prop · G403148 · 1980-12-31 00:00:00 — Förbundetanser vidare att man bör undvika att tillskapa skilda majoritetsregler för deolika momenten vid en övergång till bostadsrätt. finns redan60-procentsregeln, som bestämmer vad som i skattehänseende skall anses vara ens. k. äkta bostadsrättsförening. Ytterligare majoritetsregler kan bliaktuella, t.ex. för att reglera eventuellt hyresgästförvärv p. g. a. hembudeller förköp. Man bör därför enligt förbundets uppfattning 1980/81:148 96 övervägaatt bara ha en majoritetsregel. Förbundets ställningstagande innebär således,att även den skattemässiga majoritetsregeln bör kunna bli föremål för översyn. Ipromemorian framhålls särskilt att förvärvstillstånd ej erfordras förbostadsrättsföreningar anslutna till HSB eller . Om man vill ge allaboende ett ökat inflytande över ombildningsprocessen saknas, enligt förbundetsuppfattning, anledning att undantaga HSB- och Riksbyggeföreningarna fråntillståndsplikten. Förbundet anser, som ovan framgår, att dekvarboende hyresgästernas besittningsrätt och bytesrätt vid en övergång måstetryggas så långt möjligt. Förbundet biträder den i betänkandet framfördauppfattningen, att detta rättsskydd är tillfredsställande i de fallbostadsrättsföreningen är rätt hyresvärd i förhållande till kvarboendehyresgäst. Förbundets ställningstagande i detta avseende innebär dock inte attförbundet i allt biträder de civilrättsliga resonemang som kommittén geruttryck för i betänkandet. i delbetänkandet framlagda förslaget att förbjuda"dubbelupplåtelse" i syfte att bevara de kvarboende hyresgästernasbesittningsskydd innebär, enligt förbundets uppfattning, att en framtida meromfattande övergång till bostadsrätt inte stimuleras utan snarare motverkas.Förslaget står härigenom i strid mot kommitténs övergripande direktiv ochvidare binder detta ställningstagande kommittén fill en lösning som menligtpåverkar möjligheterna att i det fortsatta utredningsarbetet framlägga förslagsom främjar en sådan övergång. Av denna anledning bör det framlagda förslaget ivarje fall inte bli föremål för lagstiftningsåtgärder förrän kommitténfullföljt sitt uppdrag i enlighet med de fastställda direktiven. Det är, somförbundet nedan kommer att visa, möjligt att med betydligt mindre ingreppbevara de kvarboende hyresgästernas rättsskydd som en övergång tillbostadsrätt kan ske under betryggande former. Fördet fall att det i justifiedepartementets PM framlagda förslaget genomföres,tryggas hyresgästernas inflytande i ombildningsfallet. Man bör kunna utgä ifrånatt en hyresgästmajoritet inte kommer att acceptera en uppgörelse som ärekonomiskt ofördelaktig för dem. Förbudet mot "dubbelupplåtelse"torde inte heller utan vidare eliminera att köpeskillingen vid en överlåtelsetill hyresgästen påverkas av de blivande bostadsrätternas värde, eftersomdessa i regel dels beror på att de boende i attraktiva lägen är beredda attbära en högre kostnad för boendet än vad som motiveras av utgåendebruksvärdehyror, dels på vårt skattesystem. Omett förbud mot "dubbelupplåtelse" införes riskerar man. enligtförbundets uppfattning, att det uppstår stora praktiska och ekonomiskasvårigheter vid många ombildningar och att den av statsmakterna önskade meromfattande övergången till bostadsrätt därigenom förhindras. Förbundet delarhärvidlag de synpunkter som framförts av ledamoten och experternaMinnbergh och Tornée. uppfattning bör man, för att underlätta ombildnings-proceduren,bibehålla möjligheten till "dubbelupplåtelse" förutsatt attombildningen sker på ett för de boende betryggande sätt. Förbundet anser attden modell för ombildning som tillämpas av tillvaratarde kvarboende hyresgästernas intressen bl.a. genom en treårig indexeradoptionsrätt. Innebörden av modellen beskrivs i det av experterna ochTornée avgivna särskilda yttrandet. Förbundetfinner det angeläget att framhålla de fördelar denna modell innebär förfinansieringen av bostadsrättsföreningens förvärv av den fas- Prop.1980/81:148 97 tighet som är föremål för ombildningen.Finansieringsfrågans betydelse framhålles särskilt i direktiven och är enligtföredragande statsrådet "avgörande för möjligheterna" att genomföraen ombildning. 