prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — En annan remissinstans, . framhåller att vid bevakningssammanträdet, auktionen ellerköpeskillingsfördelningen kan uppstå tvist om kronans rätt. Enligt förslagetskall kronofogdemyndigheten leda förhandlingarna och ta till varakronans anspråk. finner detta olämpligt både frånrättssäkerhetssynpunkt och med hänsyn till det förtroende för objektivitet somen JudicieU myndighet bör ha hos allmänheten. Liknande uttalanden görs avlänsstyrelsen i lån. och i anförsom en ytterligare olägenhet av förslaget all om fastigheten ingår i konkursbooch skall säljas exekutivt på begäran av konkursförvaltaren,kronofogdemyndigheten även skall bevaka statens anspråk på obetalda skatter ikonkursen. Enligl i Gävleborgslän visar gäldenärema ofta bristande vilja till samarbete medkronofogdemyndigheterna. Det måste därför vara av stor betydelse för gäldenärenatt försäljningen av utmätt fastighet handhas av överexekutor, som förgäldenären framstår som en självständig och helt opartisk myndighet.Länsstyrelsen anser att det från gäldenärens synpunkt är olämpligt att sammamyndighet utmäter och säljer fasligheten. Några remissinstanser berör ocksåfrågan om exekutiv försäljning av skepp och luftfartyg. I fråga om försäljningav skepp anser att den föreslagna organisationsändringen ärvälgrundad och bör leda till att förfarandet i olika avseenden blir snabbareoch enklare. Verket framhåller att det fåtal förrättningsmän som kan ha ellerfå erfarenhet av skeppsförsäljning bör kunna utnyttjas i allakronofogdedistrikt där sådan försäljning blir aktuell. Utredningen angåendeinskrivning av rätt till luftfartyg m.m. har ingen erinran mot attkronofogdemyndigheterna anförtros 1980/81: 8 Reiyiissyttrandena 111 exekutiv försäljning av registrerade skepp och luftfartygunder förutsättning att försäljningarna ombesörjs av några få för ändamåletsärskilt utbildade tjänstemän. Dessa ärenden ställer nämligen enliglutredningen stora krav på kunskaper i sakrätt på området och därmed förenadeinternationellrättsliga regler. Oavsett antalet kronofogdedistrikl tordeenligl RSV särskild sakkunnig behöva anlitas vid försäljning av skepp och luftfartyg.Även om antalet kronofogdedistrikl minskas och kronofogdemyndigheterna fårstörre resurser, kan det enligt ifrågasättas om det kommer attfinnas tillräckligt med personal som kan handha utmätning och försäljning avskepp. Hovrätten anser att del bör övervägas att efter mönster från sjörättenmed dess sjörättsdomslolar slå samman kronofogdedistrikl för detta särskildaändamål. Av de remissinstanser som ställersig positiva lill att uppgiften att förordna om handräckning flyttas tillkronofogdemyndighetema framhåller RSV alt vissa rationaliseringsvinster kangöras genom alt beslut om handräckning och verkställande därav samordnas hoskronofogdemyndigheten. RSV finner det inte slötande eller frånrättssäkerhetssynpunkt olämpligt alt kronofogdemyndighetema kommer alt utövabåde dömande och verkställande funktioner. Denna lösning synes vara naturligoch mest ändamålsenlig. Även hovrätten för anser att det intebör inge allvariigare betänkligheter att anförtro kronofogdemyndighetema bådedömande och verkställande uppgifter i handräckningsmål. Kronofogdeföreningenunderstryker all skyndsamhet ofta är påkallad i handräckningsmål. Förslagetinnebär enligt föreningen stora fördelar för de rättssökande, som endastbehöver vända sig tUl en myndighet. Enligl medför förslaget enpåtaglig förenkling av förfarandet. Av de remissinstanser som avstyrkerförslaget att handräckningsmål skall prövas av kronofogdemyndighet framhållersärskilt i och attdessa mål kan innehålla svåra problem. , som närmastdiskuterar avhysning, anser att överexekutor har fullgjort sina uppgifter påområdet väl. Antalet överklaganden har inte varit särskilt stort. Den erfarenhetoch de kunskaper som personal vid länsstyrelsema har skaffat sig i fråga omutsökningsrätten skulle med den föreslagna ordningen inte bli till någon nyttaför framtiden, såvida