prop · G40313 · 1980-12-31 00:00:00 — Denna bör även i fortsättningen bedrivas centralt med denpraktiska delen förlagd till lokal nivå. Ifråga om annan polisutbildning som bedrivs centralt anser utredningendäremot att det är önskvärt från principiell synpunkt att en decentraliseringsker till lokal eller regional nivå. En sädan decentralisering har under desenaste åren skett i viss utsträckning men bör kunna få större omfattning. Närdecentralisering av olika kurser övervägs måste naturligtvis kostnadsaspektenvägas in liksom, i förekommande fall, tillgängen på lämpliga instmktörer. Isammanhanget pekar utredningen pä möjligheten att flytta över en del avutbildningen i kriminalteknik från till statens kriminaltekniskalaboratorium i . Remissinstansernahar i allmänhet godtagit utredningens förslag om en viss decentralisering påutbildningsområdet. Flera polisstyrelser avstyrker dock förslaget och befararkvalitetsförsämringar och kostnadsökningar. i länsamt kommun föreslår att även gmndutbildningen decentraliseras ochhänvisar till de positiva erfarenheterna från den polisskola som ännu på1960-talet var verksam i . En sådan decentralisering skulle enligtlänsstyrelsen motverka en ensidig anpassning av utbildningen tillstorstadsförhållanden. Jagkommer längre fram att närmare beröra polisutbildningen men vill redan i dettasammanhang uttala att enligt min uppfattning en decentralisering av dengmndläggande polisutbildningen inte lämpligen bör komma i fräga. Intresset avenhetlighet både i fråga om teoretiska och praktiska inslag i utbildningen ärdet enligt min mening starkaste skälet för att i detta hänseende behållanuvarande ordning. Jagansluter mig i och för sig till polisutredningens målsättning att ökadecentraliseringen av övrig utbildningsverksamhet inom polisväsendet. Attkostnadsaspekten och tillgängen till kompetenta instmktörer måste spela enviktig roll när man skall bestämma om en viss kurs skall drivas centralt ellerej ligger emellertid i öppen dag. Tjänsielillsättningarnainom den lokala polisorganisationen sker f.n. centralt i stor utsträckning. Tjänstersom polismästare tillsätts av regeringen efter förslag av rikspolisstyrelsen.Detsamma gäller tjänster som poUsöverintendent, byråchef eller kanslichef iden lokala polisorganisationen. Prop.1980/81:13 107 ternai de tre större distrikten tillsätts dock utan förslagsförfarande. Rikspolisstyrelsentillsätter tjänster som polisintendent, avdelningsdirektör, byrådirektör,polissekreterare, polis- eller kriminalkommissarie, polis- ellerkriminalinspektör eller extra polisman. Övrigatjänster tillsätts av eller den lokala polisstyrelsen.Länsstyrelsen tillsätter bl.a. tjänst som polis- eller kriminalassistent ochsom extra ordinarie polisman. Den lokala polisstyrelsen tillsätter aldrig någrapolismanstjänster enligt nuvarande ordning. För de tre största polisdistriktengäller även här vissa särregler. Innanrikspolisstyrelsen tillsätter eller avger förslag beträffande en tjänst i denlokala polisorganisationen inhämtar styrelsen yttrande från , somi sin tur när fräga inte är om en tjänst som polismästare inhämtaryttrande från den polisstyrelse där tjänsten är placerad. När länsstyrelsensjälv tillsätter en tjänst inhämtas ocksä yttrande från vederbörandepolisstyrelse. Tjänstsom länspolischef och biträdande länspolischef tillsätts av regeringen efterförslag från . Utredningenföreslår en omfattande decentralisering av befogenheten att tillsätta tjänsteri den lokala och regionala polisorganisationen. Det skall enligt förslagetankomma på att efter hörande tillsättatjänst som polisintendent och kommissarie. Övriga tjänster skall tillsättas avden lokala organisationen. Det rör sig här om ett mycket stort antal tjänster. Beträffandetjänst som regeringen tillsätter föresläs den ändringen att i fortsättningenlänsstyrelsen i stället för avger förslag till regeringen.Rikspolisstyrelsen och den lokala styrelsen skall höras i ärendet innanförslaget avges. Den lokala styrelsen skall höras även när en tjänst