prop · G4033 · 1980-12-31 00:00:00 — försäljning eller leverans av skrot sker enbart eller till övervägande deltill järnbruk, metallverk eller andra avnämare. Omkring 100 fasta handlare därutöver driverskrothandel i någorlunda stor omfattning och kan räknas till partihandlare i egentlig mening, dvs.handlare som köper skrot från olika hälloch säljer det vidare till en grossist.Dessutom finns ett stort antal fasta handlare med liten verksamhet som företrädesvis säljer sitt skrot till en närliggande partihandlare. Den fasta handeln köperen del skrot frän uppköpare som kommer mer eller mindre regelbundet. Uppköparnas roll i skrothanteringen tycks dock stadigtminska och den fasta handeln köper allt merdirekt från verkstadsindustri och annanverksamhet där det uppstår skrot. Mycket skrot faller exempelvis hosteleverket och elverken i form av kabel m.m. Det är vanligt att skrothandlaren har långtidsavtalmed industrier m.fl. om köp av skrot. Skrothandlarentillhandahäller containers eller andra behållare förskrotet som regelbundet hämtas. Skrotpartier köps ocksåefter anbudsförfarande. Vissa skrothandlare åtager sig ävenatt riva och demontera anläggningar av olika slag för att ta till vara skrot. Järnskrotet sorteras i olikakvalitetsklasser och klipps eller skärsner till sådant format att det kan användas vid järnbrukenutan ytterligare bearbetning. Noggranna bestämmelserom leverans och klassificering av stålskrotåterfinns i den s.k. ,utgiven av , ett samarbetsorgan för leverantöreroch avnämare av järnskrot (ej att förväxla med den tidigare omnämnda ). Som tidigare angivits sköts bilskrotning av företag somspecialiserat sig på sädan verksamhet. 1980/81:3 71 delar till vara. De säljssedan som reservdelar. Bilskrotaren slutskrotar bilen eller plattar till denoch skickar den till AB Bilfragmenterings anläggningar i eller . Ca 300 bilskrotare levererar bilartill fragmenteringsanläggningar-na. F.n. skrotas ca 170 000 bilar och av dessa fragmenteras. Vid fragmenteringen fär man stålskrot medan resten till största delen utgörsav icke återvinningsbart avfall. Docksepareras också visst annat metall skrot vidfragmenteringen och detta tas till vara liksom den lilla mängd metallskrot som plockas ut manuellt efterfragmenteringen. Som tidigare framgåttär de slutliga avnämarna av järnskrotjärn-och stålbruken. De flesta järnbruk i landet, ca 20 stycken, ärdelägare i AB Järnbruksförnödenheter (JBF). JBF har som uppgift att ombesörja inköpoch fördelning av järnskrot förmedlemmarnas räkning. Mellan järnbruken inbördessamt mellan JBF, som firreträ-dare för bruken, och ett antal järnskrotgrossister, s.k. verksleverantörer, f.n. tio stycken, föreligger avtal avseende handeln med stålskrot och gjutjärnsskrot.Avtalen innebär bl.a. att endast verksleverantör får levereraskrot ti11 avtalsbundna bruk. Dessa har äsin sida förbundit sig att ta emot allterbjudet skrot. För att bli verksleverantör fordras bl.a. att företaget åtager sig att leverera viss ärlig minimikvantitet skrot. Avtalen är registrerade i kartel1 registret hos statens pris-och kar-tel1 nämnd. Tvister mellan bruken och verksleverantörerna hänskjutestill den omnämnda , som fattar för parterna bindande beslut. utses av JBF, Föreningen och MetalIskrothandlareförening-en. Förutom de tio verksleverantörerna ärdet ca 100 partihandlare som via en verksleverantör levererar järnskrot till de till JBF anslutna järnbruken. Skrot från och bilfrag-menteringsanläggningarnalevereras till järnbruken enligt särskilda avtal. Prop.1980/81:3 72 Enligt en uppskattning av JBF fördelade sig leveranserna av smidbart järnskrot år1976 från de olika skrotleverantörerna till JBF-anslutna verk på följande sätt. Verksleverantörerna 551 000 68,3 I den angivna kvantiteten från verksleverantörerna ingår även skrot från bilfragmenteringsanläggningen i , ca . Ävenmetall skrot kvalitetssorteras och bearbetas till sådant format att det kan användas direkt av avnämarna. Till ledning för handelnmed metallskrot har Föreningen "Handelsregler och standard-sorteringslista för metal Iskrothandeln i "(FM-reglerna). Metal1 smaltverk m.fl. ärde som slutligen nyttiggör metallskrot. Nägon gemensam inköpsorganisationliknande JBF på järnskrotsidan finns inte. Försäljningen till de slutliga avnämarna sker företrädesvis genom de större metallskrothandlarna, ca 20 stycken. , gjuterier m.fl. köper, som tidigare nämnts, i viss utsträckning även skrot direkt frän verkstadsindustrier m.fl. företagdär skrot faller. 