prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Hovrätten för ochlänsstyrelsen i anser att i lagtexten bör uttömmande anges i vilkafall självrältelse kan komma i fråga. Ett syslem med självrättelse som inte ärnärmare reglerat i lagen skulle enligl statskontoret stå i mindre godöverensstämmelse med de intentioner, som från statsmaktemas sida har kommittill uttryck bl.a. vid tillkomsten av den nya förvaltningslagstifiningen. Avberedningens uttalanden drar statskontoret slutsatsen att del främst ärhandräckningsåtgärder som skulle omfattas av den oreglerade befogenheten tillsjälvrältelse. Hovrätten för ochlänsstyrelsen i /vänder sig särskilt mot att självrältelse skallkunna ske med anledning av anförda besvär. Hovrätten anser att det föreslagnarättelseförfarandet motverkar den som uppnås om överexekutor avskaffas.Förutsättningarna för att komma fram till ett snabbt avgörande försämras ochförslaget kan måhända leda till att mindre omsorg ägnas åt prövning av ärendenaliksom åt utformningen av meddelade beslut. Enligl kan förslagetleda lill ett slags tvåinstansprövning hos en och samma myndighet. För den somhar anfört besvär måste det te sig förbryllande om kronofogdemyndigheten självändrar sitt beslut. Om kronofogdemyndigheten delvis ändrar sitt beslut, kanändringsyrkandets omfattning bli så oklar att överprövningen äventyras. Enligllänsstyrelsens mening är det utvidgade rättelseinstitutet bristfälligt till sinkonstruktion. Även hovrätten för , som inte har någon erinran motalt möjlighetema lill självrältelse ökas, anser att befogenheten alt vidtarättelse med anledning av anförda besvär kan befaras medföra svårigheter itillämpningen. Som exempel anförs att om kronofogdemyndigheten med anledning avbesvär delvis ändrar ett beslut, ändringsyrkandets omfattning kan bli så oklaratt överprövningen äventyras. Som har nämnts i det föregående(under 4.2.4) ställer sig flera remissinstanser tvivlande lill att deföreslagna möjlighetema till självrältelse skulle i någon större omfattningminska antalet besvärsmål i hovrätterna. 1980/81:8 Remissyttrandena 128 Dispositionen av lagbestämmelsernai förslaget godtas av praktiskt laget alla remissinstanser. Hovrälten förVästra anser att systematiken tillfredsställer högt ställda anspråk ochatt uppställningen är lältöver-skådlig. Enligt i ärlagbeslämmelsema ordnade på ett för rättstillämpningen tjänligt sätt.Länsstyrelsen i framhåller att lagförslaget är logisktuppbyggt och välsyste-matiseral. Även anser att disposition ochkapitelindelning i stort sett är invändningsfria. Reglerna i balkens tvåinledande kapitel och det avslutande kapitlet har dock ett starkt samband somkontrasterar mol uppdelningen och avståndet mellan dem. Enligt hovrätten skulleförslaget möjligen vinna i överskådlighet och konsekvens om delar av I och 2kap. förs över till 19 kap. Systematiken kritiseras avlänsstyrelsen i . som anser att beredningen inte harutnyttjat möjligheten till en naturlig och översiktlig huvudgruppering påavdelningar av den. vidlyftiga materian, .tt UB i viss mån kan anses ha enutpräglat praktisk funktion bör inte utesluta att den fär en mera logisk ochsystematisk uppbyggnad. , som hänvisar till RB och JB, förordar enuppdelning på fyra avdelningar. En första avdelning bör utgöra allmänna delen(bl.a. organisationen, allmänna regler om förfarandet och kostnadsregler). 1 enandra avdelning kan behandlas de olika verkställighetsformema och i en tredjeavdelning handräckning. I den avslutande avdelningen skulle rättsmedlenregleras. påpekar alt regler av typisk allmänkaraktär finns bådei början av förslaget (1-3 kap.) och i slutet (18 och 19 kap.). Länsstyrelsenvänder sig även mot att införsel regleras före utmätning och ifrågasätter,trols de skäl som beredningen har anfört för en sådan ordning, om inle dennaturliga ordningen bör vara utmätning - införsel - utmätning av lön. En remissinstans, hovrätten förVästra , har fäst sig vid att skepp och luftfartyg genomgående nämns före fast egendom i förslaget. Hovrätten