prop · G403108 · 1980-12-31 00:00:00 — Ettannat exempel som bör kunna falla in under undantagsregeln är föroreningar somskett fill samma recipient som fidigare mottagit betydligt allvarligare fillåtnaföroreningar. En intressekollision kan även vara för handen när föroreningargörs i avsikt att hindra miljökatastrofer utan att det ändå föreligger en nödsituafion. Dentänkta straffbestämmelsen kan konstrueras som ett helt nytt brottsbalksbrotteller knytas fill någon bestämmelse i 13 kap, 79 §§ om allmänfarliga brott.Med hänsyn till begränsningen i detta sammanhang till kriminalisering avföroreningar förordas att ett fillägg görs till bestämmelsen om förgöring. Detbör dock betonas att inte heller en sådan lösning ur flera synpunkter är helttillfredsställande. Det farerekvisit som föreslås är annorlunda än de kravpå allmän fara som uppställs i 13 kap, i övrigt. Bestämmelserna i 11 och 12 §§blir med nuvarande gärningsbeskrivningar ej tillämpliga på miljöföroreningar.Ur andra synpunkter kan dock miljöbrott sägas vara besläktade med de gärningarsom straffbeläggs i 13 kap. De objekt som skyddas i 89 §§ fillhör dem som ärviktiga ur miljövårdssynpunkt. Förutom växter och djur bör emellertid ävenandra beståndsdelar i miljön som är viktiga för människans fortbestånd ochtrivsel i möjlig mån skyddas. Rubriceringenav brott enligt 8 § är förgöring. Med hänsyn till att lagmmmet tillämpats imycket ringa grad kan beteckningen knappast antas vara särskilt känd blandallmänheten. Det torde därför i och för sig inte medföra några större nackdelaratt under beteckningen införa även en något annorlunda gärningsbeskrivning. Påsikt bör emellertid övervägas att anpassa namnet på brottet till modernare språkbmkmed anknytning till miljöskadliga gärningar. Tillföljd av hänvisningen i 9 § kommer även föroreningar som skett av grov oaktsamhetatt straffbeläggas. Brottsbeteckningen i 9 § är vårdslöshet med gift ellersmitta. Med hänsyn till att även föroreningar av andra ämnen än gift föreslåsbli kriminaliserade kan det inte anses lämpligt att låta begreppet stå kvar somnamn på sådana gärningar som begås av grov oaktsamhet. Ett annat namn börväljas för dessa gärningar. Miljöförorening är en lämplig brottsbeteckning. Straffskalornai 13 kap, är f,n, relativt höga i jämförelse med andra brott.Påföljden för normalfallet av förgöring och spridande av gift eller smitta ärböter eller fängelse högst . Det bör även vara en lämplig straffsats förett miljöbrott. Från flera håll har påpekats värdet av en lång preskriptionstidför miljöbrott med hänsyn till svårigheten att upptäcka och spåra dessagärningar. Enbart detta skäl kan emellertid inte motivera ett högrestraffmaximum. Frågan om förhållandet mellan straffvärdet hosförmögenhetsbrott och andra s.k, moderna brott är för övrigt under utredning(Ju 1976:04), Det kan därför finnas skäl att avvakta resultatet därav föreeventuella förslag till ändringar i 1980/81:108 60 Preskriptionstiden uppgår med nuvarande straffsats till . Uppdagasinte föroreningen under den tiden torde det för övrigt ofta vara svårt attklargöra om brott begåtts och vem som är gärningsmannen. Miljöföroreningar kanemellertid vara av så farlig art att det kan finnas anledning att tillmäta demännu högre straffvärde. Till typfallen av grova brott av förgöring, som harstraffskalan fängelse lägst och högst , bör därför fogasexempel som är speciellt tillämpbara på allvarliga miljöföroreningar. Fömtomsjälva gärningens miljöfarlighet bör gärningsmannens överväganden om ekonomiskvinning av föroreningen beaktas. Vinningen behöver i och för sig inte varasärskilt betydande. Det är kopplingen mellan den ekonomiska kalkyleringen ochden hänsynslöshet gärningsmannen visar mot människors hälsa och miljön som ärsärskilt klandervärd. Preskriptionstiden för grova brott är så lång som tio år.Genom anpassning av rekvisiten för grova brott till miljöbrott kan därför deallvarligaste miljöbrotten beivras även om gått sedan de begicks. I enlighet med det anfördaföreslås