2.3.5 Lump, textilavfall och returpapper Handeln med lump och textilavfall har fått en allt mindre betydelse för skrothandeln. Lump insamlad frän allmänhetentorde numera saknas helt. Det textilavfall som uppstår vid spinnerier, 1980/81:3 73 väverier och annan textilindustri köps upp direkt av ett fätal skrotföretag. Efter sortering och rivningeller annan behandling, ibland avancerad, säljsmerparten till olika tillverkningsindust- rier som textilindustri ochpappersbruk. En del av textilavfallet görsi ordning och säljs som putslappar. En mindre mängd textilavfall exporteras. Från hushållen insamlas textilvaror såsom kläderm.m. av bl.a. ideella organisationer i samarbete med skrothandelsföretag. Meningen äratt den ideella organisationen skall fäett visst ekonomiskt utbyte av insamlingen. Skrothandelsföretaget sorterar godset, varefter merparten av deanvändbara kläderna exporteras till olika länder bl.a. . Som tidigare framgåtthandlar vissa skrothandlare också med returpapper.Från industrier som wellpapp- ochkartongfabriker, tryckerier och bokbinderier samlar skrothandeln in avfall frän produktionen. Pappersavfall samlas ocksä in fränaffärer, kontor och hushåll. Skrothandeln sorterar det insamlade papperet i olika kvaliteter och försäljer dettill de slutliga avnämarna, pappersbruken. Större delen av returpapperet säljs inom landet men en icke obetydlig mängd exporteras. Prop.1980/81:3 75 3 HANDEL MED BEGAGNADE VAROR Enligt beräkningargrundade på den förutnämnda enkäten till polisen om antalet gällande tillståndenligt nuvarande skrothandelsförordningenskulle det totalt finnas ca 2 200 tillståndför handel med begagnat gods. uppgav 210, 205 och 548 tillstånd. Beträffande uppgifterna om antalethandlare med begagnat gods kan inte med någonhögre grad av säkerhet anges hur tillstånden fördelarsig på de skilda slagen begagnat gods; enav orsakerna härtill är de olika polisdistriktens varierande praxis vidutformningen av tillståndens omfattning. Av materialet från polisdistrikten kan emellertid utläsas att kontrollen över denna handel torde vara otillfredsställande och eftersatt. Uppgifterna om antalet handlare bör därför tas med stor försiktighet.Som exempel kan nämnas att företrädare för polisen i beräknar att endast av dem som handlar medtillståndspliktiga begagnade föremål har tillstånd. Butiker såsomauktionsgodsaffärer, kommissionsaffärer och antikvitetsaffärer köper och säljer enbart eller till övervägande delbegagnade varor. Varorna, som är av högst varierande slag, köps upp av affärsidkaren från privatpersoner, dödsbon samt andra handlare i samma bransch eller pä auktioner. Det förekommerockså ofta att handlare åtager sig att säljaföremål som privatpersoner lämnar in tillförsäljning. Många av de föremål som omsätts i denna affärsverksamhetingär i uppräkningen i 1 §i nuvarande förordningen. Någon tillförlitligsiffra pä omsättningen av tillståndspliktigtgods i dessa butiker har utredningen inte lyckats få fram. Begagnat gods som omfattas av den nuvarande förordning- Prop.1980/81:3 76 en försäljs även pä olika slagav auktioner. Dessa frågor behandlas närmare i ett särskiltavsnitt om auktioner. Antalet affärer somenbart sysslar med sädant gods som begagnade radio- ochTV-apparater, kameror, kikare, klockor, cyklar, mopeder, utombordsmotorer,skriv- och räknemaskiner samt musikinstrumenttorde såvitt utredningen kunnat finna varalitet. Det vanliga är att handel med sådant begagnat gods sker vid sidan av den ordinariehandeln med nya varor av samma