prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — I begreppetenergitillförsel bör ingå tillgodogörande av sol- och spillvärme. i länanser att den idealiska lösningen vore alt samla energifrågorna under en endamyndighet parallellslälld med andra verk för belydelsefulla samhällssektorer. understrykerbehovel av ell särskilt statligt energiverk som kan svara för kontakten medkommunerna och för samordningen mellan statliga energiorgan. eldistributörerna RELmenar atl ulredningen inle kan ligga till grund för ställningslagande iorganisationsfrågan bl. a. inot bakgrund av att inte frågan om ell statligtenergiverk utretts tillräckligt. 1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 420 Liknande synpunkter framförs avRiksbyggen. efterlyser också en närmare analys avalternativet att skapa en sammanhållen myndighet med totalansvar för helaenergiområdet. anser alt ettstarkt statligt organ på energiområdet behövs. Detta bör få sådan status ochsådana resurser att det med tyngd och sakkunskap kan verka för energipolitisktriktiga ställningstaganden. En bättre organisation skapasenligt föreningen genom atl SlND:s energibyrå, huvuddelen av DFE, huvuddelenav ESK, huvuddelen av och oljeersättningsdelegationen sammanförs till ettorgan. Härigenom skulle de verkställande uppgifterna avseende energitillförseloch den övergripande planeringen inrymmas i en organisation. anför liknande synpunkter. Oljeersättningsdelegationen anseratl lillförselområdel är i mänga avseenden en mera renodlad sektor änenergianvändningssektorerna. Dessutom kommer enligt delegationens uppfattningde mest väsentliga uppgifterna för energipolitiken både ochför avsevärd tid därefter att gälla omställning av tillförselsystemet från detnuvarande höga oljeberoendet till alternativa bränslen och övriga energikällor.Denna omställning kommer att ställa ökade krav på slalens agerande och på dessinsatser vilket bör vara en väsentlig utgångspunkt för en förändring av denstatliga energiorganisationen. Därtill kan enligt delegationenockså fogas att etl väsentligl ansvar för omställningen kommer atl åvilakommunerna och komma till uttryck i den kommunala enerigplaneringen. Enytterligare väsenllig utgångspunkt för organisationen måste därför vara att denskall ge förutsättningar för effektiva samarbelsformer mellan staten ochkommunerna. Delegationen anser vidare att enomdisposition av tillgängliga finansiella och personella resurser bör inriktaspå att förstärka planerings- och verkställighetsfunktioner inom den statligaorganisationen pä lillförselområdel. Delegationen anser vidare atl delangelägna samordning av planering inom tillförsel- och hushållningsomrädenasyftande till nationella energibalanser kan knytas till en sådantillförselorganisation. SIND:s synpunkter liknar de somoljeersättningsdelegationen. vattenfallsverket och haranfört. Verket anser atl de arbetsuppgifter som skall lösas inomenergiinstitutel kräver nära samverkan med de statliga insatserna inomtillförselområdet. En risk med ett särskilt ,är all arbelel bedrivs i en miljö som är alltför isolerad från de verkställandeuppgifterna inom energiområdet. Verket förordar därtör all deverkslällande uppgifterna avseende energitillförseln och den övergripandeplaneringsverksamheten förs samman lill ('/; organisafion. Enligt verketsuppfattning finns det flera skäl som lalar för att denna organisation fårformen av en förstärkt energienhel inom SIND. Sålunda är det viktigt atl såvälden övergripande planeringen som de statliga insatserna beträffande tillförselnav energi kopplas nära samman 1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 421 med olika statliga insatser inom industripolitiken ochframför allt med den industripolitiska planerings- och utredningsverksamhetensom genomförs inom SIND. Del bör även framhållas att energiförsörjningen ärväsentlig för den industriella utvecklingen samt att energihanteringen kanbetraktas som ett industriellt utvecklingsområde I.ex. genom tillverkning avframtida energiutrustning. Genom den av SIND förordade lösningen uppnås bl. a.den fördelen att utredningsverksamheten sker i nära anslutning till denpraktiska energi- och industripolitiken. Beträffande de verkställandeuppgifterna på tillförselsidan delar SIND utredningsmannens åsikt att de böromfatta dels statens ekonomiska stöd som innebär stöd till PoD-anläggningaravseende energitillförsel, oljeersättningsdelegationens verksamhet saml ansvarför den aviserade oljeersättningsfonden (i de delar som avser tillförsel),dels de administrativa styrmedlen - f. n. främst koncessionslagstiftningenavseende överföring och distribution. Utöver dessa resurser anser verketatt huvuddelen av ESK och - - huvuddelen av bör föras till SIND.Verket menar att man härigenom uppnår en kraftsamling inom en myndighet för iförsta hand tillförselfrågor, övergripande planering och vissainformationsfrågor. Liknande synpunkter framförs avstatskontoret som menar att man inom energiområdet liksom inom andra områdenbör hålla samman planering och verkställighet. En sammanhållen organisation förplanering bör vidare kunna innebära att onödigt dubbelarbete undviks påmyndighetsnivå trots att energifrågorna handläggs i många olika departement. Näringslivets energidelegation somavstyrker förslaget om ett energiinstitut, tillstyrker utredarens förslagbeträffande oljeersättningsdelegationen och EHD. Delegationen anser också attSIND bör administrera den föreslagna oljeersättningsfonden. Delegationen anserdock att införande av inhemska alternativbränslen inte bör anförtros enmyndighet. 1 stället bör ansvaret decentraliseras med både statligt, kommunaltoch privat deltagande. Tänkbara intressenter frän den statliga sidan är bl. a.domänverket och SIND. Ett antal remissinstanser somavstyrker förslagel om ett energiinstitui ställer sig i stället positiva tillatt de olika sektorsmyndigheterna får ett större ansvar för övergripandeplanering. Till dessa myndighetet hör bl. a. transportrådet och KK. Enligt mening är enseparat myndighet för övergripande planering knappast den mest ändamålsenligakonstruktionen. Det torde t. ex. finnas en avsevärd risk för att en sådanorganisationsform ersätter den åberopade klyftan mellan olika sektorer med enminst lika allvariig klyfta mellan ä ena sidan övergripande planering och åandra sidan sekto-riell planering och genomförandeverksamhet. Behovet avsamordning är visserligen, så som utredaren påpekat, stort men torde kunna lösaspå annat sätt. Ett sätt är att instmktionsmässigt föreskriva samrådsskyldighet Prop.1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 422 Ett annat sätt är att någonav sektorsmyndigheterna ges etl begränsat och noga preciserat ansvar för vissasamordningsfunktioner. KK understryker betydelsen av enkontinuerlig övergripande planering och en lämplig organisation för delta.Verket förordar alt både myndighetsuppgifter och planering på central nivåanförtros de befintliga sektorsmyndigheterna SIND, planverket ochtransporträdet. För samordning, särskilt i fråga om övergripande planering, bören energinämnd inrättas med företrädare för berörda myndigheter och andrainstressenter. Nämnden bör administrativt knyts till SIND. LO anser liksom utredaren att detbehövs en sammanhållen enhet för övergripande planering. LO förordar en lösning, som innebäralt industriverket, planverket, transportrådet och gesmöjlighet alt bygga ut den övergripande planeringen i energifrågor. LOunderstryker dock all miljö- och hälsofrågorna måste ges en framträdande roll imyndighetsorganisationen. LO instämmer i behovet av centralaavvägningar, men menar atl dessa, i varje fall tills vidare, bör ske pådepartementsplanet och inte i ett särskilt energiinstitut. Ett annat skäl tillatl avstyrka institutet menar LO är att de myndigheter, som har ansvar förlaglillämpning, tillsyn, stöd- och utvecklingsverksamhet också bör vara direktinkopplade i den övergripande planeringen. Liknande synpunkter anförs avtandstingsförhundet som menar att inrättandet av ett tvä risker för uppbyggandet av en omfattande