prop · G403119 · 1980-12-31 00:00:00 — "Med räddningstjänst förstås i denna lag verksamhet som syftar till att vidbrand, oljeutflöde, ras, ö ve rs väcir.ingeller annat nödläge avvärja eller begränsa skada påmänniskor eller egendom eller i miljön, under förutsättning att det med hänsyn till behovet av ett snabbt ingripande, det hotade intressetsviit, kostnaderna för räddningsåtgärderna och omständigheterna i övrigt kan anses påkallatatt staten eller kommun svarar för att sådana åtgärder vidtages." I 1 §tredje stycket brandlagen föreskrivs: "I den månannat ej sägs är lagen ej heller tillämplig på ätgärder som vidtages till havs eller i kustvattnen, eller Mälarenför att avvärja eller begränsaskada till följd av utflöde av olja eller annat som är skadligt. Lagen är dock tillämplig på sådana ätgärder ihamn." Prop.1980/81:119 Bilaga 3.1 Kommundepartementet 203 Enligt 2 § brandlagen skall varje kommun hålla ett brandförsvar för bl a räddningstjänsten. Måhända kan följande behöva påpekas: Att svara för åtgärder för att avvärja eller begränsa skada är inte detsamma som att svara för att ingen skada sker. mot löskommen olja kallas vanligen oljebekämpning. Uttrycket har denbetydelsen i detta betänkande. svarar enligt ovan angivna bestämmelser för oljebekämpningen till havs Scunt ikustvattnen, och med undantag för hamnområde enligt' brandordning.Inom handhas verksamheten av . Brandförsvaret svarar föroljebekämpningen på land och i hamn enligt ovan. Åtgärder mot olja som inte hänförs till räddningstjänst benämns oljeskadesanering. I regel används i stället begreppet oljesanering. Sådan verksamhet beskrivs ofta somett inte särskilt brådskande uppstädnings- och återställningsarbete. Inget organ har genom författning älagts att svara för oljesanering. Saneringen ansesdock vara en angelägenhet. I Enligt 21 § första stycket 2. och 3. brandlagen gäller "Kommun ärberättigad till ersättning av statsmedel för kostnad för 2. räddningstjänstmed anledning av oljeutflöde till havs eller i kustvattnen, , ,, eller , 3. sanering av oljeskada som har uppstått till följd av utflöde som avses under 2." Prop.1980/81:119 Bilaga 3.1 Kommundepartementet 204 Enligt12 § första stycket brandlagen skall länsstyrelseni vissa fall överta ledningen för oljebekämpningenpå land eller i hamn. Bestämmelserna härom anges och kommenteras i senare avsnitt. 1980/81:119 Bilaga 3.1 Kommundepartementet 205 3.1Vad är olja? Medolja avses i olika sammanhang (råolja), petroleumprodukter, animalisk olja ochvegetabilisk olja. Konventioner och nationella författningar innehållerolika definitioner av begreppet. Bekämpningsansvarigamyndigheter skall ingripa mot alla löskomna skadliga ämnen, om räddningsåtgärder behövs för att avvärja ellerbegränsa skada. En definition av begreppet olja saknar såledesbetydelse för frågan om i vilka fall myndigheterna skall ingripa.Det är dock av största betydelse att känna till dels vilka skadorsom kan orsakas av olika löskomna oljor, dvs varför bekämpningbehövs och hur insatsprioriteringar bör göras, delshur oljorna praktiskt kan angripas vid bekämpningen. Enmycket utbredd missuppfattning är att olja är ett entydigt och ganska tunnflytande ämne som länge behåller sinafysikaliska och kemiska egenskaper vid miljöpåverkan ivatten och luft. Enbart inom gruppen råoljor, som är de mest komplicerade naturligt förekommandeblandningar vi känner till, ingår ett mycket stort antal kemiska föreningar,huvudsakligen kolväten, med olika egenskaper. Ingen vet hur mångakemiska föreningar råoljorna kan bestå av. Sannolikt kan antalet räknas itusental. Beroende på vilka föreningar som ingår och blandningsförhållandetfinns högst påtagliga skillnader mellan råoljorna.Egenskaper som densitet (täthet, specifik vikt), visko-sitet (seghet), ångtryck,vattenlöslighet, giftighet och benägenhet att bilda emulsion varierar inom vida gränser ochger varje råolja sin specifika karaktär. Prop.1980/81:119 Bilaga 3.1 Kommundepartementet 206 Olikheternamellan råoljor och raffinerade produkter, t ex bensin,nafta, fotogen, dieselolja och bunkerolja, och mellan sådanaprodukter är naturligtvis ännu större. Flertaletoljor förändras snabbt och mycket kraftigt efter utflöde ivatten. En råolja från ett fartyg kan avge en fjärdedel avsin vikt som gas efter utflöde. På sammatid kan den blanda i sig vatten till den egna volymen. av oljan blir också genom s k självdispergering till små dropparsom lämnar övrig sammanhängande olja. Vidare sker även enviss upplösning i vattnet. Generellt gäller attde komponenter som lättast blir gas även är lättlösligastoch dessutom giftigast. På grund avde olika förändringsprocesserna som sker och påverkarvarandra ökar viskositeten och densiteten snabbt. Den snabbainblandningen av vatten i oljan medför att oljeföroreningens volym vanligtvis flerdubblas på någratiiranar. Volymen minskar därefter sakta på grund av avdunstning, självdispergeringm m. Samtliganu angivna processer bestäms av ett stort antal faktorer, inte minst av deursprungliga egenskaperna hos oljan, vågturbulensen samt vatten- och lufttemperaturerna. Genomvidhäftning av partikulärt material ökas benägenheten hos oljan att sjunka till bottnen.Salthaltsskiktningar i vattenvolymen kan medföra att oljan blir svävande ivattenvolymen, mellan två vattenskikt med olika salthalt. Prop.1980/81:119 Bilaga 3.1 Kommundepartementet 207 Oljai vatten och på land genomgår såväl kemisk som biologisk nedbrytning (mot.slutprodukterna koldioxid och vatten) genom ett stort antal mycketkomplicerade reaktioner. På våra breddgrader sker nedbrytningen, långsamt på grund avbl a låg temperatur. När oljakommer ut i vatten sprider den sig, dvs breder ut sig till ett tunnare lager.Vissa oljetyper sprider sig mycket snabbt, andra får fastkonsistens och sprider sig säledes knappast alls. Oljapå vatten driver med strömmar och vindar. Den vindpäverkadedrivhastigheten är ett.par procent av vindhastigheten. Den vindpäverkadedrivriktningen avviker på våra breddgrader drygt tio grader åt höger frånvindriktningen beroende på jordrotationen. Beroendepå bl a oljetyp, kan olja försvinna relativt snabbt frånvattenytan eller flyta omkring , ibland i månader. Även för en ochsamma oljetyp kan uppehållstiden på vattenytan variera avsevärt,beroende på variationer hos de påverkande faktorerna, främst temperaturoch vågrörelse. Även om vissa kunskaper finns om hur och av vadolika oljor förändras under miljöpåverkan återstår åtskilligtatt klarlägga. På grund av bl a operativa och tekniska begränsningarkan inte alla oljeutsläpp bekämpas effektivt till sjöss. Det är därför av störstabetydelse att kunskaperna kompletteras så att en utveckling av metoder och teknik för bekämpninganpassas efter de olika oljespillssituationerna. Avredogörelsen ovan torde framgå att singularformen olja egentligen inte borde användas för oljoroch oljors blandningar med vatten. Av praJctiska skäl används dockdenna form här. Prop.1980/81:119 Bilaga 3.1 Kommundepartementet 208 3.2Varför bekämpa olja? Oljasom kommer lös till sjöss kan fördela sig i luften, på vattenytan, ivattenvolymen, på bottnar och på stränder. Normalt bekämpas endast olja på vattenytanoch på stränder. Skadeverkningarnaav olja i marin miljö varierar med oljetyp, årstid,det drabbade områdets karaktär och en rad andra faktorer. De kanske mest uppmärksammadeskadorna är de direkt synliga, dvs föroreningarav stränder och skador pä fågel. har frånraarinbiologiskt håll kraftigt betonats att föroreningav vattenmassorna och bottnarna ger allvarliga skador genom förändringarav de ekosystemen. Naturenhar egna självläkande krafter. Oljefläckar på stränder försvinnereller blir harmlösa, ibland . De marinaekosystemen återtar som regel ursprungligt jämviktsläge, förutsattatt förorening inte sker ofta eller . Åtskilliga faktorer avgör hureffektivt naturen själv läker skadorna, t ex graden av mekanisk påverkangenom vågturbulens, vattenomsättning och solbestrålning. Enhel del forskningsmöda har lagts ned på att kartlägga vilkaskador