prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Del förhållandet alt vid utmätning av fast egendomolika tidpunkter blir avgörande i skilda konkurrenssituationer utgör inleheller skäl att ändra den nuvarande ordningen. Jag ansluter mig sålunda lillberedningens ståndpunkt i frågan. Frågan om konkurrens mellanutmätning saml överlåtelse av egendomen resp. inteckning däri behandlas under30 8. 1 förevarande paragraf anges attgäldenären skall antas vara ägare till fast egendom på vilken han har lagfart,om det inte framgår att egendomen tillhör Iredje man. Alt bestämmelsen ärtillämplig även beträffande tomträtt följer av I kap. 11 8 andra stycket. Jagdelar uppfattningen alt någon motsvarighet till bestämmelsen i 82 8 2 mom. ULinle behövs. 24 8 Paragrafen, som motsvarar 5 kap. 23 8 beredningensförslag, innehåller bestämmelser om utmätning i fall då gäldenärens rätt tillfast egendom är villkorlig. Alt fast egendom haröverlåtils villkorligt hindrar inte alt det värde som överlåtarens resp.förvärvarens villkorliga innehav representerar kan tillgodogöras avborgenärerna genom utmätning. Bestämmelser härom infördes genom 1971 årslagstiftning om fastighetsexekution och togs upp i 82 a 8 UL. 1 I mom. förstameningen anges alt om överlåtelse av fast egendom beror av vUlkor som ännuinte är uppfyllt, överlåtelsen inte utgör hinder mot utmätning av egendomen förfordran hos överlålaren. Enligl andra meningen omfattar utmätningen i sädantfall även överiåtarens rätt mot den som har förvärvat egendomen. Uppfyllsvillkoret, gäller enligt tredje meningen utmätningen därefter endastöverlåtarens rätt 1980/81:8 4 kap. 24 § 456 1 2 mom. i samma paragraf föreskrivs iförsta meningen att utmätning av fast egendom även får äga rum för fordran hosden som har förvärvat egendomen, fastän hans förvärv beror av villkor. Gårgäldenärens förvärv åter, omfattar enligt andra meningen utmätningen därefterendast den rätt som han i sådant fall har mol den som överlät egendomen. I 62 -66 SS FfL finns bestämmelser om försäljning efter utmätning av villkorlig rätttill fastighet. I fråga om lös egendom saknar ULuttryckliga bestämmelser om utmätning av villkorlig rätt därtill. Däremotfinns vissa regler rörande bl.a. försäljning av villkorlig äganderätt lillregistrerat skepp, luftfartyg och intecknade reservdelar till luftfartyg (89 82 mom., 201 8 4 mom. och 213 a 8 2 och 3 mom. Beredningensförslag lill 5 kap. 23 8 stämmer i sak helt överens med nuvarande regler i 82 a8 UL om utmätning av fast egendom till vili I betänkandet uppmärksammas, ocksåfrågan om utmätning av villkorlig rätt till lös egendom. Att villkorligöveriålelse av lös egendom inle hindrar utmätning av kvarvarande ellerförvärvad villkorlig rätt till egendomen hos överlåtaren resp, förvärvaren ärenligt beredningen tydligt. Saken ligger emellertid något annorlunda till änbeträffande fast egendom, I fråga om fast egendom skall,påpekar beredningen, enligt gällande lag själva egendomen tas i mät, oaktatgäldenärens rätt endast är villkorlig. Detta hänger främst samman med attgäldenären kan söka inteckning i fast egendom trots att den är utmätt.Utmätning som sker medan gäldenärens rätt ar villkorlig mäste därför - ehuruvillkorligt - gälla i själva fastigheten för att den skall kunna ge åsyftadförmånsrätt i denna, om gäldenärens rätt till egendomen blir ovillkorlig.Vidare framhåller beredningen att gäldenärens rätt till fast egendom kan v.aravillkorlig beträffande visst område av fastigheten - l.ex. efler överiålelse avtomtmark som skall avstyckas - och ovillkorlig beträffande återstoden.Utmätningen bör ge samma rätt lill del hela. med det villkor som gäller förgäldenärens innehav. Vad som har sagts om utmätning avfast egendom när gäldenärens rätt är villkorlig är enligt beredningentillämpligt även i fråga om villkorlig rätt lill ideell andel av fastighet ochvillkorlig rätt som tillkommer gäldenären såsom förvärvare av visst område avfastighet. Beredningen har övervägt om denangivna regleringen för fast egendom bör utsträckas till motsvarandesituationer beträffande registrerat skepp eller registrerat luftfartyg. 