prop · G403127 · 1980-12-31 00:00:00 — Därpåpekas också alt kommunikation är omöjlig om två människor saknar ettgemensamt erfarenhetsfält. Invandrar- och minoritetsbefolkningen har småmöjligheter att tillvarata det stora svenska kulturulbudel. förminoriteterna en ojämn kamp för sina egna kulturer mol ett kommersiellt utbud.Vad föranleder denna vetskap för åtgärder? Kommitténbetonar att del är viktigt att folkbildningsarbetet mer än tidigare inriktas påde tekniska och naturvetenskapliga ämnesområdena och dessas betydelse för olikasamhällsområden. Prop.1980/81:127 105 Fleraremissinstanser framför synpunkter som innebär atl de instämmer i kommitténssyn på den tekniska utvecklingen och studieförbundens roll i detta sammanhang.Dessa instanser är arbelarskyddsstyrelsen, kommun, SAF, TBV,, FS och Studiefrämjandet. Flertalet av dem instämmer kortfattati kommitténs synpunkter. Betoningenav de lekniska och naturvetenskapliga ämnesområdenas belydelse i den framlidasamhällsutvecklingen är enligt vår mening riktig. Folkbildningsorganisationernabör här ta sitt ansvar för atl människor blir skickade att fatta de poliUskabeslut som sannolikt blir allt svårare . Besluten kommer förmodligenatt innebära besväriiga avvägningar mellan sådana faktorer som nolltillväxt -fortsatt tillväxt, storskalighet - samt med dessa faktorer relaterade begreppsom resurshushållning, miljövård, livskvalité osv. Idet här sammanhanget är del dock viktigt betona att behovet av alt de tekniskaoch naturvetenskapliga inriktade studierna inte enbart blir deskriptiva. Förfolkbildningsorganisationerna är frågan om ämnenas roll i det samhälleligasammanhanget den mest angelägna. Kunskapen om ämnesområdena måste kompletterasmed en diskussion om värdet av de naturvetenskapliga och lekniska framstegensbelydelse i ett socialt sammanhang. ABFär emellertid kritisk till kommitténs resonemang i kapitlet om studieförbundenoch framtiden och anser att de slutsatser som förs fram är vaga,osammanhängande och ibland direkt tveksamma. Somexempel tar vi avsnittet om den framtida utvecklingen på det tekniska området.Där framhåller kommittén att tekniken allmänt sett kommer att ge en kortarearbetstid. Detta skulle för studieförbunden innebära "... en primäruppgift att hjälpa människor alt välja stimulerande och utvecklandefritidsaktiviteter". Vi anser att detta tyder på bristande förmåga attföreställa sig hur verkligheten kommer att se ul med en fortsatt tekniskutveckling så som vi sett den . Ett samhälle där arbetstidenförkortas på gmnd av elektronisering, robotisering etc. kommer med allsannolikhet atl ställa andra krav på studieförbunden och dessmedlemsorganisationer än den idylliska bild som kommittén antyder. Förkortadarbetstid har både onda och goda sidor. På den ena sidan finns ökadarbetslöshet och utslagning, risk för ökad, kommersiell exploatering och på denandra sidan finns ökad frilid vilken kan användas för utveckling av personligaintressen. Fråganom kvaliteten inom folkbildningsarbetet har behandlats något mer ingående avtvå remissinstanser, nämligen och . Detfinns en risk för alt frågan om kvaliteten inom folkbildningarbetet kommerallför långt i bakgmnden. Prop.1980/81:127 106 Vårutgångspunkt för en diskussion om kvaliteten i studie- ochbildnings-verksamheten är iakttagelsen att studier och kunskapsutveckling äretl av människans instrument för att bl. a. förändra och förbättra sinalivsbetingelser. Elt samhälles kunskapsmassa - dvs. den samlade mängden avfrågor och svar, av rutiner men också visioner, av tumregler likaväl somteorier - är vidare ingen enskilds egendom; den tillhör den mänskliga kulturenoch varje generation fungerar som bärare och förmedlare av denna kunskapsmassautan vilken den mänskliga kulturen vore olänkbar. Förvaltandet av dennakunskapsmassa, utvecklandet av nya kunskaper och förmedlandet av kunskaper ärutan nägon som helsl tvekan människans viktigaste och svåraste uppgift. Denuppgiften erbjuder inle heller några genvägar - den kräver i princip