prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — 4.2.5 Andra uppgifter sotn åvilar överexekutor Andra överexekulorsuppgifter än desom har nämnts i det föregående berörs i en del remissyttranden. som upplyser att dessa uppgifter är mindre omfattande ochsällan kompli- 1980/81:8 Remissyttrandena 119 cerade, anser att rättssäkerhetsskäl inle talar mot att deförs över till kronofogdemyndigheterna. Enligt RSV är det önskvärt att göromålsom inte har direkt samband med den exekutiva verksamheten inte flyttas överfill kronofogdemyndigheterna. i anser att det börövervägas om inte en del av åliggandena bör flyttas över till somsådan. Enligt länsstyrelserna i och . Föreningen mellanombudsmännen hos lands-hypoteksinstUution och LRF bör ärenden angåendefördelning av medel flyttas från länsstyrelserna till kronofogdemyndigheterna,om exekutiv försäljning av fastighet skall åvila kronofogdemyndighet. 4.3 Handläggningen av mål angående indrivning av skatter,böter o.d. (allmänna mål) Beredningens förslag att UB imotsats fill UL skall vara direkt tillämplig inte endast på det civilrättsligaområdet utan även i fråga om uttagande av skatter, böter o.d. tillstyrks ellerlämnas utan erinran av praktiskt taget samtliga remissinstanser. RSV framhålleratt skatter och det allmännas fordringar i övrigt numera spelar en domineranderoll bäde i samhällslivet i stort och i de exekutiva sammanhangen.Skatteindrivningen utgör krono-lögdemyndigheterrias mest omfattande arbetsuppgift.Det är under sådana förhållanden naturligt att UB blir direkt tillämplig påverkställighet i allmänna mål. Härvid är det av underordnad betydelse attskatteindrivningen som regel inleds med betalningsanmaning och alttvångsåtgärder tillgrips först om medel inte flyter in i anledning av kravet.Enligt i innebär UB:s direkta tillämplighet påallmänna mål en klar förbättring ur redaktionell och systematisk synvinkel.Länssty-relsen i anser all det vidgade tillämpningsområdet görsambandet mellan verkställighet i enskilda och i allmänna mål starkare än f n.Advokatsamfundet finner det vara en fördel alt såvitt möjligt i en och sammalag reglera alla likartade ärenden, vare sig dessa är av civilrättslig,förvaltningsrättslig eller annan natur. RRV förklarar att verket utgår från attUB:s direkta tillämplighet på allmänna mål inte åsyftar någon ändring ikronofogdemyndigheternas organisatoriska ställning i statsförvaltningen eller iden rent praktiska utövningen av indrivningsverksamheten. Endast är någottveksam beträffande UB:s tillämpningsområde och anser att förslaget knappastger tillräckligt underlag för att bedöma om UB bör ha den generella räckviddsom föreslås. Den närmare behandlingen iförslaget av allmänna mål kritiseras däremot av flera remissinstanser. Dessavänder sig mot beredningens mening att allmänna mål kräver avvikelser från UB:sbestämmