prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — För utmätning bör krävas alt egendomen eller andel däri pågrund av vad som har blivit upplyst kan antas tillhöra gäldenären (16 8beredningens förslag). Om utrymme för tvekan kvarstår, kan enligt 20 §utmätning ske med förbehåll för tredje mans rätt. Påslår sambesittaren att hanhar förvärvat egendomen från gäldenären, måste givelvis hänsyn tas lill kravetpå besittningsövergång för alt överlåtelsen skall gälla mot överlåtarensborgenärer. Det sagda gäller förhållandet mellan gäldenären och den som Jämtehonom har besittning lill egendomen. I förhållande till tredje man som inte hargemensam besittning till egendomen tillämpas 17 8. Vad beredningen föreslår i 18 8 torde eriligtberedningen kunna tUlämpas även när äldre GB är tillämplig pä makarsförmögenhetsförhållanden. Av äldre GB:s förmögenhelsordning för makar följeremellertid bl.a. att hustruns egendom i viss utsträckning kan angripas förmannens gäld. Beredningens förslag inverkar inle på dessa regler omgäldsansvarel. I övrigt torde inte några särskilda regler vara motiverade föräktenskap pä vilka äldre GB är tillämplig. Bestämmelsen i förevarande 18 8 fåri fråga om äldre äktenskap tillämpas, när lös egendom kan tänkas lill en delvara ena makens enskilda egendom och till återstående del vara andra makens enskildaegendom eller samfälld egendom o.d. Beredningen tiUägger att vad i förslagetsägs om samäganderätt inte har tillämpning på makars gemensamma rätt i äldreäktenskap fill det samfällda boel. Delta skaU enligt 11 kap. 7 § äldre GB vidutmätning i princip svara i sin helhet för makes gäld och del blir därför inleaktuellt att tillämpa någon presumtion om samäganderätt. Beredningen framhåller vidare att före år 1921gällde enligl 70 8 2 mom. UL all 1 mom. skulle tillämpas även när makarsförmögenhetsförhåUanden skulle bedömas enligl främmande lag och någon avmakarna vUle vid utmätning i makamas bo eller andra makens bo freda viss egendom.Bestämmelsen upphävdes genom ändringar i UL, och gäller 69 8 4mom. UL för sådana fall. Beredningens förslag blir tillämpligt även när makeåberopar främmande egendomsordning. Enligt den princip som anges i 35 kap. 2 8andra stycket RB får det ankomma på make, som åberopar främmande lag, att päanmodan av kronofogdemyndigheten styrka dess innehåll. Sker det inteomedelbart, bör utmätning få ske, om egendomen enligt svensk uppfattning kanantas tiUhöra gäldenären. Visas senare att egendomen var fredad frånutmätning, kan rättelse äga rum med direkt eller analogisk tillämpning av 5kap. Prop.1980/81:8 4 kap. 19 § 432 tillämpning av utländsk lag erinrar beredningen ombestämmelserna i 1 och 2 88 lagen (1912:69) om vissa internationellarättsförhållanden rörande äktenskaps rättsverkningar. Förslaget harfått ett blandat mottagande. Till de remissinstanser som tillstyrker förslageteller lämnar det ulan erinran hör , hovrälten för ,länsstyrelserna i , , , och ,jordbrukskasseförbundei och postbanken. anser att förslagetutgör en elegant lösning pä de problem som är förenade med tillämpningen av 698 UL. Den föreslagna regeln torde visserligen sannolikt innebära en försvagningav samboendes kredit-värdighet, eftersom borgenären endast kan räkna med attkomma ål halva värdet av egendom i de samboendes hem. Betydelsen härav skalldock inte överdrivas. 1 allmänhet kan man inte räkna med något nämnvärt kreditunderlagi egendom som befinner sig i samboetides sambesittning, eftersom delutmätningsbara utrymmet oftast är kraftigt reducerat till följd avbeneficiereglerna och ägarförbehåll. Mot bakgrund härav blir måhända denpraktiska skillnaden mellan den föreslagna och den nu rådande ordningen iallmänhet inte märkbar vad gäller omfattningen av den egendom som utmäts. 