ifrågasätter om inte fast egendom bör nämnas först. Delta skulle föranleda ändring i bl.a. 2 kap. och orfikastning av ordningsföljden mellan 11-13 kap. '* 1 ett par remissyttranden anförskritiska synpunkter på utformningen av lagtexten. anser attförslaget fyller rimliga anspråk i fråga om språklig och redaktionellutformning men vill ändå förorda all lagtexten överarbetas i formelltavseende. Utgångspunkten bör vara att man skall kunna hitta i balken och förslåreglemas innebörd ulan juridiska specialkunskaper. Enligt hovrätten är språketi förslaget i allmänhet klart och enkelt. behöver lagtexten snararestramas ål i språkligt hänseende än förenklas. Exempel saknas dock inte påsvårbegripliga eller lunga formuleringar. Beredningens språkbruk, bl.a. devarierande uttryckssätt som används, försvårar också bedömandet huruvida vissa Prop.1980/81:8 Föredraganden: Allmän motivering 129 reglerär obligatoriska eller fakultativa. Det kan dessutom ifrågasättas om inlebestämmelsema har gjorts fakultativa i alltför stor omfattning. Vidareförekommer bestämmelser som anger gränserna för balkens fillämpningsområde iövermått. Dessa regler är enligt hovrätten i stor utsträckning innehållslösaoch detsamma gäUer en del av hänvisningarna inom balken. Enligt lånsstyrelsen iStockholms län får kronofogdemyndighetema ofta ringa eller intet stöd avlagtexten för sina avgöranden i sin svårbemästrade uppgift och jämfört med deflesta andra myndigheter särskilt utsatta position. Ordval som "om skälföreligger", "om så behövs", "om del finnesändamålsenligt", "om ej särskilda skäl föranleder till annat"förekommer ymnigt. Enligl ställer denna lagstiftningsteknikstora krav inle minst på den myndighet som skall besluta i första instans ochföranleder tveksamhet när det gäller ett för den enskilde så betydelsefulltområde som utsökningsrätten. i anser att en hel delbestämmelser är så vagt utformade all de måste bli svåra alt tolka, vilketavsevärt ökar kronofogdemyndigheternas arbetsbörda. Det kan enligtlänsstyrelsen också befaras att rättstillämpningen kommer att skifta frånkronofogdemyndighet till kronofogdemyndighet, kanske även inom samma myndighet. 5.1 Allmänna synpunkter på en ny utsökningslagstiftning De gmndläggande reglema om verkställighet avdomstolamas avgöranden rörande civUrättsliga förpliktelser finns fortfarande i1877 års utsökningslag (UL). I UL ingår också regler om hur borgenär kan utverkakvarstad eller annan säkerhetsåtgärd liksom föreskrifter om handräckning avannat slag, t.ex. avhysning av hyresgäst som har förverkat sin hyresrätt. TiUföljd av reformer har vissa avsnitt av utsökningsrätten kommitatt behandlas i särskilda lagar vid sidan av UL. Exekufiv försäljning av vissaviktigare specialobjekt har sålunda reglerats i särskilda lagar. Hit hör 1973års lag om exekutiv försäljning av registrerat skepp m.m. (SfL), lagom exekutiv försäljning av luftfartyg m.m. (LfL) och lag om exekutivförsäljning av fast egendom (FfL). Verkställighetsformen införsel regleras ien särskild införsellag av är 1968. UL utgör dock fortfarande gmndvalen förutsökningsrätten. När UL kom till var det naturligt att lagstiftarensintresse främst knöts fill verkstäUigheten av exekutionstitlar rörandeprivaträttsliga anspråk. Indrivningen av skatter och andra offenfiigrättsligafordringar reglerades i särskUda författningar. Genom hänvisning tiUutsökningslagstiftningen har denna dock gjorts i princip tiUänplig också vidindrivning av fordringar av sådant slag. utgör denna indrivning den heltdominerande delen 1980/81:8 Föredraganden: Allmän motivering 130 av de lokala exekutiva myndighetemas, dvs.kronofogdemyndigheternas, arbete. I linje härmed ligger att den relativt senttillkomna införsellagen är direkt tillämplig på indrivning av skatter ochallmänna avgifter samt böter och viten. Det ligger i sakens natur att enlagstiftning av UL:s ålder efter hand har kommit att framstå som otidsenlig ochi behov av översyn. Efler del alt vid olika tillfällen hadeframhållit all utsökningslagstiftningen