1 ett system med "dubbelupplåtelse" kan sannolikt iregel finansieringen lösas på ett sätt som främjar en övergång, eftersomgrundavgifter inbetalas för alla lägenheter. Möjligheterna för föreningen attfinansiera en del av förvärvet med s.k. säljarreverser är sannolikt också goda.Med ett genomförande av det av kommittén föreslagna förfarandet riskerar man,enligt förbundet, att allvarligt försämra finansieringsmöjligheterna. För dehyresgäster, som önskar bli bostadsrättshavare i ett sådant system, blirfinansieringsfrågan väsentligt svårare att lösa, eftersom den del avgrundkapitalet som belöper på de lägenheter som är upplåtna medhyresrätt måste tas ut antingen i form av högre grundavgifter för de blivandebostadsrättshavarna eller, om föreningen lyckas täcka bristen med lån, högreframtida årsavgifter. Vidare torde förutsättningarna för att säljaren skallligga kvar med kapital i fastigheten väsentligt försämras. Enligt förbundetsuppfattning har kommitténs majoritet underskattat betydelsen av att finansieringsmöjligheternaförsämras i och med att "dubbelupplåtelse" förbjuds. konstaterar är de kvarboende hyresgästernas rättsskyddtillfredsställande så länge bostadsrättsföreningen, oavsett en eventuell"dubbelupplåtelse", är rätt hyresvärd i förhållande till de kvarboende.Enligt förbundets uppfattning är det i och för sig önskvärt att rättslägetklarlägges och detta kan ske utan ett ingrepp med så vittgående konsekvensersom ett förbud mot "dubbelupplåtelse" innebär. Förbundet anser att dekvarboende hyresgästernas rättsskydd kan bibehållas oinskränkt, om man ihyreslagen och bostadsrättslagen intager bestämmelser om attbostadsrättsföreningen vid en ombildning alltid skall anses vara rätthyresvärd, om inte annat överenskommits under iakttagande av särskildaformkrav, såsom upprättande av särskilt skriftligt avtal innehållande informationom konsekvenserna av att bostadsrättshavaren och inte bostadsrättsföreningenblir hyresvärd. Härigenom tillförsäkras kvarboende hyresgäster och eventuellasuccessorer en möjlighet att bevara sitt rättsskydd som"dubbelupplåtelsens" fördelar vid ombildningspro-ceduren bibehålles. Med hänvisning till vad som ovan anförts kan förbundetsställningstagande till det remitterade materialet sammanfattas enligt följande. Förbundetbiträder den i promemoria föreslagna majoritetsregeln,eftersom denna tillgodoser hyresgästernas krav på inflytande vid en ombildningtill bostadsrätt. Majoritetsregeln bör dock, enligt förbundets uppfattning,preciseras och kompletteras på sätt som ovan visats. Förbundetmotsätter sig däremot bestämt det av bostadsrättskommittén i delbetänkandetframlagda förslaget att förbjuda upplåtelse av bostadsrätt till annan än denhyresgäst som bor i lägenheten. Ett genomförande av detta förslag kommer,enligt förbundets uppfattning, att direkt motverka en övergång till bostadsrättoch förslaget står därför i strid mot de övergripande direktiven förkommitténs arbete. Förbundet föreslår i stället att de kvarboendehyresgästernas rättsskydd bevaras genom ändringar i hyres-ochbostadsrättslagarna av innebörd att bostadsrättsföreningen skall anses vara rätt hyresvärd, om inte annat överenskommits underiakttagande av särskilda formkrav. En sådan lösning torde 1980/81:148 98 bättreän kommitténs förslag främja en övergång till bostadsrätt utan att dekvarboende hyresgästernas rättsskydd försämras. Försti sista hand bör enligt förbundets uppfattning en sådan dispensmöjlighet, somföreslås av ledmoten och experterna , införas. 