prop · G403154 · 1980-12-31 00:00:00 — 2. grunderna förrevisionstalan med angivande, i vilket avseende hovrättens domskäl enligtkärandens mening äro oriktiga; saml 3. i vilken deldomen överklagas och den ändring i domen, som käranden yrkar. Erfordras prövningstillstånd, bör Erfordras prövningstillstånd, käranden i revisionsinlagan närma- skaU käranden i revisionsinlagan re angiva de omständigheter han närmare ange de omständigheter åberopar till stöd för alt sådanl till- han åberopar till stöd för atl sädant stånd skall meddelas. tillstånd skall meddelas. Käranden skall i revisionsinlagan uppgiva de bevis hanvill åberopa och vad han vill styrka med vatje särskilt bevis. 1 tvistemålskall käranden, om beviset ej tidigare förebragts, uppgiva anledningen härtill.Åberopar käranden skriftligt bevis, som ej tidigare förebragts, skall det ihuvudskrift eller styrkt avskrift fogas vid revisionsinlagan. 1revisionsinlagan skall käranden ock angiva, om han vill, att motparten eller ibrottmål målsägande eller den tilltalade skall infinna sig personligen vidhuvudförhandling i högsta domstolen. Är i brottmål den tiUtalade anhållen eller häktad, skalldet angivas. Revisionsinlagan skall vara egenhändigt undertecknad avkäranden eller hans ombud. 55 kap. 11 § Erfordras prövningstillstånd, be- Erfordras prövningstillstånd, stämme högsta domstolen, sedan skaU högsla domstolen sedan skriftväxlingen avslutats, om så- skriftväxlingen har avslutats Pe dant tillstånd skall meddelas. När stämma om sådant tillstånd skall skäl äro därtiU, må frågan uppta- meddelas. När det finns skäl tiU det gas, ehuru skriftväxling ej ägt mm. får frågan upptagas trots att skrift- Innan prövningstillstånd medde- växling inte har ägt mm. lats, må fråga, som avses 18 § and ra stycket, ej upptagas. I besvärsinlagan skall klaganden uppgiva: 1. det beslut, mot vilket talan föres; 2. grundema förbesvärstalan; samt 3. den ändring i beslutel,som klaganden yrkar. 3 Senaste lydelse 1971:218. * Senaste lydelse 1971:218. Prop, 1980/81:154 53 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Erfordras prövningstillstånd, fcör Erfordras prövningstillstånd, klaganden i besvärsinlagan närma- skaU klaganden i besvärsinlagan re angiva de omständigheter han närmare ange de omständigheter åberopar till stöd för att sådant till- han åberopar till slöd för att sådant stånd skall meddelas. tillstånd skall meddelas. Klaganden skall i besvärsinlagan uppgiva de bevis han villåberopa och vad han vill styrka med varje särskilt bevis. Skriftligt bevis, somej tidigare förebragts, skall i huvudskrift eller styrkt avskrift fogas vidbesvärsinlagan. Besvärsinlagan skall vara egenhändigt undertecknad avklaganden eller, hans ombud. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1974:579) om handläggningen avnådeärenden Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1974:579) omhandläggningen av nådeärenden skall ha nedan angivna lydelse. 2§ Regeringen kan av- Innanregeringen avgör ett nåde slå ansökan om nåd, orn skäl till bl- ärendeskall den, om särskild an- faU uppenbarligen saknas. I annat ledningföreligger, inhämta yttran- faU skad regeringen, innan den av- defrån högsta domstolen eller, när gör nådeårende, inhämta yttrande fråga är om e«mål i vilkel regering- från högsla domstolen eller, när en, enförvaltningsdomstol eller en fråga är om mål i vilket regeringen, förvaltningsmyndighetär sista in- förvallningsdomstol eller förvall- stans,från regeringsrätten. Den ningsmyndighel är sista instans, domstol somskall avge ett sådant från regeringsrätten. Den domstol yttrandeär därvid beslutför med tre som skall avgiva sådant yttrande är ledamöter, därvid beslutför med tre ledamöter. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott Härigenom föreskrivs att 15-17 och 24 §§ lagen (1957:668)om utlämning för brott skall ha nedan angivna lydelse. 