prop · G40384 · 1980-12-31 00:00:00 — Den torde därför inte kunna görastvingande för kronofogdemyndigheten eller på annat sätt ändras annat än isamband med att dessa regler omarbetas. Hovrätten föreslår att så sker. RSVundrar, med hänvisning till den oklarhet som råder om när ansökan skall ansesha skett i ett allmänt mål, hur den föreslagna bestämmelsen skall tillämpas isådana mål. RSV erinrar om att verket i sitt yttrande över beredningens förslagtill UB har som ansökningsdag förordat den dag då indrivningsuppdraget kommerin till kronofogdemyndigheten eller, om målen databehandlas, den dag som måletregistreras. 1980/81:84 Bilaga 2 330 aktualiseratsvid tillämpningen av 64 5 uppbördslagen (1953:272, omtryckt 1972:75) i lydelseenligl lag 1974:853, där del sägs bl.a. att ränla inle skall ulgå på en vissstaten tillkommande fordran under lid då den är föremål för indrivning. Enligtvad verkel underhand har inhämtat skall bestämmelsen uppfattas så att ränlainte utgår efter den dag då indrivningsuppdraget har överlämnats tillkronofogdemyndigheten (jfr 27 § andra stycket fjärde meningen lagen 1959:92 omförfarandel vid viss konsumtionsbeskatlning). Länsstyrelseni Göleborgs och län anser att det inle bör tillkommakronofogdemyndigheten att häva en säkerhetsåtgärd som har beviljats avöverexekuior. Vid hävande av en säkerhetsåtgärd bör enligt länsstyrelsenkonceptet till beslutet saml akten vara tillgängliga. Dessa finns hoslänsstyrelsen. Därtill kommer alt ett interimistiskt beslul meddelas i deflesta fall och all det därefter ofta sker en uppgörelse mellan parterna. Närärendel sedan avskrivs på gmnd av återkallelse, ingår en återkallelse av detinterimistiska beslulet som ett delmoment i avskrivningsbeslutet. Det skulleenligt mening uppenbarligen vara olämpligt att inte låtaöverexekutor handlägga ärendet i dess helhet. Medanledning av beredningens uttalande att även kvarstad och skingringsförbud somgäller vid ikraftträdandet bör antecknas i vederbörligt register erinrarlänsstyrelsen i om att någon förteckning över dylikabeslul inte f.n. förs hos överexekutor. Länsstyrelseni anmärker att del inte klart framgår vad som avses meduttrycken "i fråga om fullföljd" och "angående fullföljd".Bestämmelserna kan enligt missförstås på så säll alt äldre lagskall tillämpas i alla delar beträffande ifrågavarande fullföljd smal, någotsom dock inte torde vara avsikten. Beträffandebestämmelsen i 35 § andra stycket anmärker att bestämmelser avregeringen för den avsedda situationen, d.v.s. närmast när fullföljd mot ettäldre beslut aktualiseras då någon överexekutor inte längrefinns att tillgå, knappast torde kunna gå ut på annat än att nya lagensbestämmelser skall tillämpas. Hovrätten ifrågasätter därför om det inte hadevarit enklare att föreskriva att så skall ske sedan överexekutor inte längrefinns alt tillgå. Detsamma kan i viss mån sägas om bestämmelsen 15 5. Hovrättenför ifrågasätter, på samma sätt som beträffande 6 5, om det inteborde närmare regleras vilka ärenden som överexekutor får överlämna tillkronofogdemyndigheten. 1980/81:84 Bilaga 2 331 Förslagetom ändring i lagen (1899:12 s.9) om verkställighet i visst fall av utländskdomstols beslut Hovrättenför påpekar att ärenden enligt förevarande lag förekommer mycketsparsamt. Del kan därför enligt hovrätten ifrågasättas om inte prövningen bordeläggas på en viss kronofogdemyndighet i stället för att spridas ut på samtligakronofogdemyndigheter. Det är också tänkbart att låta ärendena handläggas avSvea hovrätt, som redan har att pröva ansökningarom verkställighet avutomnordiska domar och beslut. Länsstyrelseni anser att förslaget att överföraverkställighetsprövningen lill kronofogdemyndigheten skulle innebära enförsämring i förhållande till vad som gäller . innehar både somämbetsmyndighet och som överexekutor sedan gammalt en välkänd ställning som ettregionalt kontaktorgan gentemol utländska myndigheter, särskilt i vad angårgrannländerna. Där utgår man från alt del i inter-skandinaviskaverkställighetsfrågor