prop · G403122 · 1980-12-31 00:00:00 — Svenska samernas riksjörbund påpekar att ulredningen intealls tagit upp samisk kulturhistorisk bebyggelse. äldsta bevaradekyrkstad med kåtor och härbren i härstammar från 1700-talet.Förbundet anser del vara av slor vikt alt en utredning av byggnads- ochbyggnadsmiljöproblem inom det samiska området kommer lill sländ. När delgäller de ca 900 församlingar som utredningen bedömer vara i behov av stöd säuppskattar det årliga medelsbehovettill . per församling och år. Med hänsyn till de osäkraberäkningarna anser förbundet alt det finns skäl all göra en invenlering föralt fastställa det faktiska behovel. Även anser alluppskattningen av de årliga kostnaderna till . är väl optimistiska. RAÄ påpekar särskill när del gäller kyrkornas stödbehovatt beståndet av äldre bemålade Iräinvenlarier har skadats myckelallvarligt på grund av uttorkning. Enligl en genomförd provinvenleringframgår all av träinvenlarierna med ursprunglig ytbehandling har sådanaskador all de måsle konserveras. ochÖrebro län anser att det är av särskild vikl atl de problem som hänger sammanmed vården av kyrkobyggnader särskill betonas. Kyrkorna har en unik ställning ivårt bebyggelsearv och förvaltar etl enastående föremålsbestånd. Göteborgsdomkapitel anser atl utredningens uttalande om alt inte särbehandla byggnader framför andra trossamfunds är svåriorståeligt. Domkapitletmenar atl det kulturhistoriska värdet som just dessa byggnader representerarär unikt och menar ocksä atl stödbehovet är för lågt beräknat. domkapitelsom också anser atl stödbehovet är för lågt beräknat menar atl ocksä prästgårdarnaofta är myckel gamla och att deras kullurhisloriska värde borde utredas. Deallra flesta församlingarna och samfälligheter delar domkapitlens åsikt atlstödbehovet för landels kyrkor är för lågt beräknal. slulligen anser att kostnadernaförbyggnads- Prop.1980/81:122 53 vården behöver utredas ytterligare. Förbundel anser attdel finns anledning att tro alt kostnaderna är avsevärt högre än deutredningen har beräknat. 5 Utredningens förslag 5.1 Stödsystemets uppbyggnad lill byggnadsvården i landel har hittillstagil sig egentligt ullryck bara i form av de förmänliga lånen till denkulturhistoriskt intressanta bostadsbebyggelsen. Det har varit naturligt att selån som den naturliga stödformen för bostadsbebyggelse. Användningen ärsjälvklar och avkastningen kan med slor säkerhel förutsägas. Samma enkla förutsäitningarkan inte sägas gälla för övrig bebyggelse. Ulredningen föreslår all förmånligalån med modell efter bostadslånen ges till de lokaler av byggnadsminneskaraktär.som genom ombyggnad bevaras i syfte alt användas på elt säll som direkl ellerindirekt ger avkastning. Remissutfallet redovisas i avsnill 5.3. Vidareföreslär ulredningen atl den bebyggelse som inle kan komma i fråga för låneslödskall kunna bli föremål för mer direkta stödåtgärder. Utredningen ser bidragtill s.k. kulturhistoriska överkoslnader som den bästa stödformen. Utredningen föreslår dessulom några former av stödskallevägen. Remissutfallet i denna del redovisas i avsnitt 5.7. Utredningen har också funnit skäl all stimulera kommunernatill större insatser på bevarandeområdel. Lån på förmånliga villkor ur länefondenför kommunala markförvärv för förvärv i bevarandesyfte skulle kunna fungera somen sådan stimulans. Remissutfallet redovisas i avsnitt 5.3. Allt lalar enligt ulredningen för alt byggnadsvården ocksåi framliden måste ses i ell arbetsmarknadspoliliskl sammanhang. Som en följd avulredningens förslag atl en förordning om bidrag lill värd av kulturhistoriskt värdefullbebyggelse knyts lill RAÄ:s bidragsanslag kan bidragens storlek etc. görasoberoende av om arbelen utförs den ordinarie vägen eller tidigareläggs somberedskapsarbeten. Elt villkor för statliga stödinsatser bör enligtutredningen vara att ett fortsatt bevarande är garanterat. skulle kunnaske genom en komplettering av byggnadsminneslagen så all ägare lill andrakulturhistoriskt värdefulla byggnader än