15 §' Innan regeringen meddelar be- Innan regeringen meddelar beslut i anledning av framställningen, slut ianledning av framställningen, ' Senaste lydelse 1975:292. Nuvarandelydelse skall yttrande avgivas av riksåklagaren och ärendet prövas av högsta'domstolen. Är det uppenbart att framställningen ej bör bifallas, skall den dockomedelbart avslås. Föreslagenlydelse skall yttrande avges av riksåklagaren. Har inte den som avses med framstäUningensamtyckt tdl att han utlämnas, skaU ärendet dessutom prövas av högsladomstolen. Är del uppenbart att framställningen ej bör bifallas, skall dendock avslås. 16§2 Riksåklagaren skalllill grund för sill yttrande verkställa erforderlig ulredning enligt vad om fömndersökningi brottmål är stadgat. utan inskränkning till . Den som häktats äger påfordra, att ny förhandling skall äga rum från det beslut senast meddelats. Omtvångsmedel skall gälla vad som i allmänhet är föreskrivet för brottmål. Beslutav rätten gäller tills vidare intill dess högsta domstolen prövat ärendet och,om utlämning enligt dess beslut kan lagligen beviljas, regeringen avgjortärendet. Talan mot rättens beslut föres genom besvär lill högsla domstolen Omtvångsmedel skall gälla vad som i allmänhet är föreskrivet för brottmål. Beslutav räUen gäller tills vidare intill dess ärendet har avgjorts eller högstadomstolen har funnit hinder möta mot utlämning. Talan mot rättens beslul föresgenom besvär till högsta domstolen utan inskränkning tUl . Sedan utredningen avslutats, överlämnar riksåklagaren ärendet jämte sitt yttrande till högsta domstolen. Sedan utredningen avslutats, överiämnat riksåklagarenärendet jämte sitt yttrande lill högsta domstolen. Har den som avses medframställningen samtyckt tUl att han utlämnas, skall ärendet Jämte yttrande istället överlämnas till regeringen . Utan hinder av villkor som uppställts för utlämning ägerregeringen på framställning av den främmande slaten medgiva, alt den somutlämnats må slällas till ansvar för annan före utlämningen förövad gärning änden, för vilken utlämning skett, eller utlämnas till annan stat. I fråga omsådan framställning skall i fillämpliga delar gälla vad som är stadgat angåendeframställning om utlämning. Medgivande må lämnas allenast om, såvitt handlingama visa,utlämning för gärningen kunnat lagligen äga rum. = Senaste lydelse 1975:292. '> Senaste lydelse1975:292. Senaste lydelse 1975:292. Framgår avinkomna handlingar, att framställningen icke kan lagligen bifallas, ellerfinner regeringen eljest anledning att icke villfara framställningen, skall denomedelbart avslås. I annat fall prövas frågan av högsta domstolen. Finnerhögsta domstolen alt hinder möter, må framställningen icke bifallas. Framgår avinkomna handlingar, att framställningen icke kan lagligen bifallas, ellerfinner regeringen eljest anledning atl icke villfara framställningen, skall denomedelbart avslås. I annat fall prövas frågan av högsta domstolen, om inteden som avses med framställningen har medgivit denna. Finner högsla domstolenatt hinder möter, får framställningen inte bifallas. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1959:254) om utlämning för brotttill , , och Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1959:254) omutlämning för brott till , , och dels att 11 § skall upphöra atl gälla, dels alt 12 och 18 §§ skall ha nedan angivna lydelse, dels att i lagen skall införas en ny paragraf, 15 a §, avnedan angivna lydelse. 12 §Till främjande av utredningen och för att säkerställa utlämning må åklagaren,om den gärning för vilken utlämning begäres eller gärning av molsvarandebeskaffenhet är i svensk lag belagd med straff, använda och hos rätten påkallaanvändandet av tvångsmedel enligt vad i allmänhet är föreskrivet för brottmål.Tvångsmedel må användas ulan alt särskild utredning, utöver vad avframställningen om utlämning framgår, förebragts till slöd för atl den somavses med framställningen begått det uppgivna brottet. Beslul avrätten om användande av tvångsmedel gäller lills vidare intill dess ärendetavgjorts eller högsta domstolen i fall som avses i // § funnit hinder motutlämning möta. Talan mot rättens beslul föres genom besvär till högsta