prop · G403126 · 1980-12-31 00:00:00 — Den fortsatta takten i genomförandel kommer här -liksom på många andra områden när del gäller atl undanröja förvärvshinder - altvara beroende på det ekonomiska utrymmet i kommunerna. En arbetstidsförkortningkommer sannolikt alt leda fill en minskad tillväxt av kommunernasskalleunderlag. uppstår krav på personalförstärkningar i de kommunalaverksamheterna för atl servicenivån skall kunna bibehållas. IDELFA :s rapport konstaterades att de regionala olikheterna i sysselsättningenavser såväl skillnader i sysselsättningsgraden som i arbetstiden. Kortdeltidsarbete är t. ex. vanligare i kommuner där den kvinnliga sysselsättningsgradenligger på en låg nivä än i övriga kommuner. är heltidsarbetevanligare bland kvinnor i storstadskommunerna. All deltidsarbete ibland ärfråga om en form av undersysselsättning framgår av uppgifter iarbelskraftsundersökningarna om orsakerna till deltidsarbete. I skogslänenuppger av de deltidsarbetande arbetsmarknadsskäl som orsak medanmolsvarande andel i storstadslänen ligger på . Enarbetstidsförkortning skulle i och för sig kunna öka tillgången påarbetsfillfällen på orter med låga sysselsättningsgrader. 1 storstadsområdenaoch i vissa slörre kommuner skulle en arbetstidsförkortning däremot leda lillslora behov av inflyttning för att klara den ökande arbeiskraftseflerfrågan.En betydande del av sysselsällningen i storstadsområdena finns Prop.1980/81:126 148 dessulomi tjänstesektorn, som har svårt alt möta arbetstidsförkortningen medrationaliseringar. En arbetstidsförkortning kommer därför att öka kraven på rörlighetpå arbetsmarknaden, vilkel kan leda lill mycket slora regionala spänningar. Jaginstämmer i uppfattningen att det samhällsekonomiska läget för överskådlig lidinle ger utrymme för någon generell arbetstidsförkortning. Möjlighelen atl medbibehållen slandard genomföra en arbetstidsförkortning i framfiden är vidareenligt min mening bl.a. beroende av en framgångsrikt förd arbetsmarknads- ochregionalpolitik under 1980-talel. Demotiv som talar för en fortsatt sänkning av arbetstiden är emellertid mycketvikfiga alt ta fasta på - ökad jämställdhet mellan kvinnor och män i såvälyrkesliv som hemarbete, tid för engagemang i samhällsarbetet etc. Enarbetstidsförkortning ställer krav på en lång planeringsperiod om den skallkunna genomföras utan allvarligare störningar i balansen pä arbetsmarknaden.Enligt min mening är del därför vikligl att regeringen tillsammans medarbetsmarknadens parter kontinuerligt följer frågan, även om tidpunkten för enkommande arbetstidsförkortning nu synes ligga långl fram i tiden. Mol bakgmnd av den debattsom förts i många industriländer om worksharing eller arbetsdelning vill jagframhålla att fiera principiella invändningar kan riktas mol ett synsätt sominnebär alt arbetslöshelsproblem och undersysselsätlning skulle kunna lösasgenom en uppdelning av arbetsfillfällena. En generellt ökad efterfrågan löserinte problemen för många av de arbetslösa. Tanken aft man genom att dela upparbetet skulle skapa flera sysselsättningstillfällen bygger pä uppfattningenatl det finns en begränsad arbetsvolym i samhället. Etl sådant synsättavspeglar en uppgivenhet inför möjligheterna atl påverka sysselsättningen genomandra polifiska ålgärder. En påtvingad arbetstidsförkortning skulle ocksåmedföra en standardsänkning för slora löntagargrupper. Under1970-talet har en rad reformer genomförts som ökar flexibiliteten