prop · G403155 · 1980-12-31 00:00:00 — Däremot bör undantag inte göras i fråga omkonvertibla obligationer. anser vidare att synsättet avseendeobligationer bör gälla också i fråga om förvärv och anmälan avseende förlagsbevis. Beträffandeden nu gällande lagtextens innebörd vill bankföreningen anmärka att, om enbefattningshavare endast sysslar med "ofarliga" fondpapper, förbudetmot egna korttidsaffärer avseende sådana papper i och för sig inte borde blitillämpligt. Någon påverkan på kursen torde såsom fondhandlareföreningenframhåller knappast inträda genom uppdragsgivarens eller de egna affärerna.Denna situation torde därför enligt bankföreningens mening i och för sig inlekräva någon lagändring för att fondhandlareföreningens önskemål skulle tillgodses. Lagtextentar emellertid ingen hänsyn till alt befattningshavarens verksamhet och däravuppkommande insyn kan vara begränsad till visst eller vissa slag av fondpapper.Medan sålunda bestämmelserna gäller endast personer med insyn i uppdragsgivaresvärdepappersaffärer som med hänsyn till sin omfattning kan påverka detallmänna försäljningsvärdet, avser förbudet och anmälningsskyldigheten för dem,som utpekats efter dessa gmnder, alla kategorier av fondpapper, alltså ävensådana vars allmänna försäljningsvärde inte kan påverkas. Enbokstavstolkning av bestämmelsema leder till orimliga resultat. Hela kretsen avberörda personer skulle t. ex. vara förhindrad alt göra korta affärer iutländska värdepapper, även om de i sitt arbete aldrig tar befattning med ellerhar insyn i kunduppdrag avseende sådana papper och även om möjlighel för kundemaalt påverka kursema på dem i regel saknas. På motsvarande sätt skulle den somär helt specialiserad på aktieaffärer vara förhindrad att göra kortaobligationsaffärer och vice versa. Entolkning av bestämmelsema enligt det sagda medför att nu gällande förbudoch anmälningsskyldighet sträcker sig långt utöver bestämmelsemas syfte attförhindra vissa till fondkommissionären knutna personer att göra egen vinningpå kundemas bekostnad. är emellertid medveten om attbankinspektionen vid sin tolkning av bestämmelsema i viss utsträckning settmera till syftet än till bokstaven. Sålunda har inspektionen meddelat att bestämmelsemakommer att tolkas som om de avsåg bara svenska värdepapper. Vidare harinspektionen förklarat atl en av medlemsbankema i fråga om verksamheten vid sinkapitalmark-nadscenlral skall ha rätt att göra en uppdelning så altbefattningshavare som enbart sysslar med aktier inte skall drabbas av förbudetoch anmälningsskyldigheten beträffande obligationer och vice versa. Prop.1980/81:155 13 mening vore det önskvärt om de principer som bankinspektionenställt sig bakom kunde göras generellt tillämpliga genom att framgå av lagtext.Förbudet och anmälningsskyldigheten borde sålunda knytas inte till en generell fondpappersdefinitionutan till det slag av fondpapper som blivit bestämmande för att vederbörandebefattningshavare kommit in i den krets som inte får göra korta affärer.Förbudet borde med andra ord begränsas till de slag av fondpapper som insynengäller i det aktuella fallet. inser dock att en flexibelutformning av bestämmelsema i enlighet med det sagda kan i det enskilda falletleda till osäkerhet om förbudets respektive anmälningsskyldighetens omfattningoch därigenom medföra krav på betungande utredning. För att undvika nämnda olägenheteroch för att få praktiskt hanterbara regler förordar bankföreningen att sådanafondpapper som bör tillåtas för korttidsaffärer och som ej bör omfattas avanmälningsskyldighet direkt undantas i lagtexten. Nägon inskränkning ibankinspektionens möjligheter att göra uttalanden på det område som återstårskall självfallet inte råda. Medde utgångspunkter som fondhandlareföreningen haft för sin framställning - attnågon kurspåverkan inte blir följden av befattningshavarens eller kundensaffärer med vissa fondpapper - föreslår bankföreningen undantag för utländskavärdepapper samt för sådana obligationer och förlagsbevis som inte ärkonvertibla. Medhänsyn till det sagda förordar bankföreningen att 39 § och 40 § första stycket fondkommissionslagenfår följande lydelse. Den som på grund av befattning eller annars har anknytning till fondkommissionärfår ej annat än för långsiktig förmögenhetsförvaltning genom köp, byte ellerdärmed jämförligt fång förvärva andra fondpapper än sådana som anges i andrastycket, om han har insyn i uppdragsgivares värdepappersaffårer som harsådan omfattning att det allmänna försäljningsvärdet kan påverkas. Förbudeti första stycket gäller dock ej utländska fondpapper samt sådana obligationeroch förlagsbevis som ej är konvertibla. Den som avses i 39§skall till fondkommissionären ofördröjligen anmäla innehav av andra fondpapperän sådana som anges i 39 § andra stycket samt ändring i innehavet. Fondkommissionärenskall föra förteckning över anmälningarna och hålla den tillgänglig förbankinspektionen. Förbundethar såväl vid tidigare