byggnadsminnen ges möjlighet allbegära all skyddsföreskrifter meddelas. Många remissinstanser bl. a. , forlifikaiionsjörvult-ningen,kammarkollegiet, , , , statensnaturvårdsverk, . LO,och stöder ulredning- Prop.1980/81:122 54 ens förslag till stödsystem genom lån och bidrag och anserliksom utredningen alt etl villkor för statligt slöd bör vara att garantierskapas för att bebyggelsen bevaras. som tillstyrker alt slödsyslemet byggsupp med en kombination av olika subventioner anser all dessa främsl bör varalån och bidrag. Rådet anser också att del är av stort inlresse alt kommunernastimuleras till ökade insatser genom fördelaktiga län ur fonden för kommunalamarkförvärv. finner stödformerna värdefulla och i allt väsentligtväl avvägda. Nämnden anser dock inte att de föreslagna åtgärderna erbjuder ettlillräckligl skydd. Nämnden syftar närmasl på behovel av alt i uppkommandekrissituationer kunna säkra beståndet av de för vårt kulturarv särskiltbetydelsefulla bebyggelsemiljöerna. Man refererar lill att problemeluppmärksammals utomlands och ger som exempel i . Jernkontoretvälkomnar särskilt de ökade stödinsatserna för annan kulturhistorisktvärdefull bebyggelse av allmänl inlresse än bostadsbebyggelse. De stödsystem iform av län, bidrag samt beredskapsmedel som utredningen föreslår anser Jernkontoretvara en stark och välkommen förstärkning av byggnadsminnesvärdens nuvaranderesurser. De flesta länsstyrelserna tillstyrker i allt väsentligt ocksåutredningens förslag. i anser att förslaget atllåta bidraget knytas lill de kulturhistoriska överkoslnaderna torde vara denenda möjligheten att skapa etl i praktiken fungerande bidragssystem. Länsslyrelsenpåpekar dock all man med överkostnader avser även kostnader som inte kanförräntas emedan en byggnad helt eller delvis kan sakna funktion. Många av länsslyrelsernaifrågasätter starkt uppdelningen i bebyggelse av riksintresse och övrigkulturhistorisk värdefull bebyggelse. RAÄ är positivt till många delar i ulredningens förslag,men ställer sig iveksaml lill att etl ökal statligt stöd skulle motivera enutvidgning av byggnadsminneslagen. Ämbetet anser i stället alt det skall sessom yllerligare etl skäl lill att möjligt förslärka kommunernasotillräckliga slyrmedel för alt säkra den kulturhistoriskt värdefullabebyggelsen för framliden. jör byggnad.fjorskning är posilivt tillutredningens förslag och anser all de finansiella stödformerna är väl valda.Rådet anser dock inle att frågan är långsiktigt löst. Rådet ställer sigtveksamt till förslagel att byggnadsminneslagen skall vidgas och tror atl plan-och bygglagulredning-en kommer atl ge ylterligare belysning åt frågan omlämpliga styrmedel. anser atl det behövs ett starkt slöd förbevarande av den kullurhisloriskl intressanta bebyggelsen, inte minst av denanledningen att förfallet av det intressanta äldre byggnadsbeståndet har fåtttillta . instämmer i utredningens förslag i fräga omstödsystem men anser liksom planverket atl ramarna för lån och bidrag är försnävt tilltagna. 1980/81:122 55 5.2 Utökat skydd för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse Utredningen föreslår alt bebyggelse av sådanlkulturhistoriskt värde att den ur allmän synpunkt bör bevaras för framtidenskall få statligt slöd. Elt villkor för en statlig stödinsats bör enliglutredningen vara atl den bebyggelse som får statligt slöd också skall varagaranterad ett bevarande. Den enda tillfredsställande garantin f. n. är deskyddsföreskrifter som utfärdas i samband med en byggnadsminnesförklaring.Genom en sädan kan föreskrivas att en byggnad inte får rivas och att den skallvårdas pä ett kulturhistoriskt rikligt sätt. En byggnadsminnesförklaring är giltigockså mot framtida ägare eftersom den är knuten lill själva objektet.Utredningen föreslår all ett tillägg görs lill byggnadsminneslagen. Detlaskulle utformas så atl ägare till andra kulturhistoriskt värdefulla byggnaderän byggnadsminnen ges möjlighel att själva begära att skyddsföreskriftermeddelas. På della sätt skulle villkoret för