prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — hade iuppdrag att redovisa konsekvenserna av en avveckling av kärnkraften i Sverige.I en rapport (Ds I 1979: 19) till utredningen påpekades att det är angelägetatt en fastare organisation skapas för en mer metodisk och varaktiggenomlysning och uppföljning av oljeförsörjningsfrågorna. En sådaninternationellt orienterad insats bör som ett inslag beröra de grundläggandeinternationella frågorna om oljetill-gångamas storlek, produktionskapaciteter,investeringsbeslut och andra faktorer som påverkar de praktiskaförutsättningarna för utbudet av olja. Även den politiska och ekonomiskautvecklingen inom de viktigaste producentländerna bör följas och analyseras.Samtidigt är det uppenbart att de ekonomiska förutsättningarna för utvecklingeni olika industriländer påverkas starkt av oljeprisutvecklingen och av riskernaför framtida störningar. Detta motiverar enligt rapporten en fortsattuppföljning och utvärdering av vilka besparings- och omställningsåtgärder somgenomförs i olika länder och hur detta påverkar deras framtida efterfrågan påolja. Genom en sådan fördjupad analys avden internationella utvecklingen av utbud och efterfrågan kombinerat medmotsvarande faktainsamling och analys av det politiska skeendet i de föroljeförsörjningen mest väsentliga producentländerna kan ett säkrare underlagskapas för bedömning och beslut som berör löpande och framtidaoljetillförsel och därmed ekonomiska utveckling. Informationen bör enligt rapportensamtidigt vara av värde för avvägningar och beslut om behoven avoljeersättande energiproduktion och av insatser för att säkra den nödvändigaoljetillförseln. Den genomgång av tidigare förslaginom området som jag nu har gjort visar att behovet av en mer sammanhållenstatlig organisation inom energiområdet har betonats vid skilda tillfällen.Behovet av en sådan organisation har enligt min mening accentueratsallteftersom energifrågorna har blivit mer komplicerade och fått en störrebetydelse för samhällsutvecklingen. De snabba förändringarna särskilt under1970-talets senare hälft har emellertid medfört att behovet av verkningsfullaåtgärder har fått tillgodoses genom att statsmakterna i hög utsträckning harbildat mer eller mindre tillfälliga organ för att verkställa dessa åtgärder. I det följande tar jag upp detförslag som utredningen om myndighetsorganisationen inom energiområdet harlämnat. 11.3 Principiell utformning av myndighetsorganisationeninom energiområdet Direktiven till utredningen ommyndighetsorganisationen innehåller tre frågor: - är nuvarande organisation för statens handhavande avenergifrågorna 23 1980/81. Prop.1980/81:90 Bilaga 1 Industridepartementet 338 ändamålsenligtutformad med hänsyn till energipolitikens krav , - vad kan statliga myndigheter(och ) göra för att främja kommunernas arbete medenergifrågorna samt - statens vattenfallsverksframtida arbetsuppgifter, arbetskraft och organisatoriska utformning. I det här sammanhanget behandlar jag utredningensförslag när det gäller den första och delvis den andra punkten. Utredningensförslag i övrigt återkommer jag till i det följande (kapitel 13). Utredningen diskuterar alternativa organisationslösningarför tre funktioner hos en myndighetsorganisation inom energiområdet, nämligenövergripande planering, stöd till energiforskning m. m. samtenergisparinforma-tion till allmänheten. När det gäller övergripande planering bör dennaenligt förslaget handhas av ett nyinrättat energiinstitut. Till detta institut förs DFE:s ochenergihushållningsdelegationens resurser samt prognosverksamheten vid SIND ochvissa resurser från OED. Därutöver tillförs vissa nya resurser. Förändringarna inom området stöd tillenergiforskning, m.m. som utredningen förespråkar innebär främst aU NE försöver till SIND. Energisparinformationen föreslås bli organiserad säatt energisparkommittén ombildas till en ny myndighet, energisparnämnden. SINDföreslås bli chefsmyndighet för nämnden. I ett särskilt kapitel behandlar utredningensamverkan