behövde reformeras (ILU 1945:39 ochrskr 1945:365 samt ILU 1957:9 och rskr 1957:127), påbörjade lagberedningen år1960 en allmän översyn av UL och därmed sammanhängande lagstiftning.Beredningen har därefter avlämnat ett flertal betänkanden med förslag tillpartiella ändringar på utsökningsrättens område. Förslagen har med ettundantag, som jag strax skall återkomma till, genomgående lett till nylagstiftning. Genoni de reformer som efler hand har genomförts har vi utöver detidigare nämnda lagarna om exekutiv försäljning av vissa viktigarespecialobjekt fått modema bestämmelser om bl.a. ulmälningsfri egendom(däribland gäldenärens s.k. beneficium) och om löneexekution. lade beredningen framförslag till en utsökningsbalk (UB), som reglerar verkställighet ochhandräckning. Förslaget, som omfattar 420 paragrafer fördelade på 19 kapitel,avses ersätta bl.a. UL, införsellagen och de särskilda försäljningslagarna.Förslaget har fått ett mycket positivt mottagande av remissinstansema. Allaremissinstanser utom en har tillstyrkt eller lämnat utan erinran att förslagetläggs till grund för ny lagstiftning på området. 1 flera remissyttrandenunderstryks att den nuvarande lagstiftningen till stora delar är bristfälligoch bör ersättas av nya regler. De nya regler som beredningen har föreslagitanses över lag ändamålsenliga. Också Jag delar uppfattningen attnuvarande regler på området bör avlösas av en enhetlig och mer ändamålsenliglagstiftning. som har gått sedan UL antogs har lagen visserligenundergått åtskilliga ändringar. Detta gäller särskilt efter det att beredningenår 1960 fick i uppdrag att företa en allmän översyn av utsökningsrätten. Ävenefter genomförandet av dessa reformer måste emellertid utsökningslagstiftningenanses bristfällig i flera avseenden. Reglerna om utmätning ger sålunda inte möjlighettUl en så effektiv indrivning som krävs i det moderna samhällel. Bl.a. saknasväsenfiigen regler om gäldenärens skyldighet att medverka i mål om utmätningoch om tvångsmedel. Regleringen av utmätningsinstilulet är också i övrigtdelvis ofullständig och föråldrad. Det gäller exempelvis skyddet för tredjemans rätt. Även bestämmelserna om verkställighet rörande andra förpliktelserän betalningsskyldighet är i behov av en mer tidsenlig utformning. Här gör siginte minst gällande önskemålet att undvika från social synpunkt stötanderesultat vid exempelvis vräkning av hyresgäst. Vad gäller UL:stillämpningsområde framstår det som föga konsekvent att lagen inte är direkttillämplig på indrivning av skaller och andra offenlligrältsliga fordringar.Till de brister Prop.1980/81:8 Föredraganden: Allmän motivering 131 som Jag nu har gett exempel på kommer att UL:s formellauppbyggnad efter hand har blivit mindre ändamålsenlig. Medan t.ex. somligafrågor är ofullständigt reglerade i lagen, har beträffande andra meddelats enrad detaljföreskrifter. Av dessa är åtskilliga av sådan art att de numera kanmeddelas av regeringen i form av verkställighetsföreskrifler. Genom sitt förslag lill UB harberedningen fullföljt sin översyn av hela utsökningsrätten, frånsettövergångsbestämmelser och följdändringar i annan lagstiftning vilka beredningenhar behandlat i ett senare betänkande. UB-förslagel, som behandlar denegentliga utsökningsrätten, dvs. verkställighet av domar och andraexekutionstitlar samt handräckning, innehåller en fullständig och systematiskreglering av detta rättsområde. Förslaget innehåller åtskilliga nyheter avsåväl principiell som praktisk natur. Det kännetecknas av en strävan aft ge deexekutiva myndighetema mera effektiva medel i deras verksamhet, somtillbörlig hänsyn tas till den som är föremål för exekutiv åtgärd. Förslagetfår i stort anses väl uppfylla de krav som i ett modernt samhälle måste ställaspå en effektivt fungerande utsökningslagstiftning. framför allt när det gällerindrivning av fordringar. Föreslagna lösningar av olika problem torde iallmänhet utgöra en lämplig avvägning av skilda rättsägares intressen. I likhetmed praktiskt taget alla remissinstanser