sompolismästare skall tillsättas. Utredningenfömtsätter att även i fortsättningen skall faststäUaföreskrifter för tjänsteåldersberäkning och vitsordsgiv-ning och att regeringenregelmässigt hör över besvär i tillsättningsärenden. Förslagetom decentralisering av tillsättningsförfarandet har fått ett gott mottagande.Endast JK ifrågasätter om inte det nuvarande systemet med centralttillsättnings- och förslagsförfarande är att föredra med hänsyn till de bättregarantier detta anses ge i fråga om likformighet och rättvisa.Rikspolisstyrelsen och anser att förslaget kangenomföras direkt efter principbeslut utan ytterligare utredning.Polisförbundet anser dock att länsstyrelserna kan avvaras som tillsättningsmyndighetoch vill att samtliga polismanstjänster utom tjänsterna som chef förkriminalavdelning resp. ordningsavdelning skall tillsättas av de lokalapolisstyrelserna. De nyssnämnda tjänsterna bör enligt förbundet tiUsättas avrikspolisstyrelsen. Några polisstyrelser vill låta de lokala styrelsernatillsätta tjänsterna som chef för avdelning. 1980/81:13 108 styrelserdelar polisförbundets uppfattning att tillsättningsbesluten skall ankomma pårikspolisstyrelsen och de lokala poUsstyrelserna med uteslutande avlänsstyrelserna. Även statstjänstemannaförbundet är av denna uppfattning, Imotsatt riktning hävdar i att äveninspektörstjänsterna bör tillsättas av eftersom den myndighet somutfärdar vitsord för en sökande inte bör ha hand om tillsättningen av tjänsten. Ävennär det gäller tjänstetillsättningarna kan jag ansluta mig tillutredningsförslaget. En decentralisering av tillsättningsförfarandet skulleotvivelaktigt medföra en betydande rationalisering. Eftersom de lokala ochregionala instanserna f.n. avger yttranden i flertalet av detillsättningsärenden som det här gäller är ett genomförande av förslaget ägnatatt leda till en minskad administrativ omgång. De åtgärder som utredningen harföreslagit för att säkerställa att får inflytande itillsättningsfrägor anserjag vara tillfyllest för att garantera attdecentraliseringen kan genomföras utan att likformigheten vid bedömningensätts i fara. Jagförordar sålunda att polisutredningens förslag läggs till gmnd för en reform ifråga om tillsättningsförfarandet. Den nya ordningen bör kunna genomföras utanatt genomförandet av polisutredningens förslag i övrigt avvaktas. Det ankommerpå regeringen att besluta om de författningsändringar som aktualiseras. 2.9 Andra lokala och regionala organisationsfrågor 2.9.1 Analys och planering Medden starka ställning och de långtgående befogenheter som utredningen villtillägga de lokala poUsstyrelserna måste man enligt utredningen säkerställaatt polisstyrelserna får ett tillräckligt underlag för verksamhetsplaneringen.I varje polisdistrikt bör därför i någon form finnas en funktion för analys ochplanering. I de större distrikten räknar utredningen med att det kan behövainrättas särskilda enheter för detta ändamål. Utredningensförslag har i allmänhet fått ett positivt mottagande. Nägra remissinstanservill gå längre och inrätta analys- och planeringsenheter i alla distrikt. Andraremissinstanser ställer sig dock tveksamma till behovet av en särskild analys-och planeringsfunktion i vart fall i de mindre polisdistrikten, och vissa anseratt redan det nuvarande analys-och planeringsarbetet är överorganiserat. Föregen del vill jag påpeka att det självfallet inte är fräga om en nyarbetsuppgift som läggs på polisdistrikten enligt utredningens förslag. Attplanera verksamheten och analysera dess utfall är naturliga led i varjemyndighets arbete och en fömtsättning bl.a. för ett meningsfullt 1980/81:13 109 petitaarbete.Utredningens förslag syftar till att analys- och planerings-resurserna skallorganiseras som ett serviceorgan för polisstyrelsen med uppgift att gebeslutsunderlag bl.a. för verksamhetsplaneringen i distriktet. Att en funktionför analys- och planeringsarbete finns i varje polisdistrikt är även enligtmin mening angeläget, om man vill ge underlag för en mera planmässigutvärdering än f.n. av polisverksamheten i dess olika former. Till dettakommer, som utredningen har påpekat, att man måste säkerstäUa att de regionalaoch lokala medborgarstyrelserna får det underlag som de kommer att behöva isitt arbete. I destörre distrikten kan det finnas anledning att organisera en funktion föranalys och planering som en särskild enhet. Det närmare organisationsarbetetbör ankomma på polisberedningen. 