prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — ma att bli att värmeunderlaget för framtida värmepump- ochsolvärmesystem reduceras kraftigt. Dylika system synes enligt dagenskunskapsnivå bli mest ekonomiska inom området 5000 till 100000 MWh årligenergi. OED anser det hade varit värdefulltom ulredningen hade redovisat de ekonomiska och oljeersättningsmässigakonsekvenserna av atl välja några alternativa förbruksnivåer som lägsta gräns. Del verkar rimligtatl anläggningar vars bränsleförbrukning är minst 50000 MWh per är utgör enlämplig gräns för lagstiftning om alt eldningsanläggningar kandrivas med fasta bränslen. Utredningens förslag att fjärrvärmesystemsenergibehov till av årsbehovet kan täckas med fast bränsle, för altpå så sätt minska de ökade kapitalkostnaderna, anser förbundet ligga ikonsumenternas intresse. Enligt ÖEF har OEA satt gränsen50000 MWh med försiktighet så atl inte höga kostnader förfastbränsleeldade anläggningar skall leda till ekonomiska svårigheter närförutsättningarna är ogynnsamma. som i likhetmed antyder att gränsen kunnat väljas lägre anför: Den föreslagna gränsen för lagenstillämpning - anläggningar > 50000 MWh dvs. 10 - 20 MW - kan slarklifrägasälias. Med de högre energi-koslnader som faslbränsleanläggningar skullemedföra finns risk alt önskvärd utveckling mot större fjärrvärmeanläggningarbromsas till förmån för oljeeldade småpannor. Då det dessutom visat sig attmindre anläggningar för fliseldning 5 MW eller mindre ofta är lönsammare ände större bl.a. på grund av kortare transportavstånd för flisen eller längre utnyttjningstidav pannan finns ingen saklig grund att sätta gränsen här. Även för mycket småpannor, t.o. m. villapannor torde det med ny teknik I.ex. medhjälp av brännare för flis- eller torv-pellets bli möjligt atl elda fastbränsle utan ökade kostnader, då man här utbyter mot fast bränsle. föreslåratt gränsen för tillfört bränsle skall anges i joule i stället för imegawattimmar. Lagförslagets 3 §, mindre anläggningar OEA föreslår i 3 § att andraeldningsanläggningar än som avses i 2 S skall utföras så att de kan ställas omtill eldning med inhemskt fast bränsle utan omfattande ombyggnadsarbeten ochkompletteringar. Beträffande nya mindre anläggningar anförByggnadsstyrelsen: KBS berörs endast av §3 i lagförslaget som innebär krav på istort omedelbar möjlighet att ställa om till inhemska bränslen. Utredningen harför de mindre anläggningarna valt att koppla ihop de nya kraven med gällandekrav i byggnormen om omställbarhet till inhemska bränslen i ett krisläge. Dennakoppling synes naturlig. Försfaget framställs som om inga Prop.1980/81:90 Bilaga 1.9 Industridepartementet 231 Enligt KBS mening är delta synsätt mycketdiskutabelt av följande skäl. I ett krisläge måste förutsättas att speciellaförhållanden råder vilka möjliggör att utrymmen i garage, källare, gårdar,parkering m. m. kan användas som bränsleupplag, att personella resurser långtöver ordinarie driftspersonal kan mobiliseras m. m. I utredningen måslerimligen ha förutsatts att kravet på omställbarhet skall medge en i stortomedelbar övergång till inhemska bränslen när bränsleprisrelationerna ärlämpliga. KBS hävdar att detta inte kan ske med mindre än att betydandekostnadsökningar uppstår jämfört med gällande beredskapsbestämmelser. - utbildning av driftspersonal, - utökning av driftspersonal, - inköp av truckar ochlyftanordningar, - annan planering av utrymmen t.ex. kan inte alternativanvändning av vissa utrymmen tillåtas, - skorstenshöjder ändras ochrökgasreningsutrustning för stoft erfordras sannolikt (miljökrav i samband medfastbränsleeldning är f. n. oklara). Beträffande bränsleval godtas iberedskapsbestämmelserna ved samt eventuelltflis samt el . Även i föreliggande utredning har en begränsninggjorts till inhemska bränslen. I vissa speciella fall kan man även för mindreanläggningar tänka sig alternativ till ved och flis, t. ex. torv, koks, vissaavfallsprodukter. Det väsentliga torde enligt KBS vara att omställningen tillannat bränsle från olja (och El?) skall kunna ske. Enligt KBS mening bör därfördetta krav direkt anges i lagtexten. behandlar även befintliga småanläggningar och anför därvid: Utredningens förslag till §3 i lagtexten innebäratt i princip samma krav som för nybyggnad gäller vid byte av oljeeldad panna.Beträffande beredskapsbestämmelserna är byggnormen i detta avseende oklar. 