inte denna personal skulle föras över lillkronofogdemyndighetema. Som ett skäl för att behåUa nuvarande ordning åberoparlänsstyrelsen i län den sakkunskap som finns inom länsstyrelse ihandräckningsärenden där väglagen (1971:948), vattenlagen (1918:523),byggnadslagen (1947:385) eller naturvårdslagen (1964:822) blir tillämplig.Länsstyrelsen i framhåUer att länsstyrelse av hävd har haftatt besluta om handräckning och all denna ordning synes 1980/81: 8 Remissyttrandena 112 te sig enkel för den rättssökande allmänheten.Länsstyrelse prövar även ärenden om handräckning enligt andra författningar änUL. Del övervägande antalethandräckningsärenden avser, framhåller LO/V, avhysning eller rubbande avbesittning och kräver inte extremt snabb handläggning. Ansökan om handräckningkan dock ibland kräva snabbt ingripande, men detta kan enligt uppnås påannat sätt än genom att befogenheten att besluta om handräckning flyttas tillkronofogdemyndigheterna. Dessa kan l.ex. få möjlighet att meddelainterimistiskt beslut om handräckning och verkställa beslutet,varefter detta skall underställas prövning. Samma synpunkteranförs av i . Einligt i länfinns det inte nägon anledning varför överexekutor inte skulle kunna handläggahandräckningsärenden lika snabbt som kronofogdemyndigheterna. 1 fråga omsäkerhetsåtgärd meddelas som regel interimistiskt beslut, om del behövs, sammadag som ansökan kommer in. vitsordar alt det är onödigtomständligt för sökanden att först behöva vända sig lill överexekutor för attfå ett handräckningsbeslut och sedan till kronofogdemyndigheten för att fåbeslutet verkställt. anser emellertid att man kan göra sådana ändringarinom ramen för den nuvarande ordningen att sökanden inte behöver göra dubblaansökningar. Den förenkling som skulle följa av att kronofogdemyndighetenverkställer handräckningsbeslutet utan särskild framställning kan enligtlänsstyrelsen i uppnås även genom att överexekutor åläggs alttill kronofogdemyndigheten sända över sitt beslut. i Jönköpingslån påpekar alt en stor del av handriickningsmålen inte föranleder begäran om verkställighet,eftersom förfarandet hos överexekutor har påverkat partema att träffauppgörelse. Enligl i fungerar den nuvarandeordningen med dubbla ansökningar bra. När interimistiskt beslut meddelas, skerinom verkställighet i allmänhet eller dagen därefter. Så gott som samtligaremissinstanser som avstyrker att handräckningsmålen flyttas tillkronofogdemyndigheterna framhåller att prövning av handräckningsansökan är avJudicieU natur och att kronofogdemyndigheterna därför skulle få såväl dömandesom verkställande uppgifter, vilket anses olämpligt med hänsyn tillrättssäkerheten. Saken utvecklas närmare av , som menar att förslaget ulgörell avsteg från principen att dömande och verkställande orgf.n bör hållasåtskilda. Även om vådan därav inle skall överdrivas, anser att förslagetskulle skapa misstro mot myndighetema och undergräva tilltron tillrättssäkerheten. Personer som blir föremål för åtgärder frånkronofogdemyndigheternas sida betraktar dessa myndigheter med misstänksamhet.Denna skulle avsevärt förstärkas om förslaget genomförs. Enligt måsle detvara en styrka för den verkställande myndigheten att vara obunden av denmyndighet som har beslutat i ärendet. Enligt i län årdet 1980/81:8 Remissyttrandena 113 särskilt angeläget att dömande och verkställande uppgifterhålls isär i handräckningsmål, eftersom det kan bli fråga om ingripandeåtgärder för den enskilde. i menar däremot attnågra nackdelar inte är förenade med att kronofogdemyndighetema får dubblafunktioner i fråga om handräckning. ställningsom företrädare för staten vid indrivning av skatter m.m. kan enligtlänsstyrelsen i inte undgå att påverka allmänhetens tilltro tillmyndighetens opartiskhet även i handräckningsmål. Som exempel nämnerlänsstyrelsen att det ofta förekommer att fastighetsägare begär avhysning pågrund av obetald hyra av en hyresgäst, som har varit eller är föremålför indrivning av fordran för statens räkning. Liknande synpunkter anförs avlänsstyrelsen i . Några remissinstanser tar uppfrågan om inte handräckningsmål borde flyttas till domstol, om överexekutoravskaffas. Mol alt låta domstol vara ensam behörig alt besluta om handräckningtalar enligt RSV att handräckningsmål ofta kräver snabbt ingripande.Kronofogdemyndigheten har möjlighel alt tillgodose detta krav och måsledessutom alltid medverka vid verkställigheten. i länanser däremot att dessa mål på grund av sin beskaffenhet är mera ägnade atthandläggas av domstol än av kronofogdemyndighet. 