prop · G403115 · 1980-12-31 00:00:00 — Föratt finansiera verksamheten skall det andra kontot disponera ca 70 milj. USdollar av det direkt tillskjutna kapitalet, frivilliga bidrag på 280 milj. USdollar (varav huvuddelen redan utlovats), eventuella vinstöverföringar frånfondens verksamhet samt upplåning. Upplåningen för det andra kontot skallhållas helt skild från fondens övriga verksamhet och avser inte upplåning motsäkerhet. Tanken är att ge biståndsgivare möjlighet att ocksä kanaliserabiståndslån via det andra kontot. Detandra kontot skall alltså finansiera råvaruinriktade ätgärder sominte avserenskilda länder. Förslag och uppföljning av åtgärder kan endast ske genominternationella rävaruorgan. Dessa kan dock ha en legalt mindre stringentkonstmktion än vid län via det första kontot. Vid genomförandet av deföreslagna åtgärderna skall man undvika att bygga upp en egenbiståndsorganisation inom fonden. För detta ändamål skall internationellafinansorgan (t.ex. ) eller fackorgan t.ex. () utnyttjas så långt som möjligt. Vid prioriteringenav varor skall särskilt varor frän fattigare länder beaktas. skallbalans mellan olika råvarors resurstilldelning vidmakthållas. 3.6 Reglerom valutor, kontoenhet m. m Fondenskontoenhet baserar sig på samma vägda valutakorg (bilaga F) som deninternationella valutafondens (IMF) särskilda dragningsrätt (SDR). Ändringar avsammansättningen pä de i SDR ingående valutorna kommer att återspeglas ifondens kontoenhet. De dollarbelopp som beskriver fondens kapitalresurseruttrycks i kontoenheter per dä förhandlingskonferensenavslutades. Fondens finansiella transaktioner inkluderande inbetalningen avdirekt tillskjutet kapital, skall ske i "användbara valutor". "Användbara valutor" är tills vidare tyska mark, franska francs,japanska yen, engelska pund och US-dollar (artikel 1:9). Betalningav direkt tillskjutet kapital sker i den användbara valuta det 1980/81:115 12 Beloppet i vald valuta skall bestämmas antingen till denkurs mellan dén valda valutan och kontoenheten som råder vid betalningstillfälleteller till den kurs i förhållande till kontoenheten som gällde den 27 juni1980. I det första fallet upprätthålls värdet av det direkt tillskjutnakapitalet i förhållande till kontoenheten mellan datum för överenskommelsen ochdatum för betalningen. 1 del andra fallet upprätthålls värdet endast iförhållande till den användbara valuta som valts. Överenskommelsenföreskriver att medlemsländer inte skall begränsa fondens möjligheter attnyttja de användbara valutorna. Fonden skall emellertid i sina låneopérationerpå kapitalmarknaderna erhålla tillstånd från det land i vilket upplåning görsoch av det land i vars valuta ett sådant lån denomineras (artikel 16 D). Fondenskall ha ett råd, en styrelse och en verkställande direktör samt övrigpersonal. Rådet är det högsta organet. Röststyrkan i rådet fördelas enligt enformel som i stora drag ger varje medlem 150 basröster och ytterligare röster ienlighet med det direkt tillskjutna kapitalet och av medlemmen ställtgarantikapital. Innan någon rävaruorganisation ansluts till fonden kommer denovannämnda formeln att resultera i följande fördelning av rösterna underförutsättning att fonden når fullt medlemskap, dvs. att omkring 150 länderansluter sig: , västliga i-länder , östländer , . ömråvaruorganisationer med annan röststyrka ansluter sig, blir röstbildennaturligtvis någol annorlunda. Det är också sannolikt att fonden åtminstonetill en början kommer att bestå av färre än 150 stater. I sådana fall skall rådetgöra nödvändiga justeringar i röstfördelningen. Allaviktigare beslut i rådet och styrelsen kommer att kräva kvalificerad majoritet,dvs. 2/3 av rösterna eller högt kvalificerad majoritet, dvs. 3/4 av de totalarösterna. Fondensstyrelse skall bestå av 28 medlemmar. Valproceduren beskrivs i bilaga E tillavtalstexten. Inget land kan besätta mer än en plats i styrelsen. Medlemsländersom har av rösterna kan själva välja sin representant medan övrigamedlemsländer måste skapa