1praktiken torde i flertalet fall pannbyte uppfattas som en underhållsåtgärd därbyggnadslovsprövning inte erfordras. En stor del av marknaden för mindrepannor avser f. n. utbyte av förslitna pannor. En tillämpning av det nya lagförslagetfår i många fall orimliga kostnadskonsekvenser främst p.g.a. bristandeutrymmen, transportvägar och upplagsplatser. Aktuella pannbyten fram till90-talet omfattar installationer gjorda och - enperiod av byggandet då både beredskapsbestämmelserna och tillämpning av dessavar eftersatt. KBS har för egen del översiktligt inventeratpannbeståndet m. h. t. omställningsmöjligheter vid en eventuell kris.Sammanfattningsvis kan om denna studie sägas att omställningsmöjligheterna f.n. är mycket begränsade på kort sikt. Förbättringar kan åstadkommas bl. a. isamband med Underhållsarbeten men i många fall kan man inte för rimligakostnader komma i den nivå som förutsätts i föreliggande utredning. OED som anser att man pä sikt bör kunna ställasamma krav pä mindre anläggningar anför: OEA pekar på att vid eldning med fasta bränslen imindre anläggningar blir såväl kapitalkostnaderna som personal- ochunderhållskostnaderna så Prop.1980/81:90 Bilaga 1.9 Industridepartementet 232 höga, att sådana anläggningar ej kan ifrägakomma förfastbränsleeldning. OED instämmer i dessa bedömningar men anser att ettintensifierat utvecklingsarbete inom området skulle kunna leda tillatt även mindre eldningsanläggningar kan drivas med fasta bränslen. Även mindreanläggningar skulle därefter kunna åläggas krav på långtgående förberedelserför eldning med fasta bränslen. Från vilken undre konsumtionsnivå detta kravskall gälla bör utredas. som anser kravet i 3 § olämpligtanför: Förslaget i §3 att mindreanläggningar skall utföras så att de lätt kan ställas om lill eldning medinhemskt fast bränsle, är olämpligt av flera skäl. De blir 2 till 3 gångerdyrare pä detta sätt och får ofta sämre verkningsgrad än om de utförts för ettbränsleslag. Detta medför förhöjd oljeåtgång. För företaget är alternativet attefter nödtorftig upprustning behälla den gamla pannan ytterligare etl antal år,vilket också medför förhöjd oljeätgång p.g.a. den sämre verkningsgraden hos engammal panna. Beredskapseffekten torde ej heller vara särskilt stor, då maninte kan börja elda fast bränsle i en aldrig så väl förberedd panna, om maninte har frågan om bränsleleveranser löst . För flis tar detta upptill att ordna och för torv i bästa fall. Kolalternativet finnssom regel ej för dessa mindre anläggningar. har inget atlerinra mot förslaget enligt 3§ och anför: OEA föreslår också att andra, dvs.mindre, nytillkommande eldningsanläggningar skall utföras så att de kanställas om till eldning med inhemskt fast bränsle utan omfattandeombyggnadsarbeten och kompletteringar. Innebörden av förslaget är i praktikenatt skyldigheten enligt Svensk Byggnorm avseende möjlighet till uppvärmning av bostäderm.m. vid utebliven tillförsel av importbränsle vidgas till atl även omfattamindre eldningsanläggningar för industriändamål m. m. harintet att erinra mot detta förslag. NE har ingen uppfattning i fråganom en avgränsning krävs i den föreslagna lagstiftningen. Det är dock menar NEväsentligt atl lagen formuleras och tillämpas på etl sådant sätt attfastbränsleeldning kommer till stånd, eller långtgående förbereds, i alla falldär delta är realistiskt. Det är enligt också väsentligt att undvika ensituation där små lokala oljeeldade uppvärmningssystem ses som ett sätt attkomma undan kravet på fastbränsleeldning. kommun som i likhet medBotkyrka kommun önskar en skärpning i kraven för mindre anläggningar