planeringsbyråkrali. Att pådetta sätt fjärma det politiska beslutsfattandet på central nivå från inteminst kommunernas -som ju har omfattande politiskt ansvar på energiområdet kan inte vara acceptabelt. Näringslivets energidelegalion anser attplaneringsfunktionen skall skötas av regeringen. Den sakkunskap, somregeringen behöver, kan vid behov samlas i en flexibel projektorganisation somI.ex. Denna avvecklas sedan efter fullgjort uppdrag.Sektorvis planering sker hos sektormyndigheterna. Transportförskningsdelegationenanser också atl man så långt möjligt bör integrera energifrågorna i befintligmyndighetsorganisalion och ställer sig avvisande till ett energiinstitut. IVA är tveksam till om uppgifteralt ta fram översiktliga analyser m. m. till vägledning förde energipolitiskabesluten löses bäst med det föreslagna institutet. anser att DFE ärdel nalurliga organet för uppgiften. Fristående planerings- ochuiredningsinstilul medför enligl STU risker för oklara ansvars- ochbefogenhelsförhållanden saml bristande förankring av planering i verkställighetoch genomförande. Utredningsmannen har inte styrkt att avgörande bristervidlåder den nuvarande planeringen på energiområdet. Det är stor risk för altett frislående energiinslitut kan komma att planera en verksamhet som aldrigblir genomförd medan andra 1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 423 organ genomför en verksamhet som aldrig varit planerad.STU kan för sin del inte biträda utredarens förslag om att inrätta ettenergiinstitut. Flera remissinsianser är negalivaeller Iveksamma lill förslaget om institut men förordar ingen bestämd lösningav organisationen för övergripande energiplanering. Konsumeniverkel menar attutredningsunderlaget inle är tillräckligt för att fatta ett beslut om attinrätta det föreslagna energiinstitutet. 5CB och ÖEF stöder inte hellerförslaget. RRV kan ansluta sig till tanken attstrategiska energistudier av direkt betydelse för regeringsarbetet organiserasi fastare former än vad som är fallet. Ett sådant organ bör emellertidendast ha lill uppgift att samla in och bearbeta information som kan utgörabeslutsunderlag för regeringen och inte ansvara för sädana planeringsfunklionersom nu ligger hos de olika myndigheterna med sektoransvar. menar alt denföreslagna förstärkningen av SlND:s energienhet och förslaget att kring dennagruppera de verksamheter som bedrivs av ett antal delegationer ärvälbetänkt. Om man sedan skall skikta dessa uppgifter så att de allra mestlångsiktiga och övergripande uppgifterna läggs på en särskildutredningsorganisation kallad energiinslitut bör studeras närmare. kommun anser att det ärnödvändigt att en central energiplaneringsfunktion skapas. Kommunen anser detsvårt atl bedöma om ett särskilt energiinstitut bör inrättas eller omuppgifterna skall läggas pä en befintlig statlig myndighet. Når del gäller organisationen avadministrationen av slöd till energiforskningen är flera remissinstansernegativa eller tveksamma till att genomföra förändringar. RRV menar t. ex. att en drastiskförändring i forskningsorganisationen skulle medföra störningar i verksamheten.Ändringar bör därför vidtas endast om verksamheten fungerar otillfredsställandeeller om man kan förvänta sig en klart förbättrad verksamhet till följd av enomorganisation. Att så skulle vara fallet, när det gäller forsknings-,utvecklings- och demonstrationsverksamheten, framgår varken av betänkandeteller av i övrigt tillgänglig information. Ingen ändring bör heller beslutasbeträffande dessa organ så länge frågan om ansvarigt organ för tillförselsidaninte är löst. RRV anser inte den frågan tillräckligt utredd för atl verket nuskall kunna la ställning lill om en särskild tillförselmyndighet bör inrättaseller om ansvaret skall läggas hos någon annan myndighet. UHÅ framhåller att den föreslagnamyndighetsorganisationen ur grund forskningens synvinkel blir lika splittradsom den nuvarande. Utredningens förslag atl inordna programmen Allmännaenergisyslemsludier och Energiproduktion i det föreslagna