1 ett inte obetydligt antalhandräckningsmål visar sig de faktiska förhållandena vara så motstridiga elleroklara att saken inte kan avgöras i den ordning som gäller för utsökningsmål.Om den summariska processen förlades till domstol, skulle målet utan kostnadereller omgång kunna övergå lill vanligt tvistemål. Som skäl för atthandräckningsmål bör handläggas av domstol kan enligt iSödermanlands lån anföras att domstolarna redan enligt gällande rätt förordnarom handräckning i mål som har väckts vid domstolen. Å andra sidan anserlänsstyrelsen att det finns ett visst motstånd hos den rättssökande allmänhetenmot alt vända sig till domstol. i framhåller allärenden om handräckning enligt 191 och 192 SS UL står mycket nära mål omlagsökning och betalningsföreläggande. Del är enligt naluriigtatt dessa summariska processformer, som utgör alternativ till den dyraredomslolsprocessen, blir föremål för behandling i ett sammanhang. Länsstyrelsenanser i övrigt att dömande verksamhei bör ligga hos domstol. 4.2.4 Prövning av klagan Flera remissinstanser, somtillstyrker eller lämnar utan erinran förslaget alt överexekutors prövning avklagan i utsökningsmål skall upphöra och klagan över kronofogdemyndighetensbeslut föras i hovrätten, understryker betydelsen av att det nuvarande antaletinstanser nedbringas. Hovrälten för anser att detta är ägnatatt minska kostnadema och främja en enhetlig praxis. Förslaget torde enligt RSVmedföra lägre 1980/81:8 Remissyttrandena 114 kostnader för målbehandlingen och en mera likformigrättstillämpning. Enligt iSödermanlands län kan överexekutor avskaffas som mellaninslans utan risk förrättssäkerheten. En fördel är att förslaget möjliggör en mera enhetligrättstillämpning i andra instans. åberopar också att detuteslutande skriftliga förfarandet inför överexekutor ersätts av ettförfarande som erbjuder möjlighet för part att i andra instans begära muntligförhandling och förebringa muntlig bevisning. i länanser att minskningen av antalet instanser främjar en snabb handläggning avärendena, vilket utgör en av grundvalarna för det exekutiva menar att det från principiell synpunkt är värdefullt attinstansordningen blir jämförlig med den som gäller för rättegångsmål.Förslaget bör enligl föreningen en mera enhetlig rättstillämpningoch totalt sett ge lägre kostnader för målbehandlingen. Ölägenheterna av att iprincip endast skriffiiga bevis kan prövas begränsas till en instans. Enligt 7?/? V är det möjligt att enminskning av antalet instanser totalt sett ger lägre kostnader. 1 motsattriktning verkar dock enligt RRV att mål som fullföljs till hovrätt i ställetför till överexekutor kommer att dra slörre kostnader på grund av bestämmelsemaom domförhet och processordningen i hovrätten. En del av de remissinstanser somavstyrker den föreslagna ändringen betvivlar att den skulle medföra minskadekostnader. i framhåller att färre besvärsinstanserbör i och för sig medföra lägre kostnader. Några kostnadsberäkningar i fråga omden föreslagna instansordningen föreligger dock inte, frånsett vad som kanutläsas av förslag. Behovet av förstärkning i hovrätterna harinte berörts. Vid de flesta länsstyrelsema handläggs utsökningsmålen avpersonal som även har andra uppgifter. Förslaget torde därför inte medföranågon större inbesparing av personal vid länsstyrelsema. Mot bakgmnd av attfyra ledamöter måste delta för att hovrätten skall vara domför påpekarlänsstyrelsen i att prövningen av besvärsmål i hovrätten kommeratt kräva fler medverkande