1båda fallen kommer hela del tillgängliga utrymmet att tas i anspråk. Förslagetmedför emellertid den väsentliga förbättringen för den som sammanbor medgäldenären att halva försäljningssumman tillfaller denne. Denna förstärkning avsamboendes skydd är enligt hovrättens mening av slörre betydelse än den nackdeldet i vissa fall kan innebära att dubbelt så mycket egendom sorn tidigare måstelas i anspråk. Tillämpningen torde i väsentlig mån komma att underlättas avalt försäljning kan ske av hela egendomen enligt 9 kap. 8 S i förslaget.Möjligen är det motiverat att i lagtexten införa en hänvisning till dennabestämmelse. Beträffande presumlionens brytande anser hovrälten att den tidsom samboendel har varat bör kunna få betydande bevisvärde. Har parternanyligen flyttat ihop torde sålunda presumtionen inte kunna tillämpas. Vidaremäste beaktas att bestämmelsen inte tillämpas så, alt den i de säkerligentalrika fall, då en av de samboende har ingått avbetalningsköp, lederar någonsrätt eller kolliderar med de civilrättsliga regler som gäller enbartförhållandet mellan köparen och säljaren. Hovrätten för trorall bestämmelsen i många fall av gemensam besittning kommer att innebära enförsämring för sökanden. Bestämmelsen är dock att föredra framför gällandeordning. De nuvarande reglema i frågan har enligt i Jönköpingslän uppfattats som otidsenliga och har ibland lett till slötande resultat. Denföreslagna bestämmelsen kommer troligen att välla en delindrivningssvårigheter men måste ändå vara att föredra. iJämtlands län anser att de nuvarande reglema om utmätning hos samboende ärsvårtUlämpade och svårförståeliga. Den föreslagna regleringen mäste därförbetraktas som önskvärd. 1980/81:8 4 kap. 19 § 433 finner den föreslagna bestämmelsenmera tidsenlig och för det övervägande antalet fall mera i överensstämmelsemed det faktiska förhållandet än nuvarande ordning. Förslaget avstyrks av bl.a.hovrätten för . RSV, länsstyrelserna i och Malmöhuslän. utredningen om säkerhetsåtgärder m.m. i skatteprocessen ochkronofogdeföreningen. Enligl hovrätten för den föreslagna presumtionen i flertalet fall inte stämma överens medverkliga förhållandet. Om endast den ena av två makar har förvärvsarbete, måsledet antas alt del är han som är ägare till egendomen i det gemensamma boet, ochäven i fall då båda makama har förvärvsarbete torde presumtionen ofta varaobefogad. Den föreslagna ordningen kommer vidare att medföra praktiska svårigheter,eftersom egendom till avsevärt större värde än exekutionsfordringen måsteutmätas. Den nuvarande ordningen synes, såvitt hovrätten har sig bekant, inteha medfört allvarligare olägenheter. RSV anser alt den föreslagna regelnblir till klar nackdel för borgenärerna, eftersom del blir mycket förmånligtför gäldenären att bestrida äganderätt till egendom som skall utmätas. Det bliri vissa fall nödvändigt för kronofogdemyndigheten att utmäta egendom somrepresenterar dubbla värdet mot vad som sker. Detta innebär merarbete förkronofogdemyndigheten, som realisationsförlusterna blir större. Visskritik kan visserligen riktas mot den nuvarande ordningen. Kritiken kan dockenligt RSV inte anses så tungt vägande att den nuvarande lätt tillämpbararegeln bör ersättas av en presumtion för samäganderätt. Den nuvarande regelnhar enligl kronofogde före ningens mening inle vållat några olägenheter itillämpningen. Som skäl för bibehållande av denna regel anför föreningen attdet mänga gånger är tillfälligheter som avgör om den ena eller den andra avmakarna är gäldenär. Ofta är nämligen ulmätningsfordringen hänföriig tillmakamas gemensamma egendom eller förbrukning. Den föreslagna bestämmelsenskulle medföra att både utmätnings- och försäljnings-förfarandet utvidgasbetydligt. Enligt i Stockholmslän kan viss kritik riktas mot nuvarande ordning. Denna strider dessutom motsenare lids strävanden att i sä stor utsträckning som möjligt likställa giftaoch andra som sammanbor under äktenskapsliknande former. Beträffande makar föreslagna presumtionen om samäganderäll möjligen visst fog för sig. 1fräga om andra samboende än makcu och de som sammanbor under liknande förhållandentorde däremot presumtionen ytterst sällan svara mot den verkliga situationen.Regeln rnedför också den konsekvensen all egendom till dubbelt värde moltidigare