mellan de statliga myndigheterna och kommunerna. Utredningenbetonar kravet på att energiplanering integreras i annan kommunalplanering. Mot den bakgrunden är det enligt utredningen angeläget att statligastödåtgärder för kommunernas energiplanering inte strider mot andra statligastödåtgärder för planering. Detta ställer enligt utredningen krav påatt i första hand SIND:s och planverkets insatser härvidlag samordnas mer änhittills. Även transportrådet kan mot bakgrund av vikten av en effektivkommunal trafikplanering behöva delta i en mer systematisk samordning av destatliga insatserna. För att få bättre garantier för aU en sådan samordningkommer till stånd mellan SIND, planverket och transportrådet föreslårutredningen att bestämmelser av denna innebörd tas in i förordningen (1977:440)om energiplanering. Utredningen anser att fler möjligheter tillsamverkan bör prövas när mer ertarenhet har vunnits. Utöver de förslag som har nämnts redovisarutredningen även vissa överväganden och förslag när det gäller utbildning ochrådgivning, energiplanering samt lokalisering av de statligaenergimyndigheterna. Den nya organisationen bör enligt utredningen trädai kraft . 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 339 Sju särskilda yttranden har med anledning avutredningens förslag avlämnats av sammanlagt tre sakkunniga och sju experter. Remissinstansernaär i huvudsak negativa till utredningens förslag till myndighetsorganisation.Remissopinionen rörande enskilda förslag är i flertalet fall splittrad. Föregen del vill jag anföra följande. Deflesta myndigheter och andra organ som är verksamma inom energiområdet har skapatseller fått sina uppgifter väsentligt ändrade sedan 1973-1974 års oljekris.Dessa förändringar av den statliga organisationen har skett för att möta deproblem som har varit aktuella vid varje givet tillfälle. harorganisationen blivit alltmer splittrad. Detta aktualiserar enligt min meningorganisatoriska åtgärder både inom ochmyndighetsorganisationen. Vad gäller anser jag att det ärangeläget att en översyn görs av organisationen av huvuddelen av energifrågornai syfte att åstadkomma en ökad samordning av energifrågor som handläggsinom olika departement. Åtgärder för att uppnå en sådan samordning bör enligtmin mening vidtas i anslutning fill att myndigheter m. fl. organ ombildas ienlighet med vad jag kommer att förorda i det följande. En kraftfull energipolitik i syfte att minskaoljeberoendet ställer stora krav på en effektiv organisation. En sådanorganisation måste enligt min uppfattning innehålla bl. a. en myndighet förframför allt energitillförselfrågor. Jag förordar att en sådan myndighetinrättas den . En lämplig benämning på denna myndighet är statensenergiverk. Denna myndighet bör ha den dubbla uppgiften att dels verkställastatsmakternas intentioner inom stora delar av energiområdet, delskontinuerligt ge statsmakterna ett underlag för energipolifiska beslut. Vidsidan härav bör den nya organisationen bestå av två ytterligare organ, dels dennyligen inrättade oljeersättningsfonden, dels ett organ för långsiktiga och övergripandeuppgifter vad gäller energiforskning. Den huvudprincip som bör gälla för den nyamyndighetsorganisationen är att planering och verkställighet av uppgifter inomenergitillförselområdet bör ske i nära samverkan. Väsentligauppgifter för statens energiverk blir följande: - planering ochutredningsverksamhet som underlag för politiska beslut - forsknings- ochutvecklingsverksamhet vad gäller energitillförsel som har betydelse förenergiförsörjningen på både kort och medellång sikt - information och utbildning - råd, föreskrifter,riktlinjer, tillsyns- och tillståndsfrågor. Oljeersättningsfondens främsta uppgift blir stödgivning enligt förord ningen (1980: 1085) om stöd för åtgärder för att ersätta olja, m.m., dvs. stöd för introduktion och kommersialisering av åtgärder som snabbt kan ersätta olja eller spara energi. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 340 Det nya organet för långsiktiga ochövergripande energiforskningsuppgifter bör handha frågor om bl. a. långsiktigforskning och utvärdering inom energiforskningsområdet. Utöver vad jag nu har anfört börenergiverket ha vissa övergripande uppgifter när det gäller energianvändningsom underlag för planering av energitillförseln och inifiativ inomenergihushällningsområdet i förhållande till sektormyndigheter ochregeringskansli. Detta innebär inte att verket i något avseende skulle varaöverordnat någon annan myndighet. Ansvaret för planeringen avenergianvändningen bör således liksom nu åvila resp. sektor. I det följande anger jag medutgångspunkt i utredningens förslag och remissinstansernas synpunkter merpreciserade riktlinjer för organisationen inom energiområdet. När det gäller genomförandet av den nya organisationen bördetta ske för att minska deomställningssvårigheter som är förknippade med varje omorganisation.Organisationen bör påbörja sin verksamhet . För att detta skallvara möjligt kommer jag att hemställa att regeringen bemyndigar mig atttillkalla en särskild organisationskommitté med uppgift a« lämna förslag tilldetaljutformningen av den nya organisationen. arbete bör i en första etapp beståi att studera olika organisationslösningar för att - vid bifall tillregeringens förslag - lägga fram förslag tillorganisationsplan, förslag till lokalisering och översiktliganslagsframställning för och det särskilda organet förenergiforskning. Kommittén bör därvid även lägga fram förslag till en permanentorganisation för oljeersättningsfonden. En central uppgift för kommittén i denförsta etappen bör vara att finna ändamålsenliga samverkansformer förenergiverket, fonden och det särskilda organet för energiforskning. I en andraetapp - till - bör kommittén närmare förbereda den nyaorganisationen. Jag avser att bereda huvudorganisationerna inom det statligaområdet tillfälle att följa organisationskommitténs arbete. 11.4 Uppgifter för statens energiverk och övriga organinom energiområdet 11.4.1 Planering och utredningsverksamhet som underlag förpolitiska beslut Energipolifiken kommer enligtutredningen successivt att behöva modifieras och utvecklas med hänsyn tillkortsiktiga och långsiktiga utvecklingstendenser i fråga om tillförsel ochenergianvändning samt till plötsliga förändringar i den internationellaråvarumarknaden och distributionen av energiråvaror. Statsmakterna behöverdärför en fortlöpande förnyelse av underiaget för energipolitiken. Enligt utredningenarbetar alltför många statliga organ med att ta fram delar av dettaunderlagsmaterial. En kontinuerlig övergripande energiplaneringsverksamhetmåste enligt utred- Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 341 ningen anförtros en eller ett fätal energimyndigheter.Utredningen diskuterar tvä alternativa organisationslösningar. Ett alternativinnebär att en myndighet inom var och en av sektorerna industriella processeroch tillförsel, bebyggelse och transporter utför planeringsarbetet. Det andraalternativet innebär att all övergripande energiplanering samlas inom enmyndighet. I det första alternativet läggs ettsamlat ansvar för den övergripande planeringen på tre myndigheter, en i varderasektorn industriella processer och tillförsel, bebyggelse samt transporter. Tillförselfrågorna kommer enligtdenna modell att behandlas samlat inom SIND. Detta innebär också attutredningsverksamheten avseende de internationella energimarknadernasuveckling, som omfattar bedömningar av utbud och efterfrågan, bör ingå i SlND:suppgifter. Vidare bör ingå bedömningar av hur energimarknadernas utveckling iolika tidsperspektiv påverkar ekonomi och energiförsörjning. Energianvändningsfrägorna behandlasenligt denna modell av alla tre sektormyndigheterna, dvs. enligt utredningensförslag av SIND, planverket och transportrådet. Eftersom den övergripandeenergiplaneringen dels förutsätter en samlad analys även av helaanvändningsfunktionen, dels förutsätter att åtgärder för tillförsel avvägs motåtgärder för användning i energibalanserna, måste