1 frågaom sädan egendom utesluter emellertid utmätning möjligheten att intecknaegendomen (283 8 första stycket 6 sjölagen och 12 8 lagen 1955:227 ominskrivning av rätt till luftfartyg). Beträffande skepp gäller detta enligtuttrycklig bestämmelse även om endast gäldenärens villkorliga äganderätt harutmätts. 1980/81:8 4 kap. 25 § 457 enligl beredningen antas gälla i fräga om luftfartyg.Nägot behov av att förklara själva skeppet eller luftfartyget utmätt för altutmätningen skall ge åsyftad förmånsrätt föreligger alltså inte. Inte heller iövrigt finns enligt beredningen skäl till en sädan ordning som gäller för fastegendom. Beträffande skepp och luftfartygliksom i fråga om annan lös egendom skall därför enligl förslaget utmätningen,när gäldenärens rätt är villkorlig, avse den rätt som gäldenären harförbehållit sig resp. förvärvat enligt avtalet. Överlag gäller emellertidbeträffande lös egendom att om villkorlig överlåtelse har skett ochförvärvarens rätt enligt civilrättsliga regler inte är skyddad mol överlätarensborgenärer, utmätning hos överiåtaren skall avse själva egendomen, t.ex. om densom har förvärvat villkoriig äganderätt till registrerat skepp inte har söktinskrivning (se 19 8 sjölagen) eller om villkorligt såld lös sak inte hartraderats och lösöreköpsförordningens bestämmelser inte heller har iakttagits.Vidare påpekar beredningen att utmätningssökandens fordran kan vara förenad medpant- eller retentionsrätt i lös egendom som gäldenären har överlåtitvillkorligt. För sådan fordran fär själva egendomen utmätas, om pant- ellerretentionsrätten inte är beroende av det villkor som gäller för gäldenärensrätt till egendomen. Beredningen har inte ansett delbehövligt att lagfästa vad som sålunda skall gälla, när gäldenären haröverlåtit eller förvärvat lös egendom under villkor som även gäller molsökanden. Departementsförslagetstämmer överens med beredningens förslag. Jag delar uppfattningen alt nägrabestämmelser inte behövs om utmätning i fall då gäldenärens rätt till lösegendom är villkoriig. 25 8 1 paragrafen, som motsvarar 5 kap. 24 S beredningensförslag, regleras förfarandet när tredje man gör anspråk på utmätt fastegendom. 1 fråga om utmättfastighet gäller enligl 5 8 första stycket FfL att om någon påstår bättre rättlill fastigheten, överexekutor skall, om skäl föreligger därtill, förelägga honomatt inom en månad efler det alt föreläggandel har delgetts honom väcka talanmol sökanden och den som i ärendet har antagils vara ägare till fastigheten.Talan skall väckas vid domstol som anges i 10 kap. 10 6 RB. 1 andra stycketsägs att första stycket har motsvarande tillämpning, om annan än faslighetensägare påstår all han äger byggnad eller annat som framstår som tillbehör tillfastigheten. Efterkommes inte föreläggande enligt första eller andra stycket,är enligt tredje stycket talan mot sökanden föriorad, om inle sökanden inom tidsom har nämnts själv har väckt talan mot den som har påstått bättre rättoch den som i ärendet har antagits vara ägare. Paragrafen innehåller ocksåbestämmelse om hinder mol försäljning, när tvist föreligger om äganderätten. Beredningenföreslär i 5 kap. 24 8 att 19 8 skall ha motsvarande tillämpning om utmätningsker av fast egendom och tredje Prop.1980/81:8 4 kap. 26 § 458 man gör gällande bättre rätt lill egendomen eller vad somframstår som tillbehör till denna. Förslaget ansluter till 5 8 första - tredjestyckena FfL, med den utvidgningen att regeln omfattar alla fall då utmätningengäller fast egendom och inte enbart det fallet alt utmätningen gäller faslighetsom sådan. Beredningen påpekar all bestämmelserna sålunda omfattar även densituationen att utmätning har skett av ideell andel i faslighet eller avvillkorlig rätt till fastighet eller andel däri. Vidare omfattas bl.a. detfallet att tvisten rör visst område av fas.tighet eller tillbehör Gfr 2 kap. 108 första stycket). Utöver den nu nämnda utvidgningeninnebär förslaget, påpekar beredningen, en mindre ändring av reglerna i 5 8FfL, nämligen såvitt angår verkan av föreläggandet för tredje man att väckatalan. Enligt 19 § i förslaget. 