prop · G40397 · 1980-12-31 00:00:00 — Beträffandedet lokala utvecklingsarbetet bör högskoleenheterna kunna göra betydandeinsatser. De förfogar över expertis som rimligen kommer att efterfrågas av deenskilda skolorna, skolstyrelserna eller länsskolnämndema. HittiUs harskolutveckling i stort sett varit en angelägenhet för personal enbart vid depedagogiska insfitutionerna. Jag anser det betydelsefullt att också övrigainstitutioner, med anknytning fill skolans värld, kommer med i arbetet. Det kangälla andra beteendevetenskapliga och sociala discipliner, men också, och istor utsträckning, institufioner som svarar för ämnesteoretisk utbUdning iolika skolämnen. Ett sådanl samarbete bör leda tUl att ämnesteoretiskalandvinningar snabbare sprids i skolväsendet och mera kan komma tillanvändning. En uppgift för högskolan blir att presentera den forskning somfinns och dess resultat. Men högskolan bör också kunna ta emot direkta uppdragfrån lokal nivå inom skolan för att tillföra det lokala utvecklingsarbetet sinkompetens. I och med att nuvarande FoU-anslag enligt mina förslag begränsastill i huvudsak ett forskningsanslag, medan skolstyrelserna och länsskolnämn- Prop.1980/81:97 56 derna lillförs motsvarande resurser för utvecklingsarbete,blir della i hög grad önskvärt. Ett lokalt utvecklingsarbete får en i viss mening relalivlbegränsad inrikining. Det kommer att bli ell arbele i slort inom gällandeorganisatoriska ramar, inriktat pä skolans mera omedelbara problem. Del kangälla störningar i skolarbetet, undervisningens uppläggning och organisation,men också dess innehåll. Den kritik som riktats mol FoU-verksamhelen påskolområdet har till stor del gällt just detta. Vilken nytta har vi i skolansvardag av FoU? Svaret har ofta varit negativt. Med denna nya modell, dvs. ettökat regionalt och kommunall ansvar för utvecklingsarbetet, bör de fakiorer somhar orsakat denna negativa attityd kunna undanröjas. Man kommer lokalt attupptäcka de resurser och den kompetens högskolan representerar ochforskningsresultaten kommer snabbare och i större utsträckning verksamhetentillgodo. Detla förutsätter dock ett slarkl engagemang och en stor öppenhetfrån forskarnas sida. SFK föreslår att särskilda resurser avsätts vid depedagogiska institutionerna i , , , högskolan förläramtbUdning i , och för forskningsstöd ochuppföljningsstöd i det lokala utvecklingsarbetet. Detta stöd skulle gesförsöksvis och i första hand avse tjänster förändamålet. Här villjag först erinra om att ett myckel stort antal avremissinstanserna i olika sammanhang uttalal sig mot all resurser enbartförbehålls pedagogiska institutioner. Både remissinstanser som representeraruniversitet och högskolor, såsom rektorsämbetena vid universUeten i och ,universitet i ochregionsiyrelserna i , /och och andra, såsom RRV,FRN och , anför att skolforskningen i ökad omfattning bör engagera forskarefrån andra områden än de rent pedagogiska. I anslutning till diskussionen omhur stöd för forskning och uppföljning i det lokala utvecklingsarbetet skallfördelas anför likaledes ett myckel stort antal remissinstanser att detla stödbör ges direkt till länsskolnämnder och kommuner. Jag har redogjort för en ddav remissynpunkterna fidigare. Närheten till fältet, kännedomen omskolverksamheten i länet resp. kommunen och anknytningen till det lokalautvecklingsarbetet ger länsskolnämnd och skolstyrelse bättre fömtsättningarför detta arbete än de pedagogiska institutionerna anför remissinstanserna. Jag har framhåUit att högskolan enligl min mening haren viklig uppgift att fylla i det lokala utvecklingsarbetet. Min uppfattning äremellertid, som jag har deklarerat, att ansvarel för denna verksamheti huvudsak bör ligga lokalt och att också resursema i betydande omfattning bördisponeras lokalt. Jag är därför inte beredd att biträda SFK;s förslag atttillföra de pedagogiska institutionerna ytterligare resurser för forskningsstödoch uppföljningsstöd i det lokala utvecklingsarbetet. Detta bör inte nödvändigtvis vara ett hinder