valkoali-fioner för att uppnå tillräckligt rösttalför att välja en representant. Eftersom alla länder inte är representerade istyreisen kan en styrelsemedlem vid omröstning dela de röster han avger efterde länder han representerar. Under ett inledningsskede är en rent nordiskstyrelseplats möjlig. De nordiska ländernas röststyrka garanterar dock intenägon styrelserepresentant vid fullt medlemsskap i fonden. Fömtområdet och styrelsen kommer en konsultativ kommitté att tillsättas för att geråd till styrelsen i tekniska och ekonomiska aspekter pä projekt eller åtgärdersom föresläs för finansiering av andra kontot. 1980/81:115 13 lemmar i konsultativa kommittén, vars storlek ännu inte ärfastställd, skall vara specialister i rävaruutvecklingsfrågor. Hänsyn skallockså tas till behovet av geografisk representation och till andra intressen t.ex. frivilliga bidrag till andra kontot. Yttranden över avtalet om den gemensamma fonden har somtidigare nämnts inkommit från kommerskollegium, överstyrelsen för ekonomisktförsvar och SIDA. har inhämtat synpunkter från . () pekar inledningsvis pä att fondenskapitalstmktur är en kompromiss mellan dem som förespråkat direkta bidrag fränmedlemsländerna och dem som föredragit en sammanslagning av resurserna i deenskilda råvaruavtalen. Resultatet blev, anser KK, att fondens verksamhet iförsta kontot till övervägande del kommer att finansieras genom bidrag frånenskilda råvaruorganisationer. Vidare tar KK upp den risk eller nackdel detinnebär för anslutna råvaruorganisationer att regeringsgarantier, ställda iett råvaruavtal, kan komma att tas i anspråk på grund av betalningssvärigheteri ett annat fondanslutet råvaruavtal, 1 praktiken, säger , bedöms dock dennasituation som mycket osannolik, då fonden för sin utlåning erhåller dubbelsäkerhet i form av bäde regerings-garantier och lagerbevis. Konsumentländer(i-länder) förmodas infria sina förpliktelser under det att producentländerna() kan ha svårigheter med att betala sina garantier. Hotet omförsäljning av lagren utgör då ett starkt incitament för de senare att infriagarantierna då en försäljning av lagren skulle sänka marknadspriset, vilketinte är i deras intresse. KK berör även fondens möjligheter att finansierarävaruorganisationernas buffertlagerverksamhet på fördelaktiga villkor. Föratt fungera som utläningsinstitution bör fonden kunna bjuda bättre elleråtminstone inte sämre villkor än vad de enskilda organisationerna kan erhållapå egen hand. Fondens utlåningsränta bör enligt KK bli låg då fondens kreditvärdighetförväntas bli den högsta möjliga. Kommissionsavgiften bör tillika bli låg dåfonden inte skall eftersträva att gå med vinst. Positivt är vidare attråvamorganisationerna kan göra successiva inbetalningar av sina insättningar ifonden, liksom att finansiering av lagringskostnaderna är möjlig. KK gör även en genomgäng av de tre råvaror, för vilkaanslutning till första kontot kan komma att bli aktuell inom överskådlig tid(tenn, gummi, kakao), varvid man i samtliga fall konstaterar att det f.n. ärför tidigt att bedöma om en fondanslutning blir attraktiv för dessa råvaror. har inget att invända mot arrangemangen förfondens operationsvalutor och kontoenhet, förutsatt att IMF itillämpningsbestämmel- 1980/81:115 14 serna tydligt anges och inte som i avtalstexten endastindirekt refereras till som en "kompetent monetär organisation". Manpåpekar i detta sammanhang att IMF övergår till en ny värderingskorg för SDRfr. o. m. , varför det efter detta datum kommer att råda enbristande överensstämmelse mellan SDR:s gällande valutakorg och valutakorgenför fondens kontoenhet enligt fondavtalets bilaga F. Beträffande valet av alternativ för betalning av detdirekt tillskjutna kapitalet enligt fondavtalets artikel 11 noterar riksbankenatt eftersom detta val kan göras senast i samband med depositionen avratifikationshandlingen, är det ur kursmässig synvinkel en fördel omdepositionen sker sä sent som möjligt. Därmed förkortas tiden fram tillbetalningstillfällena, vilket bör öka möjligheterna att göra ettmarknadsmässig! Vad slutligen gäller fondens kreditvärdighet påkapitalmarknaderna framhålls, att det torde vara svårt att göra en närmarebedömning innan verksamheten kommit igång. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF) har för sin delpekat på den viktiga roll som råvaruförsörjningen spelar inom del ekonomiskaförsvaret. Bauxit, kaffe, koppar, bomull, konstgödsel och vegetabiliska oljoroch fetter är exempel pä varor som dels omfattas av det ekonomiska försvaretsintresse, dels finns med på listan över möjliga objekt för den gemensammafonden. ÖEF konstaterar att syftet med fonden bl. a. är att underlättaproduktion och handel av nämnda varor samt att störningar i denna handel är enrisk, som vi garderar oss mot genom olika beredskapsåtgärder. Skulle denna riskgenom den nu bildade FN-fondens insatser komma att bortfalla eller minska ärdetta naturligtvis av stort värde för det ekonomiska försvaret. ÖEF konstaterar även att kunskap och information omrävarurörelserna i världen och om eventuella förestående störningar också är avvärde för att vi skall kunna förutse försörjningsproblem och därmed kunnagardera oss mot dem. Fonden bör i detta avseende kunna bli ett mycket verksamtinstrument genom att dess personal ständigt kommer att leva nära problem ochkonflikter inom olika rävaruområden. Vad gäller den fysiska lagringen avråvaror i samband med fondens verksamhet vill ÖEF framhålla fördelar av attsådana förläggs till , dels genom vär kunskap om de problem som hängersamman med sådan lagerverksamhet, dels genom att vi som konsumenter skulle haglädje av närheten till varan. SIDA konstaterar inledningsvis beträffande andra kontotatt "rimlig hänsyn" skall tas till råvaror av intresse för de minstutvecklade länderna och projekt av intresse för producenter och exportörer imindre skala. Därmed skulle förutsättningar finnas för att åtminstone en del avdet andra kontot skulle komma små och medelstora odlare av vissa grödor i defattigare till godo. SIDA anför vidare att inriktningen på ländergruppereller organisationer snarare än till enskilda länder, för att tillvaratagemensamma råvaruintressen sannnolikt är en nödvändig förutsättning. 1980/81:115 15 eftersom producentländerna inte bara har gemensammaintressen gentemot konsumentländema utan också sinsemellan olika intressen närdet gäller t. ex. kvoter och förädhngsgrad. Enligt SIDA:s uppfattning är en avsvagheterna i den överenskomna texten att det andra kontot inte kan utnyttjasför förädling av råvaror annat än när det gäller förberedandeexperimentverksamhet, som kan betecknas som forskning eller utveckling. Kontotborde kunna utnyttjas också för stöd av produktion. SIDA noterar som en annan begränsning att det andrakontots medel inte kan utnyttjas för s. k. horisontell diversifiering, dvs. attgå över från odling av en produkt till en annan. Detta hänger enligt SIDAsamman med fondens konstruktion och resulterar i minskad flexibilitet för deländer som vill utnyttja fondmedel för att minska sitt beroende av en ellernägra fä exportgrödor. I olyckliga fall kan alltså fonden därigenom komma attfä en konserverande effekt pä den ekonomiska strukturen. Avslutningsvis konstaterar SIDA alt fondens totala storiekär betydligt mindre än vad ursprungligen föreslog - 750 milj. mot2000 milj. US dollar. SIDA anser att detta dock förmodligen är mindre viktigt.Om det visar sig att fonden blir till nytta för både producent- och konsumentländerkan sannolikt en överenskommelse träffas om ytterligare finansiella resurser,om det skulle behövas. Den gemensamma fondens uppgift är att främja målen för detintegrerade råvaruprogrammet. Detta är ett program för att förbättramarknads-stmkturerna i internationell handel för råvaror av intresse föru-ländema. Man skall åstadkomma stabila förhållanden i råvamhandeln och sökamotverka stora prisfluktuationer. Internationella lösningar av den typ someftersträvas gagnar också svenska handelspolitiska