'till vilken 24 S hänvisar, skall tredjemannen, även om han inle själv har väckt talan, vara bevarad vid sin rätt omsökanden har instämt tredje mannen inom den tid som har angetts iföreläggandet. 1 gällande lag förutsätts för motsvarande situation alt sökandenhar instämt även gäldenären. Beträffande motiven lill den ändrade ståndpunktenoch verkan av att sökanden återkallar sin lalan hänvisar beredningen till vadsom har anförts under 19 8- Beredningen framhåller att av 19kap. 21 8 andra stycket framgår att talan skall väckas vid domstol sorn anges i10 kap. 10 8 RB, dvs.fastighets-forum. Enligt 19 kap. 45 8 andra stycket iförslaget kan tid för väckande av talan återställas med tillämpning av 58 kap.11 och 12 88 RB (se även 19 kap. 6 S andra stycket). Beredningen erinrar om all reglerom hinder mol försäljning av utmätt fast egendom, när föreläggande har gettsatt väcka talan, meddelas i 9 kap. 4 8. Föredraganden.Departementsförslaget stämmer - frånsett viss redaktionell ändring - överensmed beredningens förslag. När föreläggande meddelas i allmänt mål, bör detallmänna som borgenär företrädas av RSV Qfr under 20 S)- Se 2 kap. 30 8 andrastycket. 26 8 Paragrafen innehåller bestämmelser om tvist angåendeinflutna medel sedan utmätt egendom har realiserats. Den motsvarar 5 kap. 25 Sberedningens förslag. Det synes någotovisst om enligt gällande lag föreläggande att väcka talan kan meddelas tredjeman, som ger sig lill känna först sedan utmätt egendom har sålts och dä påståralt den sålda egendomen tillhörde honom. Innebörden av 69 8 UL är inte i allaavseenden klar och frågan står på motsvarande sätt öppen beträffande 5 8 FfL. BeredningenframhåUer alt det till en böGan behöver klargöras huruvida den omständigheten,alt besvär som tredje man har anfört mol utmätning har ogillats genom beslutsom har vunnit laga kraft, hindrar honom att återkomma under förfarandetsfortsatta gäng. 1980/81:8 4 kap. 26 J 459 beredningens mening bör den omständigheten att besvärenhar ogillats inte medföra att tredje mannen förlorar sin rätt. Alt sä inle kanbli fallet i förhållande till gäldenären är uppenbart, men det synes inleheller föreligga tillräckliga skäl att låta tredje man förlora sin rätt motsökanden. Tredje mannen bör sålunda i princip ha rätt att återkomma under detexekutiva ärendets fortsatta handläggning och hos kronofogdemyndigheten begäraatt utmätningen hävs eller utverka föreläggande att väcka lalan. Han kan dockinte ånyo överklaga utmätningen. En annan sak är att den prövning som har skettmed anledning av de anförda besvären kan ha en betydande bevisverkan och attdet knappast i praktiken kan tänkas förekomma att tredje man under ärendetsgång kan åstadkomma ny bevisning som föranleder att hans rätt anses styrkteller att föreläggande ges honom att väcka talan. 1 detta sammanhang nämnerberedningen alt enligt förslaget även gäldenären kan föra talan motutmätningsbeslut på den grunden att tredje man är ägare (19 kap. 22 8). Attogillande av sådana besvär inte kan fä beröva tredje man hans möjligheter attföra lalan om saken under ärendets fortsatta handläggning synes uppenbart. Även sedan försäljning har skettfinns enligt beredningen utrymme för sådant föreläggande som avses i 19 eller24 8, nämligen beträffande medel som har influtit. När medel har influtit genomall utmätt fordran har indrivits, bör också föreläggande kunna meddelas i frågaom rätten lill de influtna medlen lika väl som föreläggande har kunnatmeddelas beträffande rätten till själva fordringen. Beredningen framhåller att depraktiska skälen alt meddela föreläggande i nu berörda fall kan vara mindrevägande än när tvisten har uppkommit på ett tidigare stadium. När tredje mannenvisar skäl för sitt påslående om bättre rätt till influtna medel, kan nämligenkronofogdemyndigheten innehålla