2.9.2 Enheterför brottsförebyggande verksamhet Permanentaenheter för brottsförebyggande verksamhet bör enligt polisutredningen inrättasi de större polisdistrikten. Utredningensförslag har hälsats med tillfredsställelse under remissbehandlingen. En delpolisstyrelser har velat inrätta permanenta brottsförebyggande enheter isamtliga distrikt. Somjag har framhållit är en ökad satsning på den brottsförebyggande verksamhetenav sådant värde att den bör säkerställas för framtiden. I enlighet medutredningens tankegångar har också den brottsförebyggande verksamheten numerafåll en fastare organisation. Under /80 inrättades sålundasärskilda brottsförebyggande enheter i , och samt i de14 största av de övriga polisdistrikten (se prop. 1978/79:100 bil. 5 s. 40).För /81 har inrättats brottsförebyggande rotlar i ytterligare23 polisdistrikt prop. 1979/80:I00bil. 5 s. 28). Brottsförebyggandeenheter kommer därmed att finnas i sammanlagt 40 polisdistrikt, vilket innebäratt polisutredningens förslag på denna punkt i allt väsentligt redan harförverkligats. Polisberedningens kommande organisationsöversyn måste givetvisberöra även de brottsförebyggande enheterna. Somtidigare har nämnts (2.7.1) har polisutredningen föreslagit attlänstrafikgmpper och lokala trafiksektioner som är stationerade i sammadistrikt slås samman till trafikenheter med regionalt ansvar. Trafikenheternashuvuduppgift skulle bli att bedriva sådan trafikövervakning som kräverspecialutmstning. Trafikenheten skulle dock enligt förslaget även utreda detrafikförseelser som har rapporterats vid övervakningen, ätminstone såvittgäller enhetens hemmadistrikt. Utredningen utgår från att enheterna i så fallkommer att indelas i en sektion för trafikövervakning och en förtrafikutredningar. 1980/81:13 110 Förslagetatt de sammanslagna trafikenheterna vid sidan av sina trafikövervakandeuppgifter även bör få visst ansvar för utredningarna har fått ett blandatmottagande. Bl.a. , , en majoritet bland polisstyrelsernasamt biträder förslaget, medan de flesta länsstyrelseroch Föreningen avstyrker eller ställer sig tvekande.Kritikerna menar bl.a. att trafiköver-vakningsenheternas specialutbildadepersonal inte bör bindas vid skrivbordsstolen på bekostnad av den yttretjänsten och att utredningsarbetet skulle splittras pä flera enheter i sammapolisdistrikt. En del av de i och för sig positiva remissinstanserna villinskränka utredningsverksamhetens omfattning exempelvis till utredningar somkan göras direkt på platsen. å sin sida betonar attpersonalen enligt förslaget får större utvecklingsmöjligheter och meraomväxlande arbetsuppgifter. Förbundet anser att länstrafikgmpper i distriktutan trafiksektion bör organiseras på motsvarande sätt och att de trafiksektionersom inte delar stationeringsort med en länstrafikgmpp bör bli föremål för ensärskild organisationsundersökning, Iavsnittet om den regionala organisationen har jag framhållit att utredningensförslag om sammanslagning av länstrafikgmpp och lokal trafiksektion med sammastationeringsort är ägnat att medföra betydande effektivitetsvinster. Jag harockså förklarat att flera skäl talar för att polisens trafikresurser ges enlokal anknytning och att länspolischefens befattning även med trafikövervakningenblir av endast övergripande och samordnande natur. framgär emellertidav vad jag har uttalat att dessa frägor liksom frågan omtrafikenheterna skall ha utredande arbetsuppgifter vid sidan avtrafikövervakningsarbetet inte har blivit tillräckligt belysta ipolisutredningens betänkande och under remissbehandlingen. Jag har därförförordat att polisens arbete på trafikområdet utreds i ett sammanhang genompolisberedningens försorg med siktet i första hand inställt på det system medindirekt ledning som jag har förordat i fråga om sådan utredningsverksamhet somberör flera distrikt. Det är alltså nu för tidigt att ta ställning till frågomaom trafikenheternas ledning, organisation och uppgifter. 