slag. Handeln med de begagnade varorna är därvid normaltav underordnad betydelse. Vid utredningens kontakter med riksförbund och andra intresseföreningar inom dessa områden har det framkommit att man där inte närmarekänner till förekomsten eller omfattningen av handeln medbegagnade varor i de anslutna företagen. Enföreträdare för en sammanslutning av urmakare haruppgivit att det enligt hans uppfattning hörtill de absoluta undantagen att en medlem i föreningen handlar med begagnade klockor; det är icke ekonomiskt lönsamt att syssla med sådana varor.I den mån begagnade klockor köps och säljstorde detta ske i antikaffärer och liknande och klockornatorde då snarare vara att bedöma som samlarföremål eller antikviteter än som bruksföremål. Ett förhållandevis ringa antal fotohandlare synes ha specialiserat sig på handel med begagnade kameror och begagnad annanfotoutrustning. I rör det sig - enligt uppgift från polisen - om fyra eller fem företag. De fotohandlare som enbart - ellerhuvudsakligen - handlar med begagnade varor torde, i vart fall såvitt avser , ha erforderligt tillstånd enligt skrothandelsförordningen. Med stöd av 25 § i förordningen har inom sitt område ålagt dessahandlare skyldighet att omgående underrätta polisen om gjorda inköp. Formulärför detta ändamål jämte portofria adresserade kuvert tillhandahålles av polisen. Från har uppgivits att till förbundet ärca 1 050 butiker anslutna. Av dessa är450-500 välsorterade. Mer än hälften av deegentliga fotohandlarna är anslutna. Förbundets uppfattning är att ett litet antal handlare sysslar affärs- 1980/81:3 77 mässigt med begagnade varor;uppskattningsvis kan det röra sig om avhandlarna. De många handlare som har tyngdpunktenpå billigare kameror såsom pocketkameror och film samt ombesörjer framkallning och kopiering sysslar inte medbegagnade varor utan sådan handel är begränsadtill de större och mer välsorterade företageni branschen. Enligt uppgift frånSveriges Juvelerare och Guldsmedsförbunduppgår antalet försäljningsställen i landet förguldsmedsvaror o.dyl. till ca 775. Ca 675 av dessa får anses höratill den något större och seriösahandeln. Förbundet har ca 470 medlemmar medtillsammans 530 butiker. med sina omkring 75 affärersamt vissa varuhus. Ca 400 av medlemsbutikerna beräknas ha utrustning och kunskap för att självakunna utföra reparationer och nyarbeten. Förbundets uppfattning är att handeln inom branschen med begagnat guld, skrotguld m.m. gått ner . Däremot torde de flesta handlare sälja och återtabriljantringar under parollen "ringen som växer" eller liknande, dvs. kunden köper en ring med en liten sten med rättatt successivt byta till sig ringar med allt större sten. Att få fram tillförlitliga siffror på omfattningen och värdet av debegagnade varor som yrkesmässigt omsätts i landet har visat sig mycket svårt. Pä godagrunder kan dock antas att det r'6r sig omganska stora värden. Som exempel kan nämnas att enbart det statliga företaget , som säljerbegagnade varor av skilda slag, enligt uppgift i dagspressen, hade en omsättning 1976/77 päca 70 milj. kr, Förutom begagnade varor och överskottsmaterial från staten försäljs begagnade varor på uppdrag avkommuner, landsting och privata industriföretag. 1980/81:3 79 4.1 Järn- och övrig metal1 skrothandel Inom detta områdefinns f.n. fem branschorganisationer förfast handel nämligen Föreningen ,Föreningen ,Svenska Järn- och MetalIskrothandlarefö-reningen, samt . Svenska Järn- och MetalIskrothandlareföreningenoch harunder fattat principbeslut omsamgående. Arbete pågår atttillskapa en gemensam huvudorganisation, vilken skall sköta frågor av allmänt intresse förbranschen och företräda denna utåt. Föreningen har 9 aktiva och 4 passiva medlemmar.I Föreningen är 17 grossistföretagmedlemmar. ärden äldsta organisationen och har ca 110 medlemmar. Dessa är med få undantag partihandlare. Blandmedlemmarna ingär emellertid ett antal företag som ocksåtillhör grossistorganisationerna.Sveriges Bilskrotares Riksförbundsmedlemsantal