dessa - eventuellt nedsätta dem enligt lagen(1927:56) om gälds betalning genom penningars nedsättande i allmänt förvar -och låta vederbörande själva ta initiativ efler gottfinnande. För att intebeloppet skall bli slående för länge eller sökanden på grund av tredje manspassivitet tvingas ta initiativ till rättegång när detta rimligen har bortankomma på tredje mannen har beredningen emellertid ansett det lämpligt attkronofogdemyndigheten kan ge föreläggande för denne all väcka lalan om rätlentill influtna medel. En bestämmelse härom har tagits upp i första stycket av 5kap. Enligt förslaget skallbestämmelserna i 19 och 24 88, som gäller tvist angående ulmätt lös eller fast egendom,ha motsvarande tillämpning beträffande rätlen till influtna medel när egendomenhar sålts. Motsvarande gäller när utmätt fordran har indrivits.Kronofogdemyndigheten kan enligt förslaget förelägga tredje mannen att väckatalan, om skäl föreligger därtill. Beredningen framhåller alt denna lalan, somgäller bättre rätt till medlen, skall riktas mot sökanden och gäldenären.Föreläggande kan ges så länge beslut om fördelning eller om utbetalning intehar meddelats. 1980/81:8 4 kap. 27 § 460 Om tredje mannen redan har fiirlorat sin rätt mot sökandentill följd av reglerna i 19 eller 24 S, kan föreläggande inte komma i fråga.Detsamma gäller, om sökanden hade sädan särskild förmånsrätt i den utmätta ochsålda egendomen att hans rätt var oberoende av vem som var ägare tillegendomen. Beredningen påpekar att om tredjeman styrker att utmätt och såld egendom tillhörde honom, influtna medel someljest hade skolat tillkomma sökanden eller gäldenären skall betalas ut tilltredje mannen, med undantag för nämnda fall då borgenären hade särskildförmänsrätt. Enligt 33 S första stycket kan samma resultat uppnås även utanrättegång, om inte iredje mannen har föriorat sin rätt. 1 15 kap. föreslår beredningenbestämmelser om verkan av att utmätt egendom har sålts, vilka även rörförhållandet mellan sökanden och tredje man. Andra stycket i 5 kap. 25 Sinnehåller en hänvisning till dessa bestämmelser. Föredraganden.Departementsförslaget stämmer nära överens med beredningens förslag. Andrastycket, som erinrar om bestämmelserna i 14 kap., har kompletterats med enerinran om det fallet all utmätt fordran har drivits in Qfr 14 kap. 5 8). Även när föreläggande i allmänt målmeddelas enligt förevarande paragraf bör staten företrädas av RSV Qfr under 20§). Se 2 kap. 30 8 andra stycket. Utmätningsverkan av domstols beslut eller av betalningtill kronofogdemyndigheten 27 8 Denna paragraf, som motsvarar 5 kap. 15 8beredningens förslag, innehåller bestämmelser om utmätningsverkan av domstolsbeslut om fastställelse till betalning ur viss egendom. Har domstolfastställt att förfallen fordran skall utgå med särskild förmänsrätt i fastegendom, skall enligl 77 a 8 UL egendomen anses utmätt. Enligt 86 § I mom.förfaller denna verkan, om inte borgenären senast efter del attbeslutet vann laga kraft begår försäljning av egendomen. Borgenär som begärförsäljning är enligt 86 8 2 mom. skyldig alt förete lagakraftbevis samt, iförekommande fall, fordringsbevis och pantbrev i huvudskrifl. Efterkommer haninte föreläggande härom, avskrivs framställningen. Beredningenframhåller att om fordran har fastställts att utgå ur viss egendom, därmed harblivit bestämt vilken egendom som skall tas i anspråk vid utmätning förfordringen. Det kan därför synas onödigt att kräva särskild ansökan omutmätning. Enligl beredningens förslag skall visserligen överexekutoravskaffas och all slags egendom säljas av kronofogdemyndigheten. Krav påansökan hos kronofogdemyndigheten om utmätning innebär därfiir inte allsärskild myndighet kopplas in Prop.1980/81:8 4 kap. 27 § 461 enbart för utmätningsbeslut. Självfallet medför dock kravpå särskild utmätning en extra omgång (bl.a. delgivningsförfarande) och visstidsutdräkt. Borgenärer med fordringar som är förenade med särskild förmånsrättmed kort preskriptionstid får också genom den omedelbara