sammapersonliga satsning och hårda arbete som (medan mänskligtarbete på många andra områden har kunnat ersättas av teknologi och automation).Dessa svårigheter gäller självfallet inte endast de områden och ämnen som denvanliga skolan behandlar och så lill vida har kommittén rätl lill atl rnan intebör dra någon skarp gräns mellan bildning och utbildning. Kommitténs ambitionatl avgränsa folkbildningsarbetet från andra utbildningsformer kan därföregentligen enbart motiveras av administrativa skäl. KROframhåller alt mångfald inte är liktydigt med kvalitet och anför: Kulturmed mening, som berikar känsla och medvetande, är något man måste lära sig -från barnsben sona modersmålet eller senare i livet som ett främmande språk.Behovet, de vet vi, av kulturella fäliarbetare, kunniga och inspirerandepedagoger, är ofantligt, och vi måste med beklagande konstatera, attpedagogiken - även om den berörs på ett olyckligt sätt kommit alt underordnasfrågor av formell, fördelnings- och distributions-teknisk natur. Exempelvis harde kulturella centrumbildningarnas resurser av yrkeskunnande hittinUlls imyckel ringa omfattning tagits i folkbildningens tjänst och kommittén nöjersig med alt konstatera faktum. Studieförbundens arbetsformer och metoder Remissynpunkternapä förslagen om kulturverksamhet och annan bildningsverksamhet redovisas ibil. Kommitténanser att ett väsentligt kriterium för godkännande av nya studieförbund ävenbör vara folkrörelseanknytning. Kommittén föreslår vidare atl kravet påverksamhetsvolymen skall sänkas till 25000 studieUmmar . De flestaremissinsianser som yttrar sig i frågan anser att det nuvarande kravet bör bibehållas. Till dessa instanser hör SÖ,, 14 kommuner och sju studieförbund. Följande instansertillstyrker förslagel /år: , ,. SV, Folkuniver-sUetet, CUF, MUF, ochSkola och Vi unga. 1980/81:127 107 SÖ anser att förutom verksamhetsvolymen bör även vissakvalitetskrav ställas på ett nytt studieförbunds organisatoriska uppbyggnad.Flera remissinstanser t.ex. och tillstyrkerkommitténs förslag om att ett nytt studieförbund bör ha folkrörelseförankring. Kommittén anser atl nuvarande bestämmelser om attstudierektor skall godkännas av SÖ bör upphöra och att i ställetstudieförbundens styrelse skall vara ansvarig inför tillsynsmyndigheten. SÖavstyrker förslaget med motiveringen att någon av praktiska skäl måste svaraför kontakten med om inte dennas kontakt med studieförbundenskall försämras. avstyrker också förslaget, medan övrigaremissinstanser som har yttrat sig i frågan tillstyrker, däribland sju avstudieförbunden. I fråga om kommitténs synpunkler på studiecirkelnskännetecken och arbete samt ledar- och deltagarroller har de flestastudieförbunden och flera andra organisationer uttalat sig positivt. Den endafråga som har letl till uttryckliga motsägelser från vissa remissinsiansergäller cirkelledarrollen. Kommittén anser att man bör eftersträva atlcirkelledarskapet skall vara av förtroendekaraktär och en frilidsuppgift. Mångaremissinstanser instämmer i kommitténs syn på cirkelledarens uppgift. Till demhör SÖ. , , och kommuner, NBV, SV,, . Vi Unga, och och Skola. SÖ anför altden syn kommittén givit uttryck för belräffande cirkelledarskapet som i förstahand ett förtroendeuppdrag bör befästas i statsbidragssystemets utformning, ochall del bör vara möjligi för sludieförbunden att satsa på mer ideella insatserlikaväl som på arvoderad eller anställd arbetskraft. instämmer ikommitténs grundsyn men betonar dock att utan ämneskunniga ledare i cirklar somägnar sig ål utövande kulturverksamhet får deltagarna inga verkliga möjligheteratt utveckla sin kreativa förmåga. framhåller atl studieförbundeni framUden måste satsa mer på utbildning av sina cirkelledare i konsthantverk.Brevskolan, som också anser atl utbildningen av cirkelledare är viklig,framhåller att statsbidragsbestämmelserna måste stimulera en bred ochokonvenUonell rekrytering av cirkelledare. Tre av studieförbunden, nämligen ,och , tar avstånd från kommitténs resonemang. I