sammanfattningsvis en kriminalisering i avmiljöföroreningar genom att förgöringsbrottet även får omfatta sådanagärningar. Dessutom föreslås att exemplen i lagtexten på omständigheter som kanföranleda att brottet betraktas som grovt ändras så att även särskiltklandervärda miljöbrott kommer att betraktas som grova brott, Slufiigenföreslås att gärningar som begås av grov oaktsamhet kriminaliseras underbrottsbeteckningen miljöförorening (se förslag fill lag om ändring ibrottsbalken, bilaga), I det föregående harframförts tanken på en kriminalisering i av samtligamiljöskadliga gärningar. Det förslag som diskuterats i promemorian haremellertid begränsats till miljöföroreningar. Det finns dock anledning att i enmera omfattande översyn ånyo ta upp frågan om ytterligare kriminaliseringar ibrottsbalken av miljöbrott. Därmed bör uppmärksamheten särskilt riktas mot det framfidaförhållandet mellan strafflagen och specialbestämmelserna. Även frågan ominförande av avgiftssystem och företagsböter på miljöskyddsområdet kan i detsammanhanget diskuteras, Detförslag som diskuteras i denna promemoria kan medföra vissa konkurrensproblem.Den straffbara föroreningen kan i vissa fall även innebära en överträdelse aven straffsanktionerad föreskrift som getts i någon specialförfattning. Kanspecialbestämmelsen anses enbart som en ordningsföreskrift, torde den vara atttillämpa i konkurrens med ett föroreningsbrott i . I vissa andrafall är straffbestämmelsen i specialförfattningen subsidiär till brottsbalkensstraffbud genom en subsidiaritetsklausul eller på gmnd av att den enligtstatsrättsliga gmn- 1980/81:108 61 derförsätts ur kraft genom det mera generella stadgandet i . Beträffande i första handdet culpösa brottet kan emellertid en bestämmelse i en specialförfattning, somstadgar straff för just sådant vållande som kriminaliseras i brottsbalkensstraffbud bli exklusivt till-lämpligt. Detta kan bli fallet om den föreslagna brottsbalksbestämmelseninförs och miljöskyddsutredningens förslag till ändringar beträffandestraffbestämmelsen i miljöskyddslagen antas. Miljöskyddsutredningenföreslår nämligen att påföljden för överträdelser som f,n, skulle resultera iett bötesstraff ersätts av en s.k, miljöskyddsavgift. Straffbestämmelsenändras så, att det för ansvar skall krävas uppsåt eller grov oaktsamhetsamt att gärningen kunnat innebära betydande kränkning av miljöskyddsintresse(avsnitt 4,1), Dessutom föreslår utredningen att straffmaximum höjs till tvåår. Miljöskyddsutredningensförslag till ny straffbestämmelse försvårar utan tvivel en modernisering ochanpassning fill dagens miljöskydd av 13 kap, 8 och 9 §§ . Medhänsyn till miljöskyddslagens tillämpningsområde finns all anledning att anta,att en straffbar miljö-förorening enligt i vissa fall även kaninnebära en överträdelse av en föreskrift enligt miljöskyddslagen. Om detanses värdefullt med ett allmänt miljöstadgande i bör därför enstraffbestämmelse i miljöskyddslagen konstmeras på det sättet att bestämmelsenanfingen kan tillämpas i konkurrens med straffbud eller attbrottsbalkens straffbud får företräde. De flesta oaktsamma elleruppsåtliga överträdelser av miljöskyddslagen bör i och för sig kunna ansesstraffvärda även om de inte kunnat innebära betydande kränkning avmiljöskyddsintresse eller kunnat anses medföra andra menliga konsekvenser förmiljön. Det är då möjligt att tillämpa dessa bestämmelser i konkurrens med enföreslagen brotts-balksbestämmelse. Härskall inte behandlas miljöskyddsutredningens förslag till utformning av ettadministrativt sanktionssystem för beivrande av överträdelser avmiljöskyddslagens bestämmelser, I och för sig kan emellertid ett avgiftssysteminte anses stå i motsatsställning till den föreslagna kriminaliseringen ibrottsbalken av angrepp mot miljön. Härigenomföreskrivs att 13 kap, 8 och 9 §§ skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Framkallar någon allmän fara för djur eller växter medels gift eller genom att överföra eller sprida elakartad sjukdom eller genom