prop · G40337 · 1980-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1980/81:37 omupphävande av kontrollen av bankkontorsetablering; Regeringenföreslår att antaga de förslag som har upplagils i bifogade utdrag avregeringsprotokoll. Ipropositionen föreslås att den kontroll av bankernas etablering av nya bankkontorsom skall upphöra. 1 1980/81. Prop.1980/81:37 2 Lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse Härigenomföreskrivs att 68 § lagen (1955:183) om bankrörelse skall ha nedan angivnalydelse. Otn ett bankaktiebolag har beslutat att inrätta ett bankkontor, skall det utan dröjsmål anmälas hos tillsyns myndigheten. Bankaktiebolag får ej inrätta bankkontor utan tillståndav . TUlstånd får meddelas endast otn kontorselableringenbedömes vara tiU nytta för det aUmänna. Inrättas bankkontor, skall det anmälas hostillsynsmyndigheten. Talan mot nämndens beslut föres hos regeringen genombesvär. Bankbolag skall bidraga till kostnaden för nämndensverksamhet enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer. Denna lag träder i kraft efter den dag. dälagen enligl uppgift pä den utkommit från trycket i . Senaste lydelse 1975:227. 1980/81:37 3 Lag om ändring i lagen (1955:416) om sparbanker Härigenomföreskrivs att 35b § lagen (1955:416) om sparbanker skall ha nedan angivnalydelse. Om en sparbank har beslutat all inrätta ett bankkontor, skall del utan dröjsmål anmälas hos tillsynsmyndigheten. .35b §' Sparbank får ej inrätta bankkontor utan tiUståndav . Tillstånd får meddelas endast om kontorselableringenbedömes vara IiU nytta för det allrnänna. Inrättas bankkontor, skall det anmälas hostillsynsmyndigheten. Talan mot nämndens beslut föres hos regeringen genombesvär. Sparbank skall bidraga tiU kostnaden för nämndensverksamhet enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer. Denna lag träder i krafl tvä veckor efter den dag, dålagen enligt uppgift på den utkommit från trycket i . ' Senaste lydelse 1975:228. Prop.1980/81:37 4 Lag om ändring i lagen (1956:216) omjordbrukskasserörelsen Härigenomföreskrivs att 42c § lagen (1956:216) om jordbrukskasserörelsen skall ha nedanangivna lydelse. Om en kreditkassa har beslutat att inrätta ett bankkontor, skall del utan dröj.smål anmälas hos tillsynsmyndigheten. 42c §' Kreditkassa får ej inrätta bankkontor utantillstånd av . TUlstånd får meddelas endast omkontorselableringen bedömes vara till nytta för det allmänna. Inrättas bankkontor, skall det anmälas hos tillsynsmyn dighelen. Talan mot nämndens beslut föres hos regeringen genombesvär. Kreditkassa skall bidraga till kostnaden för nämndensverksamhet enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer. Denna lag träder i krafl tvä veckor efler den dag, dä lagenenligt uppgift pä den utkommit från trycket i . 1 Senaste lydelse 1975:229. Närvarande: stalsministern . ordförande, ochstatsråden , , , , , Åsling, Söder,Krönmark, , , , , , , , ,, Proposition om upphävande av kontrollen av bankkontorsetablering Med stöd av regeringens bemyndigande tilkallades år 1976en kommitté för att .se över banklagstiftningen (Fi 1976:04). Kommittén' antognamnet banklagsutredningen. I ell delbetänkande (Ds E 1979:5) Blancokrediteroch bankkontorsetablering har utredningen föreslagit dels all den ram inomvilken bankerna kan lämna kredit ulan säkerhet skall vidgas, dels alt denuvarande reglerna om kontroll av etableringen av nya bankkontor skall ändras.I elableringsfrågan har en reservation avgetts. I fräga om bankinstitutensrätt att lämna blancokrediter lade regeringen efterremissbehandling av betänkandet fram en proposilion (prop. 1979/80:51) somgrundade sig på utredningens förslag och remissbehandlingen av detla. Riksdagenantog förslaget (NU 1979/80:22, rskr 133). Nya bestämmelser om rätten att lämnablancokrediter har införts fr. o. m. . I denna propositionbehandlas nu frågan om konlorselablering. Till protokollet i detta ärende bör som bilaga 1 fogasbanklagsutredningens belänkande såvitt avser frägan om bankkontorsetablering. Yttranden över betänkandet har efler remiss avgells avbankinspektionen, kommerskollegium, (),, fullmäktige i riksbank. Post-och Kredit-banken , , föreningsban- ' Rättschefen , ordförande, bankdirektörenBertil , bankinspektören , riksbanksdirektören , direktören . direktören . och bankdirektörenLars-Erik Thunholm. 1980/81:37 6 i (LO).Tjänstemännens centralorganisation (), . (), (). , , och . har till sitt remissvar bifogat ettyttrande från handelskammaren i . SAF har anslutit sig lill synpunkter. CentralorganisationenSACO/SR, och har avstått från attyttra sig. En sammanställning av remissyitrandena bör fogas tillprotokollet i delta ärende som bUaga2. En statlig kontroll av bankernas konlorsutbyggnad infördesförsta gången för affärsbankerna, för sparbankerna och år 1942för centralkassorna för jordbrukskredit. För affärsbankernas del innebar den däinförda kontrollen att de inte ulan särskilt tillstånd av Kungl. Maj:l ficköppna nya bankkontor på annan ort än den där deras huvudkontor var belägna. Påmotsvarande sätt inskränktes sparbankernas rätt alt öppna avdelningskontor ikommuner där del inte tidigare fanns nägon sparbank. TiUståndskravet förnyetableringar motiverades med all antalet bankkontor hade vuxit kraftigt undersenare delen av och lett lill att kontorsnätet hade byggts utalltför mycket. Vad beträffar jordbrukskasserörelsen avsåg kontrollen endastcentralkassornas rätt att utöva verksamhet vid avdelningskontor på annan ort ändär centralkassan var belägen. För de lokala jordbrukskassornas del infördesinte några begränsningar i den fria etableringsrätten. Denna särställningmotiverades med alt jordbrukskassornas geografiska placering var en internangelägenhet för den medlemsägda rörelsen. som en samordnad banklagstiftning genomfördes är1968, avskaffades kravet pä särskilt tillstånd för att inrätta nya bankkontor(SFS 1968:601, 602 och 605). För att utvecklingen inle hell skulle lämnasutanför samhällets kontroll tillskapades ett samarbetsorgan - bl. a. representanter från de olika bankgrupperna och bankinspektionen.Nämnden fick till uppgift att avge yttrande över nyetableringar av bankkontor. Bankinsliluienålades skyldighet alt inhämta yttrande frän nämnden innan de inrättade ett nyttbankkontor men formellt sett var de inte skyldiga att följa nämndensrekommendationer. Under åren 1969- 1972 handlade denna nämnd 769etableringsärenden.I 86 fall avstyrkte nämnden de tilltänkta elableringarna. Under år 1969rapporterades ett avsteg från nämndens rekommendationer och treavsteg. förekom ytterligare ett avsteg . 1980/81:37 7 Sedan nämnden underrättats om att två affärsbankerhade för avsikt att mot nämndens rekommendationer etablera sammanlagt sex nyabankkontor, anmälde nämnden detta för regeringen. Regeringen fann alt under deförhållanden som uppstått nämnden saknade möjligheter att fullfölja sina ålagdafunktioner. 1 en proposilion med förslag till ändrade bestämmelser ibanklagstiftningen (prop. 1973:197) anförde dåvarande departementschefen alldel förelåg risk för alt del kunde uppstä en okontrollerad etableringav bankkontor som inte var rationell från samhällsekonomiska synpunkter. Medhänsyn härtill föreslogs i propositionen en obligatorisk offentlig kontrollöver all bankkontorsetablering. beslöt i enlighet med förslagel (NU1973:67, rskr 1973:395). Bestämmelserna om etableringskontrollen finns föraffärsbankerna i 68 S lagen (1955:183) om bankrörelse, för sparbankerna i 35b Slagen (1955:416) om sparbanker och för föreningsbankerna i 42c § lagen(1956:216) om jordbrukskasserörelsen. Bestämmelserna är likartade för alla treslagen av bankinstilut. Regleringen innehåller i huvudsak följande. En bank får inte inrätta ett bankkontor utan tillstånd . Nägon prövning av om ell bankkontor som harinrättats enligt lämnat tillstånd fortfarande behövs förekommer däremot inle.Tillståndatt inrätta ell bankkontor får meddelas endast om etableringen bedöms vara tillnylla för det allmänna. En bankkontorsetablering kan enligl motiven