påarbetsfidsområdel. En ökad anpassning av arbetstiderna till individens önskemålmåste vara elt angeläget mål även fortsättningsvis. Det gäller då inle baraarbetstiden per dag eller vecka utan också livsarbelstiden och hur den påverkasav olika perioder av studier och ledighet m. m. Slörre uppmärksamhet måsteemellertid, som jag ser det, ägnas de organisatoriska fömlsätlningama ute påarbetsplatserna för att flexibiliteten skall kunna lillgodose såväl individenssom produktionens krav. Regeringen har som tidigare redovisats under hösten1980 beslulal om en allsidig granskning av ledighelslagarna frånsamhällsekonomiska, organisatoriska och rättslek-niska synpunkler. Deltidsarbetetsutveckling har under 1970-lalet haft nära samband med kvinnomas inträde påarbetsmarknaden. Samfidigl som antalet deltidsarbetande ökade med ca 320000steg del relativa arbetskraftstalet för kvinnor i åldern frän 1980. 1980/81:126 149 Antaletdelfidsarbetande män har ökat med ca 70000 under 1970-lalel. En stor del avdenna ökning hänför sig till i de högre åldersgmpperna och har samband meddelpensionsreformen. Denökade deltidssysselsältningen avspeglar bl. a. elt ändrat livscykel-mönsterframför allt bland gifta kvinnor. Unga kvinnor väljer numera allt oftare altstanna kvar på arbetsmarknaden som delfidsarbetande efter första barnelsfödelse istället för atl lämna arbetslivet. För äldre kvinnor med ettlångvarigt yrkesavbrotl har deltidsarbetet blivit en väg all återinträda iarbetslivet. Kvinnornas arbetskraftsdeltagande har ocksä förändrats fråntillfälliga till mer stadigvarande arbetsförhållanden. Under1970-talet har emellertid också frånvaron ökal på arbetsmarknaden specielltbland yngre kvinnor med barn . Som frånvaro räknas bl, a. semester,föräldraledighet i samband med barns födelse och annan ledighet på minst envecka. Ökningen av frånvaron bland kvinnor med barn förklaras bl.a.av atl den betalda föräldraledigheten utvidgats från 6 lill 9 månader. Ökningenav antalet sysselsatta kvinnor har således ingen direkt motsvarighet när detgäller anlalel kvinnor som verkligen ulfört arbele. Enliglarbetskraftsundersökningarnas definition ökade anlalel kvinnor i arbete endastmed någol mer än hälften av sysselsättningsökningen. Enuppfattning om vad skillnaderna i medelarbelstid och frånvaro mellan män ochkvinnor betyder, kan fås av följande räkneexempel. Om kvinnorna 1979 hade haftsamma frånvaro och medelarbelstid som männen hade detta motsvarat ettarbetskraftstillskott på ca 430000 heltidsarbetande personer. Deltidsarbetetär koncentrerat till kvinnodominerade yrkesområden. Flera av dessa yrkesområdenhar expanderat krafligl under 1970-lalet. Den kraftigaste ökningen avdeltidsarbetet har skett inom hälso- och sjukvården. Hälften av antaletdeltidssysselsatta återfinns i offentlig tjänst, företrädesvis i kommuner ochlandsting. Inom den offentliga sektorn har deltidssysselsältningen mer änfördubblats . Det finns också uppgifter om alt mer än hälftenav de nytilllrädande kvinnorna på arbetsmarknaden, såväl hel- somdelfidssysselsalla, har gäll lill den offentliga sektorn. De nytillkommandearbetstillfällena inom den offentliga sektorn har varit relalivi jämntfördelade mellan olika regioner, vilkel underlättat rekryteringen av kvinnligarbetskraft. Inominduslrin återfinns däremot en mycket liten andel deltidsarbetande. Antaletindustrisysselsatta skulle ha varil 250(X) fler om industrinsmedelarbelstid hade legat i nivå