att sprida skadedjur eller ogräs eller på annat dylikt sätt, dömes för förgöring fill böter eller fängelse i högst . Framkallarnågon allmän fara för djur eller växter medelst gift eller genom att överföraeller sprida elakartad sjukdom eller genom att sprida skadedjur eller ogräs ellerpå annat dylikt sätt, dömes för förgöring till böter eller fängelse . Detsamma skall gälla den som utan att vara förfallen till ansvarenligt vad förut i detta kapitel är sagt förorenar jord, vatten eller luft omgärningen kan antagas medföra icke obetydliga hälsorisker för människor,skador av icke ringa betydelse på djur eller växter eller annan betydande olägenheti miljön i övrigt. Kan gärning som i andra meningen sägs med hänsyn tillomständigheterna anses försvarlig skall ej dömas till ansvar. Är brottet grovt, skall dömas fill fängelse, lägst och högst . Vid bedömande humvida brottet är grovt skall särskilt beaktas, om det skett med uppsåt att skada eller om egendom av betydande värde utsatts för fara. Ärbrottet grovt, skall dömas till fängelse, lägst och högst sex år.Vid bedömande humvida brottet är grovt skall särskilt beaktas, om det skettmed uppsåt att skada eller om gärningen eljest varit av särskilt farlig art. Begår någon av grov oaktsamhetgärning som i 7 eller 8 § sägs, dömes för vårdslöshet med gift eller smittäm-n etill böter eller fängelse i högst . Begår någon av grov oaktsamhetgärning som i 7 eller 8 § sägs, dömes för vårdslöshet med gift eller smittämneeller, om fråga är om gärning som avses i 8 § första stycket andra meningen,för miljöförorening till böter eller fängelse i högst . Prop.1980/81:108 63 PMi anslutning till brottsförebyggande rådets PM (1979:6) Kriminalisering avföroreningar av miljön, m.m. Idecember 1978 överlämnade miljöskyddsutredningen delbetänkandet (SOU 1978:80)Bättre miljöskydd I, som bl.a. innehåller förslag till ändradestraffbestämmelser i miljöskyddslagen (1969:387). I betänkandet uttalas attdet är angeläget att 13 kap, (BrB) kompletteras med enbestämmelse som tillgodoser kravet på skydd för miljön. Under hänvisning tillatt frågan vid tiden för betänkandets avlämnande uppmärksammades inombrottsförebyggande rådet (BRÄ) har utredningen (majoriteten) emellertid avståttfrån att lägga fram något förslag till ändring i BrB. Somskäl för sin uppfattning att BrB bör kompletteras i angivet hänseende harutredningen bl,a, anfört. Bestämmelsernai BrB anses ha en högre moralbildande effekt än motsvarande bestämmelser inomspecialstraffrätten. För vissa särskilt grova otillåtna angrepp riktade mot denyttre miljön finner utredningen nödvändigt att man i kampen mot denna typ avmiljöbrottslighet bättre måste utnyttja BrB:s moralbildande effekt. Det bedömsockså vara värdefullt att tillvarata de aktuella straffskalornas relativa stränghet,som f,ö, förutom förhållandevis länga ätalspreskriptionstider även medförmöjlighet att vid behov ingripa med olika tvangs- och säkringsätgärder. Behovetatt använda sig äv BrB i kampen mot miljöbrottsligheten gör sig särskilt starktgällande när gärningen kan hänföras till ekonomisk brottslighet eller när detavsiktliga eller grovt oaktsamma angreppet framstår som särskilt stötande för detallmänna rättsmedvetandet, oavsett om förbud, villkor, föreskrifter osv. finns uppsattamed stöd av ML. Treav utredningens ledamöter har anmält avvikande mening och ansett attutredningen hade bort lägga fram förslag till straffbestämmelser i fillskydd för miljön (se närmare SOU 1978:80 s. 187192), Betänkandethar remissbehandlats och övervägs f,n, inom jordbmksdepartementet. Vidremissbehandlingen har praktiskt taget alla instanser som gått in på frågananslutit sig till uppfattningen att en bestämmelse om miljöbrott börföras in i BrB. Till dessa instanser hör BRÄ, som till sitt remissyttrande harfogat promemorian (BRÄ PM 1979:6) Kriminalisering av föroreningar av miljön m.m.,upprättad inom ramen för den översyn av lagstiftningen mot organiserad ochekonomisk brottslighet som pågår inom rådet, I promemorian