förhögskoleenheterna att Prop.1980/81:97 57 successivtbygga upp resurser för det ändamål kommittén nämnt. Jag räknar med attskolstyrelserna och länsskolnämndema kommer att repliera på högskolan i detlokala utvecklingsarbetet. Något hinder för skolstyrelserna att använda en delav sina resurser för uppdragsverksamhet kommer inte att finnas. Ocksålänsskolnämndemas röriiga medel bör kunna användas för sådanuppdragsverksamhet. Fömtsatt att skolstyrelser och länsskolnämnder bedömerhögskolans insatser i fråga om utvecklingsarbete som värdefulla, kommerhögskolan att genom uppdragsverksamhet få tillgång till icke oväsentligaresurser för utvecklingsarbete inom skolområdet. Avvad jag har anfört följer att en väsentligt större del än hitfills avpersonalutbildningen för skolväsendet kommer att bedrivas inom högskolan.Vidare har jag förordat att personalutbildningen blir mera målstyrd ochinriktad mot de olika skolformernas verksamhet. 1 första hand kommer dennastyming att åstadkommas genom de prioriteringar som riksdag och regering gör.Enligt min mening är det naturligt att överenstämmelse kommer att råda mellankursernas innehåll och omfattning och vad som anges i SÖ;s förteckning överutbildningar som berättigar till lön med B-avdrag och oavkortad lön. Denpersonalutbildning som enligt mina förslag skall bedrivas inom högskolan bör,som jag har framhållit, studieorganisatoriskt ha form av enstakakurser. Medlen bör anvisas under anslaget Utbildning för undervisningsyrkenunder en särskild anslagspost för varje högskoleregion. Regionstyrelserna börfördela medlen mellan högskoleenheterna. som enligt högskoleförordningen (1977:263) gäller beträffandeenstaka kurs bör i huvudsak kunna gälla även enstaka kurs som helt eller delvisavser personalutbildning för skolväsendet och planeras enligt den angivnamodellen. Antagningen till sådana kurser för personalutbildning måsteemellertid ske så att alla eller ett visst antal platser i en kurs tillsättsmed sådana sökande, som av vederbörande skolstyrelse bedömts ha behov avutbildningen. Med nuvarande utformning av 13 § högskolelagen (1977; 219) är detemellertid inte förutsalt att en viss kategori sökande tillhögskoleutbildningen kan få förtur till utbildningsplatser i den utsträckningsom här kan bli aktuell. Därför bör paragrafen ändras så att regeringen eller,efter beslut av regeringen, högskolemyndighet får möjlighet att meddela sådananärmare föreskrifter om antagningen att platser garanteras för skolanspersonalutbildning. Ändringen bör träda i kraft den . Förslag filländring bör fogas lill detla protokoll. Jaganser att antagningsförfarandet till de enstaka kurser som utnyttjas förpersonalutbildning för skolväsendels personal närmare bör utredas. Jag avseraft återkomma till regeringen med förslag om ett uppdrag till UHÅ därvidlag.Uppdraget bör fullgöras i samarbete med SÖ och . Ett ändratantagningsstystem avseende lärarpersonalen i skolan bör syfta till att beskedom antagning, eller åtminstone preliminära sådana 1980/81:97 58 besked,kan lämnas i så god fid att personalplaneringen i'skolan inte onödigtvis störs.Det innebär, enligt min bedömning att beskeden bör lämnas senast den 1 aprilför utbildning som börjar på höstterminen och förutbildning som böljar efterföljande vårtermin. Vidare bör en urvalsgmnd vidantagningen vara att skolstyrelsen tillstyrkt och gett förhandsbesked om attlön med B-avdrag eller oavkortad lön kommer att lämnas vid tjänstledighet förstudierna i fråga. av de särskUda resurserna för lokal skolutveckling jag förordar i dettasammanhang bör skolstyrelserna ha mycket fri förfoganderätt över. a. skallde kunna användas för utbildningsinsatser i den enskilda kommunen. Jagfömtsätter att högskolan visar beredvillighet att ställa upp även i desammanhangen. Medverkan kan ske i sådan form att kommunerna i detta sammanhangstår för kostnaderna. Jag erinrar om att högskoleenheterna, efter medgivandefrån regionslyrdserna, kan förlägga enstaka kurser till orter utanförhögskoleorterna. Jag räknar med att detta från samhällsekonomiskautgångspunkter i många fall kan vara fördelaktigt belräffande utbildning förskolväsendets personal. De merkostnader för högskolan, som kan uppstå i sådanafall, bör skolstyrelserna hell eller delvis kunna täcka med resurserna förlokal skolutveckling. 