o.d. alltid kan tas kontakt med vederbörandelänsstyrelse. Enligtlänsstyrelsen i Norrbollens län innebär den föreslagna bestämmelsen en påtagligförbättring. anser att förslaget bör genomföras snarasl möjliglutan att genomförandet av UB avvaktas. Hovrättenför anser att den föreslagna lydelsen är alltför generell.Hovrätten, som biträder vad beredningen har anfört i motiven, föreslår altparagrafen ges en något mera preciserad lydelse. Förslagetom ändring i uppbördslagen (1953:272) RSVanser, i enlighet med vad verket har anfört i sitt remissyttrande överförslaget till UB, att det bör framgå direkt av UB i vad mån de däri upptagnabestämmelserna är tillämpliga i enskilda resp. allmänna mål. Förexekutionsväsendet är det ytterst besvärande att bestämmelserna förhandläggning av allmänna mål är splittrade på olika författningar. Det är ettönskemål att indrivningen får en systematisk reglering i en särskild lag.Verket har emellertid inte någol att invända mot lagstiftningstekniken i 60 § 2mom., som avser fall när vissa men inte alla allmänna mål omfattas avbestämmelser i . Även kronofogdeföreningen ser helst att grundläggandeföreskrifter beträffande allmänna mål förs samman till en friståendeförfattning. Föreningen är emellertid inte främmande för tanken på att deallmänna målen behandlas i ett särskilt kapitel i balken. Länsstyrelseni beklagar att beredningen inte har tagit upp 1980/81:84 Bilaga 2 332 tillbehandling frågan om möjUghet all även beträffande skaller förordna ominhibition av verkslällighet av överklagade beslul. När del gäller skatter tardet ofta lång lid alt få ett grepp om vad den skattskyldige verkligen resterarför. Innan man har kommit så långt är det svårt, att få den skaltskyldige attgöra avbetalningar. Detta medför att de som handlägger exekutiva försäljningarändå - trots avsaknad av beslämmelser -anser sig tvungna alt avvakta vissutredning. anser att det är nödvändigt med liberalare regler ominhibition av verkställighet belräffande skatter än vad som gäller. Sveahovrätt ifrågasätter om inle ändringen i 15 kap. 1 5 av fömtsättningama förkvarstad lill att det skall kunna skäligen befaras alt motparten undandrar sigatt betala sin skuld innebär en alltför långtgående uppluckring. En gäldenärtorde enligt hovrätten kunna undandra sig att betala sina skulder utan att handärför behöver vidta någon illojal åtgärd med sin egendom eller disponera överdenna så att borgenären blir missgynnad. Motsvarande ändring har inteföreslagits i 26 kap. 1 5. Bestämmelsema om kvarstad i 15 kap. och 26 kap. RBbör så långl möjligl överensstämma. Med hänsyn lill dessa omständigheierföreslår hovrätten att den nuvarande lydelsen av 15 kap. I § bibehålls i nuaktuellt hänseende. Hovrättenför lar upp frågan vad som skall förstås med uttrycket att kvarstadskall läggas på så mycket av svarandens egendom att "fordringen kanantagas bliva täckt". Enligt motiven innebär bestämmelsen bl.a. att ävenkostnader för en blivande utmätning bör tas med i beräkningen. För allfordringen skall bli täckt måste enligt hovrättens mening kvarstaden omfattaäven de rättegångskostnader som kan beräknas uppkomma för erhållande avexekutionstitel. Detta bör klart utsägas. Även anser att nämndalydelse är otillfredsställande. Om en borgenär yrkar kvarstad på egendom tillvilken han har särskild förmånsrätt, bör enligt hovrätten domstolen begränsaförordnandet enligt yrkandet, något som bör framgå av bestämmelsen. Eventuelltbör detta också gälla i fall då t.ex. åigärden riktar sig mot en utländsk ägareav ett avgångsklart fartyg, även om särskild förmånsrätt i fartyget saknas. Harborgenären sjöpanlrätt eller annan begränsad sakralt, skall f.n. liksom enligtförslagets 15 kap. 2 5 handräckning ges på grund av bättre rätt till denbelastade egendomen. Enligt hovrättens mening skulle det för klarheten varalämpligare att även detta fall fördes under 1 5. 