statligt stöd uppfyllas och ägarentar på sig och sina efterträdare ett framtida vårdansvar som blir enmotprestation till den statliga stödinsatsen. Utredningenanser således alt det finns behov av atl skydda den kulturhistorisktvärdefulla bebyggelse som f.n. inle omfattas av byggnadsminneslagen.Utredningen menar atl del inte är uteslutet att del kommer att visa sig alt enny plan- och bygglagsliflning inte är ell lämpligl instrument för atltillgodose de enskilda bebyggelseinslagens intressen. Detta bl.a. med tanke påden tröghet som med nödvändighet präglar allt planarbele. Ett statligtstödsystem måste ocksä enligt utredningen motsvaras av skyddsmöjligheler sominte är beroende av bevarandevilja. Samtligaremissinstanser ansluter sig till vad utredningen anger som villkor förstatligt stöd nämligen att ett fortsall bevarande är garanterat. Det råder dockdelade meningar orn ulredningens förslag om tillägg till byggnadsminneslagen.Många remissinstanser bl.a. . kammarkollegiet, , slalensplanverk,.flera länsstyrelser bl. a. i , , ,, och . , och lillslyrker dockutredningsförslaget. anser att skyddsföreskrifter för sådankulturhistoriskt värdefull bebyggelse som fär statligt stöd skall förankras ien utvidgad byggnadsminneslag och inle endasi i kommunala planbeslul. Svenska kommunförbundelanser att förslaget till ändring i lagen om byggnadsminnen kan komma tillstånd, men att ytteriigare översyn kan erfordras i samband med det fortsatiaarbetet med den nya . Vitterhetsakademientillstyrker livligt lagändringen. anser att om delta förslagfastställs skulle kommunerna få en viss möjlighel atl skydda större kullurhislorisklvärdefulla miljöer. Länsslyrelsen i lillslyrker förslaget menanser att skyddsföreskrifter enligt bygg- Prop.1980/81:122 56 nadsminneslagen endast bör vara etl komplement lill andravägar atl nå samma garantier. Länsslyrelsen i biträder ulredningensförslag men vill erinra om att en utökning av byggnadsminneslagen innebär nyaarbetsuppgifter för . i anser liksom ulredningenatl nuvarande skyddsmöjligheter är otillräckliga. framhåller särskillden osäkerhet som råder inom kommunernas byggnadsnämnder beträffandetillämpningen av 38 § 2 st. byggnadsstadgan (1959:612)*. Erfarenheter visartydligt alt paragrafen inte ger det avsedda skyddet. Därför är del enligl länsslyrelsenvikligl atl i den kommande byggnadslagstiftningen förslärka skyddet för sådankulturhistoriskt värdefull bebyggelse som inte omfattas av byggnadsminneslagen.Man önskar ocksä en fastare knytning av bevarandefrägorna lill kommunernasfysiska planering. anser atl en förstärkning av byggnadsminneslagenär önskvärd oavsett hur den kommande plan- och byggnadslagstiftningen kommer atlvara formulerad. Länsslyrelsen i anser all normalfallet bör varaalt en byggnad som fär bidrag förklaras som byggnadsminne. FPC anseralt förslaget alt bygga ut möjligheterna all komma i älnjulande av statligtstöd genom all fastighetsägaren själv begär skyddsföreskrifter kan vara ellsteg i rätl riktning. Del får dock inte innebära alt samhällel frånhänder sig initiativoch ansvar för att bebyggelse av allmänt inlresse bevaras. Del fär enligt FPC inleöverlåtas till privata fastighetsägares godtycke alt avgöra huruvida enbebyggelse skall bevaras eller inte. Ett storl ansvar ligger på kommunerna altbevaka den kulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen. i Skaraborgslän finner det särskill värdefullt alt samma skyddsföreskrifter som uppställsför byggnadsminnen föreslås gälla även för andra byggnader som har ett sädanikulturhistoriskt värde att deras bevarande är av allmänt inlresse. RAÄ börenligt länsslyrelsen få i uppdrag atl utarbeta råd och anvisningar så altbedömningarna ute i landel blir mer enhetliga. Del är också viktigt alt ämbetetklargör skillnaderna mellan byggnadsminnen och andra objekt av sådanl kullurhislorisklvärde alt de kan få skyddsföreskrifter. anser även alt man måsteuppmärksamma frågan om skydd åt gaturummet, t.ex. fasader, gatubeläggning,trottoarer och