de kunskaps- och färdighetsbetonade cirklarna (språk, konsthantverk,musik, yrkeskurser) är ämneskunniga cirkeiledare oftast nödvändiga för attcirkelsludierna ska kunna ge deltagarna fullt utbyte. Detla behöver inteinnebära atl dessa cirkelledare står mera främmande för folkbildningens Prop.1980/81:127 108 friare arbetssätt än de förtroendevalda cirkelledarna.Genom lämplig utbildning i cirkelledarmetodik och vuxenpedagogik, av denmodell t.ex. TBV byggt upp, är de väl skickade all bli cirkelledare med förmågaatl anpassa sig efter deltagarnas behov och förulsällningar. Tyvärr saknas oftaresurser inom utbildning. Såväl studievana som studieovana cirkeldeltagare ställerkrav på cirkelledarens kompetens i olika avseenden. För att det inom cirkelnska kunna utvecklas både social gemenskap och kunskap krävs kunnigacirkelledare. Denna kunnighet kan cirkelledaren förvärva och utveckla omcirkelledarskapet har en viss omfattning och kontinuitet. För studieförbundensdel måste del ur bl.a. planeringssynpunkt vara en trygghet att ha tillgång tillhel- eller deltidsanställda cirkelledare, främst då i den verksamhet som las utmot allmänheten. Denna kärna av anställda cirkelledare måste dessulom ansesutgöra en värdefull resurs vid utvidgning av studieförbundens verksamhetsområdenmol delvis nya arbetsområden, vid utvecklande av nya, okonventionellaarbetsmetoder saml som utbildare och idegivare till nya och oerfarnacirkelledare. anför liknande tankegångar. Kommittén framhåller att cirkelledarna i första hand börbetraktas som medstuderande. Det låter sig naturligtvis sägas, men om dennatanke tolkas så, att ämneskunskaper och pedagogisk skicklighet är av mindrebetydelse hos cirkelledare och handledare så finns, enligt vår uppfattning, enrisk att man använder sig någol som är både praktiskt och värdefullt förstudiearbetet, nämligen människors sakkunskap och det kan varken vara icirkeldeltagarnas eller samhällets intresse. Enligt vår uppfattning finns detingen anledning atl dölja att kunskapslillägnande för det första är en svår ochkrävande uppgift och atl detta tillägnande för del andra väsentligt underlättasom vi människor tar hjälp av andras kompetens. Atl således av ledare i detfrivilliga folkbildningsarbetet kräva ämneskunskaper och kompelens kan inteanses strida mot folkbildningens grundide. Inom folkbildningsarbetet finns huvudsakligen två slag avcirkelledare: en slor gmpp av personer verksamma inom föreningslivet och somfullgör sina cirkelledamppgifter inom ramen för elt frivilligt och ideologisktbaserat engagemang. Vidare finns em mindre grupp cirkelledare, ofta med långerfarenhet av cirkelledarskap och folkbildningsarbete som av olika skäl kommitatt syssla med uppgiften i ökad utsträckning huvudsakligen inom områden därkunskapsförmedlingen är en väsentlig del av cirkelarbetet. Vi menar alt bådagmpperna behövs och att deras engagemang i studiecirkelverksamhelen är av sinsemellan olika karaktär. Inom vissa cirklar är det utan tvivel så alt detprimära målel för deltagarna är att inhämta vissa kunskaper och tillägna sigvissa färdigheter. I andra cirklar - av den typ som kommittén förmodligen hafti åtanke är det väl så vikligl att deltagarna ges möjligheter att ta och geargument och synpunkter i en diskussion, för all därmed skaffa sig underlag förelt ställningstagande i en samhällsfråga. Att leda studiecirklar så alt de verkligen blirstudiecirklar är en svår uppgift. Studiecirkeln skall kännetecknas av elt öppetoch gemensamt kunskapssökande som bäst förverkligas genom en fördeladaktivitet, ge- 1980/81:127 109 nom vidgad social kontakt och genom ömsesidig förståelseoch respekt. Detla ställer slora krav på handledarna. De måsle ha nått enpersonlig mognad och en verklig insikt om värdet av demokraUska arbetsformer.Också ämneskunskaper och erfarenhet av cirkelarbete är av stor betydelse. Detvisar sig regelmässigt att ju mindre cirkelledaren kan om ämnet och ju mindreerfarenhet han/hon har av arbetsformen, desto lättare faller