prop · G403126 · 1980-12-31 00:00:00 — Anställningsbidrag kanvara ett sätt att påverka rekryteringens sammansättning i företagen. De böräven i fortsättningen användas för vissa problemgrupper. Även om man lyckasändra företagens rekryteringsmönster så kommer det dock att bli nödvändigt atttillgripa beredskapsarbeten och skyddade arbeten i vissa fall när det visat sigomöjligt att finna annan utväg t. ex. för de långtidsarbetslösa. Ungdomsarbetslösheten böråtgärdas med institutionella förändringar där skolan tar ett ökat ansvar förungdomarna i övergången mellan skola och arbetsliv. Kvinnornas yrkesval måsteväsentligt breddas om allt fier kvinnor även i fortsättningen skall fåförvärvsarbete. De konjunkturpolitisktmotiverade stödåtgärderna bör ges en sådan utformning att de ej får negativalångsiktiga verkningar. Arbetsmarknadspolitiken bör vidare inte ges ettalltför stort stabiliseringspolitiskt ansvar. Det finns en gräns för hur mycketman kan åtgärda med arbetsmarknadspolitik i en lågkonjunktur. De utökadeåtgärderna bör vara lättadministre-rade så att arbetsförmedlingarna även i ettsvagt konjunkturläge får resurser över till att främja anpassningen mellansökande och platser och ge stöd till svaga grupper. Utbyggnadstakten i denoffentliga verksamheten bör kunna varieras efter konjunkturen. Offtentligainköp och offentligt byggande borde kunna användas i större utsträckning somkonjunkturpolitiska medel. Arbetsförmedlingensställning vid omställningar bör stärkas. Extra stora resurser bl.a. i form avförmedling och utbildning bör kunna sättas in vid omfattandesysselsättningsnedskärningar i ett företag så att arbetskraften kan föras övertill mera livskraftiga verksamheter. Verksamheten vidarbetsmarknadsmyndigheterna bör styras utifrån arbetsmarknadspolitiska mål. Fråntid till annan har man tenderat att komma in på gränsområden till annanpolitik. Därför är det angeläget att arbetsmarknadspolitikens primäraansvarsområde närmare fastställs och avgränsningarna mot andra politikområdenklarläggs. 1980/81:126 196 kenbör ej t.ex. ges utbildningspolitiska eller socialpolitiska uppgifter sominkräktar på de arbetsmarknadspolitiska uppgifterna. Det kan gå ut överhuvuduppgiften att främja anpassningen pä arbetsmarknaden. Däremot krävs det ennära samverkan med en rad olika politikområden om målet arbete åt alla skallnås. Hänsyn till sysselsättningsaspekten bör i princip tas i all offentligplanläggning. Inom regionalpolitiken borde ansvariga instanser klargöra hurmycket som - realistiskt sett - kan åtgärdas med regionalpolitiska medel och pekapå behovet av röriighetsstimulerande medel. Arbetsmarknadspolitikensviktigaste samarbetspartner kommer även i fortsättningen att vara den generellaekonomiska politiken. Möjligheterna att nå arbetsmarknadspolitiska mål är heltberoende av en sysselsättningsfrämjande allmän ekonomisk politik. Entillräckligt hög sysselsättningsnivå totalt sett är en förutsättning för attarbetsmarknadspolitiken skall kunna bedrivas effektivt. En sänkning av dentotala sysselsättningsnivån för att uppnå andra syften i den ekonomiskapolitiken kan inte accepteras ur arbetsmarknadspolitisk synpunkt. Fullsysselsättning som ett huvudmål för den ekonomiska politiken måste ligga fast.A andra sidan ställer den generella ekonomiska politiken krav påarbetsmarknadspolitiken. Denna måste se till att anpassningen påarbetsmarknaden fungerar så smidigt som möjligt. Om intearbetsmarknadspolitiken förmår lösa den uppgiften på ett tillfredsställandesätt får den generella ekonomiska politiken svårt att nå sina mål. 1980/81:126 197 Remissinstansernas synpunkter på arbetstiderna inför 1980-talet(SOU 1979:48) Deflesta remissinstanser är eniga om att fortsatta generella arbetstidsreformeri förta hand skall avgöras av arbetsmarknadens parter. menardock att en arbetstidsförkortning är en så angelägen reform att den börgenomföras genom lagstiftning. kommun ställer sig tveksam till omansvaret för beslut som direkt påverkar politiska områden såsom skatter ochregionalpolitik helt kan läggas på arbetsmarknadens parter. hävdar att landets produktionsfaktorer - och då inteminst arbetskraften - måste utnyttjas fullt ut för att den nuvarande ekonomiskasituation skall hävas. Ett rambeslut om framtida arbetstidsförkortningar måstedärför fattas av riksdag. Genomförandet är sedan en fråga för arbetsmarknadensparter. anser att tiden nu är mogenför att inrikta delegationens fortsatta arbete på att fatta mer avgörandebeslut för ett tidsprogram för när olika steg i en arbetstidsförkortning medmålet 6 timmars arbetsdag skall kunna genomföras. påpekar att hargenom arbetsrättslig lagstiftning möjligheterna för individen ökat betydligtatt vara ledig från arbetet under uppbärande av olika typer av ersättning.Principiellt innebär dessa förändringar i allmänhet att man i stället för engenerell arbetstidsförkortning söker tillgodose särskilda behov av kortarearbetstid för vissa grupper eller i vissa situationer. En fortsatt sådanutveckling är en realistisk framgångsväg enligt KF och KFO. gör den bedömningen att det tillgängliga ekonomiska resursernainte f.n. lämnar utrymme för någon allmän förkortning av