prop · G40388 · 1980-12-31 00:00:00 — Utgångspunkten bör i stället vara alt allamål om annat än betalning som lämpligen kan handläggas i ell summariskt förfarandeinför domstol skall omfattas av den nya lagen. Det anförda innebär lill en början alt del föreslagnaförfarandet bör begränsas till fullgörelsetalan. Fastslällelsetalan lämpar sigmera sällan för handläggning i summarisk väg. Någol praktiskt behov av attkunna föra fastslällelsetalan i summarisk process lorde heller inte finnas.Vidare bör tvister av indispositiv natur falla ulanför tillämpningsområdet. Även med de angivna begränsningarna är det tydligt all detfinns åtskilliga mål som inte kan av i summarisk väg. Komplicerade målbör sålunda också i fortsättningen handläggas i vanlig rättegång. Den nödvändigabegränsningen på den punkten kan emellertid uppnås genom lämpligt utformaderegler om beviskravet. Jag återkommer till den frågan i del följande (avsnitt2.7). Som nämnis i det föregående (avsnitt 2.2) har överexekuiorenligl flera andra lagar än UL befogenhet all förordna om handräckning. Ienlighel med vad jag har anfört bör även i dessa fall befogenheten allförordna om handräckning flyttas lill allmän domstol når överexekutorsinstitutionenupphör. Handräckning enligl nämnda lagar är av delvis annankaraktär än handräckning direki på grund av UL. Befogenheten all förordna omhandräckning är regelmässigt begränsad till vissa särskill angivna fall närnågon har brutit mot en föreskrifl eller överträtt ett förbud som har meddelatstill skydd för ett allmänt eller enskilt intresse. Handräckning kan meddelas påbegäran av en myndighet, t.ex. den myndighet som har tillsyn över tillämpningenav lagen i fråga eller allmän åklagare. I en del fall kan även en enskildsökande begära handräckning. Den nya lagen bör i princip lillämpas även vid handräckningi fall som avses. Vissa undantag bör emellertid gälla. Jag återkommer lillden frågan i del följande (avsnitt 2.9). Mål om betalning av bl.a. hyra eller arrende skall f n.tas upp av den tingsrätt som är behörig fastighetsdomstol. Detsamma gäller målom av-3 1980/81. Prop.1980/81:88 34 får särskild belydelse om de mål omavhysning som f.n. handläggs av överexekuior flyttas lill domstol. Enligtpromemorian kan det med fog ifrågasättas om det finns tillräckliga skäl allkoncentrera de ganska talrika mål som det här gäller till ett mindre anlaltingsrätter. En möjlig lösning skulle vara att la undan den summariskaprocessen från faslighelsdomslolarnas kompetensområde. Detta skulle emellertidinnebära en administrativ omgång när mål övergår lill all handläggas i vanligrättegång och tingsrätten inle är fastighetsdomstol. Eftersom denallmänna frågan om fastighetsdomstols kompetensområde i arrende-, hyres- ochbostadsrättstvister torde komma att aktualiseras i samband med den pågåendeöversynen av arrende- och hyreslagstiftningen föreslås i promemorian allnuvarande ordning behålls i avvaktan på resultatet av den översynen. Forumfrågan berörs av ganska få remissinslanser.Domslolsverkel anser del angeläget alt en genomgripande forumreform kommer tillslånd innan den föreslagna nya lagsökningslagen iräder i krafl. Skulle en sådanreform inte komma lill stånd bör enligt i vart fall densummariska processen i mål om arrende och hyra kunna föras vid allalingsrätler. Enligl domslolsverkel bör man inte överdriva den administrativaomgång som en lill den summariska processen begränsad ändring skulle innebära.Den administrativa omgången torde klart uppvägas av den vinst reformen skullemedföra för såväl allmänheten som fastighetsdomstolarna. Även ställer sig frågande till den vikl man ipromemorian tillmäter den administrativa omgång det skulle innebära för enlingsräll alt överlämna hänskjutna arrende- och hyresmål lill den tingsrätt somär fastighelsdomstol. anser att den summariska processen börläggas på samtliga lingsrätler och inte blott på de tingsrätter som ärfastighetsdomstol. Enligt hyresrättsutredningen fmns det inte någon anledningatt nu skjuta upp ett ställningslagande