prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — Starka skäl talar enligt verketåläggs klart definierade krav i fräga om satsning på alternativa energikällor.Del är rimligt att verket fungerar som ett instrument för praktisktutvecklingsarbete via demonstrations- och fullskaleanläggningar och samarbetemed kommunerna. Studsvik Energiteknik anser ett ökat EFUD-engagemang frånvaltenfallsverkets sida inom elproduktions- och eventuelltvärmeförsörjningsområdena vara av stor vikt. Studsvik Energiteknik pekar dockpå risken för konkurrens- och relationsproblem om vattenfallsverket skulleuppträda pä marknaden som exploatör av utvecklad teknik och tekniskt kunnandeinom energiområdet. Studsvik utgår vidare ifrån att verket bör kunna dra nyttaav bolaget för konsultationer och direkt samverkan och noterar utredarens allmännates om samverkan baserad på arbetsfördelning som utgår ifrån verkels ochSiudsvik Energitekniks olika inriktning. Siudsvik Energiteknik avser att aktivtsöka medverka lill en sådan arbetsfördelning, men konstaterar atl det finnsrisk för att konkurrens uppstår som omöjliggör kraftsamling och som inget avföretagen gagnas av. Om verkets EFUD-verksamhet kommer alt förstärkasförutsätter Studsvik Energiteknik tidiga överläggningar med verket i syfte attprecisera inbördes utgångsläge och intentioner sä att en konkretarbetsfördelning och utveckling av samverkan i olika former kan förverkligas.Studsvik Energiteknik och verket bör pröva aktiva former av samarbete somgemensamma projektgrupper, samverkan på företagsledningsnivå och gemensamtägda företag. Ett fåtal remissinstanserkommenterar utredningens förslag angående vattenfallsverkets organisation. RRV och LRF anser liksom utredarenatt vattenfallsverket bör bli föremål för ytteriigare undersökning. RRV anseratt en sådan översyn i första hand bör behandla verksamhetens inriktning. KKpekar på vikten av att ta till vara de kunskaper på energiområdt somvattenfallsverket har. Verket har enligt KK visat sig högst kapabelt alt göraförnämliga insatser som man har kunnat anpassa sig till gradvisförändrade förhållanden Prop.1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 446 ochbör även i fortsättningen ges samma frihet och ansvar i stället för att styrasi detaljer. Statens kärnkraftinspeklion framhåller att det finns en risk förutarmning av kompetensen på kärnsäkerhetsområdet och anser att särskild hänsynbör tas till kärnkraftens säkerhetsfrågor vid utformningen avvattenfallsverkets organisation. tar fasta på de synpunktersom har framlagts av utredaren. Verket är positivt inställt till tanken attpröva olika sätt att för den regionala verksamheten inrätta organ med inslag avföreträdare för kommunerna. i form av samrådsorgan med var och en avberörda kommuner. LO stöder genomgående utredarens förslag och synpunkter ifråga om vattenfallsverkets uppgifter, resurser och organisation. Skellefteåkommun anser en översyn av vattenfallsverkets organisation för bättreanpassning till ny energiverksamhet vara lämplig. Därvid bör, enligt kommunen,särskilt beaktas nödvändigheten av att öka de regionala förvaltningarnaskompetens och beslutanderätt. Kommunen påpekar vidare vikten av attvattenfallsverket kan etablera ett samarbete med kommunerna och andra företagutan en komplicerad beslutsgäng och föreslär att verket bör ges rätt alt utanriksdagens hörande ingå som delägare i regionala energiföretag. anser attvattenfallsverket bör fortsätta att fungera som ett kommersiellt arbetandekraflföretag. har ingen erinran mot desynpunkter pä anläggnings-verksamheten och det siffermaterial som har framlagtsav utredaren. Verket beräknar att ca 900 personer kommr att bli övertaligaunder . Verket instämmer vidare i utredarens uttalande att, för detfall att osäkerheten om möjligheterna att ersätta kärnkraften med andraenergislag består, det finns anledning att på nytt pröva frågan omprojektering av någon av de återstående vattenkrafttillgångarna för utbyggnad.Denna senare synpunkt delas av och som menar all det finns