intressen. betoning av råvaruområdet som en central frågaför att förbättra deras utvecklingsmöjligheter skall ses mot bakgrund av dettidigare nämnda stora råvaruberoendet för många . Detta gäller såvälberoendet av exportinkomster från råvaror som den stora roll råvarorna spelar iden totala ekonomiska aktiviteten i dessa länder. Osäkerhet om framtida priser och avsättningsmöjligheterför producerade råvaror skapar speciella problem i . Särskilt iländer med bristande administrativ kapacitet innebär detta att resurser somskulle ha behövts för att planera den inre utvecklingen i landet mäste avsättasför att klara kortsiktiga problem med avsättningen av exportprodukter. Även delångsiktiga problemen på råvamområdet åsidosätts för att man skall kunna klaraplötsligt uppdykande akuta kriser. Marknadsinstabiliteten pä säväl pris- somavsättningssidan ger också ofta kraftiga variationer i exportin-komstema.Utvecklingsplaner som bygger pä externa resurser måste där- Prop.1980/81:115 16 för ofta revideras, något som leder till svåra problem föru-ländernas befolkningar. Man kan också peka på de svårigheter som uppstår närman söker variera produktionen av en råvara på kort sikt i länder ellerregioner där det direkta beroendet av varan är stort. Benägenheten att bedrivaen långsiktig investeringspolitik för såväl externt som internt kapital minskardessutom ofta av svårigheterna att bedöma den långsiktiga lönsamheten inomdessa områden. Kraftigt fluktuerande priser bidrar också till att driva framersättningsvaror och försämra efterfrågan för råvaran i fråga. En rad åtgärder inom måste till för alt kommatill rätta med dessa problem. 1 många fall måste man övergå frän produktion aven råvara med dåliga långsiktiga utvecklingsmöjligheter till produktion avandra råvaror med bättre efterfrågeförutsättningar. En sådan strukturförändringav råvaruproduktionen underlättas dä man inom ramen för internationellaråvaruavtal lättare kan bedöma förhållanden för de berörda råvarumarknaderna. Idetta avseende skulle den gemensamma fondens första konto kunna indirekt bidratill en för gynnsam omstrukturering av råvaruproduktion och handel. Produktivitetsförbättringarär naturligtvis speciellt betydelsefulla pä jordbruksområdet. Ökad avkastningför en avsalugröda kan t. ex. göra det möjligt att utnyttja friställdjordbruksmark för produktion av livsmedel för det egna landet. Forskningsinsatsersom finansieras av gemensamma fondens andra konto blir här särskiltvärdefulla. Också en ökad vidareförädling av råvarorna innebär att u-länderkommer in på en oftast stabilare marknad som exportinkomster ochsysselsättning ökar. Försöksverksamhet för att utveckla u-landsanpassadteknologi för detta är ett av områdena för den gemensamma fondens andra konto. Sådana av gemensamma fonden finansierade insatser avseendeforskning och utveckling, produktivitetsförbättringar och vidareförädling börkunna erbjuda intressanta och nyttiga möjligheter för svenskt kunnande ochteknologi - såväl inom forskning som när det gäller tillhandahållande avlämplig teknik, tjänster och utrustning. Lämpliga områden för åtgärder via den gemensamma fondenfinns på flera håll. Viktigt i detta sammanhang är att fonden skall kompletteraexisterande biståndsorgan. Traditionellt har dessa organ varit inriktade påfinansiering av projekt i enskilda länder. Fonden skall finansiera åtgärder avgemensamt intresse som avser en råvara; åtgärder vars nytta för detinternationella samfundet visserligen kan fastställas men där de direktaeffekterna på varje enskilt land kan vara svåra att mäta. Den gemensamma fonden bör således stimulera tillinternalionellt samarbete. Kapital och garantier i det första kontot skallinte utnyttjas direkt för finansiering av internationella råvarulager utanskall i stället utgöra en garanti för avtalen så att internationellt kapitalkan mobiliseras när en överenskommelse om råvarulager kommer till stånd. Detandra kontot bör bidra till att rävaruorgan bildas eller aktiveras för attverka för