institutet respektivei SIND medför enligt UHÄ:s mening stora risker för att forskningen får enalltför beroen- Prop.1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 424 de och kortsiktig inriktning. Därmed uppkommer också enrisk för att forskningsuppgifter av betydelse för den långsiktigaenergiförsörjningen försummas. Om statsmaklerna bedömer del somangeläget atl även stödja av sektorsintressen obunden grundforskninginom energiområdet bör därför andra organisatoriska lösningar övervägas. Dennuvarande organisationen är från grundforskningens synvinkel att föredraframför den av utredningen föreslagna. Även den nuvarande organisationen liderdock av svagheten att vara alltför splittrad. Forskningsrådsnämnen finner detsvårt att grunda elt enlydigt ställningstagande på utredningens bedömningaroch förslag. Nämnden, som betonar behovel av fortsatta långsiktigaforskningsinsatser både när det gäller nya energiproduktionsmetoder m.m. ochnär det gäller allmänna energisystemstudier, anser dock atl DFE:s uppgifter börföras till ett energiinstitut om ett sådant inrättas. anser inteatt något av de förslag som utredningen har lagt fram är tillfredsställande. KK utgår frän att för det liksomhittills kommer atl gälla särskilda program för energiforskningen.Genomförandet av dessa program bör anförtros befintliga organ såsom BFR,naturvetenskapliga forskningsrådet, STU och transportforskningsdelegationen.För den erforderliga samordningen bör finnas ett särskilt organ, varsuppgifter i stort skulle sammanfalla med de som åvilar DFE. 1 detta organbör även avnämarintressen vara företrädda. Administrativt bör organet varaknutet till STU. Till dem som inte anser att någraförändringar av energiforskningsorganisationen bör ske eller är tveksammahärtill hör också ÖEF. utredningen omstyrmedel for näringslivels energihushållning, . DFE och menar att kompletteringarmåste göras om utredningen skall kunna ligga lill grund för beslut för energiforskningsorganisationen. DFE framhåller att överföringen avresultatet från energiforskningen till olika tillämpningar i energisystemet ärmycket viktig. Detta skulle tala för att man för varje sektor skapar enslagkraftig organisation med ansvar för alla verksamheter från forskning tillinförande i kommersiell skala. Erfarenhetsmässigt innebär dock en sådanorganisationsprincip att man prioriterar sädana insatser som kan ge påtagligapraktiska resultat på kort sikt. En sådan prioritering skulle vara olycklig medhänsyn lill viklen av kraftfulla långsiktiga insatser. En tillräcklig snabbtillämpning av resultat från energiforskningen torde kunna erhållas om debrister och luckor som finns i stödsystemet för införande av energiteknikåtgärdas. Den aviserade oljeersättningsfonden innebär en betydande förbättringhärvidlag. Viktigt för en effektiv resullalöveiföring är också altsektororganisationen för stöd till införande korresponderar motsektororganisationen inom energiforskningsprogrammet. 1980/81:90 Bilaga1.19 Industridepartementet 425 Ansvaret för allmänna energisystemstudier (AES) börenligt utredningen övertas av det föreslagna energiinstitutet. Mot dettaförslag riktas fiera grava invändningar i de synpunkter som DFE erhållit fräntre forskare inom AES. Även om ett energiinstitut skulle komma att inrättasvore en sammanföring av AES med detta institut olämpligt. Ett utnyttjande avAES som en del av en utrednings- och planeringsorganisalion innebär storarisker för att AES får alltför kortsiktig inriktning och atl forskningsuppgifterav stor betydelse för den framtida energiförsörjningen försummas. Det börockså framhållas att forskningens kvalitet hotas om oberoendet minskar. Vidarekan det ifrågasättas om en knytning av AES till ett institut är tiH fördel förmöjligheterna för olika utredningar att dra nytta av AES, eftersom institutetknappast kommer att bli det enda organ som behöver utreda frågor omekonomiska, sociala och miljömässiga problem på energiområdet. Med hänsyn till energiforskningens strategiskabetydelse torde insatserna för