starkasysselsättningsskäl för en mer omfattande utbyggnad av vattenkraften. SALFanser inte att de av utredaren föreslagna personaladministraliva åtgärderna ärtillräckliga och föreslår att vattenfallsverket tillsammans med berördapersonalorganisationer planerar hur personalinskränkningarna skall gå till. AMSframhåller att arbetslösheten i och redan nu ärhög. AMS understryker därför starkt betydelsen av att alla möjligheter attskapa nya arbetstillfällen och i övrigt underlätta omställningen tas tillvara. AMS ser det vidare som angeläget atl vattenfallsverket i sinaöverväganden om framtida organisation och uppgifter särskilt beaktar deregionalpolitiska konsekvenserna av olika alternativ. /SR och framhåller vikten av att upprätthålla en höghandlingsberedskap inom energipolitiken. Det är därför viktigt alt vattenfallsverketkan behålla en kompetens för projektering och utbyggnad av vattenkraftanläggningar.Kommunförbundet beklagar att huvudparten av de beräknade personalreduceringarnadrabbar och . Förbundet delar inte utredningensuppfattning att verket bör salsa på rörlighetsstimulerande ålgärder utan föreslåri stället att staten lokali- Prop.1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 447 serarny verksamhet till berörda regioner. Förbundet tror inle att en vidgning avverkets uppgifter leder lill ökad sysselsättning inom verket. kommunpåpekar att det fortfarande finns en betydande tillgång av outbyggda mindrevattendrag inom och , vilket kan ge såvälsysselsättning som energitillskott. ställer sig tveksamtill att delar av den personal som väntas bli friställd skulle kunna utnyttjasför utbyggnad av värmeförsörjningen utan omfattande omskolning. 1980/81:90 Bilaga 1.20 Industridepartementet 449 Sammanställning av och remissyttranden över statensindustriverks rapporter om energiplanering 1 Sammanfattning av industriverkets rapporter () harenligt förordningen (1977:440) att inom ramen för lagen om kommunalenergiplanering bistå kommunerna inom detta område. SIND lämnade enförsta samlad redovisning (SIND PM 1980:5) av planeringsläget i kommunerna.Redovisningen grundas på uppgifter som kommunerna har lämnat i enkäter. Iredovisningen konstateras bl. a. att den kommunala energiplaneringen sominstrument betraktat f.n. inte kan anses ha den utformning och omfattning somberörs för att lagens intentioner - att åstadkomma en god energihushållning ochtryggad energiförsörjning - skall kunna uppfyllas. a. saknas i flertaletsmå och medelstora kommuner tillräcklig kompetens och resurser för attkartlägga energiförsörjningen och inventera olika utvecklingsmöjligheter. Även inom den fysiska planeringensaknas enligt redovisningen kunskap och metoder för hur energiaspekternä pälämpligt sätt skall beaktas i den normala planeringsprocessen. Enligt SIND planerar kommunerna fören omfattande utbyggnad av fjärrvärme. I fråga om potentialen förkraftvärmeverk framgår att visst värmeunderlag finns utöver tidigarebedömningar. En stor ökning av utnyttjande avspillvärme redovisas . Det är huvudsakligen ett fåtalstörre projekt som svarar för denna ökning. Av rapporten framgår alt ett stortantal, huvudsakligen små projekt, kvarstår att genomföra. Etl betydande antal kommuner harenligt redovisningen uppgelt att de planerar att använda skogsråvara t. ex.flis som bränsle. I ett introduktionsskede torde enligt SIND råvaran räckasåväl för uppvärmningsändamål som till den etablerade skogsindustrin. Pä siktkan emellertid konfiikt mellan olika användare uppstå. Former för att balanserabehoven av träråvara för värmeproduktion och skogsindustrin måste därför enligtSIND:s uppfattning utvecklas. Enligl redovisade uppgifterförekommer samarbete i något avseende mellan av landets kommuner.Samarbete i form av konkreta projekt där fler än tvä kommuner deltar, t. ex.integration av fjärrvärmenät förekommer i enstaka fall. Samarbetet mellankommun och industri sker huvudsakligen i form av leveranser av spillvärme tillkommunala Ijärrvärmenät, gemensamma oljeinköp och samordning avseendeoljelagring samt flisleveranser. Vad gällerenergibesparingspotential framgår av redovisningen att kom-29 1980/81. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.20 Industridepartementet 450 munerna har en klar uppfattning om denna företrädesvis iegna fastigheter och anläggningar. Av redovisningen framgår i detta sammanhangbl. a. att kontakter i frågor om energihushållning är mycket ovanliga med bådeföreträdare för landstingen och staten (t. ex. och fortifikationsförvaltningen)på regional nivå. Enligt redovisningen är denkommunala besiktnings- och rådgivningsverksamheten fortfarande i ettuppbyggnadsskede. Det statliga stödet, i ekonomisk form, för denna verksamhetanges i regel vara tillräckligt. Endast en fjärdedel av kommunernaanger att de har någon form av plan för råvarutillförsel vid fredskris. Avredovisade uppgifter framgår också att de tekniska möjligheterna att snabbt gåöver till inhemska bränslen är relativt små. Med utgångspunkt i SIND:sredovisning gav regeringen verket i uppdrag att se över vissafrågor inom ramen för den kommunala energiplaneringen. Redovisningen i SIND:s rapport gerenligt uppdraget en god översikt över det allmänna planeringsläget ikommunerna. En slutsats som kan dras av materialet är att den framtidainriktningen av den kommunala energiplaneringen nu bör övervägas. I uppdragetsägs vidare att därvid bör särskilt prövas möjligheterna att koncentreraplaneringen till ett begränsat antal frågor som har väsentlig betydelse förmöjlighelerna atl minska oljeberoendet. Planer som kan bedömas vara aktuella idetta sammanhang är kommunala värmeplaner och planer för att minskaoljeberoendet. I uppdraget anges att SIND börkartlägga och analysera förekomsten av kommunala värmeplaner och planer för attminska oljeberoendet. har SINDredovisat dels en utredning (SIND PM 1980:15) med slutsatser och förslag tillframtida inriktning av den kommunala energiplaneringen, dels resultatet av detnyss nämnda uppdraget. kom SIND in med ytterligare en skrivelsemed anledning av regeringens uppdrag. Som utgångspunkt för övervägandenaom energiplanering beskriver SIND följande slag av planer. - energiplaner som omfattar all verksamhet inom helakommunen. värmeplaner somkan vara geografiskt avgränsade och avgränsade till uppvärmningsområdet, energisparplanersom inriktas på alt sänka nivån av energianvändningen, och - oljereduktionsplaner somkoncentreras till användningen av olja och möjligheterna att genom sparande och substitution minska behovet av olja. Som underlag för sina slutsatseroch förslag har SIND genomfort en undersökning som omfattar en tredjedel avlandets kommuner. Undersökningen gick till så att kommunerna ombads att tillSIND inkomma med planer och annat material som bedömdes vara relevant i deltasamman- Prop.1980/81:90 Bilaga 1.20 Industridepartementet 451 Därefter genomfördes telefonintervjuer, och endjupstudie som omfattade 8 kommuner. Därutöver har SIND intervjuat ett antalkonsulter som har varit verksamma inom området. Resultatet av undersökningenkan kort sammanfattas på följande sätt. Ungefär en fjärdedel av kommunernahar färdiga värmeplaner. Energisparplaner finns eller utreds i de flestakommunerna. Energiplaner finns hos ca en femtedel av kommunerna. Ett relativtbetydande antal kommuner har emellertid angett att energiplaner förberedseller häller på alt utarbetas. För samtliga planeringsformer visardel sig att konsulter har en betydande roll. När det gäller planernas förankringi kommunen framgår atl del för alla tre planeringsformerna är relativt ovanligtatt planen har fastställts av kommunfullmäktige. Program för atl praktisktgenomföra planerna är också relativt ovanliga, med undantag förenergisparplanerna. Kvantitativa mål i form av minskad oljeförbrukning ärmycket ovanliga. Enligt SIND bör en energiplanomfalla samtliga samhällssektorer. I flertalet fall omfattar den nuvarandeplaneringen inle transportsektorn. Som skäl för detta anges framför allt attkommunerna saknar styrmedel för att påverka resvanorna eller att det