prop · G403175 · 1980-12-31 00:00:00 — Det kan i detta sammanhang också påpekas att beträffandede rattfyllerimål, i vilka åtalet grundas på den tilltalades erkännande och innehålli analysbevis, dom i förenklad form inte lorde kunna komma i fråga, eftersomden tilltalades erkännande inle kan avse annat än de faktiska omständigheternaoch inte den genom analysbeviset konstaterade alkoholhalten i blodet. Därmedkommer en myckel stor grupp av mål alt falla utanför tillämpningsområdet. Antalet brottmålsdomar som överklagas till hovrätt ökaralltmer. En orsak till detta kan vara att parterna har svårt att - med denstora variationen av möjliga påföljder - finna en enhetlighet i tingsrätternaspåföljdsbedömningar. Med den föreslagna utvidgningen av möjligheterna attutfärda brottmålsdomar i förenklad form skulle sannolikt eventuella rationaliseringsvinsteri tingsrätterna uppvägas av all än fler brotlmålsdomar överklagades och därmedi stället belastade hovrättsprocessen. Sammanfattningsvis anser hovrätten att de vinster urrationalitetssynpunkt som kan uppnås genom den föreslagna ändringen i 30 kap 6§ inte uppväger de nackdelar ur principiella och praktiskasynpunkter som är förenade med förslaget. Hovrätten avstyrker därför förslageti denna del. Om promemorians förslag ändå skulle läggas till grund förfortsatt lagstiftningsarbete, vill hovrätten ifrågasätta om inle den föreslagnanya andra meningen i paragrafens första stycke borde formuleras i första handså, all ulöver bötesdomar endasi villkorliga domar får utfärdas i förenkladform, och i andra hand så, att del klart framgår alt förenklad dom får användasendast i brottmål av förhållandevis enkel beskaffenhet. 1980/81:175 41 Enligt 30 kap 6 § (RB) får domstolutfärda dom i förenklad form i mål som endast rör ansvar för brott, när dentilltalade har erkänt gärningen och påföljden stannar vid böter. I promemorianföreslås att möjligheterna alt utfärda förenklad dom skall vidgas. Promemorianhar tillkommit med anledning av en framställning från lagmännen i , Göieborgsoch tingsrätter om att juslitiedepartementet skall låta utredamöjligheterna att i ralionaliseringssyfle på olika sätl förenkla domskrivningeni brottmål. Skilda möjligheler härtill redovisas i framställningen. Mestgenomgripande är en tanke att fullständig dom i brottmål skall behöva utformasi skriftlig form, endast när part har begärt det inom från det domenavkunnades. I andra fall skulle domen sakna skriftlig motivering. Undantag börenligt framställningen dock gälla i fråga om vissa grövre brottmål och mål därdet med hänsyn till målels särskilda beskaffenhet föreligger elt påtagligtbehov från allmän synpunkt av skriven motivering. När domen avkunnas skall dockenligl lagmännen även i fortsättningen alltid fullständiga skäl redovisas muntligen. I promemorian avvisas den lösning som har beskrivits i detföregående. Kammarrätten kan i allt väsentligt ansluta sig till de skäl somanförs till stöd härför i promemorian. Domstolen vill härvid särskiltunderstryka den tveksamhet som uttalas när del gäller frågan om några störrerationalitets-vinster verkligen skulle uppkomma genom en reform i angivenriktning. gäller särskill om vid domens avkunnande skälen verkligen muntligenredovisas så fullständigt som lagmännen synes förutsätta. I det följande redovisasytterligare några synpunkler som lalar mot den tänkta lösningen. Kammarrätten vill dock framhålla att detockså enligl dess mening självfallel är angeläget att de rationaliseringargenomförs inom domstolsväsendet som är möjliga. Sådana åtgärder måsteemellertid alltid vägas mot de nackdelar som kan ge sig till känna med avseendepå rättssäkerheten eller eljest. Det är en grundläggande och angelägen uppgift fördomstolar och andra myndigheler atl ge allmänheten en rimlig service. Etl viktigiled i denna verksamhel är att skälen för de beslut som meddelas blirredovisade, om inte detta är uppenbart obehövligt. För de allmänna domstolarnasdel har en sådan ordning tillämpats av ålder. För