är ca 120. , den yngsta föreningen, som anger sig avse att organisera de mindre och medelstora företagen, har ca 25 medlemmar. Föreningen , Föreningen , och ingåri ().Branschkommittén handlägger frågorav allmän och ideell natur och kommittén skall framförallt beakta lagstiftningsfrågor, tillämpningen av gällandeförfattningar, branschensrekryteringsfrågor samt branschens höjande i etiskt och tekniskt Prop.1980/81:3 80 Vidare utser branschkommittén , vilken närmast fullgör uppgiften att bevaka lagstiftningsärenden, lagtillämpningoch rekryteringsfrågor. Nämnden tillkom år1952 som ett led i branschens strävandenatt arbeta för förbättrade förhållanden inomskrothandeln. Den har sitt ursprung i de förhållanden som råddeföre och under inom handeln med skrot och lump dä dessa och andra förnödenheter var underkastade beslagoch handelsreglering. Nämnden skall i regel bestå av branschens ombudsmän jämte en opartisk ordförande. har fränbörjan haft som en av sina huvuduppgifteratt avgiva yttranden i ärenden rörande beviljande eller indragning av handelstillstånd och godkännandeav föreståndare. Utredningen kommer i ett senare avsnitt att ytterligare nägot beröranämndens verksamhet. , tidigare benämnd SBK Meddelanden. Tidningen är ett organ förskrotindustrin i de nordiska länderna.Intressenter i är de fyra branschföreningar som ingäri , i och i Råvarugjenvinnings-foreni ng. Uppköparna har icke, såvitt utredningen kunnat finna, någon branschorganisation eller liknandesammanslutning. 4.2 Handel med begagnade varor Rikstäckande sammanslutningar av handlaremed begagnade varor saknas sävittutredningen kunnat finna. De riksförbund ochliknande intresseorganisationer som finns förguldsmeder, fotohandlare, radiohandlare m.fl. tar naturligt nog främst sikte pähandeln med nya varor och ger inte någonbild av handeln med begagnade varor. Pä antikvitetsområdet torde f.n. finnas endast en rikstäckande föreningsom arbetar aktivt, nämligen . Antalet medlemmar i föreningen ärca 45. Prop.1980/81:3 81 I finns en sammanslutning, Galleristerna, av ett60-ta1 konsthandlare och gallerier som företrädesvis sysslar med modern bildkonst och utställningsverksamhet. För auktionister och auktionsföretag finns en intresseorganisation, , med ca 50 medlemmar. 1980/81:3 83 5 KORTFATTAD HISTORISK ÖVERSIKT ÖVERLAGSTIFTNINGEN Handeln med skrot, lump och vissa begagnade varor harvarit reglerad alltsedan tillkomsten av 1918 ärs förordning angående handeln med vissa begagnade föremål m.m. Av förarbetena till förordningenframgår att syftet med denna var att försvåra avsättningen av olovligen tillgripet gods samt attunderlätta polisens efterspaning avdylikt gods. Förhoppningen hade varit att man genomreglering av denna handel skulle kunna nedbringa antalet tillgreppsbrott.Erfarenheten hade visat att lättheten attfinna avsättning för stöldgods iskrot- och lumpaffärer gjort att mänga förövare av tillgreppsbrott fallit för frestelsen att begä sädana brott. 1918 ärs förordning avsäg yrkesmässig handel med skrot eller lump eller med dit ej hänförligabegagnade metallvaror, begagnade beklädnadspersedlareller begagnade skodon eller med artiklar, jämförliga med sädanaföremål. Förordningen ägde inte tillämpningpä bl.a. handel som endast avsäg antikviteter (föremål med konst-eller samlarevärde). I fall därtillstånd icke erfordrades enligt dä gällande författningar förhandel i allmänhet, krävdes förhandelsrörelse enligt förordningen tillståndav . gjorde därvid en lämplighetsprövning av sökanden.Särskilda regler gällde om rörelsenbedrevs som grosshandel eller som försäljning fränbod eller liknande. Förordningen innehöll detaljerade regler om affärsboks förande,godsets märkning och förvaring. Beviljat tillstånd kunde förverkasi vissa situationer eller indragas. 