domstolenutan inskränkning till . Beslut avrätten om användande av tvångsmedel gäller tills vidare intill dess ärendetavgjorts eller högsta domstolen i fall som avses i 15 a § funnit hinder motutlämning möta. Talan mol rätlens beslut föres genom besvär till högsta domstolenutan inskränkning lill . Den som häktats äger påfordra, att ny förhandling skalläga rum från det beslut senasl meddelats. Prop.1980/81:154 56 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Om särskilda skäl föreligger skall, innan regeringenmeddelar beslut i ärendet, yttrande inhämtas från högsta domstolen huruvida utlämningkan lagUgen beviljas enligt denna lag. Om det bedöms erforderligt, skall förhandling hållas.Förhandlingfår inte vägras, såvida inte tidigare forhör under utredningenmåste anses tillräckUgt eller saken bedöms vara uppenbar. Om högsta domstolen har funnit att hinder mot utlämningmöter en Ugt denna lag, får framställningen inte bifallas. Utan hinder av villkor som uppställts för utlämning ägerregeringen på framställning medgiva, att den som utlämnats må ställas tillansvar för annan före utlämningen förövad gäming än den, för vilken utlämningskett, eller ufiämnas till annan av de i 1 § omförmälda staterna. I fråga omsådan framställning skall i tillämpliga delar gälla vad i denna lag är stadgatangående framställning om utlämning. Medgivande må lämnas allenast om, såvitthandlingama visa, utlämning för gämingen kunnat lagligen äga mm. Framgår avinkomna handling- Innan regeringen meddelar bear, attframställningen icke kan slut i ärendet skall, om särskUda lagUgenbifallas, eller finner rege- skäl föreUgger, yttrande över fram-ringeneljest anledning att icke vill- ställningen inhämtas från högsta fara framställningen, skad den domstolen. Finner högsta domsto-omedelbartavslås. I annat faU prö- len all hinder möter,/år framställ-vas frågan avhögsta domstolen, ningen inte bifallas. dock endast om det begäres av densom avses med framställningen. Finner högsta domstolen att hinder möter, måframställningen icke bifallas. Beträffande tillstånd lill ulläm- ' Belräffande tillstånd lillufiäm ning till annan än de i 1 § omförmäl- ning till annan än de i 1 § omförmäl da staterna skola bestämmelsema i da staterna skall bestämmelsema i 24 § lagen om utlämning för brott 24 § lagen (1957:668) om utlämning äga tillämpning. för brott äga tillämpning. Denna lag träder i kraft . ' Senaste lydelse 1975:294. 1980/81:154 57 Lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltnuigsdomsto-lar Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1971:289) omallmänna förvaltningsdomstolar dels att 4 § skall ha nedan angivna lydelse,dels i lagen skall införas en ny paragraf, 4 a §, av nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Regeringsrätten är delad i två eller flera avdelningar.Avdelningarna är lika behöriga att upptaga mål som regeringsrätten handlägger. Regeringsrättens ordförande är ordförande på en avdelning.Ordförande på annan avdelning är det regeringsråd som regeringen förordnar. På avdelning dömer fem regeringsråd. Regeringsrätten ärdock domför med fyra regeringsråd, om tre av dessa är ense om slutet. Vid behandUngav fråga om prövningstillstånd skall tre regeringsråd deltaga. På avdelning dömer fem regeringsråd. Avdelningen är dock domförmed fyra regeringsråd, om tre av dessa är ense om slutet. Vid prövning avansökningar om resning eller återställande av försutten tid är avdelningen domförmed tre ledamöter. Vid behandling av frågor om prövningstillstånd äravdelningen domför med en ledamot. Fler än tre ledamöter får inte deltaga. Vid beslut om avvisande av för sent inkomna besvär,avskrivning av ett mål och prövning av frågor som avses i 28 § förvaUningspro-cesslagen(1971:291) är avdelning. en domför med en ledamot. Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse 1974:577. 