med den offentliga sektorns. Vissaförhållanden lyder på alt ökningen av deltidsarbetet kommer att fortsätta under1980-talet. Undersöknigar som gjort angående kvinnors Prop.1980/81:126 150 önskemålom arbetstider visar all många heltidsarbetande kvinnor önskar deltidsarbete islor utsträckning. Kvinnor med barn önskar kortare arbetsfid än kvinnor ulanbarn. Arbetstidsönskemålen varierar även efter antalet barn. Undersökningarnapå delta område belyser tydligt det faktum att kvinnoma fortfarande harhuvudansvaret för hemarbete och barnuppfostran. Delfinns emellertid även tendenser till en uppbromsning av deltidssysselsättningen.Strömmarna mellan heltidsarbete och deltidsarbete och vice versa har balanseratvarandra . Övergång från deltidsarbete lill helfidsarbete skeri särskilt stor ulslräckning bland kvinnor med barn i skolåldern. Föräldraledighetslagenär t. ex. utformad så all räll lill förkortad arbetstid finns lill barnetfyllt eller till den tidpunkt dä barnet har avslutat det första skolåret.De föräldrar som utnyttjat föräldraledighelsla-gens regler under de senasteåren kan alltså förväntas återgå lill heltidsarbete . SCB har i sin prognos fill1980 års långtidsutredning räknat med en ökning av antalet personer iarbetskraften med ca 240000 fram lill . Prognosen bygger på antagandetatt de relafiva arbetskraftstalen kommer alt fortsätta all öka för i förstahand kvinnor med bam. Deltidsarbetet beräknas öka någol snabbare än den totalasysselsättningen. Anlalel arbetade limmar i ekonomin beräknas enligtlångtidsutredningens allernaliv I öka . alternativ 2 kommer i stället antalet arbetade limmar altminska med 0,, samfidigl som arbetslösheten beräknas öka från 2,1%1979 till 4,1985. Inom långlids-utredningen har den bedömningen gjorts atlalternativ 1 i stort sett motsvarar full sysselsältning fram . Ilångtidsulrednigens alternativ 1 är skillnaden mellan den ringa ökningen avanlalel arbetstimmar och den relativt slora sysselsättningsökningen beroende påantaganden om ökad frånvaro och minskade medelarbetslider. allernaliv 1 kommer vidare den kommunala konsumtionensökningstakt att begränsas till 1,, vilket ligger någol lägre än dens.k. I baskalkylen tas t.ex. hänsyn till redan fattadebeslut om ulbyggnad samt förskjutningar i ålders-stmkluren. Trotsden begränsade tillväxten i den kommunala konsumtionen beräknassysselsättningen inom landstingen och primärkommunerna öka med 180000 personeråren 1979-1985 enligt långtidsutredningens allernaliv 1. Sysselsättningen inomslalen väntas bli hell oförändrad. Ökningen av sysselsättningen inom detprTvätåliaringsTivel beräknas stanna pä ca 60000 personer . Enfortsatt nyrekrytering av deltidsarbetande vid landsting och kommuner ärsåledes en väsenllig förutsätlning för en fortsalt sysselsättningslillväxt ilandet. Omräknat till heltidsarbetande skulle sysselsällningen enligtlångfidsutredningen alternativ 1 öka med endasi ca 23 000 fram lill år 1985.Den skisserade utvecklingen i långtidsutredningen Prop.1980/81:126 151 all skillnaden mellan männens och kvinnornas arbetskraftsdeltagande inlekommer alt minska . Skillnaden i sysselsättningsgradutjämnas, men befästs uppdelningen av arbetsmarknaden iheltidssysselsalta män och deltidssysselsatta kvinnor. Ser man lillnäringsgrensfördelningen förstärks bilden ytteriigare. Förall bryta denna utveckling krävs enligt min mening bl.a. ökade möjligheler lilldeltidsarbete på manligt dominerade områden - både för