utmätningsverkan ökadmöjlighet att undgå preskription, försåvitt denna avbryts genom utmätning. Beredningen anser därför att maninte nu bör göra r:ägot avsteg från regeln i 77 a S UL. enligt vilkenutmätningsverkan toljer med fastställelse av att förfallen fordran skall utgämed särskild förmånsrätt i fast egendom. Samma verkan synes då lämpligen börafölja med beslut varigenom har fastställts att fordran skall utgå med särskildförmånsrätt i registrerat skepp, registrerat luftfartyg eller intecknadereservdelar till luftfartyg. Även här kan utmätningsverkan medföra den fördelenatt preskription avbryts till gagn för en eller flera borgenärer. Sjöpanträtt ifartyg preskriberas enligt sjölagen t.ex. från fordringenstillkomst, om fartyget inte blir föremål för säkerställd kvarstadeller utmätning som åtföljs av exekutiv försäljning (248 8 sjölagen).Beredningen erinrar i detta sammanhang om alt enligt förslaget här i riketregistrerat skepp eller luftfartyg fär utmätas även om det inte är tillgängligt(7 kap. 5 S). anför beredningenvidare, också fastställas att utgå ur vanlig lös egendom, t.ex. på grund avpant- eller retentionsrätt. Sådant fastställelsebeslul kan meddelas t.ex. omden personliga betalningsskyldigheten har gått förlorad genom preskriptioneller om någon har ställt punl för annans skuld. Del kan emellertid mötasvårigheter att i hithörande fall identifiera vanlig lös egendom. Vidare kandet förekomma att egendomen är i borgenärens besittning eller innehas av tredjeman för borgenärens räkning, när beslut om betalningsfastställelse meddelas,men att därefter pant- eller retentionsrätten har upphörl genom alt egendomenhar utlämnats eller kommit på avvägar. Fastställelse av att fordran skall utgåur vanlig lös egendom torde f.ö. vara ganska sällsynt. Beredningen har därförinte ansett det ha nägot praktiskt värde att låta sådan betalningsfastställelsemedföra utmätningsverkan. Inte heller bör fastställelse till betalning urföretagsintecknad egendom medföra utmätningsverkan. En bestämmelse om utmälningsverkanhar tagits upp i 5 kap. 15 8. Där anges all om domstol har fastställt attförfallen fordran skall utgå med särskild förmånsrätt i registrerat skepp,registrerat luftfartyg, intecknade reservdelar till luftfartyg eller fastegendom, egendomen skall anses utmätt (utan alt man avvaktar att beslutet harvunnii laga kraft). Beredningen framhåller att bestämmelsengäller vare sig fastslällelse-beslutet har meddelats genom lagsökningsutslageller i vanlig rättegång. 1 fråga om skepp och luftfartyg m.m. åsyftas i förstahand svensk sådan egendom Qfr 2 kap. 7 8). Fastställs undantagsvis här i riketfordran att utgå ur utländskt skepp eller luftfartyg, synes hinder dock intemöta att anse Prop.1980/81:8 4 kap. 27 § 462 egendomen utmätt med den verkan det kan få. Beredningenerinrar om att domstolen har möjlighet att i mälet förordna om kvarstad påegendomen. Beredningen anmärker att gäldenäreninte genom att ställa säkerhet eller nedsätta fordringsbeloppet kan hindra attdomstolens avgörande får utmälningsverkan Gfr 3 kap. 7 8 tredje och Qärdestyckena). Beredningen hänvisar till vad som har anförts därom i motiven till 3kap. Omhändertagande av lös egendom somenligl 5 kap. 15 8 skall anses utmätt eller annan åtgärd enligt 7 kap.beträffande egendomen skall, påpekar beredningen, enligt 7 kap. I 8 andrastycket i förslaget inte vidtas förrän särskilt yrkande därom framställs ellerförsäljning begärs. Beträffande domstols befogenhet attfastställa fordran att utgå med förmånsrätt ur utländskt skepp eller luftfartygtillägger beredningen all domstolen måsle pröva huruvida deninternationellirältsligt är behörig att ta upp saken. För alt sådan behörighetskall föreligga torde krävas antingen att yrkandet framställs i mål som ävengäller ägarens personliga betalningsansvar eller också att skeppet ellerluftfartyget finns här i riket. 