1980/81:154 58 Sammanställningav remissyttranden över promemorian (Ds Ju 1980:12) Högsta domstolens ochregeringsrättens arbetsformer Högstadomstolen: Trols de ändringar av fullföljdsreglerna som genomfördes ärförutsättningarna för atl HD skall kunna svara för prejudikatbildningen ihuvudsak oförändrade. Antalet ansökningar om prövningstillstånd har i ställetför all som då förutsattes minska tvärtom ökat väsentligt. Domstolen är i storutsträckning sysselsatt med mål som sorgfälligt prövats i två instanser ochdom därjämte saknar varje prejudikatinlresse, medan handläggningen avväsentliga rättsfrågor får vänta. Om man ser på samtliga anställdas insatser lordebetydligt mer än hälften av HD;s arbete bestå i behandlingen avdispensansökningar. Beaktas att åtskilligt arbete går åt lill prövning avansökningar om resningar och återställande av försutten tid saml av domvillobesvärtorde inle heller justitieråden och revisionssekreterarna ägna mer än omkringhälften av sin arbetstid ål HD;s egentliga uppgift, nämligen att svara för rältsenhetlighetenoch leda rättstillämpningen. Delta förhållande mellan den tid som går åt föratt bestämma vilka mål som skall prövas och den tid som slår till buds för självaprövningen är uppenbariigen oefterrättligt. Minskar HD:s övriga arbetsuppgifter,kan man räkna med att domstolens ledamöter får mer tid alt ägna sig åtuppgiften att leda rättstillämpningen. En minskning av ledamöternasarbetsbörda är dessulom nödvändig av personliga skäl. Det är därför synnerligenvälmotiverat att, såsom föreslås i promemorian, minska HD;s sysslande medandra arbetsuppgifter än den prejudikat-bildande verksamheten. HD understödjertanken på en mer fullständig översyn av systemet för fullföljd till domstolen.På kort sikl kan emellertid i enlighet med promemorieförslagen inle oväsentligaresultat nås dels genom att vissa arbetsuppgifter förs bort från HD, delsgenom atl formerna för handläggningen av andra arbetsuppgifter förenklas. Det ärav vikt alt dessa ändringar genomförs . Regeringsrätten(majordeten): Regeringsrätten vill ge en någol utförligare beskrivning avdomstolens verksamhet än den som lämnas av arbetsgmppen i dess promemoria. Regeringsrätten prövarenligt 2 § lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar besvär överkammarrätts beslut enligl förvaltningsprocesslagen och besvär över annatbeslut i förvaltningsärende som enligt lag eller av beslutadförfattning eller enligt instruktion för kammarrätterna anförs hos domstolen.Enligt 11 kap. 11 § regeringsformen prövar regeringsrätten också ansökningar omresning och återställande av försutten tid i fråga om ärende för vilketregeringen, förvaltningsdomstol eller förvaltningsmyndighet är högsla instans.Vidare avger regeringsrätten i vissa fall yttrande till regeringen, bl.a. överansökningar om nåd. Regeringsrättenskompetens bestäms sålunda genom att del i olika författningar anges att besväröver beslut enligt författningen skall gå till kammartätten eller - i vissafall - direkt till regeringsrätten. Prop.1980/81:154 59 1enlighet härmed är regeringsrätten sisla instans i ett stort anlal olika slag av mål och ärenden. Häribiand kan nämnas flertalet mål om skatter och allmänna avgifter, kommunalbesvärsmål, mål om omhändertagande av bam för samhällsvård, körkortsmål, mål om meddelande i särskilda fall av tillstånd, förbud eller föreläggande enligt föreskrifter rörande den all männa hälsovården, vissa molsvarande mål angående byggnadsväsendet, brandförsvaret och civilförsvaret, mål enligt lagen om nykterhetsvård, mål om verkställighet av straff eller annan brottspåföljd, mål om utlämnande av allmän handling och mål om meddelande av patent. AntaletlUl regeringsrätten inkomna mål uppgick till 5 1977, 5 1978, 1979 och 4 1980. Det bör anmärkas all del för år 1980 angivnaantalet inte är direkt jämförbart med antalet på grund av ändrade rutiner för målregistreringen. Om tidigare tillämpade ru tiner hade använts skulle anlalel registrerade mål ha varil något över 4 800. Regeringsrättenär sedan förvallningsdomstolsreformen företrädesvis prejudikatinslans.Sålunda gäller enligl 35 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) att besvär överkammarrätts