oljor orsakar t miljöer och hur naturens läkand.e krafter verkar. Demarina ekosystemen är komplexa och varierar mellan olika områden.Generella slutsatser av studier i ett område kan därför sällan dras. Åtskillig forskning återstår.Autentiska miljöer kan inte konstrueras i laboratorier. Forskningenärdärför till stor del beroende av studier i verkliga föroreningsfalli olika miljöer. Enligtdet nyssnämnda har man således inte tillräckliga kunskaper för att från naturvårdssynpunktavgöra i vilken omfattning och hur bekämpningsinsatser skall göras. Prop.1980/81:119 Bilaga 3.1 Kommundepartementet 209 ochför sig kan man påstå att all löskommen olja orsakar skada och därför skalltas upp. Emellertid är, som nämnts, fullständig bekämpning inte alltid möjlig eller rimlig. Beredskapsuppbyggnadoch bibehållande av beredskap är ytterst en fräga ommedelstilldelning. Vid medelstilldelning görs - medvetet elleromedvetet - en värdering av tänkbara skador; miljön åsatts på nägot sätt ettpris. Vid operationer måste olika naturvårdsintressen vägas motvarandra. Då insatser oftast är förenademed höga kostnader, särskilt längt driven rengöring av stränder, måste ofrånkomligenolika naturvårdsintressen vägas mot reda pengar. Till ledning i dessa och andraliknande frågor saknas på forskningsresultat ochekonomiska avvägningar grundade riktlinjer. Oljebekämpning är såledesnaturvårdsverksamhet utan klara, pä fakta grundade, riktlinjer och med ekonomiska ochtekniska begränsningar. Det är av största vikt att den naturvårdsinriktadeforskningen kan bedrivas så att bättre besked än nu kan erhållas om i vilken omfattning och hur insatser motolja bör vidtas. Resultat av sådan forskning måste också läggas tillgrund för inriktningen av den vidare utvecklingen av metoder och teknik för deskadebegränsande insatserna. Svenskaoch omgivande vatten tillförs petroleumkolväten på flera sätt,' bl afrån fartyg samt genom avlopp av olika slag och nedfall frän atmosfären.Endast de mer koncentrerade utsläppen kan bli föremål för bekämpning. Dessa svarar blott för ett parprocent av den sammanlagda tillförseln av petroleumkolväten tillnämnda vatten. Emellertid kan de koncentrerade, bekämpningsbaraoljeutsläppen drabba områden med allvarlig giftverkanoch svår nedsmutsning som följd. 14 1980/81. 1980/81:119Bilaga 3.1 Kommundepartementet 210 utsläpp i ettkänsligt vattenområde kan ge allvarliga effekter i hela vattenområdet ellerstora delar därav, t ex i det allmänt känsliga samtsärskilt i och , som båda är vattentäkter. 3.3Oljebekämpning på sjön - metoder och begränsningar hos dessa Kustbevakningensåtgärderinskränker sig inte sällan till att enbart följa hurolja på vattenytan försvinner därifrån genom avdunstning, självdispergeringm m. Detfinns fyra grundmetoder för egentlig bekämpning av olja på sjön: Sänkning..Sänkningsyftar till att föra ned oljan till bottnen. Som sänkmedelanvänds ofta sand, specialbehand-lad krita m m. Metoden används intealls i och i begränsad omfattning utomlands på grund avsvårigheterna i att åstadkomma effektiv sänkning och metodens allvarligaskadeeffekter. Bränning.Det är mycket svårt att åstadkomma effektiv förbränning på vattnet,ävenav annars lätt brännbar olja, beroende pä bl avattnets kylande effekt. I vissa fall kan s k brännmedel underlätta förbränning något. Dispergering,ävenkallad kemisk bekämpning. Oljan finfördelas med hjälp avkemiska medel. Härvid ökar oljan momentant sin giftighetsgrad och kan därför orsakaallvarlig skada. På grund härav används metoden av vår kustbevakning endast då oljaninte kan tas upp och skadorna bedöms bli mindre än om dispergering inte sker. Vissa nationersberedskap, t ex och vissa öststaters, har varit inriktade helt på dennametod. Effektiv dispergering förutsätter bl a att oljan har ganska lågviskositet och att viss vågturbulens förekommer eller skapas. Prop.1980/81:119 Bilaga 3.1 Kommundepartementet 211 dispergeringsmedelfår minskad vidhäftningsförmåga. Olja som trots tillförsel avdispergeringsmedel