1980/81:3 84 I skrivelse till Kungl. Maj:t 1941 hemställde tvåbranschföreningar - däribland - att förordning mätte bli föremalför omarbetning. att förhållandena inom branschen och inom handeln med avfal 1 srävaror dämeravar annorlunda än dä förordningen tillkom. Förordningens tillämpningsområde borde görasmer avpassad till dä rådande förhållanden. I branschen förekom två skilda grupper av rörelseidkare, uppköpare och fasta handlare. Dessabegrepp borde definieras i förordningen.Bestämmelserna om affärsbokens förandeborde omarbetas och anpassas till vad som förnäringsidkarna visat sig lämpligt och praktiskt genomförbart. Maj:t bemyndigade chefen för att tillkalla sakkunniga för att verkställautredning och avgiva förslag rörande fråganom revision av förordningen angående handel med vissa begagnade föremal m.m. De sakkunniga avlämnadeden sitt betänkande med förslag till ändradlagstiftning angående handel med skrot, lump ochbegagnat gods (SOU 1947:22). Förslagetledde till förordningen (1949:723) angående handel med skrot, lump och begagnat gods, somträdde i kraft . Vissasakliga ändringar gjordes 1963. Dessutom harnågra formella justeringar vid ettpar tillfällen vidtagits. Enligt förarbetenatill 1949 ärs förordning (prop. 1949:137) hade förslagetliksom den då gällande författningen huvudsakligen tillsyfte att motverka egendomsbrottslighet. Emellertid mäste beaktas att varuomsättningen inte i onödan borde försväras genom hindrande bestämmelser.För att en viss varugrupp skulle föras in under regleringen syntes böra fordras dels att godset i mera betydande utsträckning var föremål förtillgreppsbrott, dels ock att det tillgripna också i någorlunda stor omfattning brukade avyttrastill personer som drev yrkesmässig handelmed sädant gods varom fräga var. 1980/81:3 85 Förordningen äger tillämpningpå yrkesmässig handel med järn-ochannat metallskrot, tackor av annat metallskrot än järnskrot, textilavfall, lump samtbegagnat gods av följande slag: kläder, pälsverk,mopeder, cyklar, utombordsmotorer samt delar av och tillbehör till dylika föremål, kameror, klockor, kikare, smycken, äkta pärlor, ädla och halvädlastenar, samt ej tidigare nämnda föremål, vilkahelt eller till väsentlig del består av guld, silver, platina, nysilver, koppar, mässing, tenn eller brons. Förordningen är ocksåtillämplig på yrkesmässighandel med begagnade skriv- och räknemaskiner,radio- och televisionsapparater samt musikinstrument. Handel som uteslutandeavser föremål som tages i vederlag vid försäljning av nya föremål är undantagen reglering. Bevis om pantsättningav begagnat gods likställs med sädant gods. Till handel hänförs i förordningenäven rörelse där förvärvat gods avyttras efterreparation, nedsmältning eller mindre bearbetning. Förordningen skall också tillämpas pä rörelse där gods industriellt utnyttjas, om godset förvärvats frän annan änfast handlande eller industriföretag. Handel ä marknad är undantagen frånregleringen. Utöver skrothandelsförordningens bestämmelserskall gälla de föreskrifter som ärmeddelade i andra författningar rörande idkande av handel. I förordningen förstås med fasthandlande den som för rörelsens utövande innehar kontors- ellerbutikslokal eller upplagsställe. Uppköpare är varjeannan person som idkar handel enligt skrothandelsförordningen. Handel, som avses i denna förordning, fär inte utövas utan särskilttillstånd. Tillstånd utfärdasnormalt av den lokala polismyndigheten och kan beviljas bolag, ekonomisk förening och enskild person. För att enskild person skall fä tillståndfordras att han gjort sig känd för redbarhet och ordentlighet samt i övrigt anses lämplig.Tillståndet skall avse visst eller vissaslag av gods. Bedrivs rörelsen av bolag eller ekonomisk förening Prop.1980/81:3 86 måste för rörelsens behöriga utövandefinnas av polisen godkänd föreståndare. Denne skall uppfylla samma lämplighetskrav som till-ståndsberättigadenskild person. Tillstånd för uppköpareskall vara tidsbegränsat, till högst tre är,och skall normalt avse visst polisdistrikt. Uppköpare är skyldig att under yrkesutövning medföratillståndsbeviset - som skall vara försett med fotografi - och att kräva legitimation av okänd säljare om förvärvet ej skeri överlåtarens bostad