anser Jag att förslaget är väl ägnatatt läggas till grund för en ny lagstiftning på utsökningsrättens område. Beredningen har diskuterat huruvidakonkursrätten eller delar därav, förmånsrätlsordningen, summariskbetalningsprocess och återtagande av avbetalningsgods bör regleras i en ny UBmen har ansett att denna bör begränsas till att avse den egentligautsökningsrätten. Denna uppfattning delas av praktiskt taget allaremissinstanser. Endast en remissinstans har så till vida varit kritisk som denanser det önskvärt att frågor om utsökning i egentlig mening (specialexekution)och om konkurs (generalexekulion) beaktas i ett sammanhang. Vad först angår konkursrätten villjag för egen del framhålla all medan den egentliga utsökningsrätten helt utgören form av myndighetsutövning, konkursförvallningen ombesörjs av en särskiltutsedd förvaltare, som regel en advokat. Även i fråga om själva förfarandetskiljer sig utsökning i egentlig mening från konkursförfarandet. Det är enligtmin mening uppenbart att man inte skulle vinna något genom att föra sammanbestämmelserna om konkurs med reglerna om egentlig utsökning. Inte hellersynes det lämpligt att bryta ul någon del av konkursrällen och reglera den iUB. En sådan ordning skulle visserligen i och för sig vara möjlig i fråga omvad som av en gäldenärs egendom inte ingår i konkursbo. Bestämmelsema häromöverensstämmer i huvudsak med reglerna om beneficium och andra undantag frånutmätning. Tekniskt regleras frågan f n. genom hänvisning till UL. Det syneslämpligt alt frågan på motsvarande sätt i fortsättningen fär regleras genomhänvisning lill UB. Jag delar sålunda beredningens och remissinstansernas mening alt 1980/81:8 Föredraganden: Allmän motivering 132 konkursrättenäven i fortsättningen bör håUas skild från utsökningsrätten i egentlig mening.I detta sammanhang vUl jag nämna att konkurslagstiftningen är föremål föröversyn av konkurslagskommittén (Ju 1971:06). Inte heller börförmånsrättsordningen, som berör både utmätning och konkurs och är avgrundläggande materiell betydelse, föras in i UB. Att föra samman bestämmelser om summariskbetalningsprocess med utsökningsrätten kan inte komma i fråga annat än om dennaprocess flyttas från domstol till exekutiv myndighet. Detta har diskuterats vidolika tillfällen . har emellertid lagts framförslag till en ny lagsökningslag, vilken bibehåUer den summariska betalningsprocessenvid domstol (Ds Ju 1977:5). Förslaget övervägs fn. inom justitiedepartementet.Frågan orn sambandet meUan denna lagstiftning och UB behandlas ytterligare iavsnitt 5.2.4 sävitt avser handräckning. Bestämmelserna i lagen om avbelalningsköp omåtertagande - genom handräckning eller verkställighet - av egendom som harsålts på avbetalning har nära samband med övriga bestämmelser i den lagen.Motsvarande gäller i fråga om den nya konsumentkreditlagen saml den föreslagnalagen om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. Del är därför knappastlämpligt att föra över reglema orn återtagande i dessa lagar tiU UB. Jag villerinra om att exekutionsrättsliga bestämmelser även finns i åtskilliga andraförfattningar, t.ex. i (RB) och i olika lagar som rörverkställighet av utländska exekutionstifiar, ulan att det från något håll harifrågasatts att flytta dem till en ny UB. Av det sagda följer att även Jag anser alt en ny UBbör begränsas till att avse den egentliga utsökningsrätten. Hit hör i förstahand verkställighet av domar och andra exekufionstitlar. Verkställigheten kanavse betalningsskyldighet eUer annan förpliktelse. Betalningsskyldighet börliksom f n. kunna verkställas genom utmätning, däri inräknat utmätning av lön,samt, i vissa fall, införsel. Till utsökningsrätten i egentlig mening brukarockså räknas handräckning, dvs. ingripande utan stöd av exekutionstitel. Handräckningutgörs av kvarstad eller annan säkerhetsåtgärd samt avhysning och annanliknande handräckning, vars bestånd inte kräver att lalan väcks i saken. Somjag skall återkomma fill bör det emellertid inte ankomma på exekutivmyndighet