måsle utmätas och undergå den realisationsförlust som exekutivförsäljning för med sig. Liknande synpunkter anförs av i Malmöhuslän och utredningen om säkerhetsåtgärder m.m. i skalteprocessen. föreslåratt den nuvarande presumtionsregeln beträffande utmätninghos make vidgas lill att om-falla även andra fall av samboende. Prop.1980/81:8 4 kap. 19 § 434 Hovrätten för tarupp beredningens uttalande att bestämmelsen bör tillämpas analogivis om den enaav två samboende -makar eller andra - har lämnat det gemensamma hemmet utan attboet har delals. Hovrälten anser att en sädan tillämpning i vart fall inte harfog för sig dä del gäller personer som inle är bundna av ett äktenskaps ekonomiskarättsverkningar. Liknande kritik anförs av i lån. Vid utmätning hosden som är gift och sammanbor med sin make uppkommer ofta fräga i vad månegendom som finns i makarnas besittning kan tas i anspråk för den skuldsattamakens gäld, UL intar här den ståndpunkten att gäldenärens make likställs medutomstående tredje man när det gäller möjligheten alt avvärja utmätning avegendom som han menar sig vara ägare lill. Han måste alltså styrka attegendomen tillhör honom för all hindra utmätningen. Det viktigaste skälet fördenna ordning är att besillningsfrägan ofta är oklar och att makar annars lättskulle kunna undandra egendom från utmätning genom att ändra besiltningsförhållandelmellan sig. Vid utmätning hos gäldenär som eljest sammanbor med annan persontillämpas inte den nu beskrivna ordningen. Hävdar den med vilken gäldenärensammanbor alt han äger viss egendom i deras gemensamma bo, ankommer det påsökanden att förebringa bevisning om att egendomen tillhör gäldenären. Jag anser i likhet med beredningenall nuvarande ordning vid utmätning hos samboende äkta makar inte ärtillfredsställande. Den innebär en avsevärd risk för att make som inte hartUlräckliga bevis för sin äganderätt lill viss egendom får ge avkall på sinrätt. Möjligheten att upprätta sådan förteckning över egendom som avses i 6kap. 9 8 GB torde användas bara i mindre utsträckning. Presumtionen för attegendom i makamas gemensamma besittning lUlhör den skuldsatta maken härrörvidare från dä det vanligen bara var mannen som hade förvärvsarbete ochdärigenom möjlighet all skaffa egendom till boel. 1 detta hänseende harförhållandena ändrats väsentligt under senare lid. All den nu gällandepresumtionen är lämplig har även vitsordats av så gott som allaremissinstanser. Enligl min mening bör sålunda den nuvarande ordningen intebehåUas och än mindre vidgas till att gälla även andra fall av samboende. Den lösning som har anvisats avberedningen innefattar enligl min mening en godtagbar metod för att stärkasamboende makes rättsskydd vid utmätning hos den andra maken. Det ärvisserligen inte möjligt att på det föreliggande materialet med säkerhet avgörahur längt utvecklingen har gäll mol samäganderätt i makarsegendomsförhållanden. Man torde emellertid kunna utgå från att fall avsamäganderätt numera är så vanliga att de motiverar en presumtion församäganderäll vid utmätning. Man synes ocksä kunna utgå frän att samäganderällmellan makar blir allt vanligare . En sådan presumtion mäste givelviskunna brytas om utredning förebringas till slöd för all ena maken haruteslutande äganderätt lill egen- Prop.1980/81:8 4 kap. 19 § 435 domen.Framgår det att gäldenärens make är ensam ägare lill egendomen, skall dennasjälvfallet inte utmätas till nägon del. Det bör räcka med alt endera makensexklusiva äganderätt görs sannolik för att presumtionen skall brytas. Som har påpekats av beredningen torde en presumtionför samägande-rätt inte få sä stor praktisk betydelse som det i förstone kansynas. På grund av bestämmelserna om gäldenärens beneficium (se 5 kap.) ärnämligen i allmänhet lösöret i ett ordinärt hem undantaget frän utmätning.Frågan får därför intresse endast när utmätning ifrågasätts beträffande annanlös egendom i makars gemensamma besittning. I fräga om sådan egendom, t.ex. enfärg-TV eller en bU, ligger det ofta till så att egendomen