han/ hon in i dentraditionella auktoritära lärarrollen som de flesta av oss är uppvuxna med frånskoltiden. Med dåliga ämneskunskaper och bristande erfarenhet följer också oftaetl större beroende av det studiematerial som cirkeln följer och svårigheteratl la hänsyn deltagarnas behov och att ta till vara deras kunskaper. , liksom /SR, ,och Moderata samlingspartiets kvinnoförbund samt MUF inslämmer ide synpunkter som framförts i särskilda yttrandet av Mundebo m.fl. / SRanser atl den inställning mot de yrkesverksamma cirkelledarna som kommitténföreträder är på sikl skadlig för studieförbundens verksamhet. Kommitténs synpunkler på studieplaner och studiematerialtillstyrks av bl.a. , , , , Brevskolan och LT:sförlag, SV välkomnar kommitténs krav på att sludieförbundentillförsäkras ekonomiska resurser för att vidareutveckla såvälledarfortbildning som metoder och studiematerial, de faktorer som främst bidrarlill om studiecirkeln blir "studiecirkel" eller "skolklass". Brevskolan anför bl. Vilken typ av studiematerial en studiecirkel kan behövaberor på ämnesval och deltagarnas bakgrund och situation. Materialensutformning kommer därför att variera och ställer krav på en friare definitionur statsbidragshänseende. Kommitténs indelning av studiematerial i trekategorier cirkelplan, cirkelvägledning, arbetsplan får anses ligga i linjemed de utvecklingssträvanden som finns vid . Brevskolan noterarockså med tillfredsställese all kommittén förespråkar en vidare syn påbegreppet studiematerial när det gäller mediaval. LT:s förlag anför bl. Malerial som på ett tillfredsställande sätt kan stödjacirklarnas arbete och inrymma de olika moment kommittén pekar på kan formas påolika sätt men löper risk all bli relativt omfattande och dyra. Del fordrar enmedvetenhet om syfte och mål med studiearbetet i studieförbundens allaorganisalionsled för alt dels ställa krav på malerialproducenlerna, dels avgöravilka material som inle är till fyllest. Det vore därför fördelaktigt med såklara definitioner som möjligt vad gäller avgränsningen mellan bidrags- ochicke bidragsberättigad verksamhet. Definitionerna skulle underlättamalerialproducenlerna och också kunna stödja studieförbundens medarbete iarbetet med godkännande av material och ge argument mot Prop.1980/81:127 110 material som inte på tillfredsställande sätt innehåller demoment ett material bör innehålla. anser att frågan om studiematerial är särskiltdelikat på konsthantverksområdet och att det förproducerade studiematerial somfinns inte fungerar bra. Kultun"ådet förordar däiför alt en översyn görs ifråga om studiematerial. Samverkan mellan studieförbunden och övrigafolkbildningsanordnare ABF och SV kommenterar kommitténs synpunkter på samverkanmed utbildningsradion (UR). SV konstaterar att UR:s utbud iallt mindre utsträckning getts en sådan pedagogisk utformning all del kunnatanvändas i studiecirklar. Både ABF och SV anser liksom kommittén all UR skallkunna producera kurser tillsammans med enskilt studieförbund. UR självinslämmer i kommitténs synpunkter på behovel av ökad samverkan mellansludieförbunden och UR och delar med vissa reservationer kommitténs syn påformer för samråd och samverkan. I fråga om studieförbundens samverkan medkulturinstitutioner yttrar sig endast etl fåtal remissinsianser. Dessainstämmer i storl sett i kommittén synpunkter. kommun Ullstyrkerförslagen om samverkan mellan studieförbund och kulturinstitutioner för attlandsortskommuner skall få del av kulturulbudel. I avsnittet om samverkan med folkhögskolor föreslårkommittén dels att regeln om minst 25-procenlig medverkan av folkhögskollärarevid s. k. samverkanskurser bibehålles, dels att sludieförbunden skall få möjligheteralt anordna egna kortkurser. framhåller att 25-procentsregeln skaparsvårigheter för invandrarorganisationerna att utnyttja samverkanskurserna. Detär viktigt atl dessa organisationer kan samverka med folkhögskolor i sinutbildning av funktionärer och ledare. Folkhögskolornas lärare behärskar dockinte