att förordna om handräckning utan befogenheten bör tillkomma domstol.Bestämmelser om förordnande om handräckning bör därför inte meddelas i UB. bör emellertid innehåUa bestämmelser om verkstäUighet av beslutadhandräckning. Beträffande det närmare innehåUet i UB vill jag iförsta hand hänvisa lill specialmotiveringen till de olika kapitlen i balken. Iavsnitt 6 lämnas inledningsvis en översiktlig redogörelse för det viktigasteav innehållet. I den allmänna motiveringen kommer alt i särskilda avsnittbehandlas vissa övergripande frågor. Del gäller överexekutorsinstitulionensavskaffande (avsnitt 5.2), balkens tillämplighet i allmänna mål (avsnitt 5.3),reglema om kronofogdemyndighets möjlighet tUl självrältelse (avsnitt 5.4) ochvissa Prop.1980/81: 8 Föredraganden: Allmän motivering 133 lagtekniska frågor (avsnitt 5.5). Härutöver vill jag redannu behandla några spörsmål av mera allmän karaktär. På grundval av delbetänkanden frånberedningen har som redan nämnts ett flertal vikfiga delreformer inomutsökningsrätten ägt rum . Reformema har främst rörtutmätningsinstitulet men även andra delar av utsökningsrätten, bl.a.exekutionsformen införsel. Beredningen har inte genomgående på nytt övervägt denya regler som har tillkommit på gmndval av beredningens tidigare förslag utanhar i allmänhet ulan ändring tagit upp reglerna i förslaget till UB, frånsettde ändringar som har påkallats av att överexekutorsinstitufionen föreslåsavskaffad och av att bestämmelserna tas upp i en större enhet. Detta hargodtagits av de allra flesta remissinstanserna. Beredningens ståndpunkt haremellertid kritiserats av två remissinstanser, som har menat att man därigenomavstår från den fördel med partiella reformer som ligger i att man efterförsöksverksamhet kan göra behövliga ändringar i slutskedet av lagstiftningsarbetet. För egen del vill jag framhålla attmed de partiella reformema inte endast har åsyftats en provisorisk lagstiftningutan avsikten har varit att de nya bestämmelserna i allmänhet skulle tas upp ien blivande UB. Reformerna torde också som regel ha slagit väl ut. Någon allmänomprövning av alla de delar av utsökningsrätten som omfattas av delreformernakan därför inte komma i fråga. Någon sådan omprövning har inle hellerifrågasatts från något håll. En annan sak är att frågor som redan har fått sinlösning genom delreformerna bör tas upp till ny prövning, om särskild anledningförekommer till del. Beredningen har själv tagit upp vissa sådana frågor ochibland föreslagit ändrade lösningar. Beträffande vissa andra frågor har förslagom ändring väckts i remissyttrandena. Detta gäller bl.a. utmätning av lön,införsel samt försäljning under hand av utmätt lös egendom. Frågorna behandlasnärmare i samband med de kapitel till vilka de hör. Detsamma gällerändringsförslag som i övrigt har förts fram från myndigheter och enskildaunder arbetet på UB. Ett par remissinstanser har tagitupp vissa principiellt och praktiskt viktiga frågor rörande utmätning vilkaidag är oreglerade och vilka inte har berörts närmare i beredningensbetänkande. Det gäller t.ex. kronofogdemyndighetens skyldighet att efterforskautmätningsbar egendom. Frågorna, som i departementsförslaget delvis föreslåsbli uttryckligt reglerade, behandlas i de sammanhang fill vilka frågoma hör. 1 fråga om exekutionsformen utmätninginnehåller beredningens förslag bl.a. bestämmelser om verkan av exekutivförsäljning (15 kap.). Dessa bestämmelser reglerar köparens rätt mot tredje mansom gör anspråk på äganderätt till den sålda egendomen. Vidare behandlas bl.a.utmätnings-gäldenärens och borgenärs ersättningsskyldighet i fall då exekutivtsåld egendom frångår köparen eller då försäljningen medför att tredje mans rättgår förlorad. Två remissinstanser har ifrågasatt om det är lämpligt att 1980/81:8 Föredraganden: Allmän motivering 134 sådana frågor regleras i UB. För egen del viU jag påpekaatt bedömningen av frågan om exekutiv försäljnings rättsverkan äroklar. Frågan kan inte gärna förbigås när man nu skall få till stånd en