förvaltningsmyndigheterna däremot inte alltid varit given (se t.ex. justitieombudsmannens berättelse1961 s 448 ff). I kammarrättens domar var motiveringen ofla knapphändig. Kravetpå klargörande motivering har emellertid vuxit sig allt starkare även om del,särskilt tidigare, mötte en hel del motstånd. har del kommit till klariuttryck i 17 § första stycket förvaltningslagen (1971:290) och 30 § andrastycket förvaltningsprocesslagen (1971:291). Mot den angivna bakgrunden finnsdel all anledning till varsamhet när del gäller alt på det för 1980/81:175 42 medborgarna så viktiga domslolsområdel luckra upp regelnom skyldighet att redovisa skälen för de beslut som fattas. I allt fall måstekrävas att så slora vinster görs alt de kan anses klart överväga nackdelarna avatt motiveringen utelämnas. Lagmännens skiss innebär visserligen inte att skyldighetenatt redovisa domskälen skulle upphävas i brottmålen. Förslaget förutsättersålunda atl en fullständig motivering skall lämnas muntligt, när domenavkunnas, och dessutom skriftligen om part inom föreskriven tid begär det.Emellertid torde den tilltalade ofla befinna sig i en så psykiskt pressadsituation när domen avkunnas, att han inte kan tillgodogöra sig domskälen ochkanske inte heller en upplysning från domaren om all han kommer att få enskriftlig motivering, om han begär del inom . En tilltalad, som intebiträds av försvarare, kan därför i praktiken lätt bli försatt i sammasituation som om någon motivering ej alls hade lämnats. Över huvud taget är deten väsentlig skillnad mellan all endast muntligen få motiven redovisade för sigoch att i lugn och ro tillgodogöra sig dem i skriven form. Det måste observerasatt även mindre grova brottmål, där den tänkta ordningen blir mest vanlig, kanvara av stor betydelse för den tilltalade. Som exempel kan erinras ombetydelsen av en irafikbroltsdom för frågan, om ett körkort skall dras in. Kammarrätten kan inle finna alt det i lagmännens skrivelsehar i mera handfast form redovisats hur stora rationaliseringsvinster som kanberäknas uppkomma om deras idé genomförs. Samma svaghet vidlåder promemorian.Denna sida av saken bör undersökas under den fortsatta gången avlagstiftningsärendet. I den allmänna debatten har ibland framhållits att detredan, även utanför ramen för 30 kap 6 § RB, i slor utsträckning förekommerbeslut av domsliknande art vilka saknar motivering. Som exempel brukar nämnasstrafföreläggande och föreläggande av ordningsbot enligt 48 kap RB. I dessafall står emellertid det vanliga rättegängsförfarandet utan inskränkning tillbuds, om den misstänkte inte godkänner föreläggandet. Mot tanken på atl i vid utsträckning slopa domskälen ibrottmål anförs i promemorian också att den skriftliga motiveringen har storbetydelse för allmänhetens konlroll av och förtroende för rättskipningen. Detmåste observeras atl även kontrollmöjligheterna för justitiekanslern och riksdagensjustitieombudsmän minskar i motsvarande mån. Detta är i sin mån också ägnat atlpåverka allmänhetens tillit till rättsväsendet negativt. Det är vidare en olägenhet att rättsvetenskapen inte fårtillgång till domsmotivering i de fall där den tänkta regleringen skulletillämpas. Även domar som skulle omfattas av denna torde nämligen många gångervara av vetenskapligt intresse. Det är inle bara vetenskapen som sådan som börtillgodoses. Beaktas bör också att angelägna reformbehov inte sällanaktualiseras på initiativ från vetenskapligt håll. Enligt kammarrättens erfarenhet är det till avsevärdnackdel vid överrätls-prövningen om underdomstolen inte på ett klargörande sätthar redovisat 1980/81:175 ' 43 skälen till sitt avgörade. Del skapar också osäkerhet hos parlernaom hur de bäsl bör ulveckla sin talan hos överinstansen. Detta minskar i sintur förutsättningarna för en stringent och i övrigt rationell överrättsprocess.Det sagda ger sig självfallel till känna med särskild styrka om skriftligmotivering inte alls förekommer. Sammanfattningsvis avstyrker kammarrätten att den idégenomförs som