till var renodlade kravmål ochhandräckningsmål som rör hyresförhållanden bör handläggas, medan den allmännafrågan om fastighetsdomstols kompetensområde inte bör lösas i det nu aktuellasammanhanget. För egen del får jag anföra följande. Mål om lagsökningoch betalningsföreläggande som avser arrende-, hyres- eller bostadsrättslvisthandläggs f.n. vid fastighetsdomstol. Handläggningen där av dessa mål sker isamma former som vid annan tingsrätt. Den särskilda sammansättning som ärföreskriven för fastighetsmål gäller alltså inte i fråga om den summariskabetalningsprocessen. Hänskjuts målet till rättegång skall det emellertid prövasi den ordning som gäller för fastighetsmål. Det kan sättas i fråga om det finns tillräckliga skäl attkoncentrera mål om krav på l.ex. hyra eller arrende eller om vräkning tillfastighetsdomstol. Handläggningen av sådana mål torde inte kräva någonsärskild sakkunskap i eller erfarenhet av fastighetsförhållanden. 1980/81:88 35 all tvister med anledning av en tillfällig upplåtelse avnylljanderäll för uppställning av fordon numera genom en ändring i 10 kap. 10§ RB har undantagits från fastighetsdomstolarnas kompetensområde (prop.1977/78:67. JuU 15, rskr 106): Som framhålls i promemorian kan emellertid denallmänna frågan om fastighetsdomstols kompelens inle lösas i detla sammanhang.Saken får i stället las upp i samband med den pågående översynen av hyres- ocharrendelagstiftningen. När det gäller mål enligt den föreslagna handräckningslagenanser jag emellertid att frågan bör lösas . Övervägande skäl talar föralt frågan om forum i mål enligl lagsökningslagen om bl.a. hyra och arrende lasupp . Enligt 16 !) lagsökningslagen kan rällen i mål om lagsökning förordnaom handräckning enligl 192 § UL. En molsvarande möjlighel bör fortfarandefinnas när handräckningsmålen flyttas lill domstol. Forumfrågan bör lösas påsamma sätt vare sig ett yrkande om avhysning framställs i ell mål enligl dennya handräckningslagen eller i ett lagsökningsmål. Del bör också beaktas altkoncentrationen till fastighetsdomstol av mål om lagsökning ochbetalningsföreläggande avseende bl.a. hyrestvisler medför en del svårigheter pågrund av den stora måltillströmningen, särskilt för de största tingsrälierna. Som skäl för att behålla nuvarande ordning har ipromemorian anförts den omgång del skulle innebära att lill fastighetsdomstolöverlämna hänskjutna mål från en tingsrätt som inle är fastighetsdomstol. 1likhei med flera remissinslanser anser jag all ölägenheterna med en sådanordning väger ganska lätt i jämförelse med de organisatoriska svårigheier somskulle uppkomma för vissa fastighetsdomstolar aft ta emot handräckningsmålen.Fördelas målen på samtliga tingsrätter kan behovet av personalförstärkningarbegränsas. Jag förordar därför att mål enligt såväl den nyahandräckningslagen som mål enligl nuvarande lagsökningslag tas undan frånfastighetsdomstols kompetensområde. Arrende-, hyres- eller bosladsrällslvistersom handläggs i summarisk väg bör i stället tas upp vid den lingsräll som ärallmänt fastighetsforum enligt 10 kap. 10 § RB. Detla påkallar vissa ändringari annan lagstiftning. Jag återkommer till dem i specialmotiveringen. Enligt promemorian bör förfarandet utformas så enkelt attsökanden själv skall kunna anhängiggöra sin talan utan hjälp av ombud ellerbiträde. Att generellt ange hur ingående gmnderna för en ansökan skall behövaredovisas är enligt promemorian inte möjligt. Gmnderna synes dock som regel inlebehöva utvecklas alltför ingående. Vidare bör enligt promemorian ansökningenvara skriftlig. Nuvarande krav enligt 194 § UL att sökanden skall ställasäkerhet vid ansökan om vräkning bör enligt promemorian inte behållas när nuförfarandel flyttas till domstol. Prop.1980/81:88 36 hovräll framhåller all - mol bakgrund av allbifallande ulslag föreslås få rättskraftsverkan - del givelvis måsle krävasalt sökandens anspråk kan individualiseras. Förslagel om slopande av kravel påsäkerhel i vräkningsmål har allmänt godtagits av remissinstanserna. För