anför: En fjärrvärmeleverantör, sombaserar sin produktion på fasta inhemska bränslen använda i nya anläggningarmed stränga miljökrav, kan få svårt att ekonomiskt konkurrera med individuellaoljeeldade anläggningar med en beräknad förbrukning av strax under 50 GWh/år omkraven på omställ- 1980/81:90 Bilaga 1.9 Industridepartementet 233 ning "till fasta bränslen utan omfattandeombyggnadsarbeten och kompletteringar" tolkas liberalt. Styrelsen skulledärför här gärna se en strängare skrivning som I.ex. "utan nämnvärdaombyggnadsarbeten eller kompletteringar". Möjligheten för byggnadsnämndatt medge dispens enligt S4 kvarstår ju. ansersom har nämnts att samma villkor skall gälla för alla anläggningaroberoende av storlek och anför: Om inte särskilda åtgärder vidtasfinns en uppenbar risk för att tillkommande men även vissa befintligafjärrvärmeabonnenter i stället vill välja enskild oljeeldning eller elvärme.Lagen skulle därmed komma att motverka sina egna syften. Med anledning häravanser föreningen att den nedre storleksgränsen för eldningsanläggningar somanges i lagförslagets 2§ bör elimineras samt att förslagets 3 § bör utgå. Lagenskulle därmed omfatta samtliga nytillkommande anläggningar, oberoende av storlek.I gengäld kunde dispensmöjligheterna enligt 4§ göras något liberalare. Lagförslagets 4 §, dispens I lagförslaget 4§ anges attregeringen eller statlig myndighet som regeringen bestämmer får, om detföreligger särskilda skäl. medge undantag från 2 och 3§§. Från kraven i 3§ fårefter regeringens bestämmande även byggnadsnämnd medge undantag om särskildaskäl föreligger. Beslut om undantag får förses med villkor. som liksombyggnadsstyrelsen, , och kommuner saml utgår från alt dispens medges för provisoriska centraleroch pannor för toppeffekt anför: I fräga om pannor för loppeffektoch reserveffekl anför utredningen atl det - med tanke på den ringabränsleförbrukningen det rör sig om i dessa fall - inte framstår som nödvändigtalt anordna pannorna för fasta bränslen. ansluter sig till dennauppfattning. 1 vissa fall kan det emellertid enligt planverkets mening finnassärskild anledning. svårigheter att klara oljetransporler på ettbetryggande sätt. som motiverar att även pannor för topp- eller reserveffektanordnas för fasta bränslen. förutsätter att i sådana fallmöjligheterna att ge dispens enligt 4 § tillämpas med återhållsamhet. Utbyggnad av Qärrvärmen sker ofta irelativt små områden som sä småningom byggs samman till större system. Vid ensådan utbyggnad sker uppvärmning alltid i oljeeldade transportablavärmecentraler som nyttjas i mellan 5-10 är. Enligt lagförslaget skall ävensädana små anläggningar försörjas med fast bränsle när de ingår i etl störresystem så vida det inte är toppbelastanläggningar. För att inteIjärrvärmebolagen skall få en försämrad konkurrenskraft och därmed mindre totalutbyggnad bör dispensen för tillfälliga anläggningar förlängas till åtminstone5 år. 1980/81:90 Bilaga1.9 Industridepartementet 234 När det gäller lagstiftningens utformning finnerSABO utredningsförslaget i stort rimligt. vill dock utvidgadispensmöjligheten för mindre eldningsanläggningar (mindre än 50000 MWh), ivilka endast enstaka' pannbyten sker. I de fall där inle utrymmet i detbefintliga pannrummet medger fastbränsleeldning och kostnaderna för enutvidgning blir orimligt höga, bör enligt SABOs mening dispens kunna medges. Utredningen föreslår att undanlag frånlagsliftningen kan lämnas av miljöskäl. Regeringen har ändratmiljöskyddskungörelsen. Förbränningsanläggningar med en tillförd effekt störreän 50 MW måste ha tillstånd eller dispens, oavsett bränsleslag. Anläggningarstörre än 10 MW bränsleeffekt skall anmälas till innananläggningarna uppförs. Dessa regler gäller även ändring av befintliga enheter,exempelvis övergång från olja till fasta bränslen. Genom denna ändring blirdet möjligt för miljömyndigheterna att föreskriva skyddsåtgärder för deanläggningar som omfattas av utredningens förslag. förutsätterdock att undantag frän den av utredningen föreslagna lagstiftningen automatisktlämnas i de fall där myndighet med stöd av miljöskyddslagstiftningen meddelatförbud mot fastbränsleeldning. OEA föreslår atl dispens från fastbränslekravet börkunna medges vid användning av naturgas. som finner förslaget rimligt anför: En av förutsättningarna för naturgasintroduktion äratt bränsleförsörjningstryggheten därigenom ökas. Motivet för krav påomställbarhet av eldningsanläggningar för fasta bränslen försvagas därförväsentligt för anläggningar som försörjes med eller kan beräknas komma attförsörjas med naturgas. Ett krav på omslällbarhet skulle å andra sidan försvåraen ur försörjningssynpunkt önskvärd övergång lill naturgas eller i varje fallmöjligheterna att utnyttja gasen på ett energiekonomiskt optimalt sätt. Föreningenvill av den anledningen understryka vikten av utredningens förslag till reglerför dispens frän kravet på fastbränsleeldning för del fall en anläggning hareller beräknas få tillgång till naturgas. ÖEF som anser alt hänsyn lill beredskapsfrågorskall tas vid dispenser anför: Användning av naturgas medför även ytterligareproblem från beredskapssynpunkt. Pannor för naturgas torde vara svårare attslälla om till inhemskt bränsle än både kol- och oljepannor. Vid importbortfall av kol och olja kan kvarståendetillförsel av dessa bränslen lätt fördelas över hela landet. Om harflera naturgasnät sä kan däremot inte ett bortfall i ett nät kompenseras genomöverföring från ett annat nät. Vid minskad tillförsel av energiråvara tillstadsgasnät uppkommer risk för explosioner i nätet när inle trycket kan hållasuppe. Liknande problem torde kunna uppstå i naturgasnät. Användning av naturgasställer således särskilda krav pä beredskapsätgärder. ÖEF anser därför attOEA:s förslag i detta avseende är väl motiverat. 1980/81:90 Bilaga 1.9 Industridepartementet 235 kommun anser att ävennaturgaseldade anläggningar i en kris kan behöva eldas med inhemska bränslen. ochUmeå kommun anser att de kommunala byggnadsnämnderna skall ha ett avgörandeinflytande i dispensärenden även vad gäller anläggningar som avses i 2 §. Lagförslagets 5 §, tillsynen 1 5 § anges att tillsynen överefterlevnaden av lagen och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagenutövas av statlig myndighet som regeringen bestämmer. Regeringen kan ocksåuppdra åt byggnadsnämnd att utöva tillsyn. anser attlagförslaget bör ändras så att det klart framgår att skall varatillsynsmyndighet i fräga om uppvärmningsanordningar som regleras genombyggnadslagstiftningen. kommun som förordar attbyggnadsnämnden anförtros den i 5 § angivna tillsynen anför: Energiverksstyrelsen villunderstryka vikten av att de lokala byggnadsnämnderna anförtros den i S 5 angivnatillsynen. En sådan tillsyn i kombination med dispensrätten enligt § 4förutsätter god lokalkännedom och god kunskap om den aktuella kommunalaenergiplaneringen inkl. planerade fjärrvärmeutbyggnader. Det torde varaorealistiskt anta att en statlig myndighet skulle besitta dessa kunskaper.Energiverksstyrelsen har inget emot att statens planverk i sina bestämmelsertar in relevanta delar av den föreslagna lagen, men anser att dennastillämpning har en starkare anknytning till den kommunala energiplaneringeninkl. Ijärrvärmeutbyggnader och till statens energipolitiska mål än till deegentliga byggnadsbestämmelserna. Enligt styrelsens uppfattning börtillämpningen utöver vad som avses i planverkets bestämmelser anförtrosindustriverket. ko/nmiin anser att föratt skall kunna fullgöra sin roll som tillsynsmyndighet börbyggnadslagen kompletteras så att byte av panna, eldstad eller annaneldningsanläggning göres byggnads-lovspliktig. Lagförslagets 9 §, överklaganden I 9 § anges att beslut avtillsynsmyndigheten enligt 5 S kan överklagas hos kammarrätten genom besvär.Beslut skall gälla utan hinder av anförda besvär, om inte annat föreskrivs. som anser dennaordning vara mindre lämplig i det fall är tillsynsmyndighetanför: Andra beslut av somkan bli föremål för förvaltningsbesvär prövas i första hand av ,i andra hand av kammarrätten. Detta bör gälla även beslut enligt den nuföreslagna lagen, bl. a. med tanke på att överträdelser av lagen kaninnebära överträdelser av bestämmelser inom byggnadslagstiftningens ram ochdärför krä- 1980/81:90 Bilaga1.9 Industridepartementet 236 veringripande enligt lagen om påföljder och ingripande vid olovligt byggande m.m. Vid genomförandet av den föreslagna lagen böruppräkningen i byggnadsstadgans 56 § I mom. av författningar som skall beaktasvid byggnadslovsprövningen kompletteras med den nya lagen. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.10 Industridepartementet 237 Sammanfattning av statens industriverks utredning omStorstockholms fjärrvärmeförsörjning, SIND 1979:4, och industriverkets samrådmed berörda kommuner och myndigheter samt remissyttranden över utredningen. 1Sammanfattning av statens industriverks utredning, SIND 1979:4 fick ifebruari 1979 i uppdrag av regeringen atl utreda frågor om Ijärrvärmenätensförsörjning med värme i södra inkl. mot bakgrundav förhållandena i Storstockholmsomrädet som helhet. Enligl direktiven skulle verket utgå från altnytillkommande anläggningar avsedda för länga ärliga drifttider utrustas föreldning med annat bränsle än olja. Hänsyn borde även tas till möjligheterna attsenare förse Stockholms- och Uppsalaområdena med fjärrvärme frän Forsmarkskraftstation. överlämnade industriverket utredningenStorstockholms Fjärrvärmeförsörjning SIND 1979:4 till regeringen. I detföljande sammanfallas industriverkets utredning. och fjärrvärmeförsörjning är f n.till grundad på olja, på kol till och på sopor till . Utredningen har utgått från att följande värmebehov i TWhskall täckas. 1978 1985 1990 2000 17.3 17.9 18.0 18.4 2.4 2.2 2.2 2.2 Summa 19.7 20.1 20.2 20.6 Utredningen har lagt fram trealternativa huvudinriktningar för fjärrvärmeutbyggnaden . Dessaalternativ kallas i fortsättningen referensalternativet,Himmerfjärdsalternativei och Forsmarksalternativet. Referensalternativet innebär ett fullföljande av deenskilda kommunernas värmeplaner i stort saml en integrering i följande treinterkommunala fjärrvärmesystem: - sydvästra regiondelen: , . - centrala regiondelen: centrala inklusive Kungshol- men, , . - västra regiondelen: väst, , , Sund- Prop.1980/81:90 Bilaga 1.10 Industridepartementet 238 I referensalternativet uppförskoleldade kraftvärmeverk i Igelsta 2x 55 MWe/llO MWv 1983 och1999 205MWe/330 MW, 1987 Värtan 3x205MW,/330 MWv 1986. Lövsta 205MWe/330 MW, 1987 Referensalternativet innebär attSlockholm-Uppsalaregionens tjärrvärmeförsörjning år grundas påolja. på kol till och på sopor till . Investeringarna för alternativetuppgår lill . Hiinmeifjärdsallernativet innebäratt ett större gemensamt koleldat kraftvärmeverk byggs på plats somexemplifierats med Näslandel vid Himmerfjärden. Vidare förutsätts atl densydvästra och den cenirala regiondelen samt integreras. I Himmerfjärdsalternativei uppförskoleldade kraftvärmeverk i Himmertjärden 5x190 MWe/345 MW, 1987, 1989, 1991. 1993 och 1997 Lövsta 205 MWe/345 MW 1987 Himmerfjärdsalternativei innebäratl regionens Ijärrvärmeförsörjning är grundas på olja. på kollill och på sopor till . Investeringarna för alternativet uppgår tilldrygt . Forsmarksalternativet innebär atlaggregat I.2 och 3 vidkärnkraftverket i Forsmark byggs om för värmeavtappning. Vidare förutsälls atten överföringsledning byggs mellan och . I dettaalternativ integreras alla studerade kommuner i till ettgemensamt Ijärrvärmenät. som tillsammans med ansluts tillfjärrvärmeledningen från Forsmark. Forsmarksalternativet innebär atlregionens fjärrvärmeförsörjning år grundas på olja. pä kärnvärmefrån Forsmark till , på kol lill och på sopor till I %. Etl koleldatkraflvärmeverk har införts i detta alternativ med idrifttagning iFittja. Investeringarna för alternativet uppgår lill drygt 4 500 miljonerkronor. Bränsleförbrukningen i TWh blir Kol 420 400 60 Olja 280 260 210 Sopor 7 7 3 blir elproduktionenknappt större i referensalternativet och Himmerfjärdsalternativeiän i Forsmarksalternativet. De tre studerade alternativen harutvärderats med avseende på försörjningstrygghet, miljöpåverkan, ekonomi ochgenomförbarhet. 1 fråga om denna utvärdering anför SIND i huvudsak följande. är hänvisat till import både av koloch uran. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.10 Industridepartementet 239 Jämfört med oljan har kolet en väsentligt bättre globaluthållighet och både kol och uran förekommer i politiskt mer stabila områden änolja. Om urantillförseln grundas på inhemskt uran förbättrasförsörjningstryggheten påtagligt. Koncentration av produktionen till en platsoch de stora överföringsledningarna i Himmerfjärds- och Forsmarksalternativeninnebär vissa risker för försörjningstryggheten. Eftersträvar man snabbastmöjliga oljereduktion bör referensalternativet väljas eller i vart fall inledautvecklingen. Genom den mindre omfattande integrationen och de successivainvesteringsåtagandena blir referensalternativet mer flexibelt. De redovisade tre alternativen påverkar på olika sättmiljön inom och utom . Gemensamt för alternativen är dockden allmänna miljöförbättring som införande av fjärrvärme i stor skala innebär.Forsmarksalternativet ger lägre emissioner till luft inom regionen änreferens- och Himmerijärdsalternativen. En stor anläggning som iHim-merQärdsalternativet ger större samlade utsläpp och därmed högre föroreningskoncentrationervid samma skorstenshöjd än en mindre anläggning. Himmerfjärdens placering påavstånd från regionens mest befolkade delar leder sannolikt till att ettmåttligt antal människor utsätts för luftföroreningar. Himmerfjärdsalternativet innebärfärre och kortare koltransporter än referensalternativet. Möjlighet tilldeponering av kolaska kan finnas i direkt anslutning till Himmertjärden. Förhela regionen bedöms från miljösynpunkt Forsmarksalternativet som klart bäst.Himmerfjärdsalternativet är sannolikt det näst bästa från miljösynpunkt. Alternativet med värme från Forsmark ger en avsevärt lägreelproduktion än de andra alternativen. Det beror på att det byggs mindrekraftvärme i i Forsmarksalternativet samt att värmeavtappningfrån aggregaten i Forsmark medför en minskad elproduktion. Under 1990-lalet ärdifferensen mellan Forsmarksalternativet och de två andra alternativen 78 TWhper år. Värdet av differensen ielproduktionen vilket påverkar Forsmarksalternativets ekonomi relativt de tvåandra alternativen beror på dels sammansättningen av landetselproduktionssystem, dels belastningsuivecklingen. De ekonomiska beräkningarnahar genomförts vid tre olika krafivärdering-ar. I ett alternativ värderas differensen i elproduktion tillröriig kostnad för oljemottryck för och till fast och rörligkostnad för kolmottryck för . Detta kallas låg kraftvärderingoch förutsätter utbyggnad av minst 12 kärnkraftblock samt en låg belastningsutveckling. 1 ett annat alternativ, kallat hög kraftvärdering,värderas difl"erensen i elproduktion för till röriigkostnad för oljekondens och för till fast och rörlig kostnadför kolkondens. Den tredje kraftvärderingen ärberäknad som mittpris mellan låg och hög kraftvärdering. Denna kraftvärderingär kallad medel. 1980/81:90 Bilaga 1.10 Industridepartementet 240 Himmerfjärdsalternativet är dyrareän referensalternativet. Vid hög kraftvärdering är Forsmarksalternativet detdyraste. Vid den låga kraftvärderingen är Forsmarksalternativet vid de flestastuderade bränslepris betydligt billigare än referensalternativet. Vidmedelkraft värdering är Forsmarksalternativet billigare änreferensalternativet vid ett oljepris större än /ton och en kalkylräntamellan 2 och . Samtliga studerade alternativbedöms vara tekniskt genomförbara. Möjligheterna att lösa besluts- ochtillståndsfrågorna bedöms spela slor roll för genomförbarheten. Ju meromfattande och komplicerad interkommunal samverkan som ett alternativförutsätter, desto mer ökar risken för förseningar och för att alternativetinte kommer att genomföras.