invandrarnas modersmål och är inte tillräckligt insatta i invandrarfrågoroch invandrarnas organisationer för att förstå deltagarnas utgångspunkter iutbildningen. föreslår däiför att undantag frän25-pro-cenlsregeln ges för kurser som genomförs i samarbete mellaninvandraror-ganisation, studieförbund och folkhögskola. ABF och TCO-TBV anseralt en åtgärd för att stimulera samarbetet mellan studieförbund och folkhögskolorskulle vara alt mjuka upp nuvarande 25-procentsregeln så att skolan genomrektors beslut kan välja en lärare från etl studieförbund även för den del avundervisningstiden som är förbehållen lärare från folkhögskolan. SFEFinstämmer dock i kommitténs bedömning av blir 25-procentsregeln eftersom dengaranterar all samverkanskurserna "folkhögskolemäs-siga". NBV och TCO-TBV avstyrker förslaget om att studieförbundenskall kunna ordna egna kortkurser. NBV instämmer inte i kommitténs uppfattningatt folkhögskolornas kortkurskapacitet skulle vara otillräcklig. Prop.1980/81:127 111 TBV anser all del saknas anledning att sprida de tillantalet begränsade dagsstudiestöden på fler utbildningsanordnare. TCO-TBV villslå vakt om den miljö som folkhögskolorna erbjuder både ur pedagogisk ochkulturell synvinkel. SFEF däremot tillstyrker en konstruktion där ävensludieförbunden kan anordna kortare kurser för att lätta del "tryck"som enligt SFEF nu finns på folkhögskolorna. Kommittén understryker folkbildningsförbundets ochlänsbildningsförbundens betydelse och föreslår ökade statsbidrag till dem.Bidraget till kulturprogram inom föreningslivet föreslås utvidgas till ettbidrag till annan bildningsverksamhet än studiecirklar. Detta skall enliglförslaget förmedlas till studieförbunden av tillsynsmyndigheten. Därmedföreligger inte längre något behov att behålla en särskild byrå förförmedlingen av statsbidraget till kulturprogram. , samtliga länsbildningsförbund somhar yttrat sig, samt tillstyrker förslagenbeträffande . ochKFUK-KFUM:s studieförbund anser också liksom kommittén att Förmedlingsbyrånbör upphöra, medan flera länsbildningsförbund anser alt den även ifortsättningen har viktiga uppgifter. V tillstyrker kommitténs förslag, men serdet som en brist att de yrkesverksamma kulturarbetarnas representanteruteslängs från möjligheten att delta om den särskilda styrelsen förFörmedlingsbyrån ersätts av . ÄvenMedborgarskolan tillstyrker i sak förslagen, medan TCO-TBV anser attFörmedlingsbyråns samråds- och stimulansfunktion vid studieförbundens arbetemed programverksamhet är en stor tillgång. Byrån bör därför enligt TCO-TBVfinnas kvar men ingå i . anseratl vissa uppgifter som åvilar kan överföras tilllänsbildningsförbunden. Arbetsfördelning och samverkan inomvuxenutbildningen Remissynpunkterna på kommitténs förslag till gränsdragningoch samverkan mellan studieförbund och vuxenutbildning redovisas ibilaga 5. Kommittén poängterar att det är en angelägenhet församhällets egna ulbildningsorgan att ge grundläggande yrkesutbildning påhögskolenivå. Statsbidraget till studieförbundsverksamhet av detla slag bördärför avvecklas under en övergångstid på imgefär . Kommittén ser ingenanledning atl bibehålla en särskild bidragsform för universitetscirklar. 1980/81:127 112 Högskolan har planerat ett antal enstaka kurser som liggermycket nära sådan verksamhet som sludieförbunden traditionellt bedriver.Kommittén anser att syfiet med utbildningen bör avgöra vem som skall arrangeraverksamheten. En väl fungerande arbetsfördelning kräver goda kontakter mellansludieförbunden och högskolans olika organ. Lokalt bör samråd etableras påvarje högskoleort. En heldel remissinsianser är positiva till kommitténs förslag och skrivningarbeträffande gränsdragning mellan studieförbund och högskolan, t.ex. SÖ, Statensungdomsråd. , , , , ochUppsala kommuner, samt SHIO, LRF, Riksidrottsförbundel. /SR, SAF, ABF,. Studiefrämjandet, SV, SKS, , och . UHÄ behandlar frågan om gränsdragning mellan studieförbundoch högskolan utförligt och anför bl. Enligt UHÄ:s principiella uppfattning bör planeringen avulbildning på högskolenivå ligga samlad hos högskolans organ och all sådanutbildning ges inom högskolans ram ... 