beslut i mål som har anhängig-gjorts hos kammarrätten genomöverklagande eller underställning prövas av regeringsrätten endast omregeringsrätten har meddelat prövningstillstånd. Anlalel mål i regeringsrättendär prövningstillstånd krävs har uppgåu till något över 3000, dvs. av det lolala antalet. Prövningstillstånd meddelades år1978 i 2.54 mål, i 251 mål och i 245 mål. Vissaförvaltningsbeslut överklagas hos regeringsrätten ulan prövningstillstånd. Somexempel kan nämnas mål om patent och vammärken, mål om uUämnande av allmänhandling och mål om förhandsbesked av . Beträffande kommunalbesvärsmålengäller efter numera genomförd lagändring all prövningstillstånd krävs i frågaom kommunala beslut beträffande vilka justering av protokollet tillkännagettsden Beslul ifråga om vilka tillkännagivandet skett tidigare kan alltjämt överklagas till regeringsrätten utan sådant tillstånd. Regeringsrättenbestår f.n. av 23 regeringsråd, varav 2 tjänstgör i lagrådet. Domstolen ärindelad i fyra avdelningar med lika behörighet atl upplaga mål somregeringsrätten handlägger. Beredning och föredragning av mål i regeringsrättenombesörjs av regeringsrättssekrelerare. Bestämmelsernaom domförhet i regeringsrätten fanns till utgången av 1974 i 22 § 1809 årsregeringsform. Reglerna om högsta domstolen stod i paragrafens första momentoch reglerna om regeringsrätten i dennas andra moment. Vissa olikheter förefannsifråga om domförhetsreglerna för de båda högsta instanserna. 1den nya regeringsformen nämns de båda högsta instanserna i 11 kap. 1 § mengrundlagen innehåller inte längre några stadganden om domförhet. I stället sägsi 11 kap. 4 § regeringsformen att om huvuddragen av domstolarnas organisaUonföreskrivs i lag. Domförhetsreglerna tillhör utan tvekan de gmndläggande organisaUonsreglerna.Vad gäller regeringsrätten är dess domförhet uttömmande angiven i 4§ tredje stycket lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. Stadgandeti 11 kap. 4 § regeringsformen får anses innebära krav att de materiellareglerna om domförhet skall, såsom hitUlls varit fallet, stå i lag och inteefter delegation i författning av lägre valör. Tanken bakom gmnd-lagsregeln äratt som lagstiftare skall ha inflytande över hur 1980/81:154 60 1 särskilt hög grad gäller del sagda belräffande högstadomstolen och regeringsrätten som i regeringsformen tilläggs vissakonstitutionella befogenheter (11 kap. 11 §, 12 kap. 3 och 8 §§ regeringsformen). RegeringsrådetMueller är av skiljaktig mening: Ds Ju 1980:12 innehål-ter förslag som är avstor principiell betydelse för två av landets högsta rättsvärdande instanser,högsta domstolen och regeringsrätten. Främst föreslås väsentliga ändringar i domförhelsreglema.Sålunda skall huvudparten av alla frågor om prövningstillstånd komma altavgöras av ensamdomare. De föreslagna domförhetsreglerna överlåter pådomstolarna att själva avgöra huruvida fråga om prövningstillstånd skall prövasav ensamdomare eller av en avdelning med tre ledamöter. Del fömtsattes att domstolarnaskall kunna ge erforderliga regler härom i arbetsordningen. På molsvarande sättskall domstolarna få rätt all bestämma antalet ledamöter som skall deltaga bl.a.när resningsansökningar prövas. Syftetmed förslagen är främst alt lätta den nuvarande arbetsbelastningen inom högstadomstolen. Förslagen beträffande regeringsrätten har närmasl karaktär av renakonsekvensändringar. Dessa senare förslag har lagts fram trots altarbetssituationen i regeringsrätten inle påkallar någon ändring. Deföreslagna domförhetsreglerna överlåter på högsta domstolen ochregeringsrätten alt själva närmare bestämma domförheten. En sådan delegationstrider klart mol 11 kap. 4 § regeringsformen. Företrädareför andra intressen än den berörda personalens har inle ens beretts tillfälle atldeltaga i del bakomliggande utredningsarbetet. Detmåste anses vara helt oförenligt med god svensk lagstiftningstradition att pågrundval av det nu föreliggande materialet lägga fram förslag för omså väsentliga ändringar i högsta domstolens