1sitt betänkande (SOU 1980; 5 s. 234) Förenklad skoladministration -principerför ny organisation, anför SAK att fortbildningsavdelningarna inte längrepassar in i en statlig organisation för fortbildning eller personalutveckling. Remissinstansernatillstyrker i allmänhet att fortbildningsavdelningarna i sin nuvarande formavvecklas. Däremol är de splittrade i fråga om vart resurserna skall föras.Några förordar att de fördelas på länsskolnämnderna. förordaratt resurserna förs till kommunerna. anser att debör inordnas i högskolans organisation. Föregen del villjag anföra följande. 1och med att större delen av ansvaret för personalutbildning föriäggs tillhögskolan bör fortbildningsavdelningarna upphöra som organ inom skolväsendet.Deras personal bör i huvudsak överföras till högskolan med placering på deorter där de nu är föriagda. Det är enligt min mening oundgängligt att dennabetydande personella resurs även fortsättningsvis tas till vara ipersonalutbildningssammanhang. Jag bedömer att större delen avfortbildningsavdelningarnas uppgifter väl passar ihop med högskolans.Huvuddelen av fortbildningsavdelningarnas uppgifter bör därför fortsättningsvisutföras inom högskolan. Därför bör också större delen av de resurserfortbildningsavdelningarna förfogar över för att anordna utbildning tillförashögskolemyndigheterna. Återstoden bör SÖ disponera för sådan utbildning sominte lämpligen kan bedrivas inom högskolans ram. Ett exempel på enpersonalutbildningsinsats, som enligt min mening f. n, inle bör inordnas ihögskolan, är SLUG. Medden ordning jag förordat blir det en uppgift för högskolemyndigheterna attinitiera personalutbildning med utnyttjande av högskolans re- Prop.1980/81:97 59 surser,följa behovet av personalutbildning och medverka till att högskolans resurserutnyttjas rationeUt i fråga om personalutbildningen. Det ankommer således påhögkolemyndigheterna att planera personalutbUdningen så att skolväsendetsbehov fillgodoses. Det är enligt min mening av största betydelse förgenomförandet av mina förslag alt den betydande personella resurs som högskolantillförs från fortbildningsavdelningarna verkligen disponeras för de ändamålden är avsedd för. Den personal som anställs måste även i fortsättningen haomfattande erfarenheter från skolväsendet. Jag vill understryka den funktionav kontaktlänk mellan högskolan och skolväsendet dessa befattningshavare börutgöra i fråga om både personalutbildning och lokalt utvecklingsarbete. Regeringen bör inhämtariksdagens godkännande av de riktlinjer jag har redovisat i fråga om planeringoch genomförande av enstaka kurser som är avsedda som personalutbildning förskolväsendet. Vidare bör godkännande inhämtas i fråga om mittförslag rörande avveckling av fortbildningsavdelningarna och fördelningen avderas uppgifter. SFKanför beträffande länsskolnämndemas roll i skolans utvecklingsarbete bl. a.att de kan behöva initiera och driva viss försöksverksamhet som underlag förbeslut om åtgärder av större räckvidd. Nämnderna bör också ha möjlighet attstödja och stimulera sådant utvecklings- och förändringsarbete som kan följaav övergripande utvecklingsinsatser av den lyp PLAG, SLUG och fortbildningenför klasslärare i naturorienterade och tekniska moment nu utgör. SFK föreslårdärför att 4 milj. kr. avskils från FoU-anslaget och tillförslänsskolnämnderna. 