inte finfördelats är särskilt svår att angripa med anordningar förupptagning, därför att dessa vanligtvis . ärkonstruerade efter vidhäftningsprincipen. Disper-geringsmetoden bör enligtvissa marinbiologer användas med stor urskiljning, enligt andra inte alls.Disper-gerad olja sjunker till stor del till bottnen. Användningav sänknings- och dispergeringsmetoderna liknas ofta vid att "sopaproblemen under mattan". Upptagning,ävenkallad mekanisk bekämpning. De nordiska ländernas beredskap är primärtinriktad på denna metod. I vissa fall sker upptagningen sedanman på oljan spridit sorptionsmedel (vidhäftnings- och uppsugningsämnen)eller ytspänningsökande medel (ej dispergeringsmedel) som drar sammanoljan. Upptagning är givetvis att föredra från naturvårdssynpunkt.Metoden är emellertid komplicerad trots att enklafysikaliska grundprinciper utnyttjas. Olika slag av materiel, såsomfartyg, länsor, upptagare, förvaringsanordningar m m, måstekombineras i system. Fartygen måste bl a ha särskilt goda manöveregenskaper. Nödvändigprecisionsmanövrering kan dock orsaka sädanaturbulenser i vattnet som skingrar oljan eller på annat sätt försvårarupptagningen. Varje materieltyp och därmed varje system är till sin funktion,kapacitet, användbarhet m m begränsad av olika faktorer, tex oljans viskositet, vatteninblandningsgraden och mängden föroreningari oljan. Anpassningen av olika materielslag till varandra och hanteringen avdesamma kräver kunskaper och erfarenhet. Materielen kanhaverera, inte blott vid ovarsam hantering. Ett tekniskt missöde kanmedföra att ett helt system med fartyg och annan materiel blir overksamt.Detta nödvändiggör en väl fungerande reparations-och underhållstjänst.Effektiviteten hos och användbarheten av samtliga system begränsas också av bl aföljande operativa förhållanden, vilka var för sig Prop.1980/81:119 Bilaga 3.1 Kommundepartementet 212 i avsevärd mån påverkar möjligheterna att till sjöss ta upp olja sä att landpåslag inte sker. - Sen upptäckt, t ex på grund av försenat eller ute- - Långinsatstid, dvs tid mellan larm och första bekämp- ningsinsats,beroende på t ex långa avstånd. - Stor oljekvantitet. - Stor spridning. - Nedsatt sikt (dimma, regn, snöfall). - Kort avstånd tillland. - Grunt vatten, förrädiskadjupförhållanden etc. - Stark ström i förhållandetill bekämpningsanordningar. - Hård vind. - Häftig vågturbulens(bl a krabb eller brytande sjö). - Explosionsrisk (t ex beträffandenyligen lös- kommenråolja i lugnt väder). - Oljans läge undervattenytan (oljan svävar på djupet ellerligger på bottnen). - Vattenområdetskaraktär av farled eller hamn (kan ej - Otillräcklig uthållighethos insatsstyrkor. Iallmänhet är upptagning i vindstyrkor över tiom/s mycket besvärlig och ibland tom omöjligberoende på begränsningar ieffektiviteten hos materielen (länsor ochupptagare) och på svårigheter i-hanteringen av densamma. Bekämpning iis är särskilt besvärlig. Mörker hindrar insatser nästanhelt. Blåst, is och mörker är helt vanliga förhållanden. Sammanfattningsvisgäller att möjligheterna att till sjöss ta uppall olja är begränsade tili fall då samtliga operativafaktorer är gynnsamma. 1980/81:119Bilaga 3.1 Kommundepartementet 213 tillsjöss är dock möjlig i ätskilliga fall. Således har iflera fall genom upptagning till sjöss så gott som helt kunnat förhindraoljepåslag. I den allmänna debatten har ofta gjorts gällandeatt bekämpningsinsatser till sjöss är meningslösa om oljan till någon del nått land.Sådana påståenden är missvisande. Det är av utomordentlig vikt attslå fast att stora skadebegränsande insatser kan göras på vattnetsä länge inte all olja flutit upp på land.Genom sådana insatser avvärjs eller begränsas ju skada genom vidare spridning till rena områden,skador på fågel och andra djur, förgiftning av miljön etc. Imånga fall har gjort detta. kandet tom vara fördelaktigt att söka styra in oljan t ex i enlugn vik för att där utföra bekämpning under mer gynnsamma förhållanden än utetill sjöss. För överskådligframtid kommer att gälla att oljepåslag på land i många fall inte kan förhindras. Mycket stora påslag kanbefaras hur hög bekämpningsberedskapen än är. Det är dock avstor vikt att slå fast att betydande skadebegränsningarkan göras säväl till sjöss som i strandzonen. 