män och kvinnor. Ensådan utveckling motiveras inte bara av jämställd-helsskäl, - ävenarbelsorganisaloriska aspekter lalar för detta. En koncentration avdeltidsarbete till vissa yrkesområden ger t. ex upphov lill en snedbelastningmellan olika arbetsgivarkalegorier i bl.a. planeringshänseende. Somjag ser det finns däremot skäl som talar mot en begränsning av deltidsarbetetsom sådant. Sysselsättningsmöjligheterna skulle därigenom försvåras främsl för1000(K)-tals kvinnor som slår i begrepp att inträda på arbetsmarknaden. Strävanmåsle i slällel vara alt förbällra de deltidsanställdas villkor. Flerautredningar behandlar frägor med anknytning lill delta ämne. Jag vill här bl.a. fästa uppmärksamhet pä de förslag som lämnats av utredningen av vissaarbetslidsfrågor(SOU 1981:5). Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag all regeringen föreslårriksdagen dels att antaga inom arbelsmarknadepartementel upprättat förslag till 1. lagom ändring i kommunalskattelagen (1928: 370), dels atl 2. godkänna de av mig förordaderiktlinjerna för arbetsmarknadspolitiken, 3. godkänna de av mig förordadeändringarna av reglerna för anställning med lönebidrag i samband medulplacering från skyddat arbete, 4. godkänna de av mig förordadereglerna för rekryteringsstöd för långlidsarbelslösa ungdomar, 5. godkänna de av mig förordadeändringarna av reglerna för flyllningsbidrag att lillämpas fr. o. m den 1januari 1982, 6. godkänna de grunder för vilandeförtidspension som jag har förordat, 7. godkänna de av mig förordadereglerna för omställningsbidrag till företag vid lokala sysselsättningskriser, 8. godkänna de av mig förordadereglerna för lillfällig rekryterings-stimulans till företag inomtillverkningsindustrin. 1980/81:126 152 9.godkänna de av mig förordade riktlinjerna för fackligt inflytande på frågor omstatligt slöd, 10. lillSysselsättningsskapande åtgärder för /82 un der tolfte huvudtiteln utöver i prop. 1980/81:100 bil. 15 föreslaget reservationsanslag anvisa ylterligare , 11. lillSärskilda åtgärder jör arbetsanpassning och sysselsättning för /82 under tolfte huvudtiteln ulöver i prop. 1980/81:100 bil. 15 föreslaget reservationsanslag anvisa ytteriiga re . Ärendetbör behandlas under innevarande . Det under I angivna förslagel harupprättats i samråd med chefen för budgetdepartemenlet. Förslaget kan ansesvara av en sådan beskaffenhet atl lagrådels hörande inte är erforderligt. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar aU genom propositionföreslå alt antaga de förslag som föredraganden har lagl fram. Prop.1980/81:126 153 /TOETSMARKNADSPOUTIKEN 1 EN MDNJUNKTURDAMPNING UPPFÖLJNING AV DE ARBETSMARKNADSPOLITISKA INSATSERNA VID KON"JUNKTURDJWNINGEN UNDER ANDRA HÄLFTEN AV 70-TALET. ÄTGÄRDSBE" HOV I EN KOffWCEKONJUNKTURNEDGÅNG. 1980/81:126 154 Denna rapport har utarbetats inan arbetsmarknadsstyrelsen.Arbetet har letts av en utreclningsgrupp, därgeneraldirektör varit ordförande. FrånAMS har vidare avdelningschef , byiråchef och avdelningsdirektör i gruppen. LO har representeratsav ombudsman (ersättare ombudsman ). TCO harrepresenterats av förbundssekreterare ochSACO/SR av utredningssekreterare (ersättare sekreterare ).SAF har representerats av direktör . Byrådirektör 13o Jangenäshar varit sekreterare i utredningen. I övrigthar personal vid AMS utrednings-och planeringsenhet medverkat iutredningsarbetet. Rapporten antogs vid AMS styrelsesammanträde och har översänts till regeringen i anslutning tillarbetsmarknadsverkets anslagsframställanför /82. 