planering, utvärdering ochsamordning av denna behöva vara av minst samma omfattning som . Dettagäller särskilt insatserna för utvärdering. Att låta institutet överta dessaarbetsuppgifter från DFE torde inte innebära något minskat resursbehov. Det förforskningsplaneringen nödvändiga långsiktiga perspektivet kan vidare komma attfördunklas eftersom institutets huvudsakliga arbetsuppgifter kommer att varakopplade till den kortsiktiga och medellångsiktiga energipolitiken. Därför böräven i fortsättningen ett oberoende organ svara för de uppgifter som DFE nuhar. anser sig inte kunna biträda ettorganisationsförslag som innebär risk för att de insatser, som skerhuvudsakligen via NE, SIND och DFE - även om den syftar till en koncentration -kan lätt medföra ett brott i kontinuiteten i arbetet, och att därmed värdefullkunskap och etablerade kontakter går förlorade. "Stödet till energiforskningen skall, somalltid när det gäller forskningsstöd, överbrygga något av en inbyggdmotsättning. Å ena sidan finns önskemål om största möjliga frihet för forskarnaoch ä andra sidan finns samhällets önskan om en målinriktad styrning avforskningen. Det är naturligt om ett snabbt expanderande forskningsområde harvissa brister. Att dessa motiverar akuta organisatoriska ingripanden har fögautvecklats i betänkandet. anser dock atl förutsättningarna för att samlaall energiverksamhet bl. a. stöd till energiforskning till en stark energimyndighetbör utredas." Ett antal remissinstanser har tillstyrktutredningens förslag om elt energiinstitut som enligt förslaget skulle övertabl. a. DFE:s arbetsuppgifter. Till dessa hör bl. a. BFR och planverket som bådaanser att DFE:s uppgifter skall övertas av institutet. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 426 Näringslivets energidelegation, somavstyrker förslaget om ett energiinslitut, föreslår ändå atl DFE upphör. anser att resultatetav den pågående utredningen om transportforskningens organisation bör avvaktasinnan beslut fattas i de delar som rör Iransportforskningen. Många av de remissorgan somförordar en mer samlad lösning av myndighetsorganisationen inom energiområdetanser att DFE:s uppgifter eller huvuddelen därav bör föras lill en sådan samladfunktion. Till dessa hör statskontoret, SIND, vattenfallsverket,oljeersättningsdelegationen, och . Den sektoranknutna verksamheteninom STU och BFR bör enligt TCO lämnas utanför ytterligare överväganden i dettaskede. Transporträdet har bildats och dess samverkan medtransportforskningsdelegationen, kan behöva övervägas av de berördamyndigheterna men bör i övrigt lämnas utanför organisationsförändringarna. De två övriga programorganen, DFEoch NE, har en annan ställning. Båda tillskapades 1975 och har enbart uppgifterinom energiområdet, som dessutom är nära kopplade till övrig verksamhet inomstatliga energiorgan. De bör därför omfattas av de fortsatta övervägandenakring den statliga energiorganisationen. TCO delar utredningens bedömningatt både DFE och NE bör ingå i energimyndigheter med ett vidare ansvar. Som enkonsekvens av att TCO avstyrker att ett energiinstitut inrättas, och atthuvuddelen av (eller hela) dess ansvarsområde förs till en ny energimyndighet,följer att både DFE och NE bör inordnas i den nya myndigheten. Beträffande DFE framför TCO att DFEhar tvä huvudroller: samordnare m.m. av energiforskningsprogrammet, ochprogramorgan för "Allmänna energisyslemsludier (AES)." Samordningsrollen bör enligl TCO -i den mån den inle ska ligga inom kanslihuset - knytas till huvudmyndigheterinom energiområdet. Detta sker sannolikt bäst som en enhet inom denenergimyndighelen som TCO förordar. TCO är emellertid inte övertygad om attsamordningsrollen kan ges en tillräcklig auktoritativ roll som parallellställdmyndighet och menar därför att samordningsrollens funktion och placering (dvs.inom energimyndigheten eller i departement) bör kunna prövas i det fortsattaorganisationsarbetet. I vissa avseenden är det en oformlighel att skapa en"mellan-beredning" just av energiforskningsfrågorna. Men om en sådanska slå måste huvudpoängen vara atl den ska kopplas till genomföranderollen förenergipolitiken i stort, dvs. ligga inom energimyndigheten. Det framgår av betänkandet attrollen för de s.k. Allmänna energisystemstudierna (AES) varit föremål fördelade meningar. Det framstår som klart att gränsen mellan utredningsverksamhetoch forsknings- och utvecklingsverksamhet i dessa sammanhang är flytande. 