gatubelysning. De invändningar som görs mot förslagel är av olika slag.Flera remissinstanser anser alt del tillägg till byggnadsminneslagen som ulredningenföreslär är överflödigt. Detta anför bl. a. länsslyrelserna i Södermanlands.Jämtlands och . slalens inslilui förbyggnadsforskning. m.fl. anser all del skydd som eftersträvasför den kulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen kan tillgodoses genom dengällande byggnadsminneslagen och planlagstiftningen. * "Byggnad av större värde av historisk, kullurhisloriskeller konstnärlig synpunkl mä icke förvanskas vare sig genom arbeten å självabyggnaden eller bebyggelse i grannskapet." Prop.1980/81:122 57 RAÄ och RRV pekar på kommunernas möjlighet att övervakaden kulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen enligt 38 § byggnadsstadgan(1959:612). RAÄ och RRV menar att det kan diskuteras om inle detta skydd, ikombination med kommunens detaljplanering eller kommunfullmäktiges riktlinjerför bevarandeplanering, är godtagbart. Båda remissinstanserna framför ocksåfarhågor för att del föreslagna tillägget till byggnadsminneslagen kan tas somuttryck för en vilja all vidga statens tillsynsansvar. RAÄ beskriver i sittyttrande hur etl garanlisyslem skulle kunna utformas ulan ändring av vare sig byggnadsminneslageneller byggnadslagstiftningen. Byggnadsminnesförklaringar bör enligl ämbetetkonsekvent genomföras i samband med bidragsprövningen då bebyggelsens kulturhistoriskavärde motiverar det. 1 övriga fall bör huvudregeln vara atl fastställddetaljplan för bevarande skall utgöra villkor för statligt bidrag. Om denaktuella bebyggelsen inle ligger inom detaljplanerat område bör kommunfullmäktigesriktlinjer för bevarande i den översiktliga planeringen i kombinafion med tillsynenligl 38 § byggnadsstadgan kunna anses som etl godtagbart bidragsskydd. Denväsentliga fördelen med ulredningens förslag jämfört med ämbetets gäller debyggnader som inte omfattas av detaljplaner. En fömtsättning för att gekommunerna etl huvudansvar för all garantera bevarande av stödberättigadbebyggelse är enligt ämbetet därför att byggnadslagstiftningens instrumentförbättras. avslyrker förslaget omändring av byggnadsminneslagen. Man anser all det i praktiken skulle skapa tvåklasser av skyddade byggnader med olika skyddsgrad, någol som man i Sverigealllid velat undvika. i anser atl byggnadsminneslagenredan i nuvarande utformning täcker de behov utredningen för fram. Den praxissom utarbetats i länet överensstämmer med den vida tolkning avlagen som utredningen eftersträvar. i anseratt man genom en omformning av lagens första paragraf och en utvidgning av fillämpningenkan uppnå samma syften. i delar ulredningensuppfattning om att det finns behov av skyddsföreskrifter för sådankulturhistorisk bebyggelse som inle omfattas av byggnadsminneslagen. Länsslyrelsenmenar dock att detta skydd helst bör skapas genom planering och integenom ökat slalligl tillsynsansvar. i ansertillägget till byggnadsminneslagen onödigt. De byggnader som kräver skydd börkunna få det genom byggnadsminnesförklaring. Med hänsyn till alt länsslyrelsenändå måsle göra prövningen av byggnadens kulturhistoriska värde bör delföreslagna tillägget enligl utgå. förordar att manändrar byggnadsminneslagens 1 §. a. bör ordet "synnerligen" utgåoch nämnd paragraf inledas med orden "Byggnad eller byggnadsmiljö ...".Länsstyrelsen i anser att man får en indelning avbyggnadsminnena i två klasser, alltefter graden av deras kulturhistoriskavärde. Del kan bli problem när del skall omprövas var gränser mellan 1980/81:122 58 första och andra klass gär. Länsslyrelsen anser ocksä altdel kan diskuteras om inte formuleringen "allmänl inlresse" i denföreslagna ändringen ger en onödigt stor skyddskrels. menar attkulturminnesvården inle är betjänt av alt laborera med ett vidare begrepp"kulturhistoriskt värde" än som i praktiken nu sker vid byggnadsminnesförklaringar.Att vissa byggnadstyper - bl. a. timmer- och annan Iräbebyggelse och denfolkliga bebyggelsen - inte kommer med bland byggnadsminnen anser museet berormer på RAÄ:s och länsstyrelsernas svaga resurser alt driva frågorna. Museetunderstryker viklen av atl byggnader som får ekonomiskl slöd från slaten måslevara garanterade fortbestånd men delta kan enligt museet ske genom nuvarandelag. Flera remissinstanser tar upp sambandet med plan- och bygglagstiflning-en.Några har redan berörts. för byggnad.