iglesbygden är svårt att bygga upp en fungerande kollektivtrafik. Kommunernaanser emellertid att en satsning på kollektivtrafik är det främsta medlet somen kommun har för att påverka oljeförbrukningen inom transportområdet. Allmäntanser flertalet kommuner att transportsektorn är svår att påverka. Även industrin utelämnas i regelvid energiplaneringen. Det vanligaste skälet till detta anges vara attindustrin är kostnadsmedveten och själv vidtar de hushållnings- ocholjeersättningsåtgärder som behövs. Ett ytteriigare skäl är att kommunernaanses sakna styrmedel för att påverka industrin. Däremot är det en relativtvanlig uppfattning att industrin är relativt lätt att påverka om de åtgärdersom diskuteras är lönsamma. Exempel på åtgärder som relativt ofta hardiskuterats mellan kommuner och industrier är spillvärmeprojekt och möjligheteratt ansluta industrier lill Ijärrvärme. Övrigsektorn (bostäder, service, m.m.) är oftast med helt eller delvis i planeringen, i första handenergisparplaneringen. Vanliga ålgärder som behandlas i denna typ av planeringär besiktning, rådgivning och utbildning, fjärrvärmeanslutning och utnyttjandeav spillvärme. I sammanhanget kan noteras att energisparande är betydligtvanligare i denna sektor än oljeersättning. Ett mycket stort antal problem ochhinder för en utvecklad energiplanering har kommit fram i undersökningen.Bland dessa kan nämnas brister när det gäller tillgäng på information somunderlag för planeringen, I.ex. brist på statistik, lämplig tillgång tillmetodkunskaper och teknisk kompetens, otillräcklig samordning mellan olikaorganisationer som är inblandade i planeringen, otillräckliga styrmedel samtotillräcklig förankring på den politiska nivån. 1980/81:90 Bilaga 1.20 Industridepartementet 452 Elt stort antal synpunkter ochförslag om statens roll i energiplaneringen har också förts fram. Bland dessakan nämnas vikten av alt staten tar fram ett underlag för planeringen, t.ex. iform av statistik, prognoser och kalkylmetoder, ekonomiska stimulansåtgärder,viklen av en preciserad energipolitik, information om motiven för energiplanering,erfarenhetsåterföring mellan kommunerna samt tvingande lagstiftning omenergiplanering och oljeersättning m. m. SIND:s förslag i dessa utredningargäller dels planeringsprocessen, dels genomförandet av planeringen. När det gäller planeringsprocessenanser SIND att med hänsyn till den relativt korta tid som lagen om kommunalenergiplanering har varit i kraft loch till de stora skillnader som föreliggermellan olika kommuner är del naturligt att planeringen i kommunerna befinnersig på olika utvecklingsstadier. Energiförsörjningssituationen har emellertidaccentuerat behovet av planeringsinsatser. Delta medför enligt SIND att krav påalt utveckla och koncentrera arbetet med energiplanering kanförväntas. En sådan förändring av planeringens inriktning kan I.ex. ske genomatt kommunerna koncentrerar sin planering till alt upprättaoljereduktionsplaner. Enligt SIND är det angeläget attkommunerna skapar en översiktlig bild av tillförsel och användning av energiinom kommunen. I detta sammanhang är det väsentligt att riktlinjer förplaneringen formuleras i samråd med framför allt företrädare för industrin ochbostadssektorn i kommunen. Det är också enligt SIND angeläget att kommunernautformar ett politiskt förankrat energipolitiskt handlingsprogram. När det gäller genomförandel avplaneringen är det enligt SIND väsenlligt atl framhålla att lagen om kommunalenergiplanering endast ålägger kommunerna ett planeringsansvar. Något i lagstadgat ansvar för alt genomföra de handlingsprogram som en väl utfördplanering bör leda till finns inte. Vid genomförandet avhandlingsprogrammen bör huvudinriktningen enligl SIND vara att minskaoljeberoendet inom uppvärmningsområdet. Inriktningen i genomförandet börenligt SIND vara atl hushållningsinsatser omfattar egna byggnader ochanläggningar samt rådgivning och information till allmänheten. När det gällerde egna anläggningarna bör fastbränsleeldning eftersträvas både vid