remissyttranden över fondbörsutredningens betänkandensom vid direkta kontakter med Ekonomidepartementet anförtkritiska synpunkter på vissa av de begränsningar som gäller för bankanställdaatt handla med värdepapper. a. har förbundet Prop,1980/81:155 14 framförtatt en ev. tidsgräns bör vara 6 månader, dvs. att försäljning som sker inom 6månader från förvärvet kan presumeras vara annat än långsiktigförmögenhetsförvaltning. Denna invändning kvarstår alltjämt. Iutredningsbelänkandel SOU 1976; 54 föreslogs att någon ytterligare reglering avhandeln med obligationer ej skulle förekomma, då risken ansågs minimal för atlkommissionären skulle utnyttja sin ställning till egen fördel. Dennauppfattning delas heh av förbundel. Med den inlema kontroll som förekommer i bankema- och de relativt begränsade möjligheter som föreligger atl förvärva exempelvispremieobligationer i någon större omfattning - är risken för otillbörlig handelutesluten. Detta gäller såväl för befattningshavaren själv som de honomnärstående. Förbundetvill således tillstyrka en föreslagen lagändring, som undantar obligationer ochpremieobligationer från tillämpningen av §§39 och 40 fondkommissionslagen. Viföreslår vidare att i samband med en översyn av ifrågavarande lagstiftningbegreppet ej långsiktig förmögenhelsförvaltning preciseras, så att därmednormalt endast avses handel från förvärvet. Handelskammarförbundetdelar Fondhandlareföreningens mening atl fondpappersbegreppet är alltför omfattande. an fört lorde det vara uteslutet att befattningshavare hos fondkommissionär kan ha sådan insyn som lagen förutsätter såvitt avser flertalet lyper av ob ligationer. Förarbetena till lagen ger knappast heller stöd för att det skulle ha varit lagstiftarens avsikt att även obligationer skulle omfattas av det fondpappersbegrepp, som förbudet respektive anmälningsskyldigheten anknyter till. Handelskammarförbundettillstyrker därför alt den av föreslagna lagändringenkommer till stånd. Undantag från förbudet respektive anmälningsskyldighetenbör göras fömtom beträffande premieobligationer även vad gäller andra typer avobligationer med undantag för konvertibla obligationer. Föreningenhar inget att erinra mot ett genomförande av fondhandlareföreningens förslagom lagändring. 1980/81:155 15 Förbundetanser föreningens framställning välmotiverad och vill tillstyrka förslaget. Förbundetvill i detta sammanhang ta upp en särskild fråga, nämligen definitionen i 39 §fondkommissionslagen av begreppet' 'långsiktig förmögenhetsförvaltning".Enligt lagens förarbeten avses härmed en innehavstid . Ur rentspråklig synpunkt kan inte resas någon invändning mot en sådan definition. Menom man skall beakta syftet med lagen - att förhindra befattningshavare attgenom kortsiktiga värdepappersaffärer göra egen på kundernas bekostnad- är inte definitionen välfunnen. För att uppnå lagens syfte borde en"karenstid" på högsl vara fiilh tillräcklig. Kortfristigaspekulationsaffärer lorde inte vara aktuella då tiden för innehav avvärdepapper överstiger . Förbundetföreslår således att "karenstiden" förkortas från lill sexmånader. Detta skulle kunna ske antingen genom att direkt i lagtexten införaförbud för berörda befattningshavare alt försälja fondpapper som innehaftskortare tid än (med möjlighet till dispens av bankinspektionen dåsärskilda omständigheter föreligger) eller genom en ändring av definitionen avlångsiktig förmögenhelsförvaltning. EnligtSveriges finansanalytikers förenings mening är det andra faktorer som styr kursemapå obligationer och premieobligationer jämfört med kursema på aktier. Kursdifferensemamellan olika obligations- och premielån är beräkningsbara på elt helt annalsätt än för aktier. Vidare är olika lån från en köpares utgångspunkt närasubstitut till varandra. Detta innebär att en liten kursändring gör att enköpares preferens för olika lån kan ändras. Vad gäller aktier är förhållandetannorlunda. Kursvariationema bestäms av ändrade förväntningar om framtiden ochkan även vara mycket kraftiga. Vidareär dagsomsätlningen för enskilda lån på premiemarknaden oftast betydligt störreän omsättningen i majoriteten av enskilda aklier. Detta medför att betydligtstörre order kan utföras utan märkbar kurspåverkan. Sammanfattningsvisinnebär dessa marknadsförhållanden att möjligheten att för egen vinningutnyttja kunskap om orderläget vad gäller obligationer och premieobligationerär mycket begränsade. Vidarehämmas antagligen rekryteringen av personer med intresse för obligations- ochaktiemarknaden om reglerna för egna affärer är orimligt stränga. Ett sådantförhållande skulle kunna medföra att dessa marknader på lång sikt blev mindreeffektiva. 1980/81:155 16 Motbakgmnd av ovanstående har vi ingenting att invända mot den av föreslagna lagändringen vad gäller § 39 fondkommissionslagen. Däremot anser vi detlämpligt att anmälningsskyldigheten enligt §40 fondkommissonslagen kvarstår såatt tillsynsmyndighetens möjlighet till insyn fortfarande finns.