personer än om prövningen sker av överexekutor.Enligt bör också beaktas att ledamöterna i hovrätten i allmänhethar högre lön än beslutande och föredragande i . Enligt dennaberäkning skulle alltså kostnaderna öka om överexekutor avskaffas. Liknandesynpunkter anförs av i . Flera remissinstanser understrykeratt fyra instanser inte finns för alla utsökningsmål, nämligen inte för de målsom handläggs av överexekutor som första instans. i länframhåller vidare alt endast ett mindre antal av målen angående klagan överkronofogdemyndighets beslut f n. fullföljs fill hovrätten. Då besvärsmåldessutom torde kräva längre tids handläggning i hovrätten än hos överexekutor,är del tveksamt om någon tidsbesparing uppkommer. Den enda fördel som Prop.1980/81:8 Remissyttrandena 115 enligt kan följa av att antalet instanser minskas äralt tidsutdräkten mellan ett ärendes anhängiggörande och dess slutligaavgörande eventuellt kan förkortas. Exekutiva ärenden fullföljs emellertidytterst sällan till högsta instans. I praktiken är hovrätten och i många fallöverexekutor slutinstans. Den tidsvinst som skulle kunna följa minskas dessutomgenom den ökade arbetsbelastning i hovrättema som enligt är att förvänta. Några remissinstanser påpekar attsystemet med fyra instanser inte är unikt för exekutionsväsendet. En sådan ordningfinns även på flera andra områden, l.ex. inom skatteprocessen och stora delarav förvaltningsprocessen. i framhåUer att enordning med fyra instanser är normal i många andra mål, i vilka beslut i förstainstans kan meddelas av personal utan Juridisk kompetens eller i vilka denbeslutande har ställning som part. anser därför attförslaget är otillfredsställande från rättssäkerhetssynpunkt.Enligt/ä«iiry-relsen i bör man i viss mån se kronofogdemyndighetoch överexekutor som en funktionell enhet, ovanför vilken finns två instanser. Den nuvarande instansordningen ärenligt Z.O/V ändamålsenlig. fyller en viktig funktion somtillsynsmyndighet och besvärsinstans genom att den är regional. Allmänheten harmöjlighet att såväl per telefon som vid personliga besök ta lill vara sin rättoch erhålla opartisk och sakkunnig bedömning av sina rättsliga problem.Hovrätterna saknar helt denna direktkontakt med allmänheten. På länsstyrelsenhar vissa tjänstemän till huvudsaklig uppgift att handlägga utsökningsärenden,vilket inte är fallet i hovrälten. Om överexekutor avskaffas sombesvärsinslans. skulle allmänheten sannolikt anse detta innebära en försämringav möjligheterna alt bevaka sina intressen i de ofta känsligautsökningsärendena. tror att även kronofogdemyndigheterna uppfattarnärheten till länsstyrelserna som ett stöd. Kommunikationerna är mycket godamellan dessa myndigheter. Motsvarande relationer till hovrätten kan intepåräknas. Enligtlänsstyrelsen i kan den nuvarande instansordningeninte anses omständlig eller tungrodd. 1 praktiken överklagas inte många avöverexekutors beslut. tror att såväl kronofogdemyndigheter somallmänheten anser det värdefullt all ha en besvärsinstans inom länet, vilken ärlätt att nå genom personliga besök eller telefonsamtal. Motsvarande kontakterkan inle uppnås med hovrätten. Risken för alt överexekutorsavskaffande skulle medföra en avsevärd ökning av antalet exekutiva besvärsmål ihovrätterna diskuteras i ålskil-liga remissyttranden. RRV framhåller attberedningen inte har gjort någon uppskattning av antalet besvärsmål. Denutvidgade möjligheten till själv-rätlelse är enligt RRV väsentlig för attminska hovrätternas arbetsbörda. Enligt kommer den föreslagnamöjligheten till själv-rätielse att begränsa antalet mål i vilka talanfullföljs till hovrätten och därigenom skapa bättre förutsättningar för snabbhandläggning i över- 1980/81:8 Remissyttrandena 116 anför att överexekutorsprövning av besvär sannolikt medför en betydande gallring av de mål somfullföljs till hovrätt. Förbundet, som konstaterar att betänkandet inteinnehåller några statistiska uppgifter för bedömning av del antal mål som kanväntas bli fullföljda från kronofogdemyndigheterna