2 Utvecklingen på arbetsmarknaden under andra 1 hälften av70-talet 3 Arbetslöshet och åtgärdsinsatser förolika 10 grupper i arbet;3kraften 4 Regionala skillnaderi arbetslöshet och åt- 13gärdsinsatser 5 Arbetsmarknadspolitikenunder 70-talet 16 5.1 Efterfrågepåverkande åtgärder 18 5.1.1 Företagsinriktade åtgärder 18 5.1.3 SysselsättningsiSkapande åtgärder försvårpla- 26 cerade 5.3 Matchningsåtgärder (platsförmedling) 30 6 Sammanfattning slutsatser 32 Prop.1980/81:126 155 Dens k åtgärdsgruppen inom redovisade1975 erfarenheterna av de arbetsmarknadspolitiska insatserna under lågkonjunktureni . Mot bakgrund av dessa erfarenheter diskuteradesbehovet av förändringar i åtgärdernas inriktning och sammansättning .I rapporten föreslogs en delvis förändradinriktning på arbetsmarknadspolitiken. Åtgärder för att påverkasysselsättning och personal rekrytering inom företagen fick en merfrainskjuten ställning som de individinriktade åtgärderna föreslogs fSen sådan utformning, att de i ökad utsträckning skulle kunna möta sysselsättningsproblemför nyin-trädande i arbetskraften, främstungdomsgruppen. Ambitionen var också att relativt sett minska beroendet av sådanadirekt sysselsättningsskapande åtgärder somberedskapsarbeten. Oetta minskade beroende skulle uppnäs delsgenom att utbildningsinsatser såväl utanför som inom företagen skulle få en viktigare roll för konjunkturstabiliseringenoch dels genom åtgärder mod syfte att hålla tillbaka personalminskningaroch tidigarelägga personalökningar inom företagen. Vidden konjunkturdämpning som inträffade under andra hälften av70-talet, skedde också en viss omorientering av arbetsmarknadspolitikensom innebar en ökning av åtgärderna inom företagen genom olika former av stöd tillsysselsättning och utbildning som beredskapsarbetena i större utsträckning äntidigare inriktades på att möta en ökning av arbetslösheten bland ungdomar.Samtidigt har de sysselsättningsskapande åtgärderna för arbetslösa äldre ocharbetshandikappade fortsatt att byggas ut under andra hälften av70-talet. skedde totalt sett en markant volymökning avde arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Dennarapport avser att sammanfatta erfarenheterna av de arbetsmarknadspolitiskainsatserna under andra och därmedkunna utgöra ett underlag fören diskussion om åtgärder för att stärka denarbetsmarknadspolitiska beredskapen inför en konjunkturnedgångunder . 2 Utvecklingen päarbetsmarknaden under andra Denekonomiska utvecklingen präglades av relativt stora konjunktursvängningarjämfört med decennierna närmast före. Ikombination med betydande strukturella problem inom viktiga industribranscher medfördekonjunktursvängningarna allt större kravpå insatser för konjunkturstabilisering av sysselsättningen.Arbetsmarknadspolitiken pålades avsevärda stabiliseringspolitiska uppgifter. Det kan motdenna bakgrund vara skäl Åtgärder i en konjunkturdämpning. Rapport från AMS åtgärdsgrupp,. att inledningsvis helt kort peka pä några faktoreri den ekonomiska utvecklingen som haft betydelse för arbetsmarknadsutvecklingen och dearbetsmarknadspolitiska insatserna konjunkturdämpnings perioder. följde konjunkturutvecklingen i med visseftersläpning det internationella mönstret. Konjunkturuppgången 1972 och 1973 blev - bl a till följd av den restriktiva ekonomiska politiken - mer dämpad i änvad som var fallet i Övriga OECD-omrädet. 