3.4 Insatser mot olja på stränder Demetoder som kan komma till användning mot olja pä stränder är ihuvudsak: Upptagning.För detta används vanliga handredskap såsomspadar, skyfflar och grepar. Om oljeansamlingarna är tjockakan maskiner (grävskopor, schaktmaskiner o d) användas.Upptagning kan underlättas av att sorptionsmedel tillsätts. Ivissa fall sprids sorptionsmedel på oljan redan till sjöss för att förhindrasvår nedsmetning av stränder och på så sätt underlätta upptagning pä land. Prop.1980/81:119 Bilaga 3.1 Kommundepartementet 214 Bränning avolja som ligger utspridd på stränder är svår att åstadkomma och dessutom olämplig. Värmen vidförbränning minskar viskositeten hos oljan så att riskför infiltration i marken och avrinning kan uppkomma. Vidare kan klipporspricka om man eldar på dem. I viss mån kan mer eller mindre effektiv bränning skeav uppsamlad olja. Effektiviteten hos sådan bränning bestäms bl a av halten av vatten och annat obrännbartmaterial i oljan. Ofta måste elden underhällas med annat som brinner lätt. För attminska risken för avrinning och skador på marken bör bränning skepå särskilda anordningar, t ex plåt meduppvikta kanter. Dispergering.Dispergering syftar till att finfördela oljan och föra ut den i vattnet.Effektiv dispergering är svår att åstadkomma am oljan har hög viskositetoch förekommer i tjockare lager. I viss mån kan dispergering underlättasgenom att gelmedel (förtjockningsmedel) blandas i dispergeringsmedlet. På grund avde biologiska skador som ofta uppkommer på stränderna och i de känsliga strandvattnen används dispergeringsmetodenmycket återhållsamt i . Aytvättningmed hetvatten eller vattenånga. Oljefläckar avlägsnas med hetvatten eller vattenånga sommed högt tryck sprutas på fläckarna. Metoden används uteslutande på berg ochstenar. Vanligtvis försöker man med sorptionsmedel samt länsor ivattnet att fånga upp den olja som spolas av. Sådan uppfångningkan inte alltid bli effektiv. Vissa temporära skadeeffekter på strandzonens flora ochfauna torde ookså bli följden av hetvatten-och ångtvättning.Metoden torde dock från biologisk synpunkt vara att föredraframför dispergeringsmetoden. Vanligtvisavlägsnas tjockare oljeansaunlingar, särskilt sådana somkan driva iväg på grund av höjt vattenstånd m m. övriga insatser, t ex avtvättning,bestäms med hänsyn till bl a områdets känslighetoch tillgänglighet samt Prop.1980/81:119 Bilaga 3.1 Kommundepartementet 215 Då insatser mot olja på stränder ärpersonalkrävande och därför kostsamma, särskilt långt driven sanering, lämnas oftaen del olja kvar på stränder av mindre intresse för djurlivoch allmänhet. I vissa fall kan olja tillfälligt (tex under häcknings- och sälvalpnings-perioder) eller permanent täckas medsorptionsmedel för att minska nedsmetningsrisken. Tillfällig förvaringsamt transport och destruktion av upptagna oljeföroreningar är ständigt svårapraktiska och organisatoriska samt kostsamma moment vid större operationer. 3.5 Ytterligare om metoder och teknik Kommittén har låtit göra en särskildundersökning om metoder och teknik för bekämpning av till sjöss löskommenolja. Undersökningen som gjorts av marindirektör och civilingenjör syftar till att beskriva förekommandemetoder och teknik, att kartlägga begränsningarna i användbarheten av desamma samtatt presentera underlag för bedömningar om behövliga förbättringar. Den beskrivande delen av undersökningeningår i en rapport, upprättad av och benämnd Olje- ochkemikalieskyddsforskning (Rapport 95-79, ,). Undersökningens övriga delar är sammanställda i en promemoria, fogad till detta betänkande.Promemorian som är upprättad av Kaudern har titeln för oljebekämpningtill sjöss -några övergripande och sammanfattande synpunkter på befintligteknik samt behovet