uppförandeav nya anläggningar och vid ersättning av uttjänta anläggningar. I likhet med vad som gäller förplaneringen bör initiativ tas till överläggningar med representanter förindustri- och bostadssektorn i kommunen beträffande det konkreta genomförandetav framtida bränsleförsörjnings-och hushällningsåtgärder. Med utgångspunkt i de synpunklersom SIND för fram om inriktningen av den kommunala energiplaneringen diskuterarSIND hur staten kan bidra lill att förbättra planering och genomförande avplaneringen. SIND anser att statliga ålgärder för alt stödjaplaneringsprocessen bör Prop.1980/81:90 Bilaga 1.20 Industridepartementet 453 innefattadels information och rådgivning, dels ekonomiskt stöd. Information och rådgivning bör enligl SIND innebäraatt SIND bidrar lill att lämna underlag för planeringen genom att konkretiseranationella riktlinjer för energipolitiken, allmän metodutveckling, informationom utveckling av marknaderna för olja och andra bränslen ,utarbetande av förutsättningar för olika tekniska system vid användning avinhemska bränslen och kol saml utveckling av olika slag av avtal för användningav andra bränslen än olja. Det ekonomiska stöd som SIND föreslår bör utformassom bidrag lill kommunerna för att utarbeta energiplaner (energiöversikter) ochutreda möjligheter till samverkan över kommungränserna. I fråga om genomförandet av planeringen skiljerSIND mellan administrativt och finansiellt stöd. Det administrativa stödetföreslås omfatta bl. a. att riktlinjer när det gäller miljökrav konkretiseras,initiativ tas lill samarbetsprojekt som gäller kommuner, framtagande avförutsättningar för kommunernas framlida bränsleförsörjning genom regionalaenergibalanser och initiativ till deltagande i överläggningar mellannäringsliv och kommuner. Det ekonomiska stöd som SIND tar upp i dettasammanhang är den stödverksamhet som enligt beslut med anledning avpropositionen om stöd för åtgärder för att ersätta olja, m. m. (prop.1980/81:49. NU 1980/81:19, rskr 1980/81: 100) handhas av delegationen föruppbyggnad av en oljeersätlningsfond. SIND anser ulöver vad som har nämnts att detförefaller atl finnas vissa brister i utformningen av lagen om kommunalenergiplanering. Dessa brister består enligl verket i att kraven pä dokumentationoch planeringsresultat inte har preciserats sä att tillräcklig vägledning gesför planeringen och att planeringsförfarandet, som det beskrivs i lagen, intemedger tillräcklig förankring och auktorisation av planeringen. Det borde enligt SIND övervägas atl ge lagen enklarare formulering i dessa avseenden genom att i lagen ange plantyper, krav påplaninnehåll samt förfarande för all anta planer m.m. SIND föreslår att utökade resurser ställs lillförfogande för att utveckla den kommunala energiplaneringen. SIND föreslår atlsammanlagt 8 tjänster inrättas vid verket och 1982 förutbildning och rådgivning inom ramen för den kommunala energiplaneringen ochför verksamhet som är inriktad på bl. a. samverkan över kommungränserna. SINDföreslår vidare att . ställs till verkets förfogande för utredningarom förutsättningar för kommunernas framtida bränsleförsörjning på regional nivåoch för överläggningar med företrädare för kommuner och industrier omalternativa sätt att lägga upp bränsleförsörjningen. SIND föreslår att ettekonomiskt stöd till kommunerna införs för att upprätta energiöver-sikler ocholjereduktionsplaner. Behovet av medel för etl sådant stöd beräknar SIND till3000000 kr. för /82 och . för /83. 