1974 blev i ett utpräglat högkon-junkturår trots att den internationella konjunkturnedgången dä inletts.Den ekonomiska politiken under de närmastpåföljande åren präglades av den s k överbryggningspolitiken, som baserades på bedömningen att verkningarna i av konjunkturdämpningen skulle bli relativtkortvariga. Allmänna stimulansåtgärder i kombinationmed subventioner till en omfattande lagerproduktion ochinvesteringsstimulanser skulle hälla uppesysselsättningen över konjunkturdämpningsperioden. Den internationella konjunkturen förbättradesdock långsammare än väntat. Industriproduktionen minskade och strukturella problem inom bl a järn- och stålindustrin, varvsindustrin och skogsindustrin blev akuta. För att undvika att utvecklingen ledde till endrastisk ökning av den öppna arbetslöshetengenomfördes under dessa år mycket omfattande ätgärder inom industripolitikens ocharbetsmarknadspolitikens ram. 1979 präglades av en relativt kraftig konjunkturuppgång. Industriproduktionen, som börjat öka 1978 förförsta gången , fortsatte att visa enstabil ökningstakt - en utveckling somfortsatte . Bruttonationalproduktens utvecklingsförlopp och konjunkturvariationer kanillustreras av fig 1 nedan. Fig 1 SCB:s konjunkturkurva. Säsongrensade värden jämfört med trenden förmätperioden. 4.0 *3.0 + 2.0 *\.0 O -1.0 -10 -3.0 -».0 -S.O AtfviktiM frlrt Irand i procant Ticnd - 1.7S Kirli. 1980/81:126 157 Konjunkturnedgångenunder andra blev - som framgår av fig 1 - mer utdragen och väsentligt djupare än vid konjunkturdämpningen med ätföljande försvåratarbetsmarknadsläge och ökat behov av ätgärder föratt hävda sysselsättningen och hällatillbaks en ökning av arbetslösheten. Det ärmot denna bakgrund arbetsmarknadsutvecklingen och de arbetsmarknadspol itiskainsatserna under andra ska ses. Vid en konjunkturdämpningminskai" antalet vakanser, vilket medfören ökad konkurrens om arbetstillfällena förde arbetssökande med ökade arbetslöshetsriskersom följd. Arbetslöshetsnivånvid en viss tidpunkt päverkas dels av arbetskraftsefterfrågans respektive arbetskraftsutbudets storlek ochdels av rådande geografisk och yrkesmässig obalans mellan vakanser och arbetssökande. Den päverkas vidare av insatta arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Fören diskussion om åtgärder i en konjunkturdämpning är det därför av intresse att inledningsvis nägot beskriva hur utbud och efterfrågan på arbetskraftändrats . Antalet personer i arbetskraften bestäms dels av befolkningens storlek och ålderssammansättningoch dels av de relativa arbetskraftstalen, dvs hur stor del av befolkningenspm är sysselsatt eller också söker arbete.Den ganska kraftiga ökning av antalet personer i arbetskraften, som skett , har berott pä båda dessafaktorer. Under konjunkturdämpningsperioden1971-73 invandrade genomsnittligt ca 34 000 personer medan utvandringen omfattade ca 41 000personer, vilket innebar ett utvandringsnetto. Under andra omfattade invandringen igenomsnitt drygt 40 000 personer årligenmedan utvandringen var drygt hälften så stor. Oet årligainvandringsöverskottet uppgick till ca 18 000personer. Oetta innebar att invandringen vid konjunkturdämpningen under andra svarade fören stor del av arbetskraftstillskottet. Det har skett enstark förskjutning mot en ökad andel flyktingar och inflyttande anhöriga bland invandrarna. Också arbetskraftens ålderssammansättning förändrades , bl a genom att andelen äldre (65 åroch däröver) ökade. Även åldersgruppen7-15 