2.9.4Insatserna mot den organiserade och den ekonomiska brottsligheten Utredningenföreslär att spaning och utredning beträffande den organiserade och denekonomiska brottsligheten skall bedrivas av särskilda ekonomiska rotlar medlänet som primärt verksamhetsområde. Förslaget har inte mött andrainvändningar under remissbehandlingen än att några polisstyrelser anser att mani stället bör satsa resursema på bedrä-gerirotlarna i polisdistrikten över lag.Man pekar bl.a, pä att det inte finns några skarpa gränser mellan denekonomiska brottsligheten och 1980/81:13 111 denbrottslighet som bedrägerirotlarna utreder och att det finns en risk för attspecialiseringen medför att andra spanings- och utredningsenheter blir mindreaktiva på detta område. vill i stället ha en ökad satsning påde centrala resurserna. Jagdelar utredningens uppfattning alt det efter hand som verksamheten mot denorganiserade och den ekonomiska brottsligheten tillförs ytterligare resurserbör inrättas särskilda enheter för ändamålet, som är frislående från de redanarbetstyngda bedrägeri- och spaningsrotlarna. I de län där det inte finnsunderlag för en ekonomisk rotel kan det dock tänkas bli aktuellt alt förstärkabedrägeriroleln i någol större polisdistrikt för alt på så sätt effektivarekunna bekämpa den aktuella brottsligheten även i dessa län. Ocksåpå detta område har polisutredningens intentioner delvis redan blivitverklighet. Förstärkningen av polisens resurser i kampen mot den organiseradeoch den ekonomiska brottsligheten har gällt såväl de centrala resurserna vidrikspolisstyrelsens rikskriminalsektion som resurserna ute i distrikten. IStockholm, , och finns sedan den särskildaekonomiska rotlar inrättade. Under /81 har inrättats sådanarotlar i ytterligare fyra distrikt, nämligen i , , Karlstadoch Gfr prop. 1979/ 80:100 bil. 5 s. 28). Jag delar uppfattningen att deekonomiska rotlarna bör ha länet som verksamhetsområde. Härutöver bör givetvisvanliga principer om polisförstärkning gälla liksom det naturligtvis bör varamöjligt alt organisera tillfälliga regionala enheter genom samarbete mellan delokala och regionala instanserna. Utredningenhar fömtsatt att det i varje län med några få undantag skall finnas endasten lönekassa för polisen. Denna skall betjäna alla polisdistrikt inom länet menendast anförtros sådana beslutsfunktioner som är av ren mtinkaraktär. Beslutsom fömtsätter skälighetsavvägning-ar bör enligt utredningen ankomma pädistrikten, men personalen vid den föreslagna regionala lönekassan bör kunnabiträda med tolkningar av avtal och föreskrifter som rör olika personalfrågor. Förslaget har avstyrkts avdet övervägande antalet remissinstanser. Man anmärker bl.a. att det inte är idet dagliga mtinarbetet utan i mera invecklade frägor om tolkning av avtal ochföreskrifter som en regional lönekassa kan göra en insats. Man pekar även påatt löneförhandlingar och ekonomiska beslut i övrigt i allt större utsträckninghar flyttats från central eller regional nivå till de lokala polisdistriktenoch att den lokala polisledningens självständiga kostnadsansvar inte fåräventyras. Enligt min uppfattningfinns åtskilliga skäl som talar för att lönekas-sefunktionen, som utan tvivelär sårbar framför allt i mindre distrikt, blir 1980/81:13 112 föremålför en översyn. En möjlighet är att bygga ut lönekassan i något av länetsdistrikt till en regional funktion på det sätt som polisutredningen harföreslagit. Det finns dock invändningar mot en sådan lösning och det finnsenligt min mening inte tiUräckligt underlag för att f.n. bedöma de praktiskakonsekvenserna av en sä förhållandevis ingripande reform. I likhet med bl.a.RRV är jag därför inte beredd att nu ta ställning till frågan, som börundersökas närmare under polisberedningens arbete. Därvid bör ledning kunnahämtas frän de utredningar i ämnet som har verkställt. 