24 allmännyttiga bostadsföretag () SABOfinner syftet i promemorians förslag angeläget, men kan inte tillstyrka denföreslagna lösningen. Enligt SABOs uppfattning är lösningen i praktiken heltverkningslös eftersom den mycket lätt kan kringgås, exempelvis genom följandearrangemang. En fastighetsägare bildar enekonomisk förening minst 4 övriga personer. Den ekonomiska föreningen köperfastigheten. Den ekonomiska föreningen angeri sina stadgar att syftet med föreningen är att i föreningens hus upplåtalägenheter åt medlemmarna med bostadsrätt. Den ekonomiska föreningen begärhos , i enlighet med bostadsrättslagens 40 §, att bli registreradsom bostadsrättsförening. Därmedhar således ett fastighetsköp och en bostadsrättsbildning skett utan attprövning har behövt ske enligt den i promemorian föreslagna modellen.Transformationen av en ekonomisk förening - med alla dess tillgångar ochskulder - till en bostadsrättsförening innebär att ingen fastighetsöverlåtelsesker i detta led. De i promemorian behandlade problemen kvarstår därförograverade trots den föreslagna kompletteringen av förvärvslagen. Sammanfattningsvistillstyrker bostadsrättskommitténs förslag beträffande ändringar ibostadsrättslagen i syfte att stärka rättsskyddet för kvarboende hyresgästervid övergång från hyresrätt till bostadsrätt. avstyrker däremot justitiedepartementetsnu framlagda förslag till hur hyresgästernas inflytande skall säkras vidombildning av hyresrätt till bostadsrätt. vill dock betona det ytterstangelägna i att en lagstiftning som tillgodoser justitiedepartementetspromemorias syften kommer till ständ. /.Beröringspunkter i de båda förslagen. Införandet av en majoritetsprincippåverkar också förutsättningarna för diskussionen om skydd för kvarboendehyresgäster i delbetänkandet. När en majoritet av boende skall värvas förbostadsrättstanken, kommer detta naturligtvis att påverka förutsättningar ochvillkor för övergången, eljest skulle en majoritet inte ansluta sig. Ocksådelbetänkandet uppehåller sig kring problemet att ombildning av hyresrätt tillbostadsrätt kan ske utan krav på anslutning från de boende i huset. Förslagenhar på så sätt delvis "gått om varandra". Bland annat påverkas sompåpekats problemet om prissättningen med den av justitiedepartementetförordade lösningen. Det bör påpekas, att bostadsrättskom- 1980/81:148 99 mitteninte hade fillgång till när man avgav sittbetänkande. Majoritetsprincipen.Majoritetsprincipen som förordats i justitiede partementets promemoria innebär som framgått, att de boende kan påver ka prissättning och finansieringsvillkor. Dessa måste ju vara så pass loc kande, att de attraherar en majoritet av de boende, vilket naturligtvis påverkar villkoren för överlåtelsen. På så sätt torde tankar om priskontroll och liknande instrument för konsumentskydd på bostadsrättsmarknaden kunna avvisas. Vad en majoritet av vuxna myndiga medborgare accepterar som rimliga villkor borde också samhället kunna ställa sig bakom. Rimli gen bör åtminstone en majoritet av konsumenter kunna förstå sitt eget bästa. Majoritetsprincipeninnebär också andra viktiga rättspolitiska konsekvenser. Att en majoritet avde boende förordat övergång till en annan förvaltningsform borde fråndemokratisk synpunkt kunna accepteras som tillräckligt skäl att de övrigaboende inte försvårar eller undandrar sig vad majoriteten önskar. Det kan dåknappast som straxt skall beröras i behandlingen av delbetänkandet, vararimligt att låta enstaka boende hindra en fullständig harmonisering avförvaltningsformen till bostadsrätt i synnerhet inte på ett sätt som kanförsvåra majoritetens önskningar att bli förverkligade över huvud taget. Delegationenvill med hänvisning till det anförda således tillstyrka förslaget ijustitiedepartementets promemoria. Bostadsrättsupplåtelseparallellt med bestående hyresrätt. Formellt är kvarboende hyresgästers rättsskydd tillfredsställande i så motto, att hyresförhållandets bestånd liksom bytesrätt kvarstår intakta, eftersom hyresgäster inte är skyldiga acceptera någon förändring av rättsförhållan det, därför att äganderätten fill fastigheten övergått till en bostadsrättsför ening som hyresrätt. Motden bakgrunden ter sig det remedium som föreslås som en för bostadsrättensutveckling mycket diskutabel och tveksam lösning, eftersom delbetänkandet gårut på att hyresboendet i bostadsrättshusen skall