1980/81:84 Bilaga 2 333 Lånsstyrelsen i erinrar om att denföreslagna lydelsen av 15 kap. 4 5 innebär att rätten får befogenhel att interimistisktförordna om avhysning. anser visserligen alt något missbmk av denutökade befogenheten inte behöver befaras men ifrågasätter likväl om det frånallmän rättssäkerhetssynpunkt bör föreligga en lagfäst rätt om interimistiskvräkning i tvister av den art som avses i bestämmelsen. Bestämmelsen i andra stycket om rättens prövning avsäkerhet som inte har godkänts av motparten kan enligt läsas somom den åsyftade endasl en prövning i formellt hänseende. 1 klarhetens intressebör anges att prövningen även omfattar alt säkerheten är tillräcklig. I fråga om hänvisningen i samma stycke till 2 kap. 14 5 UBerinrar hovrätten för om vad hovrätten i sitl yttrande över förslagettill UB har anfört angående möjlighet för en borgensman att åtminstone i vissomfattning begränsa sitt åtagande till en del av det belopp som skallsäkerställas. Hovrätten för anser att det i laglextendirekt bör sägas ul att del, för att kvarstad för en fordran skall upphöra attgälla, fordras ett hävningsbeslut av rätten, även i fall då käranden medger attsäkerhels-åtgärden återgår eller då svaranden försätts i konkurs. Dennaståndpunkt överensstämmer nämligen inte med vad som har uttalats i förarbetenatill RB. Uppmärksamhet bör enligt hovrätten också ägnas åt frågan humvida ensärskild underrättelseskyldighet bör åläggas en konkursförvaltare som finneratt i konkursboet ingår egendom som är föremål för kvarstad eller annansäkerhetsåtgärd. fömtsätter att domstolarna endast iundantagsfall kommer alt meddela föreskrifter rörande genomförandet av enhandräckningsåtgärd, eftersom kronofogdemyndigheten i allmänhet har betydligtstörre fömtsättningar att bedöma sådana frågor. erinrar vid förevarande paragraf om vadhovrätten har anfört i anslutning till 10 och 11 §§ UBp. Vidare anmärkerhovrätten att förslaget inte ger något exempel på när anledning att föreskrivasäkerhet skall anses föreligga. Hovrätten, som utgår från att beredningen intehar avsett 1980/81:84 Bilaga 2 334 alldomstolen för tillämpning av den föreslagna bestämmelsen skall anse sin dom såsvagt gmndad all möjlighetema till ändring bedöms som slora, påpekar alt om denvinnande partens slällning är stabil och hans anseende i övrigt gott, del kanförväntas alt ell eventuellt skadestånd kan las ul ulan att säkerhel ställs. Ärmotsatsen fallet kan befaras alt han inle kommer all prestera någon säkerhet, ivilkel fall en föreskrifl om säkerhel skulle göra förordnandet om omedelbarverkställighet meningslöst. Enligt hovrättens uppfattning kan det föreslagnatillägget medföra att domstolama i stor utsträckning avstår från att förordnaom omedelbar verkställighet, något som motverkar beredningens avsikl allverkställighet av inte lagakraftvunna domar skall underlättas. 1fråga om 26 kap. 1 § kan hänvisas till yttrandena över 15 kap. 1 5. RÅ ,som inte har någon erinran mot att skingringsförbud slopas som särskildhandräckningsform, ifrågasätter om den nya regleringen av kvar-stadsinslitutetger anledning all jämka även reglerna om beslag. RÅ erinrar om alt beslag ibrottmål tillgodoser andra ändamål än kvarstad. Den föreslagna lagtexten harenligl RÅ fått en onödigt komplicerad ulformning genom hänvisningen tillbestämmelser i . som i sin tur innehåller vidare-hänvisningar. Övervägandedelen av de bestämmelser lill vilka det hänvisas i 17 kap. 6 5 UB torde saknaall aktualitet vid beslag. 1 vissa hänseenden är hänvisningen till UB intehelt riktig. I 17 kap. 7 5 första stycket UB behandlas sålunda fordran.Eftersom beslag läggs på ell föremål, kan tilllämpning av denna del avbeslämmelsen aldrig ifrågakomma. Medanledning av beredningens uttalande, all kronofogdemyndighelen på begäran av enpart skall söka driva in vad som är förfallet till beialning om ell skuldebrevhar lagils i beslag, framhåller RÅ att det med hänsyn till de fall då beslagkan förekomma är svårt att tro att frågan någonsin skulle kunna aktualiseras ipraktiken. Skulle mol all förmodan så ske, måste enligt RÅ:s mening