är växte i storlek medan motsatsen gälldeför ungdomar i åldrarna . Totalt sett ökadeantalet personer i arbetskraften med eller ca350 000 personer enligt arbetskraftsundersökningarna (se fig 2). Ökningen hänför sig helttill deltidsarbetskraften. Arbetskraftsvolymen räknat i arbetstinmar har till följdhärav, men också av andra orsaker som framgår av det följande, inte visat en motsvarande ökning. Huvuddelen av ovan nämnda ökning skeddeunder högkonjunkturen 1973-75. Vid lågkonjunkturen under andra ökade antalet personer i arbetskraften med ca 30 000 personer, vilket kan jämföras med deti stort sett oförändrade arbetskraftsutbudet under hela konjunkturdämpningsperioden . Pensionsreformen 1976 innebar ett bortfall urarbetskraften som beräknats omfatta ca 20 000 personer,vilket således reducerade utbudsökningen väsentligt. Det förbättrade arbetsmarknadsläget 1979medförde en markant snabbare ökning av antalet personer i arbetskraften än under årennärmast före. I stort sett hela ökningen har utgjorts av kvinnor och särskilt snabb har ökningenvarit bland kvinnor med småbarn. Det successivt ökade relativa arbetskraftsutbudetbland kvinnor, vilket nästan helt avsett deltid, harinneburit att den manliga dominansen i arbetskraften fortlöpande minskat. bestod arbetskraften till av män medan motsvarande andel 1979 var . Antalet sysselsatta har fortsatt att öka . Ökningstakten har varierat mod konjunkturläget. Enligt Arbetskraftsundersökningarna () ökadeantalet sysselsatta under andra hälftenav 70-talet (1975-79) med ca 140 000 personer eller . Det bör beaktas att som sysselsatta räknas i alla som har anställning eller arbetar som egen företagare oavsett om personen är frånvarande frän arbetet. Till följd av bl a förlängd semester, ökade möjligheter till ledighet för vård av barn mm har fränvaron ökat markant, särskiltunder senare delen av 70-talet. Ser man enbart till antalet personer i arbete, sjönk detta medca 40 000. Huvuddelen av denna minskning återhämtades 1979, däantalet personer i arbete åter ökade. Sysselsättningsökningen har vidare till övervägande del bestätt av deltidssysselsatta, delvistill följd av ökade möjlighetertill bl a deltidspensionering och deltidsarbete för värd av barn. I kombination medarbetstidsförkortningarna hardetta lett till en successivt minskad genomsnittlig arbetstid. Utvecklingenledde under andra till en minskningav arbetstidsvolymen. Totalt sett ökadearbetstidsvolymen nägot . Därefter skedde en relativt kraftig minskning. Mellan1976 och 1978 minskade arbetstidsvolymen totalt sett med för att äter öka nägot. Minskningen var störst förindustrin, som under den här periodenminskade sin arbetsvolym med drygt en tiondel. En relativt stor minskning avarbetstidsvolymen skedde också inombyggnadsverksamhet och varuhandel. Inom den offentliga sektorn ökade arbetstidsvolymen under andra med ärligen. Fig 2 Antal personer i arbetskraften och sysselsattaenl . -*N.. \ *'" 19T0 1071 1072 1»7J 1S74 l»7S 1076 1077 1»7S 107» 1980 ABBtTSKRAFT .._«_. 1 Källa: Reviderad nationalbudget, Prop.1980/81:126 159 Sysselsättningsförändringarnaunder andra varierade såledeskraftigt mellan olika näringsgrenar. Liksom under lågkonjunktureni skedde den största minskningen av antalet arbetstillfällen inomtillverkningsindustrin, där ca 70 000 arbetstillfällenbortföll enligt nationalräkenskaperna.Detta ska ses mot bakgrund av den relativt kraftiga produktionsminskning som ägde rumunder .