånd krävs kraftfulla åtgärder från såväl stat som kommun. Den statligadetaljregleringen måste minskas och flera planerade reformer och utbyggnadsprogrammåste anstå eller genomföras i väsentligt långsammare takt än planerat. Chefenför budgetdepartementet kommer senare denna dag att närmare behandla deriktlinjer som bör gälla. Jag vill framhålla att även efter del att hänsyn tagitstill de nämnda besparingarna kommer den kommunala konsumtionen fortsätta attexpandera. Vad gäller den statliga eller den privala konsumtionen förutses förde närmaste åren minskningar. I samband med att jag behandlar kredilpolitiska frågorkommer jag alt föreslå en teknisk omläggning av statens utbetalningar fillkommunerna i syfte att motverka den fortgående likviditetsökningen i densvenska ekonomin. Om den inhemska konsumtionen skall kunna hållas tillbaka itillräcklig utsträckning räcker det självfallet inle att begränsa kommunernasutgifts-takt. Det är också nödvändigt att finanspolitiken inriktas på att ökasparandet i den totala offentliga sektorn. Detta kan åstadkommas genom ökadeinkomsler eller minskade utgifter. Prop.1980/81:150 Bilaga 1 Reviderad flnansplan 23 Närdet gäller inkomsterna måste ökningen framför allt ske genom att tillväxten iekonomin främjas. Därigenom växer basen för skalteuttagel och skatteinkomsternaökar. Det är däremot inte en framkomlig väg att öka inkomsterna genom engenerell höjning av skattetrycket. har det totalaskatteuttagets andel av BNP ökat från 1970 till 1981 främst somen följd av höjda skattesatser. De skärpta skattesatserna har emellertidutgjort en viktig orsak lill den svaga produktions-ochinvesteringsutvecklingen. De negativa effekterna påtillväxten av etl ökat skattetryck samt höga marginalskatter uppkommer på fleraolika sätt. För det första blir skillnaden stor mellan insatser som ärproduktiva för samhället resp. lönsamma för individen. leder till attarbetsutbud och sparande går ned eller söker sig utanför de organiserademarknaderna, vilket minskar ekonomins effektivitet och begränsar tillväxten. Fördet andra pressar etl ökande skattetryck upp priser och kostnader varigenomkonkurrenskraften försvagas. Den dämpning av tillväxten som detla ger upphovtill kan förstärkas om den försvagade konkurrenskraften medför att denekonomiska politiken måste stramas åt för att inte bytesbalansen skallförsämras. För det tredje får den höga prisslegringstakt, som ökningar avskattetrycket medverkar till, negativa konsekvenser genom att landets resursertenderar att användas på ett felaktigt sätt. Förutom dessa långsiktiganegativa effekter på den ekonomiska tillväxten medför elt höjt skattetryck påkort sikt att den totala aktiviteten i ekonomin minskas och skatteinkomsternainte blir så stora som skattehöjningen avsågs ge. Höjningen av en skatttenderar också att minska inkomsterna från andra skatter dels därför alt dentolala inkomstlillväxten i ekonomin sänks, dels därför att höjningen av enskatt reducerar basen för andra skatter. För att minskasparandebristen i ekonomin är det mot denna bakgrund nödvändigt att anpassa deoffentliga utgifterna till en ökningstakt som är förenlig med samhällsekonomiskbalans. En säkning av de offentliga utgifternas tillväxttakt är liksom enskattehöjning ägnad atl dämpa aktiviteten i ekonomin. En viklig skillnad liggeremellertid däri att en begränsning av de offentliga utgifternas tillväxttaktinle hämmar tillväxten då man undviker skaltehöjningarnaskostnadsdrivande effekter samt deras skadeverkningar på arbetsutbud ochsparande. Det är emellertid då speciellt angeläget att de nödvändigabesparingarna inte drabbar de svagaste grupperna i samhället. Offentlig konsumtion ochinvesteringar innebär att stat, kommun och socialförsäkringssektor tar i direktanspråk reala resurser medan transfereringar innebär indirekta resursanspråkgenom att köpkraft överförs till hushåll och företag. Under perioden 1970-1980växte de totala offentliga utgifterna realt med i genomsnitt (tabell I). Den offentliga utgiftstillväxten var så stark attden tog i anspråk väsentligt mer än hela 1980/81:150 Bilaga 1 Reviderad flnansplan 24 Tabell 1 Den konsoliderade offentliga sektorns utgifter