tillbestämmelserna (prop. s. 9) vara till nytta för del allmänna, om den ärmotiverad från samhällsekonomiska synpunkter och inte strider mot krav på enändamålsenlig uppbyggnad av bankinslitutens kontorsnät. Nämndens beslut kanöverklagas hos regeringen. av en ordförandeoch ytterligare sju ledamöter. Regeringen utser ledamöterna. Fem avledamöterna utses efter förslag av bankinspektionen, bankföreningen,sparbanksföreningen, föreningsbankernas förbund resp. bänkmannaförbundet.Nämndens verksamhei finansieras ur de tillsynsavgifter som bankerna betalartill bankinspektionen. Sedan de nuvarande reglerna trätt i kraft i början av år1974, har nämnden handlagt ca 750 tillståndsärenden, varav 18 har överklagats,I fem fall har regeringen ändrat nämndens beslut och bifallit anförda besvär, Enligl banklagsutredningens uppfattning är risken numeramindre än för alt en fri etablering leder till en från allmännasynpunkter oacceptabel utbyggnad av bankernas kontorsnät. Detta förklaras enliglutredningen av att bankerna har ett helt annat kostnadsläge än tidigare, Koslnadernaför bl, a, personal och teknisk utrusining har ökal kraftigt. Som exempel pådetta anger utredningen all enbart säkerhels- och datautrustning vid ettbankkontor för två anställda kan kostnadsberäknas till . Utredningen menar dock att det även behövs någonform av samordning och tillsyn över bankkonlorsetableringen. 1980/81:37 8 prövningenav etableringsfrågorna flyttas över fill bankinspektionen. Enligt utredningenskulle detta öppna möjligheter fill en smidigare och enklare handläggning.Utgångspunkten för prövningen bör vara att nå en sund utveckling avbankverksamheten. Liksom hitfills bör prövningen syfta till att bankkontorinrättas endast om det bedöms vara till nytta för det allmänna. Bankerna böråläggas att till inspektionen anmäla sina beslut om nya etableringar.Finner inspektionen att kravet på samhällsnytta inte är uppfyllt, börinspektionen kunna förbjuda verkställighet av beslutet. Utredningen utgär frånalt det i ärenden av rutinmässig och okontroversiell natur i regel räcker medett underhandsbesked frän inspektionen alt etableringen inte föranleder någrainvändningar. Beslut i ärenden av principiell natur bör fattas avbankinspektionens styrelse. Detsamma bör gälla kontroversiella ärenden i vilkaförbud fill etablering kan aktualiseras. För att underlätta inspektionensprövning föreslär utredningen att fill inspektionen knyts en rådgivande nämndmed representanter för de olika bankinstitutsgrupperna och för . Enledamot av utredningen har reserverat sig. Han förordar att de nuvarandereglerna bibehålls, tills fiden anses mogen alt ge bankerna frihet att självabestämma över omfattningen av sitt kontorsnäl. Remissinstansernas ståndpunkter fördelar sig efter trehuvudlinjer. En grupp tillstyrker utredningsförslaget eller lämnar del ihuvudsak ulan erinran. Till denna hör bankinspekfionen, riksbanksfullmäktigeoch föreningsbankernas förbund. understryker därvidatt en offentlig etableringskontroll i så liten grad som möjligt bör reduceraden fria konkurrensen mellan de olika typerna av banker. anseri likhet med utredningen att det finns skäl för att bibehålla någon form av samhällskontrollöver etableringen av bankkontor och anser att även nedläggning av bankkontorbör vara föremål för kontroll. Om konsumenfintressena är representerade ibankinspektionens styrelse, finns det enligt verket knappast skäl alt inrättaen rådgivande nämnd. Andraremissinstanser anser att etableringskontrollen helt skall upphöra. Till dessahör kommerskollegium, NO, bankföreningen, och handelskammarförbundel.NO ifrågasätter om en myndighet har större förutsättningar än bankerna självaall avgöra frågor om utbyggnad av ett rafionellt bankkonlorsnät. Bankföreningenanser att bankinspekfionens allmänna fillsyn över bankverksamheten är fillräckligför att missbruk med nyetableringar skall motverkas. NO och bankföreningenåberopar också svårigheterna alt slälla upp objektiva kriterier för en offenfiigkontroll