lagmännen har redovisat. De betänkligheter som har framförts i promemorian och idet föregående mot lagmännens förslag ger sig i princip också till känna motden lösning som promemorian innehåller. Med hänsyn till den starkt begränsaderäckvidden av detta förslag i jämförelse med lagmännens skiss förloraremellertid invändningarna i styrka. När del gäller villkorlig dom eller dom på skyddslillsyneller på någon av dessa påföljder i förening med böter, lorde domsmotiveringeni allmänhet sakna intresse och bör då kunna avvaras. Motsvarande lorde gälla ifråga om disciplinstraff för krigsmän liksom fall där domstolen har förordnatatt påföljd, som angetts, skall avse även ett nytt brott. Någon invändningföreligger inte heller mot att dom i förenklad form skall kunna meddelas, närtalan också har förts om enskilt anspråk i anledning av brott och dentilltalade har medgivit anspråket eller saken finnes uppenbar. Kammarrätten vill däremot sätta i fråga om 30 kap 6 § RBbör vidgas till atl också omfatta fall där den tilltalade har dömts tillfängelse. Även om denna har erkänt gärningen synes det nämligen tveksamt, omhan inte mera regelmässigt har ett befogat intresse av att få del av domskäleni skriftlig form, inle minst i påföljdsfrågan, för att kunna överväga om talanskall fullföljas. Det bör för övrigl observeras att den föreslagna bestämmelsenhar utformats så all det vid erkännande, åtminstone teoretiskt, blir möjligtatt tillgripa förenklad dom även vid förhållandevis allvarliga typer av brott. Sälundaryms exempelvis fängelse inom strafflatituden för grov stöld enligt8 kap 4 § . Det bör tilläggas att det för förvaltningsdomstolarnas delvid prövningen av körkortsmål ofta är till nackdel om skälen till den påföljd,vartill hänsyn skall tas vid bedömningen i detta mål, inte har redovisats. Detär därför angeläget att vederbörande allmänna domstol tillämpar undantagsregelni andra meningen av 30 kap 6 § första stycket i förslaget så snart sådanaomständigheter föreligger som kan väntas ha någon betydelse för körkortsfrågan. Kammarrätten vill erinra om att lagmännen i sinskrivelse också pekar på den rationaliseringsvinst som är atl påräkna, om detinte i domarna mer eller mindre slentrianmässigt tas in ganska fullständigaberättelser om vad målsägande, tilltalade och vittnen har sagt vidhuvudförhandlingen. Saken har visserligen någol behandlats i promemorian.Kammarrätten sätter emellertid i fråga om den inle är förtjänt av ytterligareöverväganden. 1980/81:175 44 har målulveckling och ny lagstiftninggjort att arbetsbelastningen vid de allmänna domstolarna tenderat att öka.Tingsrätten delar den i promemorian framförda uppfattningen att detta gör det nödvändiglatt rationalisera verksamheten. vill emellertid tingsrättenframhålla, att ulrymmel för all rationalisera den dömande verksamheten utan altge avkall på rättssäkerheten eller åtminstone förändra grundläggande principeri torde vara relativt begränsat. Kanske finns det störremöjligheter atl rationalisera andra sidor av domslolsverksamheten, t.ex. konlorsrulinerna. Vad anförts hindrar naturligtvis inte att man i ralionaliseringssyflevidtar alla sådana förändringar beträffande den dömande verksamhelen som mednämnda begränsningar befinns vara möjliga. I promemorian föreslås utvidgad möjlighet atl i brottmålutfärda dom i förenklad form. Detta skulle enligt förslagel kunna ske i erkändamål då vissa angivna påföljder tillämpas. skrivs domskälen idessa fall vanligen mycket kort och schablonartat, och någon fara urrättssäkerhetssynpunkt att i stället utfärda dom i förenklad form synes inleföreligga. Domstolen har ju enligl förslagel alllid möjlighet all redovisafullständiga domskäl i de fall då den finner detta påkallat. Tingsrätten harsåledes inga principiella invändningar mol utredningens förslag. Som exempel på brott, vid vilka dom skulle kunna utfärdasi förenklad form, nämns i promemorian bl.a. rattfylleri. Tingsrätten har ingenerinran mol att domar i rattfyllerimål utfärdas i förenklad