sektormyndigheterna inte barasamarbeta utan också göra utredningar, analyser och förslag gemensamt. måste enligt utredningen emellertid vara huvudansvarig för gemensamtmetodarbete samt prognos- och sammanställningsarbete. Det är enligt utredningennaturligt att detta ansvar läggs på SIND med hänsyn till dagens ansvars- ocharbetsfördelning mellan de aktuella myndigheterna. Enligt det andra alternativet läggshela ansvaret för den övergripande energiplaneringen pä en myndighet. Samtligaenergimyndigheter måste enligt denna modell bistå den ansvariga myndigheten medett ganska omfattande underlagsmaterial. Denna myndighet blir däremot ensamt ansvarigför all analys och allt sammanställningsarbete samt metodutvecklingsarbetetoch för samordning av det statistiska underlaget för såväl tillförsel somanvändning. SIND är enligt utredningen denmyndighet som utan större förändringar av gällande uppgiftsfördelning bör kunnages uppgiften att ensam svara för den övergripande planeringen vid sidan avsina övriga uppgifter inom energiområdet. Ett alternativ till att ge SINDdenna uppgift är enligt utredningen att en ny fristående myndighet inrättas,benämnt energiinstitutet. Denna myndighet skulle enbart syssla med denövergripande energiplaneringen. Därmed skulle den inte löpa risken att splittrasitt intresse och sina resurser på övergripande planeringsfrågor ochtillsynsfrågor. Den principiellt viktigaste fördelen med detta alternativ är,enligt utredningen, dock att en myndighet utan tillsynsuppgifter kan genomföraden övergripande planeringen helt oberoende av ställningstaganden itillsynsfrågor. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 342 Utredningen föreslär vidare att energiinstitutetskall utarbeta underiag för de successiva energipolitiska ställningstagandena.Institutet föreslås överta DFE:s och energihushållningsdelegationens uppgifter. Ett stort antal remissinstanser har yttrat sigbeträffande utredningens förslag om att förbättra organisationen förövergripande energiplanering. Det övervägande antalet är emellertid negativatill förslaget att inrätta ett särskilt energiinstitut. Till de remissinstanser som är positiva tillförslaget om ett energiinstitut hör bl. a. , statens råd förbyggnadsforskning (BFR) och , planverket, iÖstergötlands län, i . , Nyköpingsoch kommuner samt energihushållningsdelegationen. Föratt riksdag och regering skall kunna föra en kraftfull energipolitik är det idetta sammanhang enligt BFR viktigt att det finns ett väl genomarbetatsammanvägt underlag att grunda de politiska besluten pä. Det föreslagnaenergiinstitutet bör kunna vidareföra och utveckla det grundläggandeutredningsarbete och den överblick inom energiområdet som harhandhafts av en serie utredningar, delegationer m. m. BFR finner det angelägetatt insfitutet görs till eU litet, framåtblickande, överblickande och sammanhållandeorgan och befrias från allt tillsyns- eller stödansvar. En sådan uppläggninggör det också möjligt att behålla energifrågorna inom varje sektor i övrigt. De flesta av de remissinstanser som är negativatill förslaget om ett energiinstitut förordar en mer samlad organisatorisklösning av myndighetsuppgifterna inom energiområdet. Andra vill ha ansvaretutspritt pä flera myndigheter. Några är negativa eller tveksamma tillinstitutet men förordar ingen bestämd lösning av organisationen förövergripande energiplanering. Många av dem som förordar en mer samlad lösningmenar att det är viktigt att funktionerna planering och verkställighet inteutförs åtskilda från varandra. anser t. ex. aU funktionenövergripande planering och direkta myndighetsuppgifter som utarbetande av rådoch riktlinjer, prövning. Ullsyn m.m. enligt olika lagar bör hällas sammanorganisatoriskt. Institutets föreslagna arbetsuppgifter bör enligt verketsamordnas i en myndighet som också hanterar andra löpande myndighetsuppgifterinom energiområdet i den omfattning ärendena inte är av depar-tementalkaraktär. () anser attdet är viktigt, med hänsyn problem, att energifrågorna kanskötas så effektivt som möjligt. Detta fordrar en kraftigt markeradkoncentration av de statliga resurserna på myndighetssidan. Fortsattuppdelning på olika organ leder enligt TCO till att kompetensen ocherfarenhetsbasen hos dessa organ blir för låg och att den samlademyndighetsorganisationens möjligheter att hävda statens intressen blir onödigtsvag. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 343 Det är också nödvändigt att ge så godaförutsättningar som möjligt för en kraftsamling. Detta kan enligt TCO ske genomatt skapa en särskild energimyndighet vars uppgifter mera i detalj börövervägas ytteriigare i en organisationskommitté eller motsvarande, men därmycket av den verksamhet som finns hos , , , energisparkommitténoch OED hör hemma och därför bör samlas. Likartade synpunkter med krav på en mersammanhållen egen organisation t. ex. genom inrättande av en särskildmyndighet eller genom att SIND förstärks eller på utredning av detta alternativförs bl. a. fram av utredningen om styrmedel för näringslivetsenergihushållning, kommun, , Riksförbundeteldistributörerna. , vattenfallsverket, OED och SIND. Ett antal remissinstanser, som avstyrker förslagetom ett energiinstitut är i stället positiva till att de olikasektorsmyndigheterna får ett störte ansvar för övergripande planering. Tilldessa remissinstanser hör bl. a. transportrådet, i (LO), kommerskollegium. , näringslivets energidelegation,transportforsknings-delegationen och STU. Näringslivets energidelegation anser i dettasammanhang att planeringsfunktionen bör skötas av regeringen. Den sakkunskapsom regeringen behöver kan vid behov samlas i en flexibel projektorganisationsom t. ex. utgjorde. Denna avvecklas sedan efterfullgjort uppdrag. Sektorvis planering sker hos sektormyndigheterna. Flera remissinstanser är negativa eller tveksammatill förslaget om ett institut men förordar ingen bestämd lösning av organisationenför övergripande energiplanering. Bland dessa remissinstanser kan nämnas ,, överstyrelsen för ekonomiskt försvar,(), kommun och elverksföreningen. När det gäller förslaget om att föra in anser flera remissinstanser, t. ex. forskningsrådsnämnden,planverket, i , vid att om institutetinrättas det är rimligt att DFE förs dit. SIND och statskontoret föreslår attDFE förs till SIND. LO anser att när det gäller mer långsiktigforskning inom det vidsträckta och något obestämt avgränsade energiområdetfordras en central, sammanhållande insats av ett organ, antingen ettenergiforskningsråd eller den nuvarande formen med en delegation. OED framföratt väsentliga avvägningsproblem i fortsättningen i ökande utsträckning kommeratt gälla avvägningar mellan forskningsinsatser och statliga stödåtgärder förmarknadsintroduktion m. m. inom resp. sektor mera än avvägningar mellanforskningsinsatser inom olika sektorer. Mot den bakgrunden ifrågasätter OED detlångsiktiga behovet av den samordningsverksamhet som bedrivs av DFE. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 344 DFE framhåller att med hänsyn tillenergiforskningens strategiska betydelse torde insatserna förplanering, samordning och utvärdering av denna behöva vara av minst sammaomfattning som . Detta gäller särskilt insatserna för utvärdering. överta DFE:s arbetsuppgifter torde såldes inte innebäranågot minskat resursbehov. Flera remissorgan bl. a. RRV, , ,universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) och olika universitetsorgan framhålleratt en forskningsorganisation inte bör knytas till energiinstitutet. UHÄframför att det med en sådan lösning finns stora risker för att forskningen fåren alltför beroende och kortsiktig inriktning. Därmed uppkommer också en riskför att forskningsuppgifter av betydelse för den långsiktiga energiförsörjningenförsummas. Många remissinstanser bl. a. ,forskningsrådsnämnden, DFE, LfHÄ och olika universitetsorgan framhåller viktenav att programmet allmänna energisystemstudier även i fortsättningen får enlångsiktig inriktning. I sammanhanget framförs en oro över att långsitiga ochbreda