på detla område. I samma riktning uttalar sig industriförbundet ochSAF vilka anser att det finns anledning att överväga om inte etableringskontrollenkan slopas inom en nära framfid och att det ur detta perspektiv är tveksamt om detfinns anledning att ändra på de nuvarande reglerna. Dentredje huvudlinjen innebär all den nuvarande kontrollen skall 1980/81:37 9 behållas med nuvarande utformning. Denna ståndpunkt stödsav bl, a, sparbanksföreningen, LO, TCO, bänkmannaförbundet och kommunförbundet.Enligt bänkmannaförbundet och TCO bör vad som f, n, sker pä egel initiativ göra helhetsbedömningar belräffande konlorsslmklureni nya bostadsområden, bör kommunen få information ochtillfälle att yttra sig inle bara vid nyetablering utan också när en indragningav bankkontor är aktuell. För egen del vill jag anföra följande, riktmärke för1968 års banklagsreform var att åstadkomma en fri och sund konkurrens mellan deolika bankgrupperna. Till slöd för alt bankerna själva borde fä avgöra frågorom bankkontorsetablering anförde kreditinslilulutredningen, vars förslag låg lillgrund för reformen, bl, a, följande. Avgörande i sammanhanget är om en etableringskontrollleder till ett rationellare kontorsnät än om bankinsliluien själva fär var försig avgöra utbyggnaden av nätet. Varje institut har all bedöma frågan om sitlkontorsnäts storlek och struktur mot bakgrund av koslnaderna för driften avytterligare ell kontor å ena sidan och det tillskott lill intäkterna detla kanväntas ge å andra sidan. Det ligger i bankledningarnas iniresse allkontorsnätet blir så rationellt som möjligt, Enligl utredningens åsikt borde iflertalet fall bankledningarnas intentioner stämma överens med syftena med en offenlligkontorselableringskonlroll. Utredningen framhöll vidare konkurrensens positivasidor och strävandena alt effektivisera den, I propositionen underströkdepartementschefen att förslaget om enhetliga rörelseregler var genomsyrat avtanken att skapa en fri och sund konkurrens mellan olika grupper av bankinstilut,en konkurrens som borde vara lill fördel för bankkunderna. Han framhöll vidareatt en offentlig etableringskontroll ulgör ett ingrepp i den fria konkurrensenoch strider mot vad som föreslogs i övrigt för bankväsendet (prop, 1968:143 s,221), Vad som sålunda åberopades som stöd 1968 slopaden dittillsvarande etableringskontrollen kan enligt min mening ocksä läggastill grund för den omprövning av den återinförda etableringskontrollensom nu bör göras. Jag delar vidare banklagsutredningens uppfattning alt detnuvarande systemet kan förhindra den fria konkurrensen mellan bankinstitutenoch att det därför finns risk för att systemet leder till en även fränsamhällsekonomisk synpunkt otillfredsställande fastlåsning av det bestående kontorsnätel.Vad utredningen sålunda anfört till stöd för sitt förslag om en uppmjukning avkontrollen talar enligt min mening närmast för en avveckling av kontrollen. Att ett system som det nuvarande kan leda till en olämpligstruktur på kontorsnätet sammanhänger också med att det är svårt att förprövningen av etableringsfrågorna finna rimliga kriterier, som är någoriundaenkla och klara. Av vad som förekom i 1973 ärs lagstiftningsärende framgår attdet vid bedömningen om en etablering är till nytta för det allmänna bl. 1980/81:37 10 skälig hänsyn till de utvecklingstendenser som gör siggällande i det ekonomiska livet och i samhället över huvud tagel och som påverkaromfattningen av bankernas traditionella verksamhetsområden samt servicebehovetoch konkurrensbelingdserna mellan olika banker och skilda grupper av bankinstilut(NU 1973:67, rskr 1973:395, jfr yttrandena vid 2.6 och 2.9 i bilaga 2).Särskilt med hänsyn till näringsutskottets, av godkända uttalanden mästedet i de enskilda fallen ofta råda delade meningar om vad skälig hänsyn tillutvecklingstendenserna kräver. Alt så är fallet bekräftas också averfarenheterna vid tillämpningen av etableringskontrollen och inle minst vidprövningen av besvärsärenden som regeringen haft att