form. Detlaframstår tvärtom som önskvärt för atl den föreslagna reformen skall få någonnämnvärd belydelse ur ralionaliseringssynpunkt. Dock vill tingsrätten fästauppmärksamheten på att en del domare anser, all sådant rattfylleri som består iöverskridande av promillegräns inte kan bli föremål för erkännande från dentilltalades sida - denne kan ju inte veta vilken promille han haft i blodet. Omdel är lagstiftarens mening att raltfylleridomar skall kunna utfärdas iförenklad form är det därför önskvärt att detta klart utsågs i lagmotiven.Tingsrätten vill även fästa uppmärksamheten på att en i förenklad form avfattadrattfylleridom inte utvisar exakt vilken alkoholkoncentration den dömde haft iblodet. I gärningsbeskrivningen anges nämligen regelmässigt endasi, attalkoholkoncentrationen överstigit . Detta torde vara till nackdelför exempelvis de myndigheter som har att ta ställning till den dömdesfortsatta körkortsinnehav. Saken skulle emellertid kunna avhjälpas om åklagarnaangav även den exakta alkoholkoncentrationen i gärningsbeskrivningen. Ettuttalande om detta i lagmoliven vore måhända lämpligt. Vad som sagts omrattfylleridomar gäller även domar om rattonykterhet. I promemorian ges exempel på sådana särskildaomständigheter som kan föranleda, att fullständig dom bör skrivas även i defall då de formella 1980/81:175 45 förutsättningarna för atl utfärda dom i förenklad form äruppfyllda. Bland exemplen nämns fall då domstolen har all ta ställning tillfrågor om förverkande och häktning. Enligt tingsrättens mening finns emellertidinle skäl att generellt ange dessa bägge fall som exempel på när förenklad dominte bör utfärdas. Vid tingsrätten har företagils en statistisk undersökning,som måhända kan vara till viss ledning vid bedömningen av den föreslagnareformens effekt i rationaliseringshänseende. Undersökningen omfattade 500 brotlmålsdomar,utgörande samtliga domar som under en tidrymd av ca 1979 meddelatsvid tingsrättens 15:e avdelning, vid vilken handläggs allmänna brottmålinklusive skatlebrottmål. Belräffande dessa domar undersöktes bl.a. vilka somuppfyllde de formella förutsättningarna enligl förslagel för att kunna meddelasi förenklad form. Resultatet framgår av bdaga 1. av domarna skullealltså kunna utfärdas i förenklad form, och della skulle innebära en besparingav omkring var femte sida domskäl. I själva verket skulle givetvis besparingenbli någol lägre, eftersom särskilda skäl säkerligen påkallar att domskäl skrivsi en del av de ifrågavarande domarna. Enligt tingsrättens mening skulle en arbetsbesparing avnyss angiven storlek infe innebära mer än en marginell lättnad i domarnasarbetsbörda. Däremot borde den ge större utslag när del gäller funktioner somutskrift, kopiering och arkivering. Den föreslagna reformen synes alltså kunna genomföras utanförfång för rättssäkerheten och utan slörre lagtekniska problem. Genom reformenlorde uppnås vissa rationaliseringsvinster, låt vara för andra funktioner inomdomstolarna än de dömande. Tingsrätten får i anledning härav tillstyrka attreformen genomförs. Tingsrätten vill avslutningsvis uppta frågan om yllerligareralionaliseringsåtgärder beträffande domskrivningen. I promemorian diskuterasen del sådana ålgärder, som dock inte föranleder förslag till lagändring. Enligltingsrättens mening torde det emellertid vara fulll möjligt atl rationaliseradomskrivningen ylterligare. Den i promemorian refererade skrivelsen frånlagmännen i de tre siörsta tingsrätterna innehåller uppslag som borde göras lillföremål för mera ingående övervägaden. Något som kunde övervägas är också ominte domar i vissa fall skulle kunna tas in i protokoll på samma sätl sombrukar ske med avgörandet i domstolsärenden. Åtskilliga uppgifter som måsteredovisas i både domen och protokollet skulle då endast behöva upptas i prolokollet.Förekomsten av onödigt långa referat av vittnesutsagor o.d. skulle förmodligenockså minska eftersom dessa utsagor i sin helhet ingår i protokollet, visseriigeni form av bandupptagningar. annal