analyser kommer att skjutas i bakgrunden om programmet allmänna energisystemstudierförs till energiinstitutet. Detta kan innebära en risk för attforskningsuppgifter av stor betydelse för den framtida energiförsörjningenförsummas. Knappast någon remissinstans har uttalat sig ifrågan om att föra över energihushållningsdelegationens uppgifter tillenergiinstitutet. Energihushållningsdelegationen har inget att invända mot attdess uppgifter förs över till institutet. Föregen del vill jag framhålla följande. Det är väsentligt att energipolitiken grundas päett allsidigt och genomarbetat beslutsunderlag, både när det gäller tillförseloch användning av energi. Den omställning av tillförselsystemet från olja tillandra bränslen och energikällor som måste ske och därefterställer ökade krav på insatser från staten, kommuner och landstingskommunersamt företag och enskilda. En stor del av åtgärderna inom detta område kommeratt inriktas på att genomföra det program för oljeersättning som jag tidigarehar presenterat (kapitel 6). Stor betydelse får också de åtgärder som kommeratt vidtas för att skapa förutsättningar för en avveckling av kärnkraftenenligt beslut. En förutsättning för att åstadkomma ett fullgottunderlag för politiska beslut är att den planering som utgör en del av dettaunderlag kan ske i nära anslutning till att besluten verkställs. För att den nödvändiga omställningen av vårtenergisystem skall kunna genomföras, krävs att kunskaper om dels vidtagnaåtgärders effekter, dels förväntade utvecklingstendenser kan göras tillgängligaför alla dem som har att träffa avgöranden som påverkar våra möjligheter attsäkra en nödvändig tillgång på energi. Viktiga uppgifter för den statligamyndighets- Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 345 organisaUonenär därvid att ta fram bl. a. analyser och bedömningar av utvecklingen påinternationella marknader för olika bränslen, bedömningar från energipolitiskautgångspunkter av risker för leveransstörningar, utredningar om hurenergitillgång och priser påverkar landets ekonomi i stort samt energiprognosergrundade på sektormyndigheternas bedömningar av samhällsutvecklingen inom olikaområden. Därutöver bör ingå bedömningar och bevakning av i första hand sådanteknik som snabbt kan bidra till att ersätta olja, men även av sådan teknik somkan få betydelse för energitillförseln på . En mycket viktig del iarbetet blir vidare att analysera och utvärdera effekten av stathga styrmedelsom underlag för beslut och revideringar av dem. Resurser för dessa planerings- ochutredningsuppgifter bör föras över till det nya från SIND, OED ochNE. När det gäller SIND bör de uppgifter föras över som avser energistafisfikoch energiprognoser samt . utredningsverksamhet i anslutning härtill. OED;s uppgifter har i hög grad omfattatutrednings- och planeringsuppgifter som i huvudsak har gällt tillförselfrägor.Tyngdpunkten i OED:s arbete förskjuts emellertid alltmer mot verkställandeuppgifter i syfte att stimulera åtgärder som kan ersätta olja. OED:s funktionerfår en betydelsefull roll i , både när det gäller övergripande analyseroch vid verkställandet av olika åtgärder. OED har t. ex. ansvaret för attfullfölja Sol 85-programmet och föreslå eventuella åtgärder för introduktionav solvärmeteknik. OED:s resurser bör i dess helhet föras över . I får uppgiften att planera och gestöd till forskning och utveckling inom tillförselområdet som kan ge resultatpå främst kort och medellång sikt stor betydelse i ansträngningarna att minskaoljeberoendet. Även viss bevakning av mera långsiktiga möjligheter är avintresse som underlag för den övergripande energiplaneringen. Jag återkommerstrax till denna fråga. NE;s nuvarande uppgifter ligger inom området stödtill tillförselforskning. Det är emellertid väsentligt att de kunskaper ocherfarenheter som successivt vinns i NE:s verksamhet kan tillföras analys- ochplaneringsverksamheten. Omvänt gäller naturligtvis att denna verksamhet kommeratt ha stor betydelse för inriktningen av forskningen.