arbetstiden.Landstingsförbundet anser att en förkortning f.n. inte är möjlig att genomföramed hänsyn till den negativa konsekvens en sådan åtgärd skulle få församhällsekonomin i stort, inte minst för den landstingskommunala verksamheten.SACO/SR gör den bedömningen att de samhällsekonomiska förutsättningarna ochdet ekonomiska utrymmet för en reducering av arbetstiden med bibehållenekonomisk standard är starkt begränsade åtminstone under 1980-talets början.Det långsiktiga målet bör nås genom en etappvis nedskärning av arbetstiden därdet första etappmålet - 37,5 timmars arbetsvecka - bör kunna vara uppfyllt motslutet av . och inte tillstyrka någon generell arbetstidsförkortning . Mångaremissinstanser instämmer i delegationens uttalande att en arbetstidsförkortninginte får ses som ett medel för att bekämpa arbetslöshet. Prop.1980/81:126 198 Kommunförbundetmenar att arbetslösheten bland framför allt ungdomar i stor utsträckningmedför svåra sociala problem. Om man kunde komma tillrätta med dessa problemgenom en arbetstidsförkortning skulle detta givetvis vara ett tungt argumentför en sådan åtgärd. anser att förändringar iproduktion och sysselsättning i en enskild bransch eller i ett företag som ärresultat av ofrånkomliga konjunktursvängningar med fördel kan regleras genomett system för konjunkturanpassning av arbetstiden utan att målet för fullsysselsättning behöver uppges. 1980/81:126 199 Propositionenshuvudsakliga innehåll ..................... ... 1 1 Inledning .................................................... 6 1.1 Allmänbakgrund ...................................... 6 1.2 Bakgrundsmaterial..................................... 8 2 Utvecklingenpå arbetsmarknaden ...................... 14 2.1 Svenskarbetsmarknadspolitik i ett internationellt perspektiv 14 2.2 Oroande tendenser iutvecklingen på arbetsmarknaden .... 16 2.3 Arbetsmarknadspolitikensutveckling ............ 17 2.4 Arbetsmarknadensanpassningsförmåga ....... .. 28 3 Densvenska ekonomins utveckling på medellång sikt 33 3.1 Långtidsutredningensbedömningar - Ekonomin i obalans . 3.3 Konsekvenserna förarbetsmarknaden ............ 39 4 Arbetsmarknadspolitikensmål och uppgifter .......... 43 4.1 Sysselsättningsmålen ................................. 43 4.2 Arbetsmarknadspolitikensuppgifter................ 45 5 Utgångspunkterför förslag på arbetsmarknadspolitikens område 50 5.1 Problemen på 1980-taletsarbetsmarknad ..... 50 5.2 Förändrade förutsättningar förarbetsmarknadspolitiken 58 Ökad arbetsmarknadspolitisk beredskap inför konjunkturned gången ...................................................... .. 63 6.1 Det aktuella läget påarbetsmarknaden ........ 63 6.2 Utsikter inför budgetåret1981/82 ............... 66 7 Arbetsgivarnasrekryteringspolitik ....................... .. 69 7.1 Behovet avrekryteringspåverkan .............. 69 7.2 Arbetsförmedlingskontrakt ......................... .. 74 7.3 Ökad utplacering från skyddatarbete .......... .. 76 7.4 Stöd för anställning avlångtidsarbetslösa ungdomar 78 7.5 Arbetsmiljö ocharbetsanpassning ............... .. 80 7.6 Den arbetsrättsligalagstiftningen ............... .. 82 8 Åtgärderför att påverka arbetssökandet.............. 85 8.1 Behovet av att effektiviseraarbetssökandet .. 85 8.2 Reglerna för ersättning vidarbetslöshet ....... 87 8.3 Åtgärder för att underlättayrkesmässig rörlighet 88 8.4 Ekonomisk kompensation vidgeografisk rörlighet 94 8.5 Möjligheter att pröva nyttarbete ............... 100 8.6 Möjligheter förförtidspensionerade att pröva arbete 101 9................................................................... Åtgärderför att underlätta den strukturella omställningen i kon junkturdämpningar ......................................... 106 9.1 Arbetsmarknadspolitikensuppgifter vid lokala sysselsättningskriser 106 9.2 Stöd till omställning vidlokala sysselsättningskriser 108 9.3 Stimulanstill nyrekrytering i expansiva företag 112 10Arbetsmarknadsverkets uppgifter .................... 117 10.1 Arbetsförmedlingens roll ochuppgifter ......... 117 Prop.1980/81:126 200 10.3 Behovet av en översyn avarbetsmarknadsverkets ansvarsområde och organisation 124 10.4 Arbetsmarknadsverketsansvarsområde ........ . 125 10.5 Effektivare resursutnyttjandeinom arbetsmarknadspolitiken 132 10.6 ........... . 135 11 Fackligt inflytande på frågorom statligt arbetsmarknadsstöd .... 137 12 Den arbetsmarknadspolitiskaforskningen ........... . 140 12.1 Arbetsmarknadspolitisktforskningsprogram ... 140 12.2 Organisationen av denarbetsmarknadspolitiska forskningen 142 13.1 Allmänt .................................................. 144 13.2 Arbetstiderna inför 1980-talet .................... 145 13.3 Arbetsmarknads- ochregionalpolitiska effekter av en arbetstidsförkortning 146 13.4 Deltidsarbetet ochsysselsättningstillväxten . 14 Hemställan .................................................... 151 15 Beslut ......................................................... . 152 1 Arbetsmarknadspolitiken i enkonjunkturdämpning 2 Sammanfattning av NAUT:srapport arbetsmarknadspolitik för 1980-talet i (NU A 1980:18) 3 Remissinstansernas synpunkterpå "Arbetstiderna inför 1980-talet" (SOU 1979:48)