sätt att komma ifrån atl domar belastasmed långa referat vore möjligen atl låta protokollföraren skriva dessa referatoch i stället foga dem som bilagor till protokollet. Många av landets domareskulle säkert kunna bidra med ylterligare idéer om hur domskrivningen skulle kunna rationaliseras. Uppslagsrikt vore nog också att undersöka hur man i utlandelförfar vid domskrivning. För tingsrätten framstår del som angeläget att fråganom alt rationalisera domskrivningen blir föremål för en allsidig ulredning.Skäl saknas atl, som föreslås i promemorian, först avvakta resultatet av den nuföreslagna reformen. Detta resultat synes redan nu ganska lätt att överblickaoch torde, som anförts, främst komma att hänföra sig lill andra delar av domslolsverksamhetenän den dömande. Behovet av snara rationaliseringar som kan få effekt ävenbeträffande domarpersonalen gör atl utredningsarbetet bör igångsättas fortastmöjligt. För alt vinna tid och då utredningsarbetet kan väntas bli omfattandebör ulredningen genomföras särskilt och inte, som kanske annars vore naturligt,genom tilläggsdirektiv anförtros rättegångsutredningen. Utredningsarbetetskulle kunna avslutas med en försöksverksamhet, vid vilken olika möjligheteratt rationalisera domskrivningen prövades i praktiken. Bilaga till tingsrätts yttrande. . . med antal FÄ HÖGST 6 MÅN FÄ MER ÄN 6 MÅN ' Avser antal påbörjade textsidor fr. o. m. rubriken till rubriken . 1980/81:175 47 4.2 Förenklad dom i tvistemål Tingsrätten delar den i promemorian framfördauppfattningen atl tillräckliga skäl f.n. saknas för utvidgning av möjligheternaatt utfärda dom i tvistemål i förenklad form. Tingsrätten vill dock peka på möjlighelentill rationalisering av domskrivandet genom att blanketter utarbetas för olikatyper av vanligen förekommande domar. 4.3 Förenklad dom i brottmål Tingsrätten tillstyrker de föreslagna ändringarna i 30 kap6 § rörande förenklad dom, dock att gränsen vid dom påfängelse bör sättas högre än . I så fall kan förenklad dom ävenutfärdas i de vanligen förekommande fallen av dom på fängelse förexempelvis tillgrepps - bedrägeribrott. Det synes dock inte lämpligl atl gemöjlighet utfärda förenklad dom i mål angående brott, för vilka straffminimumär . Tingsrätten föreslår därför att gränsen sättes till fängelseunderstigande . Enligt tingsrättens mening medger den föreslagnabestämmelsen alt dom kan utfärdas i förenklad form även i det fall att det dömeslill fängelse under i bestämmelsen angiven maximitid och villkorligtmedgiven frihet förklaras förverkad. Detta bör, för att undanröja varjetveksamhet, anges i motiveringen. 4.4 Skriftlig redovisning av domskälen efter avkunnande I promemorian avvisas lagmännens förslag dels med hänsyntill atl rationaliseringsvinsterna inte anses bli så stora dels med hänsyn tillatt vissa nackdelar från principiell och praktisk synpunkt kan komma alluppslå. Bedömningenalt rationaliseringsvinsterna inte kommer atl bli så slora grundas på att domendast i undantagsfall avkunnas i samband med huvudförhandlingen i kompliceradeeller myckel omfattande mål. Detla är helt riktigt. Men del finns mål som integäller erkända gärningar men som ändå inte är komplicerade eller omfattande. Idessa mål består bevisningen av förhör med målsäganden och ett par vittnen.Målen kan gälla brott av mest skiftande slag. Domen avkunnas så gott som alltidi samband med huvudförhandlingen och den överklagas mycket sällan. Dentilltalade har i allmänhel inle någol intresse av att läsa domskälen. Han fårdem muntligen vid förhandlingen, ofla med några förklarande ord. Målen ärganska många lill antalet, i vart fall vid de större tingsrätterna, och detskulle utan tvekan medföra inle obetydliga rationaliseringsvinster för allpersonal om domskälen inte behövde skrivas ut. 1980/81:175 48 De nackdelar som i promemorian påstås bli en följd frånprincipiell och praktisk synpunkt anser tingsrätten inte vara så stora, i denmån de överhuvud uppkommer. En bandupptagning av den tilltalades berättelse ärenkel atl