intressetav förundersökningens bedrivande uppenbarligen ges företräde framförborgenärens önskemål om all få ut fordringsbeloppet. Någon särskild beslämmelseom rätt eller skyldighel all sälja egendom, som hastigt faller i värde ellerkräver alltför kostsam vård, är enligt RÄ inle behövlig. Om del anses allföreskrifler bör ges, erinrar RÅ om all en annan lösning i fråga omförsäljningssätlet har valts belräffande förverkad egendom och hittegods m.m.Sammanfallningsvis förklarar RÄ att han inle är beredd all godta beredningensförslag lill 1980/81:84 Bilaga 2 335 lydelseav paragrafens andra siycke utan förordar att beslämmelsen ulformas i enlighelmed nu gällande föreskrifter, med de redaktionella ändringar som kanföranledas av beredningens förslag i övrigl. Länssiyrelseni framhåller all del kan bli aktuellt med förtidaförsäljning av egendom som har tagils i beslag. Försäljningsuppgiflen torde idetta fall f.n. åligga allmän åklagare. Enligl bör åklagarenbefrias från försäljningsuppgiflen även då den uppkommer i brottmål ochuppgiften i stället överiämnas till kronofogdemyndighelen. Fall, då förtidaförsäljning av egendom som har lagits i beslag kommer i fråga, är sällsynta ochförsäljningsuppgiflen ligger helt vid sidan av en allmän åklagares övrigatjänsteåligganden. Förslagetom ändring i lagen (1929:145) om skiljemän Förslagetatt lill tingsrätten överföra överexekutors uppgifler enligt skiljemannalagenhar av de flesta remissinstansema lämnats ulan erinran. 1 några remissyttrandenförordas emellertid att uppgiftema i slällel förs över till . Statskontoret,som förordar att uppgiftema anförtros , åberopar som skäl för sinståndpunkt dels vad beredningen har anfört om att domare i en allmän domstolkan komma i fråga som skiljeman, dels mera omfattandepersonkännedom. RSV anser alt är minsl lika lämpad som endomstol för uppgiften. Bl.a. framhåller verket att en flyttning inomlänsstyrelsens organisation ter sig som en smidigare lösning än ett överförandetill en annan myndighet. i anser att detförhållandet att en domare i allmän domstol kan komma i fråga som skiljemaninte behöver vålla några slörre problem, men alt med sinavittförgrenade kontakter i samhället får anses ulgöra den lämpligastemyndigheien för dessa ärenden. Även i Göleborgs och länanser att överexekutors funktioner enligt skiljemannalagen bör övertas avlänsstyrelsen och inte av tingsrätten. påpekar attuppgiften att utse skiljeman har ansetts så betydelsefull att den skallfullgöras av en avdelningschef. Förslagetom ändring i lagen (1944:705) om aktiebolag 1fråga om utseende av skiljeman enligt 223 5 aktiebolagslagen anserlänsstyrelsen i , i enlighet med vad lånsstyrelsen har förordatbeträffande motsvarande uppgift enligl skiljemannalagen, att uppgiften ifortsättningen bör ankomma på . Samma uppfattning harlänsstyrelsen i Göleborgs och län. Prop.1980/81:84 Bilaga 2 336 Enligl nämnda länsslyrelser bör även nedsättning avlösenbelopp jämlikt 223 § 2 mom. fjärde slyckel aktiebolagslagen efter överexekutorsavskaffande äga mm hos . i och länframhåller all sådan nedsällning har sketl ell flertal gånger,ofta avseende slora belopp vilka efler noggrann prövning skall belalas ut lillalla de aktieägare som anmäler sig efter hand. Även RSV förordar att nämndanedsättningsärenden skall handläggas av . Förslaget om ändring i jordabalken 21, 22 och 44 55 Länsstyrelserna i och och länförordar att uppgiften att motta deposition av hyra får stanna kvar hoslänsstyrelsen om överexekutor avskaffas. överensstämmer med vad nämndalänsstyrelser förordar beträffande nedsättning enligt lagen (1927:56) om gäldsbetalning genom penningars nedsättande i allmänt förvar. iGöteborgs och län framhåller att hithörande ärenden kan hos enstorstadslänsstyrelse vara en mycket betungande arbetsuppgift. 