råvarupro- Prop.1980/81:115 17 duktion-,förädling- och handel gemensamma intressen och samarbetsområden. Särskilt förekonomiskt svaga länder bör ett fördjupat internationellt samarbete bli ettviktigt stöd vid utformningen av en mer långsiktig råvampolitik. Enrad industriländer har i delvis nya former sökt försäkra sig ominvesteringsmöjligheter och råvaruförsörjning i : gemensamt ägande,samarbetsavtal omfattande ledning, finansiering, teknologiöverföring,leveransåtaganden m.m. Flertalet av länderna har också det gemensamt att derasråvarutillgångar inom det egna territoriet är relativt blygsamma. Merparten avvärldens råvaruproduktion äger dock ännu rum i en liten grupp industriländer. Sverigesindustrialisering har i ovanligt stor utsträckning baserats på inhemska råvaroroch vi har fortfarande större råvaruresurser än många jämförbara länder. Vårtnationella intresse bestäms därför inte bara av vår roll som råvamimportör ochibland investerare i utländsk råvaruutvinning, utan även av det förhållandetatt vårt land producerar och exporterar råvaror. Vår rävarukonsumtion ochrävaruimport per capita är emellertid stor internationellt sett i relativa omän inte i absoluta tal. Neutralitetspolitiken skärper kravet på säkerråvaruförsörjning. På grund av vår stora utrikeshandel har vi ocksä ettsärskilt intresse av att inte importera inflation genom kraftigt fluktueranderåvarupriser. Svensk råvarupolitik syftar till att inom handelspolitikensområde, dels underlätta försörjningen av råvaror till rimliga priser för främstindustrins behov, dels främja en lönsam export av våra inhemska råvaror menmåste också inbegripa utrikespolitiska och biståndspolitiska värderingar. Jaghar tidigare (avsnitt 2) pekat pä en rad faktorer - producentsammanslutningar,bilateralisering, etc. - som kan komma att innebära ökade svårigheter förSverige alt upprätthålla en jämn, säker och prisstabil försörjning av råvaror.Redan nu finns det exempel på att företag har fått svårigheter som följd avsäväl prisfluktuationer som leveransstörningar för vissa strategiska kvaliteterav råvaror. En ökad bilateralisering (statlig eller privat) liksom andra typer avlåsningar av vissa delar av marknaden kan leda till att får konkurrerapå restmarknader som i alla avseenden skulle vara osäkrare än dagensråvarumarknader. Försvensk del är det önskvärt att i första hand nå internationella lösningar, därandra länder uppmuntras att inte binda upp sin handel, där en så stor del avhandeln som möjligt sker på lika villkor och där elt brett informationsutbytekan ske till gagn inte minst för de små länderna. På den här punktensammanfaller handelspolitiska intresse med många u-länders.Multilaterala råvaruavtal framstår som den mekanism där mål av denna typ bästkan uppnäs. Det är bl.a. mot denna bakgrund det svenska stödet för detmultilaterala råvaruarbetet, integrerade program för råvaror och dengemensamma fonden bör ses. Överenskommelsenom avtalet om den gemensamma fonden innebär, 2 1980/81. 1980/81:115 18 trotsmänga kompromisser, att har nått en framgång i kraven pä en nyekonomisk världsordning. Härmed etableras en ny finansiell institution somtill sin uppbyggnad och funktion företer en rad särdrag i jämförelse medexisterande institutioner. Bäde dess första och andra konto skall varaserviceorgan till internationella råvaruorganisationer och kan principielltinte fungera utan dem. Kapitalstrukturen i fondenhar krävt detaljerade regler för att klart ange inbördes förhållanden mellanfondens olika resurser Lösningarna är ägnade att främja syftet att reducerastorieken av det kapital som regeringarna måste uppbringa för att stabiliseraråvarumarknader medelst lageroperationer. Upprättandet av fonden tordeinnebära en psykologisk och finansiell till att ingå nyamarknadsstabiliserande råvaruöverenskom-melser. Det är dock ännu för tidigt attavgöra om existensen av fondens första konto kommer alt räcka för att övervinnasvårigheterna att ingå sådana överenskommelser. För existerande och nytillkomnaråvaruavtal