prioriteras på ett sätt, somär ägnat att försvåra ombildningen och permanenta en splittradupplåtelsesituation i husen. Utredningen tänker sig som nämnts att upplåtelseav bostadsrätt skall förbjudas vid sidan av hyresrätt, då hyreshus omvandlastill bostadsrätt. Detta innebär i princip ett krav på hundraprocentiganslutning från de boende i huset för att fastigheten helt skall övergå fillbostadsrättsförvaltning. Detta mäste av flera skäl vara en betydande olägenhetbåde för utvecklingen av bostadsrätt och för de boende som önskar bostadsrättensom förvaltningsform. Rättstekniskt har utredningen i denna del fört etttvivelaktigt civilrättsligt resonemang på så sätt, att bostadsrätten betraktasutgöra en dubbelupplåtelse från nyttjande-synpunkt till en och samma lägenhet. Utredningenbekräftar också att förslaget medför svårigheter för bostadsrättsbildningen.Hyresgäster som övergår till bostadsrätt ställs inför finansieringsproblem förde lägenheter, som består som hyresrätt, och bostadsrättsbildningen kan alltsåmötas av ekonomiska problem. Principen om hundraprocentig anslutning frånkvarboende hyresgäster vid övergång till bostadsrätt innebär vidare enpermanentning av en kluvenhet i förvaltningsformer, som kan bli mycketbesvärande från praktisk synpunkt då det gäller att harmonisera förvaltningenpå ett enhetligt sätt i ett bostadsrättshus. Reservanterna i betänkandetpåpekar också, hur konstruktionen av ekonomisk plan kommer att försvåras, isynnerhet om grundavgifternas 1980/81:148 100 storiekmåste förändras över tiden, vilket naturligen blir fallet om vissa hyresgästeransluter sig först , detta med tanke på inflationen.Reservanterna påpekar också helt rikfigt, hur finansieringsproblem kan uppståför bostadsrättsprojektet, när lägenheter undantas från bostadsrättsbildningen,och hur successiv övergång från hyresrätt till bostadsrätt därmed försvåraseller omöjliggörs. Delbetänkandetspeglar en målkonflikt, som uppstått för utredningen, när det gäller att beaktakvarboende hyresgästers rättsskydd och bytesrätt å ena sidan, och målsättningenatt främja bostadsrättsbildning å den andra. Utredningen har genom förslagetkommit att prioritera det förra och skapar med förslaget påtagliga svårigheterför bostadsrättsomvandlingen. En successiv övergång från hyresrätt tillbostadsrätt kan som förut sagts t.o.m. komma att bli mycket starkt försvårad.Detta gäller både vid ombildning av kommunala förvaltningsobjekt och vidförändring av privata hyreshus till bostadsrättshus. I princip kan det därförgöras gällande, att delbetänkandet i denna del strider mot den överordnademålsättningen enligt utredningsdirekfiven att främja tillkomsten avbostadsrätt. Medhänsyn härtill bör uppenbarligen en annan lösning väljas än vad delbetänkandetförordat, om målsättningen att främja bostadsrättsbildning skall kunnaupprätthållas. Särskilt angeläget är då att målkonflikten får en sådan lösning,att bostadsrättsbildning inte försvåras från ekonomisk synpunkt. Enligtdet sagda främjar man alltså inte tillkomsten av bostadsrätt med det förslagsom delbetänkandet innehåller. Det måste vara fel att på sätt utredningen tänktsig permanenta hyresrätter i bostadsrättshus, som en majoritet av de boendevill konvertera. I synnerhet måste det vara orikfigt att tillskapa en"evig" bytesrätt. Det kan knappast te sig som någon obillighet motkvarboende hyresgäster att underkasta sig en förändring, som majoritetenanslutit sig till. Tvärt om har en sådan majoritetslinje tillämpats inomfastighetsrätten tidigare mot olika grupper av fastighetsägare. Kan ägareunderkastas majoritetskrav på förändring, borde också nyttjanderättshavarekunna det (som historiska exempel kan då nämnas hur anslutningstvång godtagitstill enskilda vägar, hur kraftverk fått byggas med majoritetsvitsord motminoritetens vilja, hur skiftesrätten t. o. m. medgav att enenda ägare mot övriga drev sin vilja igenom till en rafionellare ägoindelningetc). Motdenna bakgrund kan det knappast ses som en obillighet mot hyresgäster atträttsförhållandena för minoriteten får påverkas av majoritetens vilja, så atten avveckling av bestående hyresförhållande underlättas för att skapa enhomogen förvaltningssituation i bostadsrättshusen. Då detta som framgåttkraftigt försvåras med delbetänkandets lösning måste delegationen av anfördaskäl helt avstyrka förslaget i delbetänkandet att omintetgörabostadsrättsbildning parallellt med bestående hyresräft. 