1 samband medhyreskonflikter kan massnedsättning förekomma. Varje nedsättning kräver ensärskild prövning av fömtsättningama för nedsättning och ett särskilt beslut.Framställningar om utbetalning kan vara myckel talrika. Ett intimt samarbeteäger i vissa hithörande hänseenden mm mellan länsstyrelsensöverexekutorsavdelning och dess medels-förvaltningsavdelning. Med hänsyn tilllänsstyrelsens centrala roll på medelsförvaltningens område skulle det te sigmycket naturligt om uppställdes som ett altemativ tillöverexekutor. och i uttalar sintillfredsställelse över förslaget att kvarstad skall antecknas ifastighetsboken. Hovrätten för påpekar att de frågor somhovrätten har tagit upp i anslutning till 15 kap. 7 § RB även anmäler sig vidförevarande paragraf. Prop.1980/81:84 Bilaga 2 337 Förslaget om ändring i lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingarpå förmögenhetsrättens område DONuttalar att nämnden inte har någon erinran mot att uppgiften alt förklaraförkommen fullmakt kraftlös överflyttas till tingsrätten. Förslagetom ändring i lagen (1915:219) om avbetalningsköp anser att kronofogdemyndigheten självmant bör ta utkostnaderna för förfarandet hos svaranden. Myndigheien bör även svara för dessatills de har betalts av svaranden. Hovrältenför ifrågasätter om det är motiverat att införa möjlighet attöverklaga hovrättens beslut om handräckning. i länframhåller all besvär över handräckning utgör en ganska stor ärendegmpp. Attflytta upp prövningen av ärendegmppen på den föreslagna nivån förefallerenligt all stå i dålig överensstämmelse med nutida strävanden attnedbringa antalet mål i högre instans. Enliglförslaget kan, påpekar , värderingsfrågan komma att prövas avdomstol redan i handräckningsärendet, som en part liksom hittillsskall vara oförhindrad att väcka talan vid domstol. Samfundet efterlyseruttalande om hur de kollisionsfall som kan uppkomma mellan prövning av hovrätteni handräckningsärendel och av domstolen efter särskilt väckt talan ivärderingsfrågan skall lösas. Hovrättenför ifrågasätter det lämpliga i att frågan när en ansökan skallförklaras förfallen görs fakultativ. Enligt hovrättens mening bör maneftersträva så bestämda regler som möjligt och inte låta myndigheterna ståsäljaren till tjänst med ett fortlöpande hot mot köparen. Även förordar att en ansökan får förfalla automatiskt närfömtsättningama föreligger. Enligt föreningen skulle den av beredningenföreslagna ordningen komma att medföra ett inte obetydligt merarbete idistrikt med ett stort antal mål. Förslagetom ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal Försäkringsinspektionenliksom försäkringsrättskommUtén och Svenska försäkringsbolags riksförbundförklarar uttryckligen att de inte har någon erinran mot de föreslagnaändringama i försäkringsavtalslagen. 1980/81:84 Bilaga 2 338 Enliglhovrätten för bör i UB uttryckligen anges alt pengar som harbelagts med kvarstad eller eljesl influtit i anledning av kvarstad, varvidinkluderas ersällningsbelopp som avses i 58 5 försäkringsavtalslagen, skallsällas in i bank mol ränla, om medlen inle skall belalas ul . Länsstyrelseni anser sig inte kunna biträda förslaget att utvidga reglerna1117 5 försäkringsavtalslagen till all gälla även vid utmätning.Länsstyrelsen, som har avstyrkt förslaget i UB om återvinning vidutmätning, anser all tillämpningen av sådana bestämmelser skulle bli myckelarbetskrävande för kronofogdemyndigheterna, eftersom dessa själva skall prövaom fömtsättningar för återkräv föreligger. RSVpåpekar att oklarhet råder om hur bestämmelsen all en ansökan om utmätningskall räknas lika som en ansökan om konkurs skall lillämpas i allmänna mål. RSVhänvisar till vad verket har anfört i anslutning till den föreslagna 17 5 UBp. Förslagetom ändring i lagen (1927:56) om gälds betalning genom penningars nedsättande iallmänt förvar Fleraremissinslanser är kritiska till förslaget att kronofogdemyndighelen skallöverta överexekutors uppgifi all la emot deposition enligl lag. RSVdelar inle beredningens uppfattning all antalet depositionsärenden inle är såstort att det behöver inverka på kronofogdemyndighetens organisation. Delårliga antalet deposilionsärenden ger dessulom enligl RSV inle en rättvisandebild av den arbetsbelastning som dessa ärenden för med sig. Om en person månadsvisnedsätter hyra, bokförs nedsätlningarna som ett enda ärende, trots att delunder ell år egentligen är fråga om tolv ärenden. Handläggningen omfattar intebara mottagandet av nedsättning utan även utbetalning av medlen. Begäran omlyftning framställs f.