egen del ansluter jag mig till den i promemorianangivna huvudprincipen att ansökningen skall kunna ulformas tämligen enkelt.Del kravel måste emellertid upprätthållas all sökanden lämnar sådana uppgifteratt hans anspråk kan identifieras. Ofta finns kontrakt eller annat skriftligtavtal till vilket sökanden kan hänvisa. Finns inte del måsle sökanden meraingående redogöra för de omständigheter pä vilka han grundar sitt yrkande. Hurpass ingående redogörelsen bör vara får bero på omständigheterna i del enskildafallet. Begär sökanden att svaranden skall återställa hyrd egendom räcker del iallmänhet med ell påstående om all ett muntligt hyresavtal har träffats och allhyrestiden har gått ul ulan att egendomen har återiämnals. Har svaranden fåttegendomen i sin besittning på annan gmnd än hyresavtal kan sökanden behövaredogöra mera utförligt för de omständigheier under vilka egendomen har kommiti svarandens besittning och sin egen rält fill egendomen. Eftersom endasl ellbegränsat anlal skrifter bör få växlas mellan parterna, kan det finnasanledning att redan i ansökningen ta upp och vederiägga invändningar somsvaranden kan länkas göra. Jag godtar förslaget i promemorian att ansökningen i delnya handräckningsförfarandet alllid skall vara skriftlig och att sökanden inlei någol fall skall vara skyldig att ställa säkerhet. 2.7 Invändningar och bevisning Enligt promemorian skall svaranden i föreläggande uppmanasall ange om han medger eller bestrider ansökningen och, om han bestrider denhelt eller delvis, uppge skälen för bestridandet. Såvitt gäller handräckningsmåleninnebär förslagel att ansökningen endasl får beviljas om sökandens räll äruppenbar. Enligl promemorian lorde detta inte innebära någon egentlig ändring iförhållande lill gällande rätt. Underiåter svaranden att inkomma medbestridande skall sökandens yrkande som regel bifallas. I övrigl får det enligtpromemorian bero på omständigheterna i del enskilda fallet om det beviskrav somligger i att sökandens rätt skall vara uppenbar är uppfyllt. Överiag skallskriftliga s.k. vittnesintyg godtas. En ansökan som inte bifalls, skall enliglförslaget ogillas. Promemorieförslaget har i de angivna delarna allmänttillstyrkts av remissinstanserna. En remissinstans ifrågasätter dock om inteordet "uppenbar" har använts i en betydelse som avviker från denvanliga. För egen del vill jag understryka att den summariskaprocessens ändamål är att snabbt och billigt tillhandahålla en exekutionstiteli klara fall. För det ändamålet är del nödvändigt att ge enkla och klara reglerom Prop.1980/81:88 37 invändningar och bevisning så all förfarandel behåller sinsummariska karaktär och inte sväller ul lill någol som liknar en vanligrättegång. Det ullryck som har valts i promemorian för all angevilkel mätt av bevisning som skall fordras i handräckningsprocessen, nämligenatt sökandens räll skall vara uppenbar, ansluler visserligen väl till principenall den summariska processen skall användas endasl i klara fall. Mol förslagelkan emellerfid anmärkas all det inle ger tillräcklig ledning när det gäller allavgöra vilket mått av bevisning som skall krävas i det enskilda fallet.Uilryckel "uppenbar" blir också missvisande i bl.a. de fall dåsökandens uppgifler får godtas lill följd av bristande aktivitet från svarandenssida. Enligl min mening bör beviskravet i stället uttryckasgenom regler som så långl del är möjligl tar sikte på de olika situationer somkan förekomma. Som huvudregel bör. liksom i vanlig räiiegång, gälla allsökanden skall styrka de omständigheter på vilka ansökningen grundas. Även ensådan regel innebär en viss begränsning av handräckningsprocessens tillämpningsområde.Eftersom processen är renl skriftlig och muntlig bevisning alliså inle kanföras, blir tillämpningsområdet begränsat lill i princip de fall där sökandenkan styrka sin talan med skriftliga bevis eller där ansökningen medges ellerlämnas ulan erinran. En regel som är grundläggande för bevisprövningen vidsummarisk civilprocess är alt en parts underiålenhet att bemöta ell yrkandeeller påstående från motparten i princip tolkas som ell medgivande eller vitsordandedärav. Denna regel bör gälla även i det nya handräckningsför-farandel. Den böremellertid inle vara hell undanlagslös. I nära anslulning lill vad som nugäller enligt 195 § 2 mom. UL bör rällen ha möjlighel all ulan kommunikationavvisa ell uppenbart ogrundat anspråk. 