4.Optionsrätt och besittningsskydd. Problemet att lösa de kvarboendehyresgästernas skydd behöver således få en annan lösning. Därvid börutgångspunkten kunna vara att målkonflikten får en lösning som stämmer medmajoritetens önskemål. Ett sätt att tillgodose minoritetens rättsskyddsbehovkan då vara att medge de hyresboende en optionsrätt. Detta är utredningen ocksåinne på men avvisar tanken i en bisats. Med utredningens förslag får dekvarboende en möjlighet att hur som helst spekulera i möjligheten attövergå till bostadsrätt, något som i inflationstider med tiden måste bli ettmycket besvärligt problem att lösa. Accepteras tanken på att fastigheternaskall övergå i enhetlig förvaltningsform - Prop.1980/81:148 101 nämligenbostadsrätt - bör konverteringen i stället få en tidsgräns av sådant slag, attförändringar i penningvärde m. m. kan överblickas. Förslagsvis skulle därfören optionsrätt inrättas för att framkalla så vitt möjligt fullständig övergånginom loppet av exempelvis en . Detta förefaller vara rundligttilltaget för att de kvarboende skall kunna överväga sin situation och ordnasitt boende på ett acceptabelt sätt som i korthet framgår av följande. Hyresgäst som inte önskarengagera sig i bostadsrättsföreningen, därför att han ej haft för avsikt attpermanenta sitt boende på platsen, kan då utnyttja sin optionsrätt fill attbyta bostad på annat håll, exempelvis bland de mänga hyresboende som önskarskaffa sig en bostadsrätt. Hyresgäster som avprincipiella skäl återigen inte önskar kvarbo med bostadsrätt, t.ex. avbekvämlighetsskäl o.dyl., har samma möjlighet att använda optionsrätten tillatt skaffa sig en hyreslägenhet på annat håll. Visseriigen får hyresgästenunderkasta sig besväret att flytta, men detta är å andra sidan en nödvändiguppoffring för att majoritetens önskemål om förvaltningsform skall kunnauppfyllas. På den punkten måste alltså målkonflikten få en lösning, men då enlösning som rimligen bör innebära att man accepterar majoritetens önskan.Samtidigt torde en hyresboende som vill behålla hyresrätt som förvaltningsformändå inom loppet av kunna hitta en lämplig ersättningslägenhet. Måhändakan optionsrätten för honom också betyda möjligheter att erhålla ett visstvederlag vid flyttningen, som kan kompensera hans besvär. För vissa boende skullemöjligen finansieringen av insatsen kunna betyda ett problem. Det måste dåemellertid observeras att de kvarboende därvidlag inte blir sämre ställda änövriga hyresgäster, dvs. den majoritet som accepterat bostadsrättsövergången.Därmed torde å andra sidan vara sagt, att rimlig rättvisa och billighet uppnåsockså för minoritetsgrupperna, de blir i varje fall inte sämre ställda änmajoriteten. Möjligenskulle det sistnämnda problemet kräva vissa kompletteringar då det gäller stödatt finansiera övergången, vilket delegationen skall återkomma till. Ett sädantfinansieringsstöd är emellertid lika motiverat för majoritetens del som förminoriteten. kan hyresgästen och eventuella förvärvare väl bedöma på grundval avavtalet mellan förre ägaren och majoritetsgruppen, som förvärvar fasfighetensom bostadsrättsfastighet. Också den ekonomiska planen ger tydligt besked. Medoptionsrätten skyddas hyresgästen också från att någon annanboende än han själv kan göra anspråk på att överta lägenheten. Med tanke på inflationenoch likställigheten mellan övriga bostadsrättshavare är det rimligt, attindextillägg får göras för penningvärdeförändringar, som inträffat efterbostadsrättsövergången, då hyresgäster utnyttjar optionsrätt i stället för attomedelbart ansluta sig. Opfionstidensutgång bör tjäna som utgångspunkt