till hovrätterna, anser detsvårt att uttala sig härom. De vidgade möjligheter till självrältelse som harföreslagits synes emellertid förbundet vara ett värdefullt inslag. avser en stor andel av de klagomål som anförs hos överexekutoröver utmätning fall, i vilka tredje man styrker sin rätt till utmätt egendom.Eftersom lidsfristen för rättelse har överskridits, måste tredje mannen anförabesvär. De vidgade möjligheterna lill självrältelse av utmätning som föreslåsbör enligl föreningen medföra rationaliseringsvinster. Andra remissinstanser, som inteheller har någon erinran mot förslaget att överexekutor avskaffas som besvärsinslans,ställer sig mera tvivlande fill att en avsevärd ökning av antalet exekutivabesvärsmål i hovrätterna kan förhindras. Hovrätten för anser detuppenbart att arbetsbelastningen i hovrätterna skulle öka kraftigt, om inte densällning av besvärsmålen som har skett hos överexekutor ersätts medlämpliga regler. Det kan enligt hovrälten starkt betvivlas alt de ökademöjligheterna till självrältelse kan hindra en allvarlig ökning av hovrätternasarbetsbörda. Hovrätten för ifrågasätter om något är vunnet medden föreslagna utvidgningen av rättelseinstitutet. Beredningen har enligllänsstyrelsen i underskattat den ökning av antalet mål ihovrätterna, som skulle bli en ofrånkomlig följd av förslaget. Den ökademöjligheten för kronofogdemyndigheterna att själva rätta sina beslut skullevisserligen något minska antalet besvärsmål. Merparten av de klagomål somanförs hos överexekutor lämnas emellertid utan bifall eller avvisas. Detta varfallet med av de mål om klagan som prövades av överexekutor iSödermanlands län. Om detta är representativt för övriga länsstyrelser, skulle,trots de utvidgade möjligheterna lill rättelse, hovrätterna få över 2.000exekutiva besvärsmål , vilket innebär en mycket kraftig ökning. Någonanledning att tro att antalet överklaganden skall minska av annan anledningfinns inte enligt . i upplyser attunder i av de anförda klagomålen intehar fullföljts till hovrätten. Med ledning av bl. a. bifallsfrekvensen kanenligt såll-ningen genom självrättelse beräknas komma attunderstiga . De remissinstanser som avstyrkeratt överexekutor avskaffas som besvärsinstans åberopar genomgående risken atthovrätterna skulle få ett alltför stort antal exekutiva besvärsmål. Farhågornaför att förslaget skall leda till en besvärande arbetsbelastning förhovrätterna är enligt statskontoret välgrundade. , som anser attberedningens motivering i långa stycken ger ett övertygande intryck, påpekaratt förslaget till 1980/81:8 Remissyttrandena 117 betydande del bygger pä den sållningseffekt som väntasuppkomma genom att kronofogdemyndigheternas möjlighet lill självrättelseväsentligt vidgas. Det finns emellertid enligt hovrätten skäl alt betvivla atträttelsemöjligheten skulle nedbringa antalet ärenden i andra instans.Motsatsen kan i stället förväntas. Den som har gjort sig besväret alt överklagakommer att låta fullföljden ha sin gång, om kronofogdemyndigheten inte ändrarsill beslut. Men även om självrättelse sker är det sannolikt att ärendetfullföljs, nämligen genom besvär av motparten. Fråga blir då om förslaget kangodtas, även om hovrätterna får lika stort antal exekutiva besvärsmål somöverexekutorerna har f.n. Den typ av massärenden som det till betydande del ärfråga om synes enligt hovrätten inte väl lämpade för hovrätternas nuvarandeorganisation och domförhetsregler. Om överexekutor slopas som besvärsinstans,föreligger enligt LO/V risk att hovrätterna får en besvärande arbetsbelastning.LON tror inte att ell utbyggt system med självrältelse skulle få avsedd effekt.Kronofogdemyndigheten tillstyrker ytterligt sällan bifall till besvär iutsökningsmål. Den viktigaste anledningen härtill är sannolikt att deöverklagade målen ofta innehåller svåra civilrättsliga ställningstaganden ochatt nya omständigheter sällan eller aldrig framkommer i besvärsmålet.Länsstyrelsen i uppger att och 1973 harkronofogdemyndigheterna i länet helt eller delvis