1 fråga om svarandens invändningar bör, i anslutning lillprinciperna för bevisprövningen i mål enligl 191 § UL, gälla all svarandenskall visa sannolika skäl för sin invändning. Om invändningen rör enomständighet för vilken sökanden i själva verkel har bevisbördan, måslenaluriiglvis kravel på svaranden sällas ännu lägre. Jag återkommer lill dessafrågor i speciaimotiveringen (9 §). Enligl promemorian bör skriftliga viilnesintyg få åberopasi den summariska processen. Jag ansluler mig till delta förslag, somöverensstämmer med vad som anses gälla för handråckningsmålens del. I lagsökningsmål gäller att en ansökan som på grund av eninvändning från gäldenären inte kan bifallas, automatiskt skall hänskjutas tillrättegång. 1 mål om betalningsforeläggande har borgenären i molsvarandesituation viss lid på sig alt begära hänskjutande till rättegång. Gör han intedel, förfaller ansökningen. Den ordning som har valts för lagsökningsmålens del hängersamman med all lagsökningsprocessen slår öppen endasl för fordringar somgrundas på skriftliga fordringsbevis. Borgenårens bevisläge är alltså i Prop.1980/81:88 38 En sådan ordning är emellertid inlelämplig för handräckningsmålens del. Handräckningsförfarandet bör liksom f.n.stå öppet även för sådana yrkanden som inle kan lill fullo styrkas medskriftliga bevis. Skulle ett bestridande automatiskt medföra att målel blirhänskjutet lill rättegång, blir sökanden indragen i en process som han medhänsyn till bevissvårigheler eller koslnader kanske inte är beredd all föra.Följden skulle kunna bli alt en sökande drar sig för alt anlita handräckningsförfarandetäven i fall då svaranden skulle ha medgett ansökningen eller underlåtit altbestrida den. Jag förordar därför att för handräckningsförfarandet väljsen lösning som mera ansluler lill vad som gäller i fråga ombetalningsforeläggande. Kan ansökningen inte bifallas bör målel övergå i vanligrättegång endast om sökanden begär del. Gör han det inom en viss kortare tidfrån utslaget, bör den tidigare ansökningen få ligga till grund förrättegången. Jag återkommer till dessa frågor i del följande. Promemorieförslagel innebär all en ansökan som intebifalls och inte heller föranleder avvisning skall ogillas. En delremissinstanser har anfört all uttrycket "ogillas" kan föranledamissförstånd om vad prövningen har gått ul på. Jag delar uppfattningen all uilryckel"ogillas" är mindre lämpligl i handräckningsprocessen eftersom delleder tanken till alt den maleriella prövningen har varit mer omfatiande än vadsom är vanligt i denna processform. Om en ansökan om handräckning enligt ULinle bifalls, brukar överexekuior meddela ett beslut av innebörd att den söklahandräckningen inle kan beviljas. Jag förordar all rälten i motsvarande fallmeddelar beslut av innehåll alt ansökningen inte har bifallils. Enligl lagsökningslagen får avgöranden varigenomborgenärens lalan har bifallils rättskraft sedan ålervinningsfrislen har gåtttill ända utan all återvinning har sökis. Beslut om handräckning enligt 191eller 192 § UL vinner däremot inte rättskraft. Enligl 191 ii 2 mom. och 192 § 3mom. UL gäller nämligen att den, mot vilken handräckning givils, är oförhindradall efter stämning utföra sin talan vid domstol. I promemorian har frågan huruvida ett avgörande isummarisk process bör vinna rättskraft eller inte behandlats ulföriigl.Förslagel innebär alt beslul i den summariska betalningsprocessen varigenomborgenärens lalan har bifallits även i fortsättningen skall vinna rättskraft.Däremot skall rättskraft inte tillkomma beslul varigenom sådan lalan harogillats och inte heller beslut i fall som motsvarar 191 och 192 §§ UL, varesig beslulet innebär att ansökningen har bifallits eller inte. De flesta remissinstanser som yttrat sig i frågantillstyrker promemorieförslaget på denna punkt. Två remissinslanser.datainspektionen och domareförbundet, anser emellertid att rältskraflsverkanbör slopas i den summariska processen överlag. Prop.1980/81:88 39 Enligt min mening finns del flera skäl som lalar för allavgöranden i en summarisk process inle ges rältskraflsverkan. Bl.a. kan med ensådan ordning förfarandel på en del punkter göras ännu enklare ulan all deltamedför all rättssäkerheten äventyras. Vidare bör beaktas all risken för allavgörandet blir materiellt felaktigt i vilket fall som helst är större i enskriftlig summarisk process än i en vanlig rättegång, bl.a. på grund av attmöjlighelen att föra bevisning av naturliga skäl är mer inskränkt. Det finns emellertid också starka skäl som lalar för tillerkänner bifallande ulslag i den summariska processenrältskraflsverkan. För båda parter är det en klar fördel all tvisten kanavgöras definitivt i summarisk väg. Principiella skäl lalar också för attavgöranden av domstol ges rättskraftsverkan. Det bör särskilt påpekas atttredskodom i vanlig civilprocess vinner rättskraft, om inte återvinning söks.Numera finns möjlighel att i mål som handläggs enligt småmålslagen meddelatredskodom vid skriftlig förberedelse. Likheten mellan utslag i summariskprocess och sådan tredskodom är påfallande. Del år svårt alt inse varföravgörandet skulle få rältskraflsverkan i del ena fallet men inte i det andra. När del gäller handräckning i fall motsvarande 191 och 192§§ UL har emellertid promemorian intagit den ståndpunkten att avgörandena inteskall vinna rättskraft. Detta hänger samman med att rättsmedlet i dessa fallföreslås bli besvär i hovrätt. Skulle avgörandet vinna rättskraft, skulle enpart över huvud taget inte kunna få saken prövad i vanlig civilprocess. Hanskulle vara hell hänvisad till det i princip skriftliga förfarandet i besvärsmål,vilkel inle ger möjlighel lill samma grundliga prövning som den vanligamuntliga processen. Av skäl som jag närmare skall utveckla i följande avsnittämnar jag föreslå all rättsmedlet i det nya handräckningsförfarandet bliråtervinning. Det finns då inte något avgörande skäl mol all, i likhet med vadsom nu gäller i den summariska betalningsprocessen, tillerkänna bifallandeutslag rältskraflsverkan. Mer tveksamt är vad som bör gälla i fråga om utslag sominnebär att ansökningen inle bifalls. 1 lagsökningsmål blir den frågan överhuvud laget inte aktuell, eftersom målel då automatiskt hänskjuts lillrättegång. 1 mål om betalningsföreläggande förfaller ansökningen, såvida inteborgenären begär att målet skall hänskjutas lill rättegång. Enordning som innebär att en ansökan som inte kan bifallas automatiskt hånskjulslill rättegång är, som jag har framhållit, inle lämplig för handräckningsmålensdel. Skall den nya handräckningsprocessen fylla sin funktion som en ersättningför den långsammare och dyrare vanliga processen är det önskvärt att sökandeninte förlorar sin rätt, om han till följd av de begränsade möjligheterna altföra bevisning i det summariska förfarandet inte lyckas att få bifall till sintalan. Han bör alhså ha möjlighet alt återkomma senare genom alt väcka talangenom stämning. Jag förordar sålunda alt bifallande utslag i mål enligthandrackningslagen 1980/81:88 40 När det gäller ulslag som innebär att sökandens talan inlehar bifallits bör ulslagel inte hindra att sökanden väcker talan i vanligordning. Även ett sådant ulslag bör emellertid utgöra hinder mol en ny ansökanom handräckning. Jag återkommer i specialmotiveringen (12 §) lill den närmareinnebörden härav. 