1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 427 att det finns möjligheter till översiktliga, principiellaoch grundläggande studier av det slag som bedrivs inom AES. Det är ocksåviktigt att detta arbete kan bedrivas med den integritet som ligger iforskningsarbete. Men det är också viktigt atl problemställningarna för AES kanformuleras och utarbetas i nära anknytning till övrig utredningsverksamhet. , som har såväldirekta myndighetsuppgifter (inkl. övergripande planering) somforskningsstödjande uppgifter inom sitt ämbetsområde framhåller det positivamed alt ha en sådan ordning. Det har givit verket möjligheter att mera direktge den tillämpade miljövårdsforskningen en sådan inriktning attforskningsresultaten kan nyttiggöras i det löpande myndighetsarbetet. Även när det gäller är meningarna delade. Förutom de remissinstanser som är tveksammatill förändringar i energiforskningsorganisationen överhuvudtaget är bl. a.statskontoret, BFR. STU, , landstingsförbundet, Tekniskahögskolornas energiarbetsgrupp och kommun negativa eller tveksamma omorganisation av . Statskontoret avser alt ylterligare underlag börredovisas innan några förändringar vidtas. Liknande synpunkter anförs av . BFR ansluter sig till utredarensförslag att i huvudsak behålla den nuvarande energiforskningsorganisationen. BFR har beträffande vad gällerförslaget att överföra NE till SIND emellertid en annan uppfattning änutredaren. NE:s arbetsuppgifter är inom energiproduktionsområdet väl avgränsadeoch av samma karaktär som övriga programorgans arbetsuppgifter. NE fungerar mycket bra och hargenom åren byggt upp en särskild kompetens inom energiforskningsorganisatiohen.Om myndigheten tillförs SIND finns det en risk för att de långsiktigaforskningsfrågorna i allt för hög grad eftersatts till förmän för insatser förinförande av ny teknik. Om den istället delas upp på andraforskningsstödjande myndigheter är risken slor alt den nuvarande kompetensen inomNE splittras och några vikliga år går förlorade för forsknings- ochutvecklingsarbetet inom energiproduktionsområdet. BFR förordar därför att NE ilikhet med övriga programorgan, bortsett frän DFE, bibehålls som egenfristående myndighet med i huvudsak nuvarande inriktning av verksamheten. STU anser atl statsmakternasbehandling av NEs verksamhet skulle kunna utgå från följande synsätt.I den takt tillförselomrädena mognar tas beslut av statsmakterna i fråga ominförandet samt i vad män särskilda styrmedel behövs för all främja enintroduktion. NEs ansvar för berört lillförselområde byggs ut eller lyfts övertill andra organ varvid ansvarel för stödet lill den mer grundläggandeforskningen förs över på STU respektive naturvetenskapliga forskningsrådet pådet sätt som utredningen har förordat. Vid överväganden om hurinförandeverksamhelen bör genomföras och vem som skall åläggas ansvarel är SINDelt alternativ men 1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 428 det kan pä förhand inte uteslutas atl andra alternativ kanvara lämpligare för viss tillförselteknik. Det skisserade arbetssättet har bl.a. följande tvä fördelar. Risken att mindre mogna tillförseltekniker drunknar ide kortsiktiga införandeproblemen undviks och flexibilitet för speciellalösningar för bl. a. stor- respektive småskalig teknik upprätthålls. konstaterar attutredningen inte redovisat underlag ifråga om den framtida FOU-organisationensä alt en reell bedömning i frågan är möjlig. Förbundet kan därför inte nutillstyrka den föreslagna lösningen. DFE framhåller atl av deteknikområden som stöds via N E är del endast ett fåtal som redan nu nått ettinförandeskede.