ö. i många fall mycket efter det attnedsättning har skett. RSV kan inle finna all deposilionsärendena har någotsamband med kronofogdemyndighetens nuvarande eller framtida uppgifler. RSV villför sin del förorda att depositionsärendena handläggs av . Somaltemativ vill verkel föreslå hyresnämnden. Ävenlänsstyrelsen i understryker all ifrågavarande ärenden omfattarminsl två beslul, nämligen prövning av nedsätlnings-ansökningen och avlyftningsansökningen. 1 ett flertal ärenden blir del fråga om åtskilligabeslul. Enligt har beredningen inle anfört tillräckliga skäl föratt lägga uppgiften alt ta emot deposition på kronofogdemyndigheten. Dessa ärenden bör handläggas av en mera 1980/81:84 Bilaga 2 339 centralmyndighet än kronofogdemyndighelen. Nedsättning kan nu ske vid valfrilänsstyrelse. Någon olägenhet härav har inte märkts vid läns-slyrelsemashandläggning av ärendena, men en spridning av deposi-lionema på ett avsevärtantal valfria myndigheier kan befaras medföra ökade svårigheter för deponentenoch betalningsmottagaren all nå varandra. Enligt mening börärenden angående nedsättning enligt lag liksom enligt 12 kap. JBstanna kvar hos , om överexekutor avskaffas. Liknande synpunkteranförs av lånsstyrelsen i Göleborgs och län, som framhåller att ettintimt samarbele nu äger mm mellan länsslyrelsens överexekutors- ochmedelsförvaltnings-avdelningar i fråga om anordningar och utbetalningar samlbevakning av preskriptionstiden enligl 7 5 lag. anser del lämpligast alt deposilionsärendena får vara kvarhos . Förslagetom ändring i lagen (1927:85) om dödande av förkommen handling Sveahovrätt ifrågasätter om behovet att komma ål undanhållna fordringshandlingarmotiverar så slora avsteg från det vanliga dödnings-syslemel som förslagetinnebär. Hovrätten anser sig emellertid sakna underlag för en avvägning avdelta behov. Även RSV hyser tvekan angående behovet av den föreslagnaregleringen. Verkel erinrar om att kronofogdemyndighelen enligl 5 kap. 30 5 UBföreslås få befogenhel alt begära dödning av en handling som har förstörtseller annars förkommil. När en handling inle kan påträffas vid utmätning, lordegäldenären nästan alllid göra gällande alt han inte vel var den finns eller altden har förkommit. Den omständigheten att gäldenären enligl UB får en straffsanktioneradupplysningsplikt torde inte medföra någon ändring häri. Vadgäller konkurs är konkurslagskommittén för sin del inte övertygad om all detfinns någol praktiskt behov av den föreslagna möjligheten. Som har anmärkts ibetänkandet är del möjligl alt en konkursförvaltare redan enligt gällande lagkan begära dödning av en handling, som gäldenären undanhåller konkursboet.Under alla förhållanden är del enligt kommittén önskvärt att de olikadödningsfallen behandlas på ett likartat sätt. 1 praktiken kan det nämligenvara svårt att skilja mellan fall då handlingen har förkommil och fall då denundanhålls. RSVanser all den skillnad som förslaget medför belräffande förkomna resp.undanhållna handlingar inle kan godtas. Dödningsförfarandel bör vara delsammaoavsett vilket fall som är aktuellt. Beträffande bankböcker bör därför delenklare dödningsförfarandel enligl 12 5 dödningslagen kunna användas även vidundanhållande. Sveahovräll anför kritik mol att förutsättningama för att den undan- 1980/81:84 Bilaga 2 340 hållnahandlingen skall anlas vara i gäldenärens ägo inle har angetts. Antagligen ärmeningen all man skall tillämpa principen i 6 5 dödningslagen, nämligen allhandlingen skall ha förstörts eller förkommit "för honom" (sökanden),vilkel enligl motiven till dödningslagen innebär all sökanden med en tillvisshet gränsande sannolikhet skall visas ha innehaft handlingen.