1 förra fallet gäller tillämpligaintemationellträttsliga regler om forum för vanliga fordringsmål. Allfordringen i sådant mäl har fastställts att utgå med förmånsrätt ur skeppeteller luftfartyget - med verkan alt delta anses utmätt - får enligt beredningenantagligen inte någon praktisk betydelse annat än om skeppet eller luftfartygetfinns i eller senare kommer till vårt land och kan las om hand för exekutionen.Det kan dock länkas att domstolens beslut på grund av konvention skallrespekteras i utlandet. Eftersom utmälningsverkan i hithörande fall inteinnebär att ny förmånsrätt skapas har det mindre betydelse att nämnda verkanav beslutet kanske inte respekteras utomlands utan att skeppet ellerluftfartyget även har tagits om hand. I fråga om utomlands befintliga reservdelartill luftfartyg torde det vara meningslöst att här fastställa att fordran skallutgå med särskild förmånsrätt på gmnd av inteckning, eftersom man inte tordekunna vänta sig att de skulle kunna med bibehållen sådan förmånsrätt i någotfall överföras till vårt land. Beredningen erinrar om attutmälningsverkan som följer av betalningsfastställelse f n. förfaller, om inteborgenären från det att beslutet vann laga kraft begärförsäljning av egendomen. Beredningen har övervägt huruvida det inlebeträffande betalningsfastställelse med utmälningsverkan bör gälla samma reglersom för andra fall av utmätning, dvs. alt kronofogdemyndigheten självmant tarupp ärendet till fortsatt handläggning. Saken torde emellertid ofta inle gå sålångt som till försäljning, eftersom gäldenären betalar sedanegendomen har blivit dömd i mät. Del skulle innebära onödigt merarbete förkronofogdemyndigheten alt i alla dessa fall behöva självmant ta upp ärendetför eventuella åtgärder. 1 förslaget har därför behållits den nuvarandeordningen med skyldighet för borgenären att la initiativ lill försäljning. 1andra stycket av 15 8 föreskrivs sålunda all utmätningsverkan förfaller om inte begäran om försäljning görs hos kronofogdemyndigheten från att domstolens avgörande har vunnii laga kraft. Beredningenerinrar om att enligl förslaget vissa sakägare kan inträda för att drivaärendet vidare (se 11 kap. 4 och 5 SS, 12 kap. I och 2 SS samt 13 kap. 12 och13 SS). Beredningen påpekar att dessförslag - utöver de allmänna bestämmelserna i 19 kap. I och 3 S§ - inteinnehåller några särskilda föreskrifter angående handlingar som skall ges in avden som begär försäljning av egendom som har dömts i mät. som kan behövas bör meddelas i administrativ ordning. 1 fråga om behörigkronofogdemyndighet när domstols beslut om betalningsfastställelse harutmätningsverkan hänvisar beredningen lill motiven under 5 kap. 9 S. 1administrativ ordning bör föreskrivas skyldighet för domstolen att underrättavederbörande kronofogdemyndighet I S kungörelsen om exekution i fastegendom). Utredningenangående inskrivning av rätt till luftfartyg m.m. anser välbetänkt attbestämmelsen om utmätningsverkan på grund av betalningsfastställelse inle harbegränsats till att avse fast egendom ulan gäller även skeppsegendom ochluftfartyg. Beredningens förslagatt domstols beslut om betalningsfastställelse i fast egendom liksom hittillsskall medföra utmälningsverkan och att samma ordning skall gälla beträffanderegistrerat skepp, registrerat luftfartyg och intecknade reservdelar tillluftfartyg har godtagits av samtliga remissinstanser. Även Jag anser förslagetlämpligt. Paragrafen har utformats i enlighet härmed. 1 departementsförslagethar dock uttryckligen angetts att utmätningsverkan inträder ochalltså ulan avvaktan pä att beslutet vinner laga kraft. All bestämmelsema blirtillämpliga även på registrerat skeppsbygge följer av I kap. 9 8. Av paragrafens lydelse framgår attbetalningsfastställelse i angivna objekt medför utmätningsverkan, oavsett ompersonligt betalningsansvar för borgenärens förmånsberättigade fordranföreligger eller inle. 28 8 1 denna paragraf, som motsvarar 5 kap. 29 8beredningens förslag, regleras verkan av betalning lill kronofogdemyndigheten ianhängigt mål. Medel som engäldenär i mål om utmätning betalar till utmätningsmannen skall enligt 88 d 8 2mom.