tillstyrkt besvär som haranförts hos överexekutor endast i av målen. Om självrättelse skulleske i ungefär samma omfattning, skulle av anförda klagomål kunna kommaunder hovrättens prövning. Vidare kommer beslut om rättelse all överklagas iviss utsträckning. Även om en del av dem som anför besvär nöjer sig med denomprövning som sker inom kronofogdemyndigheten, kommer enligl länsstyrelsenantalet utsökningsmål i hovrättema med all sannolikhet att öka väsentligt. Frågan om lalan motkronofogdemyndighets beslut bör föras hos annan myndighet än hovrätt, omöverexekutor avskaffas, berörs närmare i en del remissyttranden. Kammarrätten iStockholm biträder åsikten att en speciell över- eller slutinstans förutsökningsmål inte bör inrättas och ansluter sig till de skäl för dennaståndpunkt som har anförts i betänkandet. Hovrätt är enligt kammarrätten denlämpliga överinstansen med den möjlighet som finns att föra mål vidare tillhögsta domstolen. Även förklarar sig instämma i vadberedningen har anfört som grund föratt en särskild överinstans inte börinrättas. vill bestämt avstyrka att en särskild exekutivöverinstans för hela riket inrättas. Utöver de skäl som beredningen har anförtframhåUer hovrätten alt en sådan domstol skulle bidra till utvecklingen mol enallt mera splittrad och svåröverskådlig organisation av domstolsväsendet.Hovrätten anser inte heller att tingsrätt är lämplig som andra instans.Därigenom skulle en enhetlig praxis knappast kunna utvecklas. är det riktigt att exekutiva ärenden, som ofta Prop.1980/81:8 Remissyttrandena 118 innefattar komplicerade frågor av civilrältslig natur, överprövasav en kollegial domstol i den vanliga inslansordningen. erinrar om allutsökningsmål ofta inrymmer frågor, som kräver goda civilrältsliga kunskaper.Många mål fordrar också snabba avgöranden i bedömningsfrågor av stor vikt förden enskilde. God erfarenhet av domarvärv i allmän domstol synes vara av storbetydelse vid målens handläggning. Det är också angeläget att de kompliceradecivilrättsliga frågor som kan uppkomma avgörs inom samma domslolssyslem sommotsvarande frågor i vanliga tvistemål. Detta talar enligl förbundet starkt förall hovrätt väljs som fuUföljdsinstans. Eftersom prövningen av utsökningsmålofta förutsätter erfarenhet av exekutionsrätlslig praxis och kunskaper inteminst i skattejuridik och förvaltningsrätt, är det angeläget att hovrättentillförs behövlig sakkunskap på detta område. Vid övervägande av frågan vilkenmyndighet som bör vara besvärsinstans bör också beaktas att utsökningsmål ochkonkursmål har viss anknytning lill varandra och att den summariska betalningsprocessenplaneras bli flyttad från tingsrätt till kronofogdemyndighet. Kravet på speciellt kunnande hoshovrätt skulle enligt RSV möjligen tillgodoses bättre om endast en hovrätt blirandra instans för hela riket. Härigenom skulle man särskilt vinna en enhetligrättstillämpning i mål i vilka hovrätt är sista instans. Frågan har enligt RSVsamband med antalet mål som kommer att överklagas. Ett fåtal remissinstanser hävdarannan mening i fråga om valet av besvärsinstans, om överexekutor avskaffas.Lånsstyrelsen i anser att del inte är lämpligt attbesvärsprövningen förläggs till hovrätt. framhåUer att ett såstort antal ärenden, vilka i stor utsträckning knappast erbjuder rättsligaproblem, inte bör handläggas i överrätt. Om överexekutor avskaffas, börprövningen i stället förläggas till tingsrätt. Detta skulle enligtlänsstyrelsen inte medföra nämnvärd tidsförlust, trots att antalet instanserdärigenom skulle bli oförändrat fyra. Även och anser attlalan mot kronofogdemyndighets beslut bör föras i underrätt. Enligtlänsstyrelsen i bör länsrätt övervägas som besvärsinstans istället för hovrätt. påpekar att länsrätten handlägger en gruppav mål som har prövats av överexekutor, nämligen mål som avses i 21kap. (FB). Genom lekmannainslaget i länsrätten skulle möjliggörasen allsidig bedömning av målen. Från länsrätten skulle lalan kunna fullföljastill hovrätt eller kammarrätt som sisla instans.