har köpts pä kreditmed förbehåll om återtaganderätt för säljaren. Kan egendomen las i anspråk ochutmäts gäldenärens andel däri, skall del forlsalta förfarandet följa reglema i8 kap. om exekutiv försäQning efler utmätning av andel i egendom. Av dessaföljer att kronofogdemyndigheten på begäran av sökanden, gäldenären eUerdennes make kan förordna alt hela egendomen skall säljas. Vad som eflerförsäljning av hela egendomen belöper på andel som inle fillhörde gäldenärenskall självfallet fillkomma den andelens ägare, dvs. i förevarande fallgäldenärens make. Enligt min mening behöver del med hänsyn till vadjag har anfört nu inte befaras alt kronofogdemyndigheterna skall betungas ionödan, om den nya presumtionen införs. Remissinstansernas farhågor härförsynes mig överdrivna. Invändningen om att indrivningsresultatet skulleförsämras kan inte heller tiUmätas nägon avgörande betydelse i sammanhanget.Godtar man de principiella skäl för förstärkning av samboende makes rättsskyddsom jag har nämnt förut, kan man inte gärna avstå från att införa den föreslagnaordningen därför att den utmätningsbara egendomen hos gäldenären härigenomminskas. Att den av beredningen föreslagna bestämmelsen ibland kommer all ledatill att fler objekt än f.n. mäste tas i anspråk är en nödvändig följd av attegendom som samboende makar har i sin gemensamma besittning inte ulan vidarekan fömtsättas i sin helhet fillhöra gäldenären. Övervägande skäl talar enligl min uppfattningsåledes för att beredningens förslag genomförs. Detta gäller även faU dä andraän makar sammanbor. Alt presumtionen bör sträckas ut att gälla också när tväpersoner utan äktenskap lever tillsammans under äktenskapsliknande förhållandensynes mig uppenbart. Tvekan kan möjligen råda om den nya regeln bör omfattafall av annat samboende. Trots att presumtionen inte har lika starka skäl försig i sådana fall, är del enligt min mening lämpligast att den får gälla ocksådä. Det bör dock krävas att del rör sig om ett samboende som är varaktigt.Beredningens förslag bör förtydligas pä denna punkt. Med denna reservationansluter jag mig sålunda till förslaget. Vid bedömande av humvida presumtionen omsamäganderätt har brutits bör hänsyn las lill aUa föreliggande omständigheter.Som exempel kan 1980/81:8 4 kap. 20 § 436 nämnasatt kontrakt eller annan handling som utvisar äganderättsförhållandet företes.Även den tid som samboendel har varat bör beaktas. Tillämpning av bestämmelsenbör givelvis inte fä leda till skada för tredje man, t.ex. i fall då tredje manpå grund av äganderättsförbehåll har särskild rätt till egendom i samboendesgemensamma besittning. Någon särskild risk för sädan skada torde emellertidinte föreligga, och jämfört med nuvarande ordning ökar inte risken genom denföreslagna bestämmelsen. Jag godtar också beredningens förslag attbestämmelsen skall vara tillämplig även vid utmätning hos make, vars äktenskapregleras av äldre GB. Pä grund av reglerna om gäldsansvarel i äldre äktenskaptorde dock bestämmelsen inte fä någon större betydelse för sädana fall. Ett par remissinstanser har vänt sig motberedningens uttalande att den föreslagna bestämmelsen bör tillämpas analogi ifall dä makar eller andra har haft gemensam besittning men den ena har lämnatbostaden utan att boet har delats. Att presumtionen tiUämpas i en sådansituation när fråga är om makar får enligl min mening anses följdriktigt. Menäven i fråga om andra samboende som omfattas av bestämmelsen anser Jag alt denförordade tillämpningen är försvarlig, trols alt någon bodelning inte är föreskrivenför sådana fall. Detta torde inte föranleda nägra särskilda problem. Det ärtydligt att samäganderäll inle skall anses föreligga om kontrahenterna hargjort upp sina mellanhavanden eller om den som har avflyttat eljest inle harnågol anspråk mot den andre. För att missförstånd skall undvikas synes lämpligtatt i paragrafen göra uttryckligt undantag för registrerat skepp och registreratluftfartyg 18 8 andra stycket). Undantaget har tagits upp som en andramening i paragrafen. Jag har inte funnit anledning att i lagtextenuttryckligen ange att utmätning i fall då presumtionen inte är bruteri skallavse gäldenärens andel i egendomen. Detta följer ändå av paragrafen jämförd med17 8. Inte heller har Jag ansett att man i paragrafen behöver hänvisa lillbestämmelserna i 8 kap. 8 och 9 88 om försäljning efter utmätning av andel iviss egendom. 