göra. Därvid har enligtmin mening belysts vilka svårigheter som föreligger att ställa upp fulllanvändbara kriterier för prövningen av konlorselablering inom skilda orter ochregioner med ofta starkt varierande utvecklingstendenser. Det har emellertid från utredningens och ett parremissinstansers sida uttryckts farhågor för att bankerna bygger ut sinakontorsnät alltför mycket, om etableringskontrollen avskaffas. Farhågornagrundar sig väsentligen på att bankernas företagsekonomiska bedömning i vissafall kanske inte överensstämmer med vad som är bäst från samhällsekonomiskasynpunkter och på alt underlaget för bankernas bedömningar kan blibristfälligt, därför att bankerna kommer att sakna kunskap om varandras planer. Om en fri elableringsrätt införs, kan det visserligen enliglmin mening inte helt uteslutas att kontorsnätet byggs ut pä ett sätt som kanframstå som en överetablering från såväl förelagsekonomiska somsamhällsekonomiska synpunkter. Att en risk härför kan finnas sammanhänger medatt bankernas möjligheter till priskonkurrens är begränsade. Bankerna kandärför vilja anlita andra konkurrensmedel, t, ex. erbjuda sina tjänster frånett stort antal, lätt tillgängliga kontor. En av konkurrensen framdriven överetableringtorde dock inle bli bestående. Som NO framhållit är knappast bankerna, likalitet som andra företag, benägna att under nägon driva en verksamhetsom är olönsam. De tidigare berörda farhågorna bygger emellertid på att enkonlorselablering. som är motiverad från företagsekonomisk synpunkt, likvälkan vara olämplig från samhällsekonomisk synpunkt. Risken härför förefaller mignågol konstruerad. I varje fall bedömer jag det som osannolikt alt bankerna skulle utnyttja en fri elableringsrätt till att bygga ut kontorsnätet på ellsätt som inte är samhällsekonomiskt försvarligt. Införs etableringsfrihet tordedet inte resultera i att bankerna kommer alt vara ovetande om varandras planeri etableringsfrågor. NO anser att ett visst frivilligt samråd mellan bankerna idessa frågor, t. ex, inför etablering i nya bostadsområden, kan varaacceptabelt från konkurrenssynpunkt, Enligl min mening är del önskvärt att ettsådant samråd kommer lill sländ. om etableringsfrihet medges. Med anledning av vad kommunförbundet anfört vill jagbetona vikten av 1980/81:37 II att en bank inhämtar kommunens synpunkter, innan ett bankkontorinrättas eller läggs ned inom kommunen. För finner jag att skälen för etableringsfrihet väger betydligt tyngre änskälen emot. Jag förordar sålunda att bankinsliluien i fortsättningen ges rältatt själva bestämma över etableringen av sina bankkontor. Införs ensådan etableringsfrihet, förfaller en av i enskrivelse väckt fråga om att utvidga etableringskontrollentill s.k, servicekontor som banker inrättar men som inte tar emot inlåning frånallmänheten och därför inte kan betraktas som bankkontor i banklagarnas mening. Enligt banklagsulredningensförslag skall den kontroll som f, n, uiövas av av ett förfarande som utredningen har betecknat som en samordning ochtillsyn. Prövningen flyttas över till bankinspektionen och en rådgivande nämndför etableringsfrågorna knyts lill inspektionen. När en bank har anmält ettbeslut att inrätta ett nytt kontor till inspekfionen, skall inspektionen kunnaförbjuda all beslutet verkställs. Flertalet ärenden bör enligl utredningensbedömning dock kunna avgöras genom att inspektionen lämnar ett underhandsbeskedall etableringen inle föranleder nägra invändningar. Även om utredningenbetecknat det föreslagna förfarandet som en samordning och tillsyn, innebär delatt en i princip fullständig etableringskontroll bibehålls. Av mittförslag om införande av etableringsfrihet följer all del av utredningenföreslagna konlrollförfarandel inle bör införas. Enligt min mening bör det istället ingå som ett led i bankinspektionens allmänna sundhetsövervakningenligt banklagarna att övervaka kontorselableringen, Enligl banklagarna åliggerdel inspektionen att med uppmärksamhet följa bankernas verksamhet, i den