1 en silualion med krympande ekonomiskaresurser kan en arbelsfördelning mellan högskolan och sludieförbunden synasrimlig. Utgångspunkten är då naturiigen alt högskolan i första hand bör inriktasig på yrkesutbildning och kompetensgivande utbildning samt sådan påvetenskaplig grund vilande kvalificerad "allmäninriktad" ulbildningsom naturligt ankommer på innehavare av forskar- och lärartjänster inomhögskolan. Svårighelen ligger dock enligl UHÄ i all närmare preciseraden del av högskolans utbud som inte har en klar yrkes- och kompetensprofil.Utbudet av enstaka kurser inom högskolan har minskat. UHÄ anser det därförinte särskilt sannolikt atl högskolan numer har elt storl utbud av kurser somkonkurrerar med folkbildningens verksamhet. UHÄ menar dock att kommitténförsummat alt diskutera gränsdragningsproblemet utifrån folkbildningsarbetetsinnehållsliga och pedagogiska särart. Om folkbildningen i högre grad än f. n.lever upp till sina allmänna mål - fritt och frivilligt, intressemässigprofilering, folkrörelseförankring m. m. - skulle avgränsning till annanulbildning enligl UHÄ mer eller mindre ge sig själv. UHÄ anser liksom kommittén att fullständig längreyrkesutbildning inle bör ges av studieförbunden. UHÅ, avslyrker dock att enautomatisk överföring görs till högskolan och alt en tidsgräns sätts för närstatsbidrag lill ifrågavarande utbildning bör upphöra. Däremot menar UHÄ atlstatsmakterna för varje berörd utbildning bör kunna uppdra åt högskolemyndigheternaatt pröva frågan om överföring. Samma försiktighet bör enligtUHÄ:s mening prägla frågan om att föra över de studieplanebundna universitetscirklarnatill högskolan. Liknande synpunkter framförs även av , Uppsalakommun. /SR, SV, TCO-TBV samt . kommun och ungdom.sjörbund anser atluniversi- 1980/81:127 113 letscirklarnabör finnas kvar. kommun anser att de kursplanebundnauniversitetscirklarna bör bibehållas i glesbygd och anser attbidraget till de icke studieplanebundna universitetscirklarna bör finnas kvar. SFSunderkänner helt kommitténs resonemang i gränsdragningsfrågan och ser den somen fråga om en begränsning av högskolans intrång på områden som normalt läcksav studieförbunden. Den enda förnuftiga gränsdragningen är enligt SFS omulbildningen skall vara poäng- och kompetensgivande eller ej. Om svaret är jaskall ulbildningen tillhöra högskolans anvarsområde. Detta hindrar inte enligtSFS att sludieförbunden kan arrangera sådana kurser om univershelenskursplaner följs och om det är lärare vilka godkänts av högskolan som lederkurserna. TCO-TBVanser att studieförbunden inte bör ägna sig åt sådan gmndläggandeyrkesutbildning inom det esteUska området som i vissa fall förekommer.Särskilt ifrågasätter TCO-TBV den utbildning av skådespelare ochdramapedagoger som anordnas av olika studieförbund. Hela frågan omstudieförbundens utbildning inom teaterområdet bör enligt TCO-TBV bli föremålför en översyn. Kommillénsförslag om lokall och regionall samråd tillstyrks av flera remissinstanser: t.ex. UHÄ, och TCO-TBV. Kommitténanser att sludieförbunden bör kunna svara för en ökad del avpersonalutbildningen i allmänna ämnen och problemorienterade projekt-studieroch föreslår atl studieförbunden under vissa fömtsättningar erhållerslatsbidrag för chklar som genomförs i samarbete med förelag. Fleraremissinstanser instämmer i kommitténs syn på studieförbundens samarbete medförelag och på de regler som skall gälla för att statsbidrag skall ulgå. Tilldessa instanser hör och kommuner, SAF, ,. Studiefrämjandet och NBV. Några remissinstanser är iprincip positiva till kommitténs syn på ulbildning i samarbete med företag, menanser atl klarare gränser bör dras mellan förelagets och samhällets ekonomiskaansvar för verksamhelen, t.ex. TCO-TBV, och SV. LOanser atl sludieförbunden kan tillföra den interna ulbildningen vid företagennyheter, såväl innehållsligt som metodiskt.