208 1 denna paragraf ges bestämmelser för det fallet alt tredje man påstår attutmätt lös egendom tillhör honom. Paragrafen motsvarar 5 kap. 19 8 beredningensförslag. 1 69 8 I mom. UL föreskrivs att omannan än gäldenären påstår sig vara ägare till utmätt lös egendom som finns i gäldenärensbo och vid utmätningen visar sannolika skäl för sitt påstående, utmätningsmannenskall hänvisa honom att inom en månad väcka talan mot borgenären ochgäldenären vid äventyr att han förlorar sin lalan mot borgenären. Talan skallväckas vid den domstol fill vilken utmätningsmannens tjänstgöringsområde hör.Gör någon efter utmätningen anspråk på egendomen och sker inle självrätlelseenligt 77 8, kan enligl 2 mom. i paragrafen överexekutor hänvisa honom attväcka talan. Därvid skall vad som i Prop.1980/81:8 4 kap. 20 § 437 sägs om verkan av sådant beslut ha motsvarande fillämpning. Villborgenären själv väcka talan, slår det enligl 3 mom. honom fritt. 1 4 mom.anges att det sagda också är tillämpligt, när utmätning skall företas hos makesom sammanbor med andra maken och denne vill freda egendom. 1 69 8 UL gesvidare bestämmelser om hinder mot försäljning när tvist föreligger omäganderätten. Även lös egendom som finns i tredje mans besittninganses - utan slöd av uttrycklig bestämmelse - kunna utmätas med hänvisning förtredje man att väcka lalan om bättre rätt lill egendomen. Tredje man torde dockinle i sådant fall kunna åläggas alt väcka talan vid äventyr atthan förlorar sin rätt. Beträffande lös egendom som inte kan vara föremål förbesittning, t.ex. fordran som inle grundas pä löpande skuldebrev ellerrättighet, har också ansetts att tredje man kan efter utmätning av egen-dorrenhänvisas att väcka lalan vid domstol om bättre rätt. Inte heller i delta falltorde tredje man kunna åläggas att väcka lalan inom viss lid. Det är enligt beredningen angelägetatt tvister om äganderätten till utmätt egendom bringas ur världen på etttidigt stadium innan man skrider till försäljning. Beredningen föreslär i 5 kap.19 8 nya bestämmelser i ämnet. Paragrafen omfattar aUa slag av lös egendom -alltså även fordringar och rättigheter - och är tillämplig även beträffandelös egendom som är i tredje mans besittning. Den inbegriper även det fallet altgäldenärens make eller annan som sammanbor med honom gör anspråk på lös egendomsom är i deras gemensamma besittning. Att bestämmelsen inle är tillämplig närutmätning sker med förbehåll för tredje mans rätt följer av 20 8. I första stycket första meningen anges all om lös egendomutmäts enligt 16-18 88 oaktat iredje man har gjort gällande bättre rätt,kronofogdemyndigheten skall, om skäl föreligger, förelägga tredje mannen attväcka talan i saken mol sökanden och gäldenären inom en månad frän del attföreläggandet har delgetts honom. Beredningen framhåUer all kronofogdemyndighetenenligt förslaget får efter omsländighetema diskretionärt pröva humvida detfinns skäl all ge föreläggande. Pågår redan rättegång om egendomen, kan detinte anses behövligt all föreläggande meddelas. I vissa situafioner kan tvistenvara utan större betydelse för del exekufiva ärendet, t.ex. om utmätning harsketl för fordran vilken är förenad med panträtt i egendomen. Tvisten inverkardå endast pä frågan om vem som i ärendet skall representera egendomen och vemsom skall lyfta eventueUt överskott och pä vissa andra sekundära frågor.Kronofogdemyndigheten skall även pröva i vad mån fog för tredje mannens anspråkkan finnas. Föreläggande skall inte ges, om anspråket är uppenbart ogrundat.Beredningen understryker att föreläggande i övrigt som regel bör meddelasendast på grund av alt saksammanhanget är oklart, inte