måndel erfordras för all få kännedom om sådant som är av betydelse för en sundutveckling av bankverksamheten, I kravet alt inspektionen skall verka för ensund utveckling av bankverksamheten ingår att inspektionen skall vaka över altbankernas kontorsnäl utformas så alt bankernas kunder inte drabbas av onödigakostnader, I och försig skulle en rådgivande nämnd kunna vara till viss nytta, även om en direkikontroll över nyetableringar inle utövas. Det samråd mellan bankerna som kanbehövas bör emellertid som jag förut anfört kunna ske pä frivillig väg. Jagvill vidare erinra om att sammansättningen av bankinspektionens styrelse nu ärföremål för prövning, I sitl av godkända betänkande 1977/78:57uttalade näringsulskotlet att det nnns goda skäl att överväga en förändradsammansättning av bankinspektionens styrelse efter mönster av de lekmannastyrelsersom förekommer vid majoriteten av de centrala ämbetsverken. Banklagsutredningenhar i delbetänkandel (DsE 1980:3) Konsumentskyddet inom bankområdet ochbankinspektionens styrelse föreslagit all lekmän blir representerade iinspektionens styrelse och jag avser att efter remissbehandling avdelbetänkandet framlägga ett förslag för regeringen om ändrad sammansättning avinspektionens styrelse. 1980/81:37 12 ulgår från alt förslagel kommer alt innebära altparlamentariker skall ingå i styrelsen. Härigenom skapas ytterligare garantierför att denna blir väl ägnad att tillvarata det allmännas intresse av att elableringsfriheteninle missbrukas. Mot denna bakgrund anser jag att en särskild rådgivande nämndmed de kostnader samt den extra administration ocb byråkrati en sådan innebärkan undvaras. Bankinspektionen bör ges möjlighet all fortlöpande följautvecklingen på del sättet att bankerna åläggs att utan dröjsmål till inspekfionenanmäla beslul all inrätta nya kontor. Del är lämpligt alt utvecklingen påområdet också med jämna mellanrum redovisas och diskuteras i inspektionensstyrelse, Etablering av bankkontor kommer således vid inspektionens allmänna tillsynöver bankerna att jämställas med andra kostnadskrävande investeringar sominspektionen har alt med uppmärksamhet följa.Skulle mot förmodan utvecklingenleda till alt nya kontor inrättas i en omfallning och på ell sätt som bedömssom oacceptabelt från allmän synpunkt, kan del förutsättas att inspektionenanmäler förhållandet för regeringen. Det blir då regeringens sak all på nyttöverväga frägan om behovet av skärpt offentlig kontroll och hur denna i så fallskall utövas. Förslaget föranleder ändringar i 68 § banklagen, 35b §sparbankslagen och 42c § jordbrukskasserörelselagen. De nuvarandebestämmelserna rörande lillståndskrav vid bankkontorsetablering bör ersättasmed bestämmelser om skyldighet för bankinstituten att utan dröjsmål anmäla sinabeslul om inrättande av bankkontor lill bankinspektionen. Lagändringarna föreslås träda i kraft efterinförandet i . De får till följd att . Om propositionsförslaget antas, avser jag alt föreslå regeringen attbesluta om avveckling av nämnden och upphävande av instruktionen (1973:1190)för . Övergångsvis torde inga svårigheteruppstå. Ej avgjorda ärenden hos nämnden kommer att förfalla i samband med altlagstiftningen ändras.Några personaladministraliva konsekvenser uppkommer inlevid avvecklingen, eftersom nämnden saknar fast anställd personal. Eftersom de föreslagna ändringarna i banklagstiftningensåväl lagtekniskt som sakligt är av enkel beskaffenhet och lagrådels hörandedärför skulle sakna betydelse, har jag anseti alt lagrådsgranskning avlagförslagen är obehövlig. Prop.1980/81:37 13 142 Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen 144 att antaga inomekonomidepartementet upprättade förslag fill 145 1. lag om ändring i lagen (1955:183) ombankrörelse, 146 2. lag om ändring i lagen (1955:416) om sparbanker, 147 3. lag om ändring i lagen (1956:216) omjordbrukskasserörelsen. 150 Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar all 151 genom proposition föreslå att antaga deförslag som föredragan-