torde dock gälla att fonden sammantaget bör kunna erbjuda minstlika goda eller bättre villkor än vad de enskilda rävaruorganisationerna kanerhålla på egen hand. Här är fondens kreditvärdighet av stor vikt. Hörnstenarnai fonden är i detta avseende det direkt tillskjutna kapitalet, rävaruorganisationernaskontanta insatser och regeringsgarantier samt lagerbevisen. Av betydelse blirdessutom medlemsanslutning, val av ledning och säte, utformningen äv regleroch föreskrifter etc. Trots att fondens kreditvärdighet ännu inte definitivtkan bestämmas har man ingen anledning att betvivla att fonden kommer attbetraktas som en första klassens låntagare. En ytterligare faktor attta hänsyn till vid bedömningen av fondkonstruktionen, fondens kreditvärdighetoch fördelar för råvaruavtalen är det direkt tillskjutna kapitalets roll somsäkerhet och likviditetsreserv och - via avkastningen finansiär av fondensadministrationskostnader. Funktionen som gmndkapital gynnar kreditvärdigheten.Rollen av tillfällig likviditetsreserv ger smidighet åt operationerna ochgenom att administrationskostnaderna täcks med räntemedel blir kostnadernalåga för råvaruavtalen. Fonden skall inte heller ge vinst varför räntepäslagoch kommissionsavgifter blir minimala. Fondensfinansieringsalternativ kommer dessutom att förbättras i takt med attråvaruorganisationer ansluter sig. Härigenom ökas möjligheterna till upplåningi olika former. Första kontot bör därigenom få bättre möjligheter än enskildaråvaruorganisationer att exempelvis låna upp pengar från kapitalexporterandeOPEC-länder på fördelaktiga villkor. Fördelar härav kommerrävaruorganisationerna tillgodo i form av lägre räntesatser. Fördelarna blirstörst för anslutna råvaruorganisationer med relativt lägre kreditvärdighet,eftersom fonden inte kommer att diskriminera i räntevillkoren mellan anslutnaråvaruorganisationer. Mankan också, liksom KK, peka på fördelarna av att rävaruorganisationernasuccessivt kan bygga upp sitt maximala finansiella behov (MFR), 1980/81:115 19 liksomatt finansiering av lagringskostnaderna är möjlig. Detta ger fonden smidigamöjligheter att t. ex. tillgodose rävaruavtals behov under uppbyggnadsskedet.Den flexibilitet som ges genom att MFR kan förändras till storlek påverkarockså positivt fondens attraktivitet som utlåningsinstitution. Vidare bhr desslångsiktiga säkerhet som finansieringskälla naturligtvis värdefull. Jag delar likaså KK:sbedömning vad gäller reglerna för fondens mellan-havanden medrävaruorganisationerna och riskerna för att regeringsgarantier ställda i ettråvaruavtal kan komma att tas i anspråk på grund av betalningssvårigheter i ettannat fondanslutet råvaruavtal. En sädan situation är ytterst osannolik medhänsyn inte bara till att det finns dubbla säkerheter i form avregeringsgarantier och lagerbevis frän den direkt berörda råvaruorganisationen.Därtill kommer att garantikapital ställt i andra råvaruavtal tas i anspråkförst efter det att fondens särskilda reserv och direkt tillskjutna kapitaluttömts. Föratt första kontot skall träda i funktion mäste naturligtvis råvaruavtal med lagringsbestämmelserutformas i enlighet med principerna för finansiering i den gemensamma fondenoch beslut fattas av rävaruorganisationerna om att ansluta sig till denna.Enskilda länder och råvaruorganisationer torde behöva tid för att värdera denexakta innebörden av och ta ställning till frågan om en anslutning till fondenoch för att genomföra de nödvändiga förhandlingarna. För fondens ikraftträdandekrävs ratificering av 90 stater som representerar minst 2/3 av det direkttillskjutna kapitalet. Detta förutses i avtalet ske senast . Det kan således tänkas attgemensamma fonden kommer att verka operationelltendast i det andra kontot. Det är ännu för tidigt att avgöra hur utdragen denperioden i så fall kan komma att bli. Sedan fondavtalet blev klart i juni 1980har råvaruförhandlingar förts angående tenn och kakao. Frågan om anslutningtill fonden har inte utförligt diskuterats i dessa sammanhang.