ireala termer 19701981 Utvecklingen i fasla priser har erhållits genomdeflatering med BNP-deflatorn kr., Årligprocentuell förändring, 1 Slalen Transfereringar 91220 Konsumtion och investeringar 50280 Totala utgifter 124440 Totala utgifter exkl. räntor 141 500 2 Kommunerna Transfereringar 21350 Konsumtion och investeringar 123080 Totala utgifter 144430 Konsumtion och investeringar 2 350 Totala utgifter 43990 4 Tolala offentliga utgifter 329920 BNP-tillväxten, som i genomsnitt uppgick till perår. Resultatet blev att de offentliga utgifternas andel av BNP ökade från 45till . De statliga utgifterna (inkl. transfereringar) har undersamma period ökat . Kommunernas utgiftsvolym har vuxit med 4,medan socialförsäkringssektorns utgifter, främst för ATP och sjukförsäkring,ökat allra snabbast eller . beräknas den offentliga sektornsutgifter växa med vilket innebär en viss neddragning i förhållandetill den tidigare utgiftstrenden. De statliga utgifterna beräknas öka med ca5,. Ökningen exkl. statsskuldsräntor är dock väsentligt lägre eller ca 2,. Vid den obetydliga ökning av BNP som kan förutses för1981 kommer de offentliga utgifternas andel av BNP att stiga kraftigt. En sådanfortsatt ökning av ulgiftsandelen är inte långsiktigt hållbar. När deoffentliga utgifterna ökar mer än hela BNP är det inte möjligt att uppnå enrimlig reallöne-ulveckling efter skatt. Därmed är risken slor för kompenserandelönekrav som omöjliggör en återgång till samhällsekonomisk balans. Att en alltför snabb ökning av de totala offentligautgifterna inte är förenlig med samhällsekonomisk balans framgår även av enkalkyl av de skattehöjningar som teoretiskt skulle behövas bara för att hindraen ytterligare försämring av den offentliga sektorns sparandeunderskotl. År1980 beräknas skattekvoten bli av BNP medan utgiftsandelen skulle uppgåtill . Räknat priser skulle den beräknade offentligautgiftsökningen på molsvara ca 17 miljarder kr.Skatteinkomsterna måste öka med samma belopp om det finansiella sparandet ioffentlig sektor inle skall försämras. Eftersom BNP väntas öka Prop.1980/81:150 Bilaga 1 Reviderad flnansplan 25 endast obetydligt, innebär detta att så gott som helanämnda belopp skulle behöva tas in genom en höjning av den lotala skattekvotenmed . Skattehöjningar av den storleksordningen skullegivetvis allvarligt hämma BNP-tillväxten, vilket i sin tur skulle komma attsänka de framtida skatteintäkterna och öka finansieringsproblemen. Denhittillsvarande tillväxten i de offentliga utgifterna är sålunda inte förenligmed en långsiktigt stabil ekonomisk utveckling. Den offentliga sektornssparandeunderskott och därmed även budgetunderskottet måste i allt väsentligtangripas genom en myckel återhållsam utgiftspolitik. Enligt de beräkningar somgjordes i långtidsutredningen (LU 80) bedöms det inle vara möjligt att öka de offentliga utgifternas volym med omden svenska ekonomin skall kunna återföras till balans. De offentligautgifternas andel av BNP skulle därmed sjunka från 64 fill 1985,förutsatt atl en genomsnittlig årlig BNP-fillväxt om kan uppnås förperioden. En återgång till balans inom rimlig tid kräver därför enstörre återhållsamhet med den offentliga konsumtionen och transfereringarna änvad som förutsatts i långtidsutredningen. Mot denna bakgrund måste finanspolitikeninriktas på alt tillse att den offentliga sektorns reala utgiftsexpansionunder begränsas till ca I % . Som jag tidigare nämntkommer chefen för budgetdepartemenlet senare denna dag att föreslå att minst12 miljarder kr. sparas i förhållande lill långtidsbudgeten under budgetåret1982/83. Ytterligare besparingsåtgärder kommer att bli nödvändiga längre fram.Om den internationella konjunkturen vänder uppåt ökarmöjligheterna atl genomföra omfattande besparingsåtgärder utan negativaeffekter på sysselsättning och produktion. Det storabytesbalansunderskottet avspeglar en alltför låg sparkvot -eller om man så alltför hög konsumtion - i det svenska samhället. För att skapaförutsättningar för ett lägre bytesbalansunderskotl är del nödvändigt attsparandet ökar. Det är mot denna bakgrund som behovet av att hålla igen på denoffentliga utgiftsökningen skall ses. Jag har