1fråga om den specialreglerade handräckningen som enligl vad jag har anfört idel föregående (avsnitt 2.4) i princip bör följa bestämmelserna i den nyalagen, bör inle heller bifallande utslag hindra all saken prövas i vanligrättegång. hänger samman med att rättsmedlet i dessa fall föreslås blibesvär. Den frågan behandlas närmare i följande avsnitt. Ulslagenligl den nya handräckningslagen bör få verkställas såsom lagakraftägandedom. Om återvinning söks, bör emellertid rälten ha möjlighet all förordna ominhibition. Har betalningsskyldighet ålagts (t.ex. för rättegångskostnader)bör utslaget i den delen också få verkställas utan avvaktan på laga krafl, menulmätt fast egendom eller lös egendom som har betydande värde bör inte fåsäljas förrän ulslagel har vunnit laga kraft. Motsvarande bör gälla i fråga ombeslut. Bestämmelser om verkställighet bör tas upp i utsökningsbalken. Jagavser att senare denna dag anmäla frågan om lagrådsremiss med förslag tilländring i det tidigare remitterade förslagel till utsökningsbalk. Ändringamapåkallas av beslutade eller föreslagna ändringar i annan lagstiftning.Tilläggsremissen omfattar också förslag till dejämkningar i utsökningsbalkensom behövs med anledning av all reformen av den summariska betalningsprocessenhar skjutits upp. Där föreslås sålunda bl.a. bestämmelser om verkställighet avavgöranden enligl den nu aktuella handräckningslagen. 1promemorian föreslås att rättsmedlet för såväl sökanden som svaranden motutslag i den summariska betalningsprocessen blir återvinning. I fråga omulslag i mål motsvarande 191 och 192 §§ UL skall emellertid enligt förslageträttsmedlet, i överensstämmelse med gällande rätt, vara besvär i hovräU. Förslagetatt återvinning liksom skall vara rättsmedel för gäldenären i densummariska betalningsprocessen tillstyrks eller lämnas utan erinran av allaremissinstanser. Två remissinstanser, rättegångsutredningen ochdomareförbundet, anser att återvinning bör var rättsmedlet även ihandräckningsfallen. Enligl dessa remissinstanser är de skäl som i promemoriananförs för förslaget i den delen inte övertygande. Föregen del vill jag understryka att det i en skriftlig summarisk process finnsbegränsade möjligheter att få saken allsidigt belyst. Det finns sålunda intenågon möjlighet alt föra bevisning genom förhör med vittnen eller sakkunniga.Den som har ålagts en förpliktelse i en skriftlig summarisk process måstedärför ges tillfälle att få saken prövad i en vanlig civil- 1980/81:88 41 Detsamma gäller en sökande som inte har fällbifall till sin talan i själva saken. F.n. gäller all överexekutors utslag eller beslul i målenligl 191 och 192 §!) UL får överklagas genom besvär till hovrätt. Såvälsökanden som svaranden har dessutom möjlighet att, oberoende av ulgången ihandräckningsprocessen, föra talan i saken efler ansökan om stämning. Sådantalan är inle inskränkt till viss lid efler utslaget eller beslutet. 1 promemorian har för handräckningsmålens del föreslagilsen lösning som nära överensstämmer med vad som gäller. All rällsmedlel motell avgörande i dessa fall skall vara besvär i hovräll och inle ålervinning somi den summariska belalningsprocessen har motiverats med alt del annars skullefinnas risk för alt svaranden förhalar verkställigheten. Om återvinning sökskan enligl promemorian rällen sällan underiåla alt inhibera verkställigheten,ålminsione i avvaktan på att första inställelse äger rum. Del lar också normalllängre lid innan mål hinner avgöras vid handläggning som vanligl tvistemål änvid besvärsprövning i hovräll. De skäl som har anförts i promemorian för all välja besvärsåsom rättsmedel har onekligen en viss lyngd. Man kan inle bortse från riskenför att processen, om ålervinning väljs, drar ul på liden och att det till följdav inhibition dröjer längre innan sökanden får ett verkställbarl avgörande. Ålervinning har emellertid den fördelen att målet tämligenomgående kommer all prövas i vanlig räiiegång. Saken kommer således inte allsåsom f.n. kunna slå öppen under obestämd lid. Ytterligare en fördel ligger iall man når överensslämmelse med vad som gäller enligl lagsökningslagen.Della underlällar sannolikl en framlida samordning av den summariskabelalningsprocessen och handräckningsprocessen. För egen del anserjag övervägande skäl tala för attåtervinning blir rällsmedlel mol utslag i mål enligt handräckningslagen.