2.9.6Regional samordnare vid vissa länsstyrelser Polisutredningenhar som en konsekvens av sitt val av regional lösning föreslagit att enkvalificerad befattningshavare från länspolischefens distrikt placeras vid destörre länsstyrelserna med vissa samordningsuppgifter. Med mitt val avregional lösning skulle frågan bli aktuell endast i län.Utredningens förslag har emellertid avstyrkts såväl av iStockholms län som av polisstyrelsen i . Jag anser mig därför intef.n. kunna tillstyrka polisutredningens förslag. Som jag har uttalat(avsnitt 2.7.1) bör emeUertid inom ramen för det fortsatta organisationsarbetetövervägas om och på vilket sätt polisiär expertis bör vara representerad inomorganisationen för i . Dedecentraliseringsåtgärder som polisutredningen har föreslagit i fråga om bl.a.resursfördelning, ADB, utbildning och tjänstetillsättning skapar enligtutredningen fömtsättningar för ett minskat personalbehov vidrikspolisstyrelsen. Utredningen föreslår att denna fråga penetreras närmare avden kommande polisberedningen. Utredningenlägger fast vissa hållpunkter för en sådan organisationsöversyn. Bl.a.förordas att en större del av verksamheten än nu ombesörjs som särskildaprojekt . Detta leder till att antalet fasta tjänster vid deolika byråerna kan begränsas. Enfunktion för analys och planering bör enligt utredningen inrättas även vidrikspolisstyrelsen med främsta uppgift att stödja den lokala och regionalaverksamheten på detta område. Vidare bör informationsfunktionen ses över. Förtroendemannainflytandetföreslås bli förstärkt genom att ledamöterna i ökad utsträckning tar del ibeslut som gäller anvisningar eller allmänna råd för polisverksamheten liksomfrågor om hur projekten skall inriktas och styrelsens resurser i övrigtfördelas. Remissinstansernahar inte haft någon principiell invändning mot att Prop.1980/81:13 113 rikspolisstyrelsenblir föremål för en översyn efter de riktlinjer som utredningen har angett.Från flera håll betonas förtjänstfulla arbete aUtsedanförstatligandet. anser mot denna bakgmnd att det inte finnsanledning att utföra någon organisationsöversyn. Svenska polisförbundetframhåller att inrättandet av har eliminerat många tidigarebrister i ledningshänseende. Detta har enligt förbundet varit en styrka förpolisverksamheten och varken polisverksamheten som sädan eller samhället i desshelhet har något att vinna på att styrelsens ställning som centralverksmyndighet försvagas. Tvärtom, anser förbundet, skulle en förstärkning avrikspolisstyrelsens ställning i vissa hänseenden väl kunna tjänasamhällsnyttan. Entänkbar förstärkning av skulle enligt bl.a. polisförbundetsoch mening vara att inrätta en särskild lagenhet vidstyrelsen. framhåller att en sådan enhet skulle kunna biståsåväl styrelsens egna byråer som de lokala polisstyrelserna med juridiskexpertis. skulle också i större utsträckning än de nuvarandepersonella och ekonomiska resurserna medger vilja följa den internationellautvecklingen på polisområdet. RÅfäster uppmärksamheten på det växande behovet av centrala utredningsenheter föratt bekämpa den organiserade kvalificerade brottsligheten, som blir alltmervittförgrenad och ofta har internationella inslag. Den till rikspolisstyrelsenknutna s.k. rikskriminalen bör därför enligt RÅ inte bara behållas utan byggasut att omfatta flera enheter med utrednings- och spaningsresurser förriksomfattande verksamhet. anser att rikskriminalen börbli föremål för en organisationsöversyn. Enremissinstans, i , påpekar att ett viktigt områdeav verksamhet har legat utanför utredningsuppdraget,nämligen säkerhetstjänsten. beklagar detta eftersom den anser attgränsdragningen mellan den särskilda och den allmänna polisverksamheten intealltid sker på ett tillfredsställande sätt. hemställer att dessafrågor beaktas i det fortsatta arbetet bl.a. av det skälet attrikspolisstyrelsen