för en successiv avveckling av hyresboende isyfte att skapa en homogen förvaltningsform enligt majoritetens önskan. Medoptionsrätten bör egentligen skälig hänsyn på många sätt ha uppfyllts tillminoritetens behov av anpassningsregler, om den utformats på sätt vi härskisserat. Ettfortsatt hyresboende efter opfionstidens utgång betyder ett beaktansvärtavbräck för föreningen, som då måste räkna med att bostäder med kvarboendehyresgäster blir belastade med åtaganden för framtiden, som kan nedsättabostadsrättsföreningens betalningsförmåga att fullgöra sinafastighetsekonomiska åtaganden, eftersom lägenheterna inte ingår i för- 1980/81:148 102 Detta gör bostadsrättshavarnas ekonomiska situafionsvårbedömbar. Med hänsyn härtill finns enligt delegationens uppfattninganledning överväga, om inte hyresförhållandet borde få upplösas efteropfionstidens utgång mot erbjudande av annan ersättningslägenhet, något som detfinns möjlighet till i vissa speciella situationer enligt hyreslagen. Måhändakan ett fortsatt hyresboende dock försiggå utan allt för stor olägenhet förföreningen, om det åtminstone står klart att det får avvecklas underöverskådlig tid. En medelväg kan då vara att besittningsskyddet kvarstår sålänge tidigare hyresgäst önskar bo kvar. Däremot skulle bytesrätten upphöra,så att hyresförhållandet inte förlängs med successioner . Underhänvisning till det anförda föreslås därför, att optionsrätt införs underförslagsvis för hyresgäster att överta ombildade hyresbostäder, och atthyresboende efter optionstidens utgång bibehålles vid sitt besittningsskydd,medan däremot bytesrätten upphör. Föratt tillgodose behovet av information om rättsläget för kvarboende hyresgäster,som delbetänkandet tagit fasta på, vill vi vidare förorda, attbostadsrättsföreningen får skyldighet att informera de kvarboende både omoptionsrätten och möjligheten att föriänga hyresförhållandet gentemotföreningen med bibehållet besittningsskydd efter optionstidens utgång. Vill man främja en snabb utbredning av bostadsrätt iäldre hus, blir finansieringsfrågan naturligtvis en nyckelfråga. För attunderlätta en sådan övergång bör då vissa förbättringar i lånemöjligheternakunna övervägas. Ett steg torde exempelvis kunna vara att fillåtakreditinstituten att rebelåna husen till den nivå, som reguljära kreditinstitutkan acceptera vid fastighetsbelåning. Detta genomförs mest effekfivt, om sådanlångivning betraktas som prioriterad på lånemarknaden. Vidarekan övervägas att också ställa statlig garanti för bostadsanskaff-ningslån förinsatsen till hyresgäster i hus, där av de boende vill övertafasfigheten med bostadsrätt. Också sådan långivning bör, om garanUn skall blieffekfiv, få betraktas som prioriterad från kreditinstitutens synpunkt. Överhuvud taget vill det synas som majoritetsprincipen vid förhandling avbostadsrätt innebär betydande rättspolitiska och socialpolitiska fördelar. Medmajoritetsprincipen som utgångspunkt torde det t.ex. te sig rimligt, attsamhället stöder omvandlingen både då det gäller att prioriterabostadsrättsboende före hyresboende i husen, och då det gäller finansiellt stödm. Det finansiella stödet kan då särskilt motiveras med attöveriå-telsepriset bedömts vara rimligt av en majoritet av de boende somtidigare sagts. Underhänvisning till det anförda, får delegationen därför föreslå, att reformergenomförs i den statliga bostadslångivningen för att underlätta övergång tillbostadsrätt. Ipromemorian föreslås införande av en ny bestämmelse i tillståndslagen somföreskriver att förvärvstillstånd skall vägras en bostadsrättsförening, om intesökanden visar att flertalet hyresgäster i fastigheten har samtyckt 1980/81:148 103 En sådan majoritetsprincip stämmer i huvudsak väl överens medFastighetsgarantis inställning i denna fråga. Viss skillnad föreliggeremellertid. I promemorian föreslåsmajoritetskravet gälla antalet hyresgäster inklusive lokalhyresgäster medanFastighetsgaranti uppställer samma majoritetskrav som gäller som förutsättningför schablonbeskattning.