också påtalat hur nödvändigt detär all stärka företagens finansiella position. Även hushållens sparande måsteöka och ges en produktiv inriktning. Hushållenkan spara antingen i real form, t.ex. genom köp av nyproducerade egna hem ochfritidshus, eller i finansiell form genom banksparande, köp av aktier,obligationer m. m. Det reala sparandet har varit relativt stabilt under1970-talel och uppgått till av den disponibla inkomsten. Denfinansiella sparkvoten har däremot fluktuerat kraftigt och har i genomsnittvarit negativ. Detta innebär att hushållens skulder ökal mer än derasfinansiella tillgångar. I internalionell jämförelse ligger det svenskahushållssparandet relativt lågt. Atl hushållens finansiella sparande är lägre iSverige än i flertalet andra länder torde främst vara en följd av att deekonomiska incitamenten 1980/81:150 Bilagal Reviderad flnansplan 26 till sådant sparande varit små. Stigande marginalskatterhar, i kombination med en ökande inflationstakt, lett till att sparandets realaavkastning efter skatt varit starkt negativ och dessutom kraftigtförsämrats (diagram 2). För att öka hushållens finansiella sparande är detnödvändigt att skattereglerna utformas så att den hittillsvarande utvecklingenbryts. Spararnas avkastning efter skatt måste höjas. har en radåtgärder vidtagits för att dels öka avkastningen på sparande i allmänhet delsförbättra avkastningen på riskvilligt sparande (aktiesparande) i förhållandetill andra placeringar. Densammanlagda behållningen på det s. k. skatlesparandet i bank,skaltefondsparandet och vinstsparandet växte med ca 3,5 miljarderkr. och uppgick vid slutet av nämnda är till ca . Även de planerade marginalskattesänkningarna kan förutsesfå en positiv inverkan på hushållens sparbenägenhet. Sänkta marginalskattergör det dyrare för hushållen att låna som det blir mer lönsamt attspara. Diagram 2 Banksparandets reala avkastning efter skatt19651979 2,0|- -2,0 -4,0 -6,0 -8,0 -10,0 -12,0 1965 70 75 80 Kurvan visar den ärliga värdeförlusten på bankmedelsedan räntan minskats med skatte- och inflationsprocenten. Skatten harberäknats efter marginalskattesatserna i inkomstläge motsvarandedels högre tjänstemäns dels yrkesutbildade arbetares. 2.3.1 Utvecklingen och början av 1981 Genom de växande underskotten i statsbudgeten ochbytesbalansen har vårt beroende av de internationella kreditmarknaderna ökatmycket kraf- 1980/81:150 Bilagal Reviderad flnansplan tigtunder senare år. Detta har fått till följd att kreditpolitiken i växandeutsträckning måste utformas med hänsyn fill den yttre balansen. Sedankreditpolitiken började stramas åt har det svenskaränteläget gradvis höjts. och början av 1980 anpassades detsvenska ränteläget successivt till den internationella ränteutvecklingen(diagram 3). Genom att det internalionella ränteläget stabiliserades ochvisade tendenser att sjunka något var det möjligt att bibehålla detsvenska diskontot på trots den betydande ökning av valutautflödet somskedde till följd av försämringen av bytesbalansen. De tendenser till valutaorosom förekom upphörde bl.a. till följd av deålgärder i form av skallehöjningar som vidtogs i syfte alt minskahushållens köpkraft. Den framlagda besparingspropositionen speladeockså en roll. Spekulationerna mot kronan ökade emellertid ånyo under början av1981. uppgick valulutflödet exkl. statens och riksbankenslånetransaktioner till , vilket var väsenlligl mer änvad som motiverades av bytesbalansunderskottet. Diagram3 Diskonto i resp. genomsnitt för 19781981 1978 Källa: . Föratt motverka valutaoron vidtogs under andra hälften av januari en rad kreditpolitiskaålgärder. Diskontot höjdes till 12 %> och räntan pålänga prioriterade obligationer med en procentenhet till . Räntan påkortfristiga placeringar av större belopp höjdes med inemot 4 procentenheter.Della åstadkoms genom en kassakvotshöjning som tvingade bankerna till upplåningi i kombination med en Prop.1980/81:150 Bilagal Reviderad flnansplan 28 höjning av straffräntan vid riksbanksupplåning från 13 %till . Slulligen beslöt regeringen efter framställning från altförordna om utlåningsreglering för banker. Avsikten är all begränsa utlåningensökningstakt till .