på säkerhetsområdet bedriver egen regional verksamhet trotsatt det vid förstatligandet slogs fast att länspolischefen skulle svara fördenna. Föregen del vill jag först i likhet med utredningen och remissinstansernaunderstryka betydelse för uppbyggnaden av det moderna ocheffektiva polisväsende som vi har . Som utredningen har framhållit harrikspolisstyrelsen pä gmnd av statsmakternas beslut kommit att verka över ettvidare fält än som urspmngligen fömtsågs vid förstatligandet, något som ocksåhar återspeglats i ett ökat personalbehov. Det förtjänar här särskilt atterinras om de reformer som har genomförts på utbildningssidan liksom detförhåUandet att styrelsen har anförtrotts ansvaret för driften av en stor delav rättsväsendets datare- 8 1980/81. 1980/81:13 114 gister,vilka i betydande utsträckning utför tjänster även åt myndigheter utanförpolisväsendet. Detstår enligt min mening helt klart att kommer att ha enmyckel betydelsefull roll för landets polisväsende också 1 fortsättningen.Även om styrelsens uppgift vid förstatligandet att bygga upp en nypolisorganisation i hela landet numera får anses slutförd kvarstår en radviktiga funktioner. Jag delar emellertid utredningens uppfattning alt dessförslag kommer att leda till ett minskat behov av personal vid styrelsen. Jagförordar därför att blir föremål för en organisatorisk översynav polisberedningen med sikte på ett minskat personalbehov enligt de riktlinjersom utredningen har angett. En sådan översyn, som även bör omfattarikskriminalen, måste naturligtvis ske med beaktande av alt det också ifortsättningen kommer all behövas resurser för att samlat bedömapolisverksamheten och verka för samordning och effektivitet. Ett exempel påområden där särskilda krav kommer att ställas på det centralaförvaltningsorganet 1 framtiden erbjuder bekämpandet av den organiserade ochden ekonomiska brottsligheten som ofta har riksomfattande karaktär och där detäven finns anledning att följa den internationella utvecklingen då det gällermetoder och teknik för brottsbekämpningen. I nuvarande samhällsekonomiska situationkommer naturligtvis också rationaliseringsutredningar av olika slag atttillhöra de uppgifter för styrelsen som får tillmätas särskild vikt. Fråganom att inrätta en lagenhet hos har inte behandlats avpolisutredningen. Jag ställer mig tveksam till förslaget, eftersom starka skälsynes tala för att den juridiska personalen liksom nu är inordnad 1 de enheterhos styrelsen som har behov av särskild juridisk kompetens. Frågan får ses övernärmare av polisberedningen. Defrågor om säkerhetspolisens verksamhet som har tagits upp av 1Västmanlands län har jag behandlat i avsnittet om den regionalapolisorganisationen (2.7.1). Som jag har uttalat där bör 1 den nyaorganisationen länspolischeferna tilläggas vissa funktioner inomsäkerhetstjänsten. 2.11 Rekryteringen till polisyrket Rekryteringenav polispersonal bedrivs säväl på central som på regional och lokal nivå.Rikspolisstyrelsen bestämmer slutligt i fråga om urval och antagning av polis-och pollschefsaspiranter. Pä regional nivå finns tio rekryteringskonsulenter,de flesta med flera län som verksamhetsområde, som svarar för information ochsamordning av rekryteringsverksamheten. Rekryteringskonsulenterna lyder iarbetsledningshänseende under menverkar i nära samråd Prop.1980/81:13 115 medde regionala polismyndigheterna. I varje distrikt finns en rekryteringsman som vid sidan av andra uppgifter svarar för information och utförlämplighetsutredningar i fråga om sökande som är bosatta inom distriktet. Tjänstsom polisaspirant söks hos . Finner styrelsen sökandenbehörig skickas ansökningshandlingarna till polischefen i det distrikt därsökanden är mantalskriven. Distriktets rekryteringsman gör enlämplighetsutredning, varefter en anställningsintervju bmkar hållas avpolischefen eller annan tjänsteman. Efter föredragning för polischefen sändshandlingarna med polischefens yttrande till länspolischefen, som granskarutredningen och kompletterar med eget yttrande.