därför att denrättsliga bedömningen kan vara föremål för delade meningar. Förutsättning förall föreläggande skall Prop.1980/81:8 4 kap. 20 § 438 gesär i övrigt att tredje mannen själv har gjort anspråk på äganderätten tUl denutmätta egendomen. Uppgifter av gäldenären som kan betvivlas bör regelmässigtinle i och för sig föreinleda att föreläggande ges. Föreläggande bör lämpligen meddelasi samband med utmätningsbeslutet, om tredje mannens anspråk är känt. Föreläggande går enligt förslaget ut på att tredjemannen skall väcka talan mot sökanden och gäldenären. Beredningen har ansettatt initiativ tiU process bör tas av tredje mannen även när utmätningen avseregendom som inte är i gäldenärens omedelbara besittning. Utmätning har Ju isådana fall inte kunnat ske utan all egendomen pä grund av vad som har blivitupplyst har antagits tillhöra gäldenären. Talan skall enligt 19 kap. 21 8väckas vid den allmänna underrätt där kronofogdemyndigheten finns, dock attbeträffande egendom som nämns i 10 kap. 12 8 RB, dvs. byggnad på annans grund,gruva och för gruvdrift avsedd byggnad eUer anläggning, tvisten skall prövas avrätlen i den ort där egendomen finns. Talan skaU väckas inom en månad frän detatt föreläggandel delgavs tredje mannen. Överklagar han utmätningen ochogillas besvären, bör ny tid sättas ut. Enligl 13 kap, 4 8 tredje stycket RBanses talan väckt, när ansökan om stämning inkom till rätlen. Av bestämmelseni förslaget att säväl sökanden som gäldenären skall instämmas följer enligtberedningen att om talan ogiUas i första instans, den mäste i högre instans,fullföljas mot båda. Om tredje man först efter det att utmätning har skettpåstår att den utmätta egendomen tillhör honom, bör enligl beredningenkronofogdemyndigheten allGämt kunna ge föreläggande att väcka talan.Föreskrift härom har tagils upp som andra mening i första stycket. En särskildfråga är i vad mån kronofogdemyndigheten kan ge föreläggande sedan egendomenhar sålts, vilket då skulle gälla endast medel som har influfit genomförsäljningen. Beredningen påpekar att tredje mannen har möjlighet att angripaförsäljningen genom besvär (19 kip. 27 8 tredje stycket). Överklagar han ävenutmätningen och har han skäl för sitt anspråk, bör hovrätten i regel undanröjaförsäljningen och meddela föreläggande enligt 5 kap. 19 8-Undanröjs inteförsäljningen, kan hovrätten meddela föreläggande i fråga om influtna medel (5kap. 25 8 första stycket). Beredningen påpekar alt Iredje man kan tänkas göragällande att något som framstår som tillbehör till utmätt lös egendom tillhörhonom, t.ex. viss utmstning till en bil som ostridigl ägs av gäldenären.Kronofogdemyndigheten kan ofta lämna sådant anspråk utan avseende, t.ex.därför att ett äganderättsförbehåll inle kan göras gällande sedan saken harinfogats i annan egendom. Om iredje mannens anspråk inle saknar fog, bör föreläggandekunna ges att väcka talan Qfr beträffande lUlbehör liU fast egendom 5 8 andrastycket FfL). En bestämmelse härom har tagits upp som andra stycke i 5 kap. 198. Vad som sägs i första stycket skall ha motsvarande tillämpning.Föreläggandet skall sålunda riktas mot den som påslår bättre rätt och denne haratt väcka talan mot såväl sökanden som 1980/81:8 4 kap. 20 § 439 Bestämmelsen kan få betydelse bl.a. vidutmätning av skepp Gfr 3 och 4 88 sjölagen). Har föreläggande meddelats enligt 5kap. 19 8. gäller enligt 9 kap. 4 8 i beredningens förslag, att om tvisten ärav väsentlig betydelse, egendomen som regel inte får ulan tredje mannenssamtycke säljas innan tvisten har blivit slutligt avgjord eller tiden förväckande av talan har utgått. Tredje stycket i 5 kap. 19 8innehåller en bestämmelse om påföljden av att meddelat föreläggande inteiakttas. Väcker tredje man inle lalan i enlighet med föreläggande enligtförsta eller andra stycket, har han enligt förslaget förlorat sin rätt motsökanden, om inte denne har väckt talan i saken mot tredje mannen inom lid somanges i första stycket. Beredningen påpekar all påföljden är ovillkorlig ochinträder l.ex.