nyutsökningslagstiftning. Vad som kan diskuteras är var bestämmelser i saken börplaceras. Såvitt gäller exekutiv försäljning av fast egendom är det i och försig möjligt att föra in behövliga regler i jordabalken (JB). Beträffandeexekutiv försäljning av lös egendom saknas däremot en motsvarande lag, i vilkenbestämmelserna på ett naturligt sätt kan föras in. Med anledning av vad en avde båda kritiska remissinstanserna har anfört vill Jag erinra om att någongenerell lagstiftning om godtrosförvärv av lös egendom f.n. inte är aktuell. Bestämmelserom verkan av exekutiv försäljning rör visserligen inte själva förfarandet hosden exekutiva myndigheten. De har emellertid nära samband med förfarandet ochpraktiska skäl talar för att frågan får sin reglering i.UB. Det kan påpekas attäven den nuvarande utsökningslagstiftningen innehåller vissa bestämmelser isaken (se 213 a S UL och 45-48 SS FfL). Jag godtar sålunda beredningens förslagatt en ny UB bör reglera även verkan av exekutiv försäljning. Beredningen har föreslagit alt UBskall vara direkt tillämplig i fråga om all verkställighet, vare sig ålagdförpliktelse har fastställts av domstol eller i annan ordning. Detta hargenomgående godtagits av remissinstanserna. Även Jag anser att UB bör varagenerellt tillämplig på all verkställighet. Med hänsyn lill frekvensen av olikatyper av exekutionstitlar som i praktiken ligger lill grund för verkställighetskulle det inle vara lämpligt att t.ex. begränsa UB:s tillämplighet till altavse det civUrättsliga området. 1 fråga om indrivning av skatter, böter o.d.behandlar Jag frågan närmare i avsnitt 5.3. Handläggningen av utsökningsrhål iförsta instans är f n. delad mellan två myndigheter, överexekutor ochutmätningsmannen. kan dockförordna annan att vara överexekutor för särskild förrättning. Kronofogde ärutmätningsman men kan i stor utsträckning delegera uppgiften fill annantjänsteman vid kronofogdemyndigheten. På överexekutor ankommer alt förordnaom verkställighet av dom m.m. i vissa särskilt kvalificerade fall, attombesörja exekutiv försäljning av fast egendom och vissa andra specialobjektoch i samband därmed fördela köpeskillingen saml att förordna om handräckning.Det ankommer vidare på överexekutor att pröva klagan över utmätningsmannensbeslut och åtgärder. Överexekutor har också, enligt bestämmelser i särskildaförfattningar, en del uppgifter som inte är av direkt exekutiv natur.Handlägg- 1980/81:8 Föredraganden: Allmän motivering 135 ningenav andra exekutiva uppgifter än som har nämnts nu åvilar utmätningsmannen,dvs. i realiteten kronofogdemyndigheterna. Del innebär att exekutionen i förstainstans numera i det aUdeles övervägande antalet mål åvilarkronofogdemyndighetema. Landet är indelat i 81 kronofogdedistrikt med enkronofogdemyndighet i varje distrikt. Inom kronofogdeorganisalionen finns f.n.205 tjänster i kronofogdekarriären, varav 158 tjänster som kronofogde (inkl.biträdande kronofogde) och 47 tjänster som kronofogdesekreterare. Av kronofogdemyndigheternahar 35 endast en kronofogdetjänsl och 29 två sådana tjänster.Distriktsindelningen har varit föremål för översyn av särskildautredningar. 1 en beslutad proposition tiU (prop. 1977/78:129)har emeUertid regeringen föreslagit att den nuvarande dislriktsindelningenskall behållas. Beredningen har ansett del angelägel all antaletinstanser inom verkställighetsförfarandet nedbringas och att enorganisatoriskt enklare ordning även i övrigt genomförs. Beredningen har därförföreslagit att överexekutor avskaffas och att de exekutiva uppgifter somåvilar överexekutor som första instans förs över fill kronofogdemyndigheterna.De krav som detta ställer i fråga om kvalificerad arbetskraft och en ändamålsenligarbetsfördelning vid kronofogdemyndighetema kan enligl beredningen uppfyllasefter en minskning av antalet kronofogdedistrikt. I fråga om instansordningeninnebär förslaget att talan mot kronofogdemyndighets beslut skall föras direkti hovrälten. Beredningens förslag i organisationsfrågan har fåttell blandat mottagande.