1980/81:90 Bilaga 1.20 Industridepartementet 454 Ett särskilt yttrande har avledamoten i SIND:s styrelse avlämnats till SIND:s slutligaredovisning. I yttrandet framförs att man bör ompröva kraven på kommunerna närdet gäller energiplaneringen innan man binder sig för ökade resurser i syftealt främja denna. Vidare framförs atl man kan ifrågasätta om kommunerna är rättinstans när det gäller planeringen i fråga, om den över huvud är praktisktgenomförbar med nuvarande ambitioner och om SIND är det lämpligaste organet församordning. Om planeringen mera starkt begränsas till kommunernas egen roll ienergiförsörjningen bör den samordnade verksamheten enligt yttrandet kunnaombesörjas av t. ex. kommunförbundel. Efter remiss av industriverkelsrapporter har yttranden avgivits av , ,(), , statens planverk, statensråd för byggnadsforskning (BFR), överslyrelsen för ekonomiskt försvar,i . i Västerbollens län,energihushällningsdelegationen (EHD, Bo 1978:03), energisparkommittén (I1974:05). delegationen (I 1975:02) för energiforskning. , och kommun. Flertalet remissinstanser varpositiva till SIND:s förslag eller lämnar det utan erinringar. ochenergihushållningsdelegationen betonar sambandet mellan kommunalenergiplanering och annan planering. erinrar om sittyttrande över betänkandet (Ds I 1980: 16) De statliga energimyndigheterna -arbetsfördelning och samverkan, där har föreslagit attansvaret för denna planering övertors frän industrisektorn till bygg- ochbostadssektorn. Några remissinstanser tar upp förhållandetatt lagen om energiplanering är en ramlag. kommun framfördärvid atl några ålägganden till kommunerna att föra planeringen till vidareåtgärd kan inte göras med stöd av lagen. "Lagen om energiplaneringär en ramlag och därför mycket allmänt hållen. Detta är både en fördel och enbelastning. Uttalandet att kommunen "skall i sin planering främjahushållningen med energi samt verka för en säker och tillräckligenergitillförsel" ger ringa vägledning för 1980/81:90 Bilaga 1.20 Industridepartementet 455 en konkret energipolitik. Även om Kommunförbundeloch SIND gett vissa råd och anvisningar, är det naturligt att kommunernaangripit frågorna frän olika utgångspunkter och med varierande ambitioner." anseratt för atl centralt uppsatta nationella mål överhuvudtaget skall kunna nåsmåste en kompetent energiplaneringsorganisation finnas. Olika typerav energiplaner måste skapas på ett väl underbyggt faktaunderlag, så all enseriös energiförsörjningsplanering för framtiden kan komma till stånd. Planeringsprocessen bör enligtförbundet som resultat ge klarhet i total energiomsättning,eldningsanläggningars omställningsförmåga och effektivitet samt kartläggabesparingspotential, oljeersättningsmöjligheter och lokala energitillgängar m.m. inom kommunen. DFE tar upp frågan om planeringensutformning i relation till energipolitikens mer långsikliga mål. En förutsättningför alt dessa mål skall kunna nås, är enligt DFE att kommunerna redan nupåbörjar en mer målmedveten planering med långsiktiga inslag. Det är såledesmyckel angeläget atl påskynda uppbyggnaden av kommunernas kompelens ochresurser för energiplanering. Detta kräver bl. a. ett kraftigare statligt stödtill den kommunala energiplaneringen än vad SIND framför. 2,3 redovisning av planeringssituationen Flera remissinstanser tar uppfrågan om varför den kommunala energiplaneringen har en så varierandekvalitet. RRV anser alt den stora självständighet som lagen omkommunalenergiplanering medger helt naturiigt har lett till en varierandestandard på den kommunala energiplaneringen. Detta konstateras av SIND ochiakttagelsen bekräftas av RRV som i förstudiesyfte besökt 18 kommuner och bl.a. behandlat frågor kring den kommunala energiplaneringen. Energisparkommitténdelar SIND:s uppfattning atl del ojämna planeringsläget ute i kommunerna ärsynnerligen otillfredsställande. Orsaken torde enligt kommittén vara attplaneringens syfte och ställning är oklar. framför vidareatt de nationella riktlinjerna för energipolitiken utgör grunden förkommunernas energiplanering. För ett fullföljande av den kommunalaenergiplaneringen fordras, enligt energisparkommittén nationella klarläggandeninom vissa områden. Sålunda bör staten . ge riktlinjer för den framtidaanvändningen av fasta bränslen och vilka miljökrav m. m. som kommer attställas. Staten måste också klarlägga den önskade omfattningen av användning avinhemska bränslen och vilka kostnadsförhållanden som skall gälla för dessa.Energihushållningsdelegationen, och kommuner framförliknande synpunkter. kommun kritiserar SIND:sundersökning.