av vidareutveckling och forskning. Söderbaumoch Kaudern svarar själva för innehållet i resp. skrift. Prop,1980/81:119 Bilaga 3.1 Kommundepartementet 216 ALLMÄNNA SYNPUNKTER PA VAR NUVARANDEBEREDSKAP Inriktningenav den svenska beredskapen mot olja som kommit lös till sjciss grundas på ihuvudsak följande: Ansvaretför insatser ligger hos myndighet. I vissa andra länder, tex , gäller att den som vållat utsläpp skallombesörja att adekvata insatser vidtas. Myndigheten där övervakarinsatserna och ingriper endast vid behov. Ansvarigamyndigheter skall ha en viss mängd egna resurser. Vid mer omfattande insatsbehovskall samhällets övriga resurser kunna tas i anspråk. Förinsatser till sjöss skall i svårare lägen hjälp lämnas även åt eller av andra nationer med vilka haravtal härom. -Olja skall så längt möjligt och rimligt bekämpas till sjöss.Metodinriktningen såväl till sjöss som på land är att oljan skall tas upp, dvs bekämpasmekaniskt. Dispergering skall ske endast då oljan, inte kan tas upp och skadorna bedöms blimindre än om dispergering inte sker. Dennu angivna inriktningen bör enligt kommitténs mening gälla även ifortsättningen. 4.2 Nuvarandeordning, kostnader m m Kustbevakningenhar under som bekämpningsansvarig till sjöss byggtupp en organisation med resurser och erfarenheter som i en internationell jämförelseframstår som- betydande. Prop.1980/81:119 Bilaga 3.1 Kommundepartementet 217 Oljebekämpning är en av mångauppgifter för . Inom organisationen finns bl aca 130 båtar OCh fartyg. Ca 40 av dessa är s kmiljöskyddsfartyg och arbetsbåtar som anskaffats för i första handoljebekämpning. personalstyrka är ca 550man, stabspersonal inräknad. Genomatt är en rikstäckande organisation har materielanskaffning kunnatgrundas på att materielen kan omfördelasvid behov. De flesta befattningshavarna hos har normalt andraarbetsuppgifter än oljebekämpning. Vid behov kan en större delav personalen genast övergå till oljebekämpning. Kommittén anser att dessa principerför utnyttjande av materiel och personal är ändamålsenligaoch rationella. Kustbevakningenhar beräknat kostnaderna för sin oljebekämpnings verksamhe t enligt följande:Ny- och ombyggnader av miljöskyddsfartyg och arbetsbåtar under x)1969-79 belöper på sammanlagt . beloppetingår kostnader för nyanskaffning av två fartyg som ännu intelevererats. har annan oljebekämpningsmateriel (länsor,upptagare m m) anskaffats för . De sammanlagda kostnaderna föranskaffning av fartyg och annan oljebekämpningsmateriel under 196979 uppgår sälundatill (35,2 milj + 16 milj). Driftbudgetenför kustbevakningsorganisationen i sin helhet för /80 uppgår enligt till sammanlagt ca 106milj kr, häri inräknat löpande materielanskaffning (förolje-och kembekämpningsmateriel ). x) Häri ingår inte pä tilläggsbudget 11/1979för ännu inte genomförd ersättningsanskaffningav två, ev. tre miljöskyddsfartyg. Prop.1980/81:119 Bilaga 3.1 Kommundepartementet 218 delav den nu nämnda totalsumman som skall anses falla på den avkustbevakningen upprätthållna oljeskyddsberedskapen samt för rutinmässigainsatser om övervakning, uppföljning och andra ätgärder viddagligen förekommande anonyma, i allmänhetmindre oljeutsläpp är svårt att mera exakt beräkna, eftersom dennaverksamhet är integrerad med övrig kustbevakningsverksamhet.Med utgångspunkt från det särskilda anslagetför beredskap för oljebekämpning till havs x) m m (1979/80 9,2 miljkr) har nämnda kostnader förinnevarande budgetår av beräknats liggavid 16 ä . Tillnämnda kostnader skall läggas utgifterna för de av kustbevakningenorganiserade bekämpningsinsatser för vilka ersättningutkrävs med stöd av lagen (1973:1198) om ansvarighet föroljeskada till sjöss. Dessa kostnader debiteras numera enligtprincipen om full kostnadstäckning. För nioårsperioden /71 -1977/78 uppgickkustbevakningens skadeståndskrav till sammanlagt , varav hittills4,ersatts av skadevållare. har bl a tillkommitkostnaderna för Ostkustfallet 1979 som för de avkustbevakningen organiserade insatserna uppgår till .