och regeringsrättens organisation. Förslagetalt högsta domstolen och regeringsrätten i viss utsträckning skall få rätt att- bl.a. genom föreskrifter i arbetsordningen - bestämma domförheten, dvs. hurmånga ledamöter som skall delta strider klart mot 11 kap. 4 § regeringsformen.Där föreskrivs nämligen att domstolarnas rättsskipningsuppgifler, huvuddragenav deras organisation och rättegången skall regleras i lag. Varken 11 kap. 4 §eller någon annan föreskrift i regeringsformen gör det möjligt att på domstoldelegera rätten atl bestämma i angivna frågor. I detla sammanhang må erinras omatl nuvarande domförhetsregler som ger högsla domstolen och regeringsrättenen viss rätt att själva bestämma antalet ledamöter - har tillkommit, innan dennuvarande regeringsformen trädde i kraft och att dessa regler alhså är giltigaenligt punkl 6 i övergångsbestämmelserna lill regeringsformen. Alt det ansetts möjligtatt införa dessa regler innebär alltså inte alt sådana regler är tillåtna enligl11 kap. 4 § regeringsformen. Enså viklig fråga som domförheten bör för övrigt under inga förhållanden fåavgöras av domstolen själv. Domstolen skulle om så skedde också kunna fåsvårigheter att värna sin egen integritet mot parter som begär alt deras sakskall behandlas i en "störte" eller "mindre" av fleramöjliga sammansättningar. Det föreliggande förslagel torde dessutom i praktikenleda till att det blir föredraganden eller någon annan tjänsteman på kansliet somavgör hur många ledamöter som skall pröva frågan huruvida prövningstillståndskall beviljas i ett mål. Detta kan självfallel inle accepteras. RegeringsrådetPetrén tillägger för sin del: Det är med stor tvekan jag anslutit mig tilltanken alt med utgångspunkt från den remitterade prome- Prop.1980/81:154 61 nu ändra regeringsrättens domförhetsregler. Det iregeringsrättens remissyttrande framlagda lagförslaget innebär all frånhuvudregeln enligl gällande rätt all för domförhet erfordras deltagande av 5eller under viss fömtsättning 4 regeringsråd undantag göres för vissa slag avavgöranden. För dessa tillskapas som en nyhet avdelningar i regeringsrätten domföramed tre regeringsråd. Förslagethar tämligen svagt samband med den remitterade promemorian, som föranletts av akulaproblem i högsta domstolen. 1 promemorian förekommer överhuvud blott någraspridda notiser avseende regeringsrättens förhållanden. Förslagel till ändringav regeringsrättens domförhetsregler har därför måst byggas på erfarenhetersom samlats inom regeringsrätten efter förvallningsreformensikraftträdande vid ingången av 1972. Visst statistiskt underlag har kunnatframtagas under remissvarets utarbetande och redovisas i della. Min tvekan härrör inte av lagförslagels innehåll, även omman givetvis kan ha någol olika meningar rörande detaljer i della. Exempelvisskulle man gärna sett att tiden medgivit regeringsrätten all göra en statistiskanalys av resningsansökningarna, i senare lid 75 ä 100 . En sådan behövsför atl man skall kunna beräkna storieken av den rationaliseringsvinst som görsnär man skiljer ul vissa enklare resningsansökningar som Ire-mansmål. Det är lagstiftningsärendet som sådant som inger olust ochförorsakar min tvekan. Frågan om de högsla domstolsinstansernas domförhet ulgörnämligen enligl min mening elt ämne av avsevärd tyngd. Det kräver all den omsorgsom normalt ägnas viktigare lagstiftningsfrågor i vårt land. Intill 1975 fillhördedet t.o.m. grundlagsområdet. Det borde icke ifrågakomma att göra brådstörlade ändringari dessa regler utan elt tillfredsställande underlag. Skall ingrepp av principiellnatur göras i domförhetsreglerna, som är hell cenirala för domstolarnas organisation,måste förslagen härom redovisas mot bakgrund av en genomtänkt sammanhängandesyn på de högsta domstolarnas roll i samhällel, deras uppgifter och deras arbetssätt. lorde ha ansetts närmasl självklart all enslutinstans skall besluta, såvitt rör huvudsaken, i kollegial sammansättning,dvs., om ett ojämnt antal ledamöter befinnes önskvärt, med tre, fem, sju elc.domare.