göra och tillförlitligare än en nedteckning för hand. Med nuvarande möjlighelertill bandinspelning med användande av endast en, cenlrall upphängd mikrofontorde dessulom inspelningens hämmande inverkan på den tilltalade avsevärtreduceras. I promemorian har liksom i lagmännens skrivelse anlagilsalt en dokumentering av de muntligt avkunnade domskälen genom bandupptagning -om sådan i och för sig anses erforderlig - skulle medföra atl den enskildedomaren lägger ned så myckel möda på avfallandet av domskälen attrationaliseringsvinsterna försvinner. Möjligen kan detla förekomma i någotenstaka fall. Farhågorna synes betydligt överdrivna och kommer troligen atlvisa sig befogade endast under en övergångstid. Enligt tingsrätiens mening bör parterna redan samma dagsom domen avkunnas taga ställning lill om de önskar domskälen utskrivna. Del ärinle lämpligt att ge dem betänketid. En sådan ordning kommer visserligen attmedföra att parlerna i några fall kommer att begära utskrivna domskäl då deeljest inle skulle ha gjort det. Det kan dock bedömas inte bli så oftaförekommande. Hovrättens prövningsunderlag blir med en sådan regel inleberoende på tidpunkten för domens överklagande och skälen för alt införavadeanmälan i brottmål försvinner. Tingsrätten anser således att rationaliseringsvinsternablir större än som antagits i promemorian och så slora atl de uppväger denackdelar från principiell och praktisk synpunkl som kan bli en följd av atldomskälen inte skrivs ul. Tingsrätten ställer sig därför positiv lill en regelom atl domskäl endasi behöver skrivas ul i fall då parlerna särskill begär del. Tingsrätten tillstyrker att förslaget genomförs medföljande utvidgning. Enligt promemorieförslaget får förenklad dom användas ompåföljden bestäms till skyddstillsyn eller till sådan påföljd i förening medböter. Samma gäller om domstolen förordnar atl en skyddstillsyn skall avseytterligare brott. Däremot förefaller förslagel inte medge förenklad dom ifallrätlen jämte etl sådant förordnande dömer till böter med stöd av 34 kap 6 § 1st . Tingsrätten anser atl den möjligheten bör finnas. Tingsrätten anser vidare atl förenklad dom bör få användasäven när rälien jämte skyddstillsyn dömer till fängelse enligt 28 kap 3 §brottsbalken eller förordnar atl lidigare ådömd skyddstillsyn skall avse också ellnytt brott och dömer till fängelse enligl 34 kap 6 § 1 st . I dessafall torde nämligen förenklad dom kunna användas utan att någrarättssäkerhetsskäl lägger hinder i vägen. Ett exempel är om en tilltalad,förutom förmögenhetsbrotl som inle bör leda till mera ingripande påföljd än Prop.1980/81:175 49 skyddstillsyn, har gjort sig skyldig lill elt brott som avhänsyn lill allmän laglydnad kräver ett kortare fängelsestraff. Etl annalexempel är all en tilltalad efler tidigare dom på skyddstillsyn under prövotidengör sig skyldig till ett brott som bör leda till ett kortare fängelsestraff. Ibåda fallen har rätten i allmänhet möjlighet atl allernalivl döma särskill lillpåföljd i form av fängelse med stöd av 34 kap 1 § 1 st 2 p , och idet fallet som del senare exemplet avser kan enligt promemorieförslaget förenkladdom användas. När rätten i situationer som de nämnda dömer särskilt tillpåföljd för ett visst brott, bör förenklad dom kunna användas. Redan bådaparternas inställning i påföljdsfrågan vid huvudförhandlingen ger nämligen oftasvar på frågan om skälen för påföljdsvalet behöver redovisas i domen. Ipromemorian sägs att dom i förenklad form inle bör få användas om dentilltalade överlämnas till särskild vård. De överväganden som ligger till grundför valet av en sådan påföljd bör enligt promemorian regelmässigt redovisas idomen. Tingsrätten delar denna uppfattning beträffande valet av påföljdernaöverlämnande för vård enligl lagen om nykterhetsvård samt överlämnande tillsluten psykiatrisk vård eller vård i specialsjukhus för psykiskt utvecklingsstörda.När påföljden är överlämnande för vård enligt barnavårdslagen behövs däremotofta inte någon utförligare motivering.