\forskning ställer sig tveksamlill förslaget atl byggnadsminneslagen skall vidgas och anser alt plan- ochbygglagutredningen kommer att ge ytterligare belysning åt frågan om lämpligastyrmedel. Rådet anser all en ökad användning av byggnadsminneslagen kan bidralill alt en skarp gräns uppslår mellan vad som är värt alt bevara och vad som inleär värt atl bevara och som är mindre väl definierad än den tidigare avgränsningenmol den synnerligen värdefulla bebyggelsen.5vr/!iA:« museiföreningen anser alldet eftersträvade skyddet hellre borde tillgodoses i samband med den pågåendebearbetningen av byggnadslagstiftningen. Föreningen all det bör övervägas om inte de skyddsinslrumenl som föreslås i förslageltill ny plan- och byggnadslag ocksä bör anses utgöra garanti för bevarande ochmotivera statligt slöd. Länsslyrelsen i lar ocksä uppsambandet med den nya bygglagen i sill yttrande. menar atl del ärväsentligl att det kommer alt finnas möjligheter alt knyta bidrag också tillden bebyggelse som kan komma all skyddas enligt bygglagen. Man anser alt dellaär av slor betydelse eftersom bevarandet av hela miljöer därigenom skulleunderlättas. anser alt byggnadsminneslagen även i sin nyautformning är inriktad på enskilda objekt. anser dock att ulredningensförslag kan genomföras ulan all avvakla en ny bygglag och menar atl deolika skyddsinstrumenten kan kompleltera varandra. RAÄ, statens planverk, samllänsstyrelserna i Sitick-holms och menar alt del är vikligl altskyddskravet kan omfatta hela kulturhistoriskt intressanta miljöer och anserinte att ett sådant skydd ingär i ulredningens förslag. Dessa miljöer mästedärför säkerställas genom kommunala åtgärder med stöd av byggnadslagstiftningen. slutligen anser att inte bara ägarna utan ocksåbrukarna av miljöerna bör ha elt inflytande. Hur detla skall tillgodoses bör enliglSAR beaktas i arbetet med ny plan- och bygglagsliflning. 1980/81:122 59 5.3.1 Ramen för bostadslån med förhöjt låneunderlagoch/eller tilläggslån Ulredningens förslag att ramen för beslut om tilläggslänalltid anpassas så all den rymmer de efter hand dokumenterade behoven har iregel inte föranlett några erinringar från remissinstanserna. Till dem somtillstyrker förslaget hör bl.a. RAÄ, , Fastighetsägareförbundoch ett stort antal länsstyrelser. i betonar altlåneramarna är klart otillräckliga. Anspråken är särskilt uttalade i Stockholmskommun där enbart kommunens bolag har dokumenterat behov avtilläggslän lill 80 milj. kr. inom den närmaste fyraårsperioden. Även ikranskommunerna är anspråken stora och kommer med all sannolikhet alt växabetydligt. i anför liknande synpunkteroch hänvisar till de erfarenheler som erhållits beträffande stadsdelen i Göleborg. menar att det bör vara möjligtatt ulan dröjsmål ändra denna ram med ledning av erfarenhetsmässigt påvisadebehov. RAÄ framhåller atl del ökade antalet framställningar om länemedel annarskommer att tvinga kulturminnesvärden lill en svår prioritering mellansinsemellan likvärdiga objekt. En anpassning lill behoven skulle också ge granskningsmyndighelernapä länsplanet bällre möjligheter atl lämna fastighetsägarna preliminära beskedom utsikterna att få särskill låneslöd. Bostadsslyrelsen anför alt man tar hänsyn till det akluellabehovet av medel i sin anslagsframställning till regeringen. Slyrelsen pekarockså på att när det gäller långivningen fastställer åriigen dels engemensam ram för beslut om förhöjt låneunderiag för kulturhistoriskt värdefullbebyggelse och tilläggslän, dels en kostnadsram för de antikvariska myndigheternasfillstyrkan av ombyggnader som bör komma i fråga för denna långivning.Bostadsstyrelsen föreslår all låneramen avskaffas då den måsle vara sekundär iförhållande lill koslnadsramen. 