eller affärslokal. Uppköpare skall vidare på numrerade inköpsnotor,hophäftade i block, göra anteckningar om varje affär varigenom gods förvärvas. Notan skall bevaras under ettär efter det anteckningen gjorts. Fasta handlande fårinte för rörelsens utövande eller för godsets förvaringanvända annat ställe än det somblivit godkänt av polismyndigheten i orten.Vidare skall fast handlande kräva legitimationav okänd säljare och han är skyldig att förvissa sig om att säljaren i förekommande fall har erforderligttillstånd till skrothandel. Fast handlandeär skyldig föra särskild bok(affärsbok) för inskrivningav varje affär varigenom tillståndspliktigt gods förvärvas för rörelsen ellereljest mottages för försäljning. Författningen innehållernoggranna föreskrifter om hur affärsboken skall förasoch om hur gods skall märkas och förvaras; undantag från anteckningsskyldigheten görsi vissa hänseenden för textilavfall, lump och järnskrot. Vissa möjlighetertill lättnader i anteckningsskyldighetenfinnes. skall förvaras av . Inskrivet gods skall i princip kvarbli hoshandlanden i oförändrat skick i minst . Skyldighet att göraanteckningar föreligger inte beträffande gods som rijrelseidkaren förvärvat å offentlig auktion, från kronan, kommun, annan sådanmenighet, dödsbo, kommunikationsföretag, industriell anläggning eller frånden som har tillstånd till fast handel enligt förordningen. Rörelseidkare kan av polismyndighetmedgivas rätt att anställa föreståndare förfilial m.m. äger också, om sär- 1980/81:3 87 skilda skäl föreligger, ålägga handlanden att anställa föreståndare. Förordningen innehåller bestämmelserom att rörelseidkare inte får vägrapolismyndighet att undersöka lokaler eller lager eller attgranska affärsbok eller inköpsnotor. I kungörelsen(1949:725) med vissa föreskrifter angående till-lämpningenav skrothandelsförordningen ges bestämmelser om skyldighet för polismyndighet att föra anteckningar i liggare eller kortregister över utfärdadetillstånd till handel. Vidare är åklagare ochdomstol skyldiga att underrättapolismyndighet om åtal och målets utgångi fall där tillståndshavare eller föreståndare åtalasför vissa brott. Slutligen anges attaffärsbok bör föras enligtett till kungörelsen fogat formulär. På vissa punkter synes tillämpningen i praktiken av skrothandelsförordningen avvika något från dennas bokstav. Enligt författningenskall sålunda fast handlare föra affärsbokför inskrivning av alla förvärv av godsom inte polismyndigheten medger att anteckningarna får göras i annanordning. En särskild bestämmelse ger handlaren rätt att ersätta affärsboken med inköpsnotorvid anteckningar om förvärv av järnskrot. Emellertid synes fastaskrothandlare, med polisens goda minne men normalt utan särskilt beslut, föraanteckningar på inköpsnotor om förvärv av allt slags skrot. Affärsboktorde över huvud inte förekomma inom skrothandeln. Vidare torde uppköpareregelmässigt föra anteckningar påinköpsnotor om inköp av järnskrottrots att förvärv av sådant skrot är undantaget frånanteckningsskyldighet för uppköpare. Uppköpardistrikt skall enligt förordningens lydelse normalt omfatta visst ellervissa polisdistrikt. För att tillstånd skall avse störreområde fordras att särskilda skälföreligger. Det synes emellertid varamycket vanligt att uppköpare rutinmässigt 1980/81:3 88 tilldelatsbetydligt större områden utan att särskilda skäl härför angivits eller kan anses ha förelegat. Enligtden s.k. sjudagarsregeln i förordningen skall gods som mottagits av fasthandlare normalt kvarbli hos handlaren i oförändratskick minst . I vanliga fall iakttages denna regel inte avskrothandlarna och polisen kräver inte heller att så skall ske. 1980/81:3 89 Utredningen har inhämtatuppgifter om viss utländsk lagstiftning rörande handeln med skrot och begagnade varor. Här nedan ges en översiktligframställning över förhållanden i någraländer. Handeln med begagnat gods regleras tillsammans med pantlånerörelse i"Lov om handel med brugte genstande samt pantlånevirksomhed" av .