föresläs i angivetsyfte ändringar i bestämmelsen om förgöring i 13 kap 8 § BrB och i bestämmelsenom vårdslöshet med gift eller smittämne i 9 § samma kapitel. Vidden beredning av den aktuella lagstiftningsfrågan som har ägt mm 1980/81:108 64 inomjustitie- och jordbmksdepartementen har den inom BRÄ upprättade promemorianansetts böra remissbehandlas till underlag för lagstiftningsfrågans fortsattahandläggning. Det har emellertid därvid bedömts som lämpligt att förremissinstansernas granskning komplettera BRÄ:s promemoria med ett lagförslagsom bygger på de i promemorian utvecklade principerna men som innebär att ettmera allmänt skydd mot miljöfarlig verksamhet införs i BrB, För detta ändamålhar förevarande promemoria upprättats inom . 2överväganden angående utformningen av straffskyddet Förslageti BRÄ-promemorian innebär att bestämmelsen i 13 kap 8 § BrB om förgöringkompletteras med en bestämmelse genom vilken förorening av jord, vatten ellerluft straffbeläggs för det fallet att gärningen kan antas medföra inteobetydliga hälsorisker för människor, skador av inte ringa betydelse på djureller växter eller annan betydande olägenhet i miljön i övrigt. Undantag hardock gjorts för gärningar som med hänsyn till omständigheterna kan ansesförsvarliga. Vidare föreslås en ändring i 13 kap. 9 § BrB av den innebörden attden som av grov oaktsamhet begår en gärning av det slag som avses med den nyabestämmelsen i 8 § skall dömas till böter eller fängelse i högst förmiljöförorening. Dei BRÄ-promemorian föreslagna bestämmelserna skulle ge ett straffrättsligt skyddi BrB mot allvarliga kränkningar av miljöskyddsintressen av sådant slag som 1§ första stycket punkterna 1 och 2 miljöskyddslagen tar sikte på. Denmiljöfarliga verksamhet som omfattas av dessa punkter är utsläpp avavloppsvatten, fast ämne eller gas från mark, byggnad eller anläggning ivattenområde liksom användning av mark, byggnad eller anläggning på ett sättsom annars kan medföra förorening av ett vattenområde (bortsett från byggande ivatten). Punkt3 i 1 § första stycket miljöskyddslagen omfattar användning av mark, byggnadeller anläggning på ett sätt som kan medföra störning för omgivningen genomluftförorening, buller, skakning, ljus eller annat sådant. Till den del punktenavser luftförorening får även den en straff-rättslig motsvarighet i BrB, omförslaget i BRÄ-promemorian genomförs. Förslaget i promemorian går dessutomutöver miljöskyddslagens fillämpningsområde så fill vida som det omfattar ävenförorening av jord och saknar begränsning till sådana miljöskadliga gärningarsom härrör från fast egendom. Dettorde emellertid få anses önskvärt att en ny bestämmelse i BrB mot miljöskadligagärningar bereder ett allmänt skydd åt samfiiga de miljöskyddsintressen somomfattas av miljöskyddslagen och sålunda även tar sikte på störningar genombuller, skakning, ljus eller annat sådant. Prop.1980/81:108 65 Dettaresultat uppnås om den i BRÄ-promemorian föreslagna bestämmelsen kompletterasmed en föreskrift enligt vilken straffbarheten omfattar även den som förorsakarbetydande olägenhet i miljön genom buller, skakning, ljus eller annat sådant,om olägenheten inte är endast helt fillfällig. Genom den avgränsning av detstraffbara området som ligger i att en betydande olägenhet i miljön skall havållats klargörs i så fall att endast verkligt avsevärda kränkningar avmiljöintresset åsyftas. Klart är sålunda att inte exempelvis varje störning iform av buller i begreppets hygieniska betydelse ("allt icke önskatljud") kan straffbeläggas (jfr prop. 1969:28 s, 255), Detkriminaliserade området bör dock begränsas ytterligare genom att det i BRÄ-promemorianföreslagna undantaget från straffbarhet för fall då en gärning med hänsyn fillomständigheterna kan anses försvarlig görs fillämpligt även på fall då någonvållar betydande olägenhet i miljön genom buller, skakning eller ljus e,d.Härigenom undantas från straffbarheten bl.a. sådana beteenden som är allmäntvedertagna och accepterade t.ex, på trafikområdet