5.3.2 Statligt lånestöd också lill ombyggnad av byggnadermed lokaler av kulturhistoriskt värde Utredningens förslag atl införa ell slallig tilläggslåntill lokaler av byggnadsminneskaraktär tillstyrks av ell stort anlalremissinstanser däribland nästan samtliga länsstyrelser. Endasi Jordägarejörbundframför kritiska synpunkter och menar atl det bästa vore om statliga bidrag ochlän inte behövdes. finner alt del är en uppenbar brist allstaten inte har tagit slörre ekonomiskt ansvar för bevarande av annan kullurhisloriskbebyggelse än bostäder. Begränsningen av kullurstödet till bostadsbebyggelsenhar letl till att bostäder med sedvanliga standardkrav har projekterats in ivarje kullurhisloriskl värdefull byggnad där det över huvud taget Prop.1980/81:122 60 har medverkat till lösningar som inle ärbra vare sig för bostadens utformning eller för bevarande av byggnadenshistoriska värden. har framfört liknande synpunkter ochanser all reformen är sä angelägen atl den bör gälla ombyggnader som påbörjasredan år 1980. ger hög priorilel åt utredningensförslag bl.a. mol bakgrunden av den vikliga uppgiften att bevara äldreindustrimiljö. menar alt denna nya stödform haravgörande betydelse inle minst inför uppgiften att bevara representativa byggnaderfrän industrisamhällets uppbyggnadsperiod med anknytning säväl till näringslivetsom till folkrörelserna och föreningslivet i övrigt. FPC anser atl reformen är viklig för atl ge möjlighel all ulöverbostäder bevara säväl arbetsplatser som nöjes- och fritidslokaler. Beträffande stödels utformning pekar länsslyrelsen I Siockholinslän på att de svårigheier som torde komma atl uppstå i samband med hyressällning,beräkningsmetoder för lånen och kreditgivning bör karlläggas och förtydligasutöver vad som framgår av förslaget. Fastighetsägareförbundunderstryker viklen av atl behandlingen av dessa läneärenden effektiviserasoch att handläggningstiderna förkortas. För att lösa problemel med de längahandläggningstiderna bör ett förfarande som möjliggör nägon form avförhandsbesked övervägas. Några remissinsianser har tagil upp behovet av statligt slödpå andra områden. menar all en viktig förutsättning för ellbevarande kan utgöras av alt underhållet av byggnader sköts pä etttillfredsställande sätt. Elt statligt stöd för underhållsåtgärder skulle kunnarädda betydande kulturhistoriska värden och ofta göra upprustningen billigare.Bostadsslyrelsen pekar på alt utredningen inte särskilt behandlat frågan omlån till sådana samlingslokaler som avses i kungörelsen om statligt slöd lillallmänna samlingslokaler. hade gärna sett alt utredningen ävendiskuterat frågan om framtida förvaltningsformer för kulturhistoriskbebyggelse. Flertalet av de remissinsianser som har yllral sig är ocksäposifiva till förslagel om statligt stöd i form av prioriterade bollenlän lilllokaler som utan att vara av byggnadsminneskaraktär ändå har ellkulturhistoriskt värde sell ur regional och lokal synpunkl. /?/lÄ.lillslyrker förslagelmen fömlsäller all intyg om byggnadens eller anläggningens kulturhistoriskavärde kommer alt lämnas av regionalt kullurminnesvårdsorgan. Landsting.sförbundetlillslyrker också men är tveksam till den åtskillnad i lånevillkorensom ulredningen gjort mellan bebyggelse av byggnadsminneskaraktär ochbyggnader av betydande regionalt intresse. Enligt förbundet bör även denregionalt intressanta bebyggelsen komma i åtnjutande av del statliga länet.' Förslaget avstyrks av fullmäktige i som anserall priorile-ringssystemet, framöver och som , bör vara etl priorileringssystem Prop.1980/81:122 61 enbart för bostadsbyggandet och därtill anknutna lokaler.Om denna gräns genombryts och priorileringssyslemet öppnas för nya ändamål,kommer allt fler krav på vidgning av systemet att resas. Elt tillmötesgåendeskulle leda lill all syslemel blev alltför komplicerat för atl kunna fungeraoch skulle försvära den allmänna kreditpolitiken.