1 och med att samtliga länsskolnämnder enligt förslagetkommer att disponera en flexibel resurs anser kommittén att det särskildaanslagel lill lokalt utvecklingsarbete, vilket fördelas på fem länsskolnämnder,inte längre behövs. En klar majoritet avremissinstanserna stöder de av SFK framlagda förslagen vad beträffarlänsskolnämndemas vidgade ansvar och förändrade arbetsuppgifter, att det inomvarje nämnd skall finnas en grupp anställda med särskild kompetens förpedagogisk planering och utvärdering samt den ekonomiska resurs om 4 milj. kr.som föreslås lillföras nämnderna. Jag delar SFK;suppfattning och avser att i budgetpropositionen för /83 läggaförslag i enlighel härmed. Detla bör finanseras genom omfördelning av medel. Somen följd av mina förslag här och i propositionen om den statligaskoladministrationen m. m. kommer länsskolnämnderna att disponera betydanderesurer för lokalt utvecklingsstöd m. m. Dessa resurser bör inriktas mot enstödjande och initierande funktion i fråga om det lokala utvecklingsarbetetoch den personalutbildning som anknyter till detta. Framför allt de mindrekommunerna har behov av ett sådant stöd. Prop.1980/81:97 60 meningbör emellertid resurserna inte dimensioneras för en fast tjänsteorganisation iegentlig mening. Resursema bör kunna utnyttjas flexibelt, exempelvis genomanställning av olika experter och beroende på vilka uppgiftersom är aktuella under olika år. Nämndema bör också periodiskt rapportera detinom länet pågående utvecklingsarbetet. I fråga om särskilt resurskrävandeprojekt och sådana som ställer anspråk på särskild expertis bör nämnderna ocksåkunna ha en samordnande funktion. 6.5Statsbidrag till lokal skolutveckling Utöverden tidsbegränsade genomföranderesursen på saknar kommunerna i dagsärskilda statliga medel till sitt utvecklingsarbete. 1fräga om personalutbildningen är bilden nägol annorlunda. Kommunerna förfogarsjälva över hur studiedagarna används. Studiedagsresursen bekostas av staten iden meningen all statsbidrag utgår till lärariöner. Detta statsbidrag äremeUertid låst till sin användning. Den flexibilitet syslemet faktiskt medgeranvänds inte i särskill stor utsträckning. Kommunen står förgenomförandekostnaderna för sina egna studiedagar, medan länsskolnämnder ochfortbildningsavdelningar står för genomförandekostnaderna för de s. k. läns-och rikssludiedagarna, vilka är ett mindretal. Även belräffande de senare stårkommunen för-resekostnadsersällningar och traktamenten för sin egen deltagandepersonal. Beträffandelärare som är tjänstlediga för studier med behållna löneförmåner i någon formsaknar kommunen på det hela taget inflytande. Del gäller sludieval, vilka somskall genomgå ulbildning av olika slag, liksom hur många som skall göra del. Debeslulen fallas av den enskilde, högskolans antagningsmyndigheter,länsskolnämnderna, SÖ och regeringen. Gymnasieskolans slatsbidrag är relateratlill de faktiska lärariönekosl-naderna och utgär (efler iår enligl förslag i budgetpropositionen 1981, prop. 1980/81:100 bil.12 s. 320). Delsamma gäller den kommunala vuxenutbildningen och grundutbildningenför vuxna (i sistnämnda fall har ingen stalsbidragsminskning föreslagits). Pågrundskolan täcks vikariekoslnaderna för studielediga lärare genomtill-läggsbidragel. Statsbidraget lill är emellertidschabloniserat, vilket får till följd att vissa kommuner - exempelvis med ettstort antal lärare som är tjänstlediga med B-avdrag för studier - får enbetydligt lägre statsbidragstäckning av sina lärariönekostnader än andra. 1vissa fall får dock kommunerna full ersättning för sina koslnader viafortbildningsanslagel och i vissa andra betalar slalen den tjänstledigedireki. Detla gäller dock en mindre del av koslnaderna för tjänstlediga lärare. Nuvarandekonstrukfion av statsbidragen till grundskola, gymnasieskola och kommunalvuxenutbildning har vissa negativa konsekvenser. Den leder till attstalsbidragsdden av de kommunala skolkoslnaderna varierar. Prop.1980/81:97 61 vilketdels är orättvist, dels kan leda till ekonomiska problem i ekonomiskt svagakommuner. Det leder vidare till att kommunerna får svårigheter med sinplanering av skolans verksamhet och sitl eget utvecklingsarbete, varmedjagockså avser personalutbildning. En annan nackdel är att de samlade resursernaför skolutveckling kommer att variera från kommun till kommun. Därtill tvingaskommunen att avsätta större resurser för skolväsendet genom den del av lönernakommunen själv betalar. Det saknas undersökningar som visar hur detta slårmellan kommuner som har ett stort behov av skolutvecklande insatser ochkommuner vars behov inte är så stora. Styrmedel från samhällets sida saknas medundanlag för antagningen till speciallärarlinjen som till en del ärbehovsstyrd. Jaghar tidigare förordat att skolstyrelserna själva skall få avgöra vilka läraresom skall få vara lediga för studier med någon form av behållna löneförmåneroch jag har också förordat att kommunerna tillförs resurser viastatsbidragssystemet för sitt lokala utvecklingsarbete. Detta förutsätter,enligt min mening, ändringar av det nuvarande statsbidragssystemet. Ett ökatkommunalt inflytande i dessa frågor och över statsbidragens dispositionfömtsätter ett ökat kommunalt ekonomiskt ansvar. Den nuvarandestatsbidragskonstmktionen ger för gymnasieskolan och den kommunalavuxenutbildningen en automatisk kostnadshöjning för staten om antalet ledigalärare med någon form av behållen lön ökar. På gmndskolan blir förhållandetlikartat, eftersom filläggsbidragets storlek är relaterat till bl. a. dekommunala kostnadema för ersättare av studielediga lärare föregående verksamhetsår.Av de skälen anser jag att statsbidragen för att täcka kostnadema förstudieledig personal eller ersättare för dem bör ges via särskilda för såvälkommunen som staten klart identifierbara och avgränsade anslagsposter.Resursema bör för varje enskild kommun bestå av en del som utgår med en vissprocent av statsbidraget till lärariöner för resp. gmndskolan, gymnasieskolanoch vuxenutbildning. Vidare bör det bestå av en del som fördelas avlänsskolnämnderna fill kommunerna efter samma principer som den resurs förSärskilda åtgärder på skolområdet som jag föreslagit i budgetpropositionen1981. Detta föratt kommuner med stora skolproblem skall få störte resurser tillsin skolutveckling och därför att de kommuner som får ett stort bidrag försärskilda åtgärder därmed också kan få ökade personalkostnader, bl. a. för lönunder tjänstledighet för studier. I fråga om användandet avresursema inom dessa anslagsposter anser jetg att kommunema bör ges stor meninte obegränsad frihet. Som jag har framhållit innebär övergången tillramstyming av det lokala skolväsendet att frantför aUtpersonalutbUdningsinsatsernas betydelse som styrinstmment för samhället ökar.Det är därför angeläget att det statliga utbudet av personalutbUdning verkligenutnyttjas. Å andra sidan är det viktigt att en del av bidraget verkligenanvänds för det lokala utvecklingsarbetet. Prop.1980/81:97 62 Motbakgrund av vad jag nu har anfört förordar jag all av bidragen till denlokala skolutvecklingen skall användas för att anställa ersättare för läraresom genomgår utbildning resp. i gymnasieskolan och den kommunalavuxenutbildningen användas för lön till studielediga lärare. Liksom hittillsbör det ankomma på regeringen eller en statlig myndighet att bestämma vilkautbildningar som skall ge tjänstledighet med B-avdrag på lönen resp. oavkortadlön. Däremot bör kommunerna sköta det individuella urvalet. Skolstyrelsen börockså, som jag har sagl lidigare, inom ramen för denna resurs heltsjälvständigt få medge lön med B-avdrag vid tjänstledighet för studier inom enram om av den totala omfattningen av tjänstledighet för studier medB-avdrag och oavkortad lön. Dessa av bidraget bör också kunna användasull ersättning åt högskolan för dess merkostnader för lokalt initieradpersonalutbildning som SÖ eller regeringen beslutat skall berättiga till någonform av behållen lön. Det bör också i förekommande fall kunna användas till atttäcka kurskostnader och koslnader för resor och traktamenten. av bidragetbör kommunerna disponera i stort sett fritt. Den delen kan användas förfinansiering av lagutbildning med anknytning till det lokala utvecklingsarbetet,arbetsavlastande åtgärder för skolledare och lärare på grund av utökadearbetsuppgifter för lokalt utvecklingsarbete, anställning av experthjälp fördet lokala utvecklingsarbetet o. d. Regeringenbör inhämta godkännande av vad jag har förordat om en nystatsbidragskonstmktion för lokal skolutveckling. Detdecentraliserade skolväsendet ger större förutsättningar för ett lokallutvecklingsarbete. Hur detta arbete skall läggas upp, planeras och styras,liksom innehållet i det, bör skolstyrelsen avgöra inom de ramar som anges avskolförfattningar och läroplaner. Personalens inflytande över verksamhetenföljer av medbestämmandelagen och de avtal som träffas med lagen som gmnd. Enligtmin mening finns redan nu ett stort utrymme för kommunaU självbestämmande ifråga om det lokala utvecklingsarbetet. Genom de resurser jag här föreslår ökarde lokala möjligheterna ytterligare. BeträffandepersonalutbUdningen har jag redovisat skälen för ett fortsatt relativt starktstatligt inflytande. Även därvidlag bör dock det kommunala inflytandet stärkas.Skolstyrelsen bör framgent, som jag fidigare har anfört, fatta de individueUabesluten om förmåner vid tjänstledighet för studier inom de ramar SÖ ochregeringen fastställer med vissa undantag. Skolstyrelsen får också möjligheteratt ordna intern utbildning därigenom att viss del av resurserna för lokalskolutveckling fritt står till dess disposifion och alltså även kan användasför att anordna utbildning. Vidarefår skolstyrelsen med nämnda resurser och inom av staten givna Prop.1980/81:97 63 gränsermöjlighet att avgöra hur stor dd av resurserna som skall satsas på utbildningresp. Verksamheten kommer således att bedrivas på enjämfört med nuläget i stort sett oförändrad total utgiftsnivå. Någon kommunalvolymexpansion kommer förslaget alltså inte att leda fill. Genom denflexibilitet och de valmöjligheter mellan olika åtgärder som kommunerna ges imitt förslag ökar möjligheterna att bedriva verksamheten effektivare äntidigare. Den fria delen bör, enligtvad jag lidigare har anförl, få variera av hela resursen lilllokal skolutveckling. Det är skolstyrelsen som enligt min mening skall beslutadärom. Att bidragsdelen är fri innebär inte att jag förordar ett helt ostyrtbidrag av karaktären ospecificerad förstärkningsresurs. Det bör enligt minmening inte få användas för att inrätta fasta tjänster. Det får inle helleranvändas så att en koslnadsöver-vältring sker från kommunerna till staten ellerför att finansiera kommunala angelägenheter utanför det lokalautvecklingsarbetet. Del bör vidare inte användas för arbetsavlastande åigärderav längre varaktighet. Däremot bör experter kunna anställas för kortareperioder och skolpersonalen beredas möjligheter till tillfäUiga engagemang isamband med det lokala utvecklingsarbetet och den skolinriktade fortbildningen.I huvudsak bör resursema fördelas på de enskilda rektorsområdena ochskolenheterna, för att bidragsdelen verkligen skall bli skolinriktatutvecklingsfrämjande. Fördelningen bör göras av skolstyrelsen och varabehovsorienterad. 1 vissa fall, där svårigheterna att åstadkomma ettmeningsfullt lokalt utvecklingsarbete och behoven därav är särskilt stora, kanskolstyrelsen bli tvungen att själv inifiera och styra verksamheten. Detta börenligt min bedömning ske endast undantagsvis. Ett annat skäl för skolstyrelsenatt inte dela ut hela den fria delen kan vara behov av personalutbildning iskolstyrelsens regi som täcker större områden än ett rektorsområde eller enskolenhet. Detsamma kan gälla utvecklingsarbete av liknande karaktär,exempelvis i anknytning tiU invandramndervisning eller företagsförlagdgymnasieutbildning. Jag vill emellerfid ånyo betona att den fria delen avbidraget inte är avsedd för fasta tjänster eller för permanent förstärkning avkommunens skoladministration. Denbundna delen av resursen tUl lokal skolutveckling bör, som jag har sagttidigare, få variera . Skolstyrelsen avgör fördelningen meUanden bundna och den fria delen inom nämnda ramar. Från den bundna delen bestridskostnader för lärares tjänstledighet med lön med B-avdrag resp. oavkortad lönvid studier. Även resekostnadsersättningar och trakamenten betalas med dessamedel utom för speciallärarlinjens studerande.