liksom fall då enadministrativ myndighet har gjort en intresseavvägning och funnit enmiljöstörning godtagbar med hänsyn till samhällsnyttan eller av annat skäl. Detsistnämnda gäller dock givetvis inte utan vidare i situationer där felaktigauppgifter har lämnats till underlag för myndighetens prövning eller däruppgifter som hade bort beaktas vid denna prövning förtigits (jfr BRÄ-promemorians, 35 36), Vidare bör framhållas att uppfattning om vad som kan anses varaförsvarligt fortlöpande torde undergå en förskjutning i takt med den ökadeinsikten om angelägenheten att förbättra miljöskyddet. Med de begränsningar ifråga om kriminaliseringen som här har föreslagits synes det inte vare signödvändigt eller lämpligt att begränsa straffbarheten till fall då kränkningenav miljöintresset kan hänföras till fast egendom. På samma sätt som denstraffbestämmelse som har föreslagits i BRÄ-promemorian bör det nu föreslagnatillägget i stället vara generellt tillämpligt. Miljöskyddslagen omfattarinte s.k. joniserande strålning, dvs, strålning från radioaktiva ämnen,röntgenstrålning och annan strålning som har likartad biologisk verkan. Orsakentill detta är att den administrativa reglering av verksamhet med sådanstrålning som finns i strålskyddslagen (1958:110), atomenergilagen (1956:306)och atomansvarighetslagen (1968:46) har ansetts böra vara exklusivt tillämplig (prop.1969:28 s, 260), Denna synpunkt gör sig inte gällande när det är fråga omutformningen av den nu aktuella straffbestämmelsen. Med hänsyn till detintresse som föreligger av att en ny straffbestämmelse i BrB får en så generellräckvidd som möjligt synes det inte ändamålsenligt att ta undan vare sigjoniserande strålning eller strålning av annat slag från tillämpningsområdet.Om bestämmelsen i enlighet härmed får omfatta strålning 5 1980/81. Prop.1980/81:108 66 iallmänhet, behöver inte strålning i form av ljus nämnas särskilt. Det finnsinte heller anledning att i en allmän bestämmelse i BrB ta in någonmotsvarighet till de undantag som i övrigt har gjorts från miljöskyddslagenfrån denna lags tillämpningsområde (byggande i vatten, dumpning av avfall ivatten, störning i radioapparat och inverkan av elektrisk ström, 1 §miljöskyddslagen), Medde kompletteringar till den i BRÄ-promemorian föreslagna bestämmelsen söm härhar föreslagits blir förgöring inte någon passande brottsbeskrivning.Bestämmelsen bör i stället bilda en egen paragraf, lämpligen med brottsbeteckningen"miljöbrott", Ienlighet härmed föreslås att i BrB införs en ny paragraf, 8 a §, I denna börtill en början i enlighet med förslaget i BRÄ-promemorian anges att den som,utan att vara förfallen till ansvar enligt vad som är sagt fömt i kapitlet,förorenar jord, vatten eller luft på ett sätt som kan antas medföra inteobetydliga hälsorisker för människor, skador av inte ringa betydelse på djureller växter eller annan betydande olägenhet i miljön skall dömas till bötereller fängelse i högst . Vidare bör föreskrivas att detsamma skall gällaom någon förorsakar betydande olägenhet i miljön genom buller, skakning,strålning eller annat sådant och olägenheten inte är endast helt tillfällig.Slutligen bör i enlighet med BRÄ-förslaget anges att gärningen inte skallföranleda straffansvar, om den med hänsyn till omständigheterna kan ansesförsvarlig. Liksomenligt BRÄ-förslaget bör en särskild straffskala föreskrivas för grova fall.När det gäller att ange exempel på sådana fall synes den i 13 kap, 8 § angivnasituationen att någon har begått gärningen i uppsåt att skada inte träffa defall som en sådan straffskala i första hand bör ta sikte på. Lämpligen bör istället anges att det vid bedömandet om brottet är grovt skall särskilt beaktasom det har varit ägnat att vålla varaktiga skador av stor omfattning eller omgärningen annars har varit av särskilt farligt art, Iöverensstämmelse med förslaget i BRÄ-promemorian bör gärningar som har begåttsav grov oaktsamhet straffbeläggas i 13 kap, 9 §, Straffskalan enligt dennabestämmelse är böter eller fängelse i högst , I stället för den i BRÄ-promemoriananvända brottsbenämningen miljö-förorening föreslås beteckningen vårdslöshetmed miljön. Destraffskalor, som här har förordats, innebär att fiden för åtalspreskriptionblir för grovt miljöbrott och i övrigt (35 kap. 1 § BrB). Anledningatt i 13 kap. 10, 11 eller 12 § göra hänvisning till de nya bestämmelsernatorde inte föreligga. Vadangår förhällandet mellan de här föreslagna bestämmelserna och Prop.1980/81:108 67 straffbestämmelsernai de olika specialförfattningarna på miljöområdet bör följande anföras, I45 § miljöskyddslagen i dess nu gällande lydelse finns straffbestämmelser somriktar sig bl.a. mot den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot förbudeller underlåter att iaktta villkor eller föreskrift som har meddelats med stödav lagen. Straffet är böter eller fängelse i högst . Omnågon t.ex, bryter mot ett förbud som har meddelats med stöd avmiljöskyddslagen, kan gärningen vara av så allvarlig art att den kan antasmedföra betydande olägenhet i miljön, I så fall skall gärningsmannen, omuppsåt har förelegat, dömas endast för miljöbrott enligt den nya 13 kap. 8 a § BrBoch inte dessutom enligt 45 § miljöskyddslagen. Detta följer av vanligaprinciper om lagkonkurrens med hänsyn till att BrB :s regel har den strängastestraffskalan. Har gärningsmannen i det angivna fallet begått brottet av grov oaktsamhet,blir på samma sätt endast bestämmelsen i 13 kap. 9 § BrB om vårdslöshet medmiljön tillämplig. Om han däremot har gjort sig skyldig endast till oaktsamhetsom inte kan anses grov eller gärningen inte är av så allvarlig beskaffenhetatt betydande olägenhet i miljön kan antas ha uppstått, blir endastmiljöskyddslagen fillämplig. Påsamma sätt gestaltar sig förhållandet mellan de nya bestämmelserna i ochövriga specialförfattningar på miljöområdet, t.ex, lagen (1973:325) om hälso-och miljöfarliga varor, lagen (1971:1154) om förbud mot dumpning av avfall ivatten, naturvårdslagen (1964:822) och strålskyddslagen (1958:110). Dessa lagarinnehåller liksom de övriga författningar som här kan komma i fråga (se BRÄ-promemorians. 34) straffbestämmelser av i huvudsak samma konstmktion och med sammastraffmaximum som miljöskyddslagens nyssnämnda bestämmelser. Om förslaget iförevarande promemoria genomförs, kan det finnas skäl att i lämpligt sammanhangförse straffbestämmelserna i specialförfattningarna med ett förtydligandetillägg av det innehållet att specialförfattningens regel gäller endast i denmån gärningen inte är belagd med straff enligt BrB, Ett sådant tillägg får dockinte någon självständig betydelse. Såvittgäller miljöskyddslagen bör emellertid ytterligare uppmärksammas attmiljöskyddsutredningen i det inledningsvis omnämnda betänkandet (SOU 1978:80)Bättre miljöskydd I har föreslagit vissa ändringar i lagens sanktionssystem.Förslaget innebär att någon straffrättslig påföljd i princip inte skall komma ifråga för överträdelser som skulle ha bestraffats med böter. I ställetskall den ansvarige påföras en miljöskyddsavgift, som enligt förslaget skalltas ut så snart man på objektiva gmnder kan konstatera att en överträdelse avmiljöskyddslagen har skett. Avgiften är avsedd att i praktiken huvudsakligendrabba juridiska personer. Vid sidan av miljöskyddsavgift skall dock även Prop.1980/81:108 68 straffansvarkomma i fråga i de allvarligaste fallen. I förslaget har sålunda tagits in ettnytt andra stycke till 45 §, Enligt det nya stycket skall den som uppsåfiigeneller av grov oaktsamhet gör sig skyldig till överträdelser som anges i 45 §dömas till ansvar om gärningen skulle ha kunnat innebära en betydande kränkningav ett miljöskyddsintresse. Straffet är böter eller fängelse i högst . Om förslaget i den härpromemorian genomförs, finns det inte något utrymme för att i miljöskyddslagen haen straffbestämmelse för allvarligare fall, eftersom dessa kommer attbestraffas enligt BrB. Däremot medför de nu föreslagna bestämmelserna i inte något hinder mot ett system med miljöskyddsavgifter.