prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — Placeringen avavsatta medel skall ske i samråd med myndigheten som skall godkänna desäkerheter som kan erbjudas. Medel som kärnkraftföretagen sätter av för att bestridakärnkraftens restkostnader skall vara avdragsgilla vid inkomsttaxeringen.Avkastningen av placerade medel beskattas. De avsatta medlen tas i anspråk för att bestrida dekostnader som uppkommer för olika åtgärder i hanteringen och förvaringen av kärnkraftensavfall. Kärnkraftföretagen betalar en avgift för attfinansiera statlig insyn och kontroll genom myndigheten och viss forskning ochvisst utvecklingsarbete. Avgiften debiteras och uppbärs av myndigheten. Kraftföretagens årliga avsättningar bestäms tillett visst belopp (kWh) elenergi som har levererats frånkärnkraftverket. För fiden t.o.m. bör avsättningarna motsvara 1,4öre/kWh. Beloppet per kWh skall korrigeras med hänsyn tillresultaten av nya beräkningar av kostnaderna. Avgiften för statlig tillsyn m. m. och vissforskning och visst utvecklingsarbete bestäms också till ettvisst belopp per kWh. Om den skulle ha utgått för skulle den behövavara /kWh. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 623 Av de instanser som yttrat sig har statensnaturvärdsverk och styrelsen för teknisk utveckling förklarat sig inte ha någrasynpunkter atl framföra. () och () framhåller att det är viktigt att man finneren lösning på organisations- och finansieringsfrågorna vad gäller ickekärnkraftbun-del avfall. () anför isitt yttrande att det för genomförandet av ett system liknande det somskisserats i betänkandet krävs vissa ändringar i gällande lagar ochförordningar. Del är enligt SKBF särskilt angeläget att påpeka att sådanaändringar bör genomföras så snabbt att full avdragsgillhet för avsättningar förhantering och förvaring av radioaktivt avfall kan tillämpas vid 1981 årstaxering. Organisationför hantering och förvaring av kärnkraftens radioaktiva avfall I betänkandet föreslås en organisafion förhanteringen av kärnkraftens radioaktiva avfall som innebär att de fyraorganisationerna som driver kärnkraftverk bildar ett gemensamt ägt aktiebolagsom skall samordna, planera och vidtaga åtgärder för att åstadkomma en säkerhantering och förvaring av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall. Statensdel av ansvaret för hanteringen skall enligt betänkandet utövas av en särskildstatlig myndighet som endera kan vara ett verk eller en statlig nämnd. skall utöva parlamentarisk insyn och kontroll inom området för hanteringoch förvaring av radioaktiva restprodukter. Flertalet av remissinstanserna däriblandlänsstyrelserna i och län, statens industriverk.Landsorganisationen i (LO), Tjänstemännens centralorganisafion (TCO),(), SKBF och STUDSVIK stöder huvuddragen idet framlagda förslaget. SKBF anför därutöver att det är av stor vikt attklara riktlinjer anges för gränsdragningen mellan å ena sidan statenskärnkraftinspektion (SKI) resp. och kompetensområdet förden statliga myndighet som har skisserats av utredaren. När det gäller fördelning av arbetsuppgifter ochkompetensområden anför statskontoret följande i sitt yttrande: Statskontoretavstyrker att en särskild nämnd inrättas för kontroll av den verksamhet sombedrivs av aktiebolaget och SKI. Klar ansvarsfördelning bör råda mellanaktiebolaget, SKI och . En nämnd utan klart definieradeverksamhetsområden kan skapa oklarhet i ansvarsfördelningen. De prövningar som måste göras bör därför ske inomramen för departementsbehandlingen. Med hänsyn till ärendenas karaktär finnerstatskontoret det naturligt att berört departement förstärker sina resurserför detta ändamål. Om man anser sig behöva beredning på myndighetsnivå är det iså fall i första hand statens industriverk som bör komma i fråga. Ärendenrörande finansieringen av verksamheten och kärnkraftföretagens fonderingar fördetta bör också handläggas inom . 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 624 särskildexpertis erfordras, bör detta tillgodoses genom en förstärkning av berörtdepartements resurser. () anför följandeangående det statliga programansvaret: Det övergripande, statliga programansvaretkan begränsas till dels utformning av regler om hur fonderna skall byggas uppoch användas samt tillsyn och revision av fondförvaltningen, dels periodisköversyn av inriktningen i stort av avfallshanteringsprogrammet inkl. tillhörandeforskning och utveckling. avstyrker bestämt deförslag som utredaren lämnat om att det centrala statliga organet även skallkunna utföra egna revisioner hos kärnkraftföretagen. Utredarensförslag om att kärnkraftsindustrin bör bilda ett gemensamt ägt bolag för attsvara för hantering och förvaring av utbränt bränsle och radioaktivt avfallstöds av en majoritet av remissinstanserna, t. ex. SKI, SSI, Sverigesgeologiska undersökning (SGU), programrådet för radioaktivt avfall (PRAV),fullmäktige i och i . Fullmäktige iriksbanken framhåller därutöver att befintliga resurser inom SKBF bör utnyttjasoch i mån av behov byggas ut i stället för att ett nytt bolag bildas. Även kärnkraftförelagen själva stöder utredarensförslag att ett för kärnkraftinnehavarna gemensamt ägt bolag bildas för atthandha hanteringen av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall. De förslag som utredaren framfört om att ett nyttstatligt verk bildas för alt bevaka statens övergripande ansvar inomkärnavfallsområdet stöds av SGU, PRAV och nämnden förenergiproduktionsforskning (NE). NE tar dock inte ställning lill ommyndighetsfunktionen med nödvändighet behöver utövas av en helt ny myndighet.NE kan även tänka sig att SKI kan utöva den myndighetsfunktion som utredarenföreslagit. En majoritet av remissinstanserna vänder sig emotbildandet av en ny statlig myndighet på kärnavfallsområdet. Sålunda anför t.ex. statens provningsanstalt (SP) att de av utredningen redovisade motiven föratt skapa en ny myndighet framstår som oklara och delvis motsägande. SKI och SSI framhåller var för sig attmyndighetsuppgifterna kunde uppdras åt redan befintliga myndigheter. Enligt SSIär det principiellt viktigt alt uppgifterna läggs utanför tillsynsmyndigheterna.Även länsstyrelserna i och län, TCO och CF ställer sigtveksamma till tillskapandet av en ny central förvaltningsmyndighet. framhåller i sitt yttrande atlföreningen finner utredarens förslag om tillskapandet av en ny myndighet föravfallshanteringen mindre välbetänkt. Enligt bankföreningens mening bordeifrågavarande övervakningsuppgifter handläggas inom ramen för redan befintligamyndigheter och statliga organ. intar en liknandeståndpunkt och anför: När det gäller organisationsformen för de aktuellauppgifterna föreslår utredaren att en särskild myndighet inrättas. Detta är ochkommer att i vårt genominstitutionaliserade och överbyråkratiserade samhällevara i högsta grad diskutabelt. framhåller i sitt yttrande:Verket delar inte utredarens huvudförslag att en ny statlig myndighet elleröverstyrelse skapas för all vid sidan av SKI och SSI utöva kontroll och fillsynav verksamheten i både finansiellt och tekniskt avseende. I stället anslutersig verket till utredarens alternativa förslag och förordar att den tekniskakontrollen och tillsynen utövas av SKI medan den finansiella utövas av ensärskild expertnämnd knuten till statens industriverk. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet SKBF och kraftföretagen anför i sina yttranden attutredningens önskemål om en central förvaltningsmyndighet för insyn ochkontroll av verksamheten inom kärnavfallsområdet bäst tillgodoses om detstatliga organet får formen av en huvudsakligen parlamentariskt sammansatt, avregeringen utsedd nämnd. SKBF:s och kärnkraftindustrins gemensamma förslagtill organisation inom området framgår av figuren nedan. Nännd för radio aktivt avfall sv;-.B Ekononiiska r*idaivare I stället för att inrätta en ny centralförvaltningsmyndighet för tillsyn och kontroll av avfallshanteringen inomkärnkraftsområdet föreslår ett flertal remissinstanser bl. a. FOA,statskontoret, länsstyrelserna i och . , fullmäktige i , fullmäk-fige i riksgäldskontoretoch () att SKI bör ges rollen som centralförvaltningsmyndighet. Den forskning som behövs att säkerställa entillfredsställande hantering av det utbrända kärnbränslet och det radioaktivaavfallet från kärnkraftindustrin har kommenterats av några remissinstanser.STUDSVIK framhåller vikten av att kontinuiteten bibehålls när programansvaretför forskningsverksamheten flyttas i enlighet med vad utredaren föreslagit.Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA) framhåller i sitt yttrande följande: Denkontinuerliga forskning som bedrivs inom kärnkraftbolagen, deras nu existerandegemensamma bolag för kärnbränsle och statliga inspektioner bör i framtidenorganiseras så att forskning och utveckling som direkt sammanhänger medhantering och förvaring av utbränt kärnbränsle och övriga restprodukter utförsav det planerade gemensamma bolaget för dessa frågor. De statligainspektionerna fortsätter sin forskning i syfte att säkra kompetensen förkontroll av säkerheten. Även SGU kommenterar forskningsverksamheten ochsäger: Den övervakande myndigheten skall följa och utvärdera den fou sombedrivs på 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 626 annathåll inom och utom landet. Vidare anser SGU, liksom utredaren, det vara mycketatt den övervakande myndigheten får resurser för att initiera och bedriva ensådan allmän forskning och utveckling av gmndforsknings-karaktär inom områdetatt en så allsidig belysning av problemkomplexet om möjligt kan komma lillstånd. Denna forskning bör utföras vid sidan av den mera direkttillämpningsinriktade forskning och utveckling som genomförs av aktiebolaget. PRAVkonstaterar i sitt yttrande att utredaren föreslår att programrådet avvecklassamtidigt med att den nya organisationen börjar verka. I detta sammanhangframhåller PRAV att de forskningsarbeten som rådet finansierar i många fallinte kan planeras att upphöra . Rådet fömtsätter därför attde medel som uppbundits för slutförande av utlagda arbeten överförs till dennya organisation som utredaren föreslagit tillsammans med ansvaret föradministration och betalning av återstående insatser. Såväl SP som SKBF anser det viktigt atltillsynsmyndigheterna även framledes bör ha det samlade övergrtpande ansvaretför tillstånd och tillsynsfrågor enligt gällande lagstiftningar och således iframtiden förbli de enda myndigheterna med ansvar för sådana frågor. Finansieringav omhändertagande, hantering och förvaring av använt kärnbränsle ochradioaktivt avfall Utredaren framhåller som en grundläggande principatt kostnaderna för hantering och förvaring av använt kärnbränsle ochradioaktivt avfall från kärnkraftverken helt skall täckas av intäkter från denproduktion av energi som har gett upphov till avfallet. Till denna principansluter sig bl. a. SSI, i län, LO, samt SKBF och kärnkraftföretagen. Utredaren föreslår att de medel som avsätts förframtida kostnader för omhändertagande, hantering och förvaring av använtkärnbrärisle och radioaktivt avfall skall fonderas i kärnkraftföretagen.Utredaren föreslår också att de fonderade medlen skall få användas fillinvesteringar hos kärnkraftföretagen eller deras delägare om de kan ställasäkerheter för ianspråktagna medel. Ett flertal remissinstanser, t. ex. SKBFoch kärnkraftföretagen, IVA och , instämmer i utredarensförslag pä denna punkt. Kärnkraftföretagen avstyrker emellertid genom SKBF dekrav på ställande av säkerhet för avsatta medel som utredaren förordar. Som argument mot ställande av säkerheter anförkraftbolagen att utländska långivare lämnar kärnkraftförelagen lån mot s.k. negativ klausul. Att framgent på detta sätt låna, vare sig på den utländskaeller den inhemska lånemarknaden, utan säkerhet skulle med all sannolikhet varaomöjligt om inte svenska staten visar samma förtroende för kärnkraftföretagenoch dessas ägare som de utländska längivarna gör. framför i sitt yttrande attett system för fondering av avsatta medel för del kan utformas såatt medlen sätts in på konto hos . Avvikande mening gentemot utredaren då det gällerhur de avsatta medlen skall förvaltas framförs av bl. a. fullmäktige iriksbanken, fullmäktige i och ().Fullmäktige i anför följande i sitt yttrande: Fullmäktige ställersig starkt skeptisk till den förordade lösningen. Den innebär att ett statligtorgan åläggs att 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 627 kontrollerahur de enskilda företagen placerar sina finansiella överskott. Att granska desäkerheter företagen ställer för den interna användningen av fonderade medeloch de säkerheter företagen erhåller för utlämnade lån till sina ägare skullebli mycket besvärligt och en sådan granskning är knappast tillbörlig. Enligtfullmäktiges mening bör en annan lösning för finansieringsfrågorna väljas.Fullmäktige avstyrker således utredarens förslag att avsatta medel skallförvaltas inom företaget och förordar en lösning enligt vilken medlen insätts iriksbanken, alternativt för att utnyttjas när den statligamyndigheten så medger. Fullmäktigei säger i sill yttrande: Fullmäktige anser att systemet medfonderingar inom kärnkraftföretagen skulle innebära att man på så sätt skulleskapa en mycket betydande - av allmänheten tillskjuten - finansieringskällatill vilken dessa företag skulle ha prioritet. De avsatta medlen bör iställetfonderas och insättas på räntebärande konto i på samma sättsom föreslås för . I båda fallen bör dessutom medlensärredovisas och inte, som utredaren föreslår, få disponeras utan vidare föratt täcka behovet av rörelsekapital. I ett särskilt yttrande som fogats tilllänsstyrelsens i läns yttrande uttalar landshövdingen m.fl. att kärnkraftföretagets avsättningar bör göras till ensärskild statlig fond. RSVanför i sitt yttrande angående fonderingen av avsatta medel följande: För attundanta avkastningen av de avsatta medlen från beskattning föreslås att dessainbetalas till en fond som också förvaltar medlen. Avkastningen av fondenskulle genom en särskild föreskrift i kommunalskattelagen kunna undantas frånbeskattning i likhet med bl. a. nortlandsfon-den och fonden för industrielltutvecklingsarbete. i län förordar ett system ivilket de olika kärnkraftföretagen inlevererar gjorda avsättningartill det gemensamma akfiebolag som praktiskt skall hantera kärnkraftensrestprodukter och att detta bolag placerar medlen samt att det frånstatsmakternas sida formuleras bestämda likviditetsregler. Utredaren föreslår att kostnader föromhändertagande av avfall m. m. skall göras genom att avsättningar görs perkilowattimme levererad elenergi. CF och förordar attavsättningen istället skall göras proportionell mot mängden bestrålatkärnbränsle vilket enligt dessa remissinstanser skulle vara mer anpassat tillde verkliga förutsättningarna. anför dämtöverföljande: Föreningen anser att utredaren inte tillräckligt seriöst ellergrundligt tacklat bl. a. frågorna om värdesäkrandet av de medel som måstesamlas och fonderas i långa tider. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 628 Sammanfattning av lapitel 3 i betänkandet (SOU 1980:14)Kärnkraftens avfall, organisation och finansiering Klassificering av radioaktiva restprodukter De radioaktiva restprodukternas sammansättning ochegenskaper varierar i hög grad. Det beror bl. a. på deras ursprung. En följdhärav är att del tekniska och säkerhetsmässiga krav som ställs pärestprodukternas hantering, behandling och förvaring också varierar mycket. En allmängiltig indelning av de radioaktivarestprodukterna saknas. Del går därför inte att pä ett enkelt och entydigt sättange produkternas allmänna eller speciella egenskaper och ställa krav på derassäkra hantering och förvaring. De radioaktiva restprodukterna kan klassificeraspå olika sätt. Etl sätt är att utgå från aktiviteten i dem. Detta sätt tarsikte på främst behoven av strålskärmning och kylning av produkterna underhantering och förvaring. Aktivitetsnivån är i sig emellertid inte entillräcklig grund för att bestämma riskerna med olika restprodukter. Faktorersom måste beaktas för hantering och förvaring av dem är också bl. a. arten ochvaraktigheten hos den strålning som produkterna avger och förmågan hos de ämnensom ingår i restprodukterna att nå levande organismer och bli kvar i dem. Ettannat sätt att klassificera restprodukterna utgår mera härifrån och avser dentid som produkterna måste hållas isolerade och de krav i övrigt som måsteställas pä isoleringen vid bl. a. den slutliga förvaringen. Ett tredje sätt att klassificera de radioaktivarestprodukterna är att utgå från deras ursprung. Detta kan vara lämpligt närdet gäller att bedöma frågor om fördelning av ansvar m. m. för olika åtgärderavseende hantering och förvaring. Det vanligaste sättet att indela de radioaktivarestprodukterna är emellertid att utgå från deras aktivitet. De betecknashärvid som högakliva, medelaktiva och lågaktiva. Denna indelning innebär ihuvudsak följande. Högaktivt avfall har så hög koncentration avradioaktiva ämnen och sä stark värmeutveckling alt det förutom effektivstrålskärmning till en början även kräver kylning för att kunna lagras på ettsäkert sätt. Med hänsyn till strålningen måste det hållas avskilt från organisktliv . Som högaktivt avfall betecknas främst deklyvningsprodukter som finns i använt kärnbränsle eller avskiljs ur sådantgenom upparbetning av bränslet. Medelaktivt avfall måste strålskärmas men behöverinte kylas för atl kunna hanteras på ett säkert sätt. Det lågaktiva avfalletkan hanteras och lagras i förpackningar av konventionell typ utan särskildaskyddsåtgärder i övrigt. I vissa fall behöver även låg- och medelaktivt avfalllagras innan det kan betraktas som inaktivt. Detmedelaktiva avfallet utgörs bl.a. av filter och s.k. jonbylarmassor som användsför reningsändamål i reaktordriften samt utbytta konstmklionsdetaljer frånreaktorhärden. Delar av reaktortanken med innehåll och dennärliggande betongen, som tas ut när anläggningen rivs, blir också medelaktivtavfall. Sådant avfall uppkommer också vid upparbetning av använt kärnbränsle. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 629 Material som används inne i lokaler därradioaktivitet kan förekomma betraktas som lågaktivt avfall. Det gäller t. ex.skyddskläder, tyg, arbetsmaterial och olika slag av sopor som inte klart kanvisas vara inaktiva. Uppkomstoch förekomst av radioaktiva restprodukter Ett vanligt sätt alt beskriva förekomst av radioaktivarestprodukter från energiframställning i kärnkraftreaktorer är alt knyta antill de olika stegen i kärnbränslegången eller i kärnbränslecykeln. Deviktigaste stegen i bränslegången är utvinningav uran ur inom gruvbrytning och därtill knutna processer medmineralberedning, lagring, vätskelösning m. m. vid urangruvor och uranverk omvandling(konvertering) av uran till den gasformiga förening uran-hexafluorid vidkonverteringsanläggningar ökningav halten uran -235 genom anrikning enligt olika metoder vidanrikningsanläggningar tillverkningav bränsleelement, genom omvandling av uran-uranhexa-fluorid till uranoxid,sammanpressning av uranoxidpulver till små cylindriska s.k. kutsar ochinkapsling av kutsarna i rör av zirkaloy vid bränslefabriker användningav bränslet i en reaktor vid ett kärnkraftverk upparbetningav använt bränsle vid en upparbetningsanläggning, varvid uran och plutoniumåtervinns och kan användas för ny bränsleframställning, eller direktomhändertagande av del använda bränslet lagringoch slutförvaring av restprodukter frän upparbetningen eller av det direktomhändertagna använda bränslet i lagringsanläggningar och slutförvar. Utan direkt samband med kärnbränslegången kommerstora mängder radioaktiva restprodukter att erhållas vid nedläggning ellerrivning av kärnkraftverk. Inomdet svenska kärnenergiprogiammet är det endast i de tre senare leden ikärnbränslegången som radioaktivt avfall av sådan art uppkommer att det måstehållas avskilt från allt mänskligt liv . Dessutom tordevissa delar av det radioakliva material som erhålls vid rivning avkärnkraftverk komma att behöva hållas avskilt från organiskt liv . Radioaktivt avfall från dessa steg i kärnbränslegången torde därförbehöva bli föremål för särskilda åtgärder. Framställningen koncentrerasfortsättningsvis på dessa steg. Driften av en kärnkraftreaktor ger upphov tillrelativt stora mängder radioaktiva restprodukter. Vid den kärnklyvning som skeri bränslestavarna bildas klyvningsprodukter. uppståraktiveringsprodukter i reaktortanken, betongväggarna m. m. De olika delar avreaktortanken med innehåll och den närliggande betongen i reaktorinneslutningensom har aktiverats kommer att utgöra medelaktivt avfall när anläggningen rivs. Klyvningsprodukterna i det använda bränslet har denstörsta aktiviteten och klassas som högaktivt avfall. Använt bränsle tas ut urreaktorn genom bränslebyte vilket sker ungefär en gång under reaktornshela livslängd. Vissa reaktorkomponenter som används för övervakning och styrningav kärnklyvningen förbrukas eller skadas och måste ersättas eller bytas ut vidolika tidpunkter under driften. De utgör då medelaktivt avfall. Underreaktordriften uppstår vidare avfall vid rening av reaktorvatten och andraprocessvätskor. Vid driften av ett kärnkraftverk uppkommer dessutom mångaandra typer av låg- och medelaktivt avfall. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 630 Upparbetning är en process där man på kemisk vägskiljer de olika delarna i det använda bränslet. Härvid får man uran, plutoniumoch högaktivt avfall som består av en blandning av olika klyvningsprodukter.Det högaktiva avfallet utgör av det använda bränslet. Det högaktivaavfallet utvinns i flytande form men kan överföras till fast form genom olikametoder. Vid upparbetning uppkommer, utöver det högaktivaavfallet, också medel- och lågaktivt avfall. Direkt lagring och slutförvaring av det användakärnbränslet är ett alternativ till upparbetning. Det använda kärnbränsletbetraktas då i sin helhet som högaktivt avfall. Lagring och slutförvaring under kontrolleradeformer är lika nödvändiga för såväl det högaktiva avfallet från upparbetningsom det direkt omhändertagna, använda kärnbränslet. Vidnedläggning och rivning av ett kärnkraftverk uppkommer stora mängderradioaktiva restprodukter. Det gäller bl. a. skrot från reaktorn och från annanutrustning. Vidare uppstår avfall frän olika slag av rengöring avanläggningarna som ingår i demontering och rivning. De största aktiviteternafinns i reaktortank och reaktorinneslutning. Restprodukter härifrän kanhuvudsakligen betecknas som medelaktivt avfall. Övrigt skrot från byggnader ochutrustning, rengöringsavfall m. m. blir främst lågaktivt avfall och kan eventuelltklassas som icke aktivt avfall. Annankärnteknisk verksamhet i , huvudsakligen drift av forskningsreaktorer,ger i princip samma slag av radioaktiva restprodukter som verksamhet frånframställning av energi i kärnkraftreaktorer. Därutöver uppkommer även visstradioaktivt avfall vid tillverkning och användning av radiofarmaka vid sjukhuso. Allmännaprinciper för hantering av radioaktiva restprodukter För flera led i hanteringen av framförallthögaktiva restprodukter från kärnteknisk verksamhet fram till slutlig förvaringsaknas f. n. praktiska erfarenheter. Olika tekniska lösningar har dock prövatspraktiskt för stora delar av hanteringen. Därutöver pågår ett omfattandeutvecklingsarbete i de länder som utnyttjar kärnkraft i nämnvärd omfattning ochäven inom olika internationella samarbetsorgan. Högaktiva restprodukter - huvudsakligen använtkärnbränsle och avfall från upparbetning av detta - avger sådan strålning attde måste hållas skilda från allt organiskt liv genom avskärmning . Till en början alstrar det radioaktiva sönderfallet även värme sommåste kylas bort. När det använda bränslet tas ur reaktorn avskärmasdet och kyls i vattenbassänger vid kärnkraftverket. Bränslet får svalna ibassängen . I praktiken förvaras det betydligtlängre vid kärnkraftverket. Någon övre tidsgräns för förvaring ivattenbassänger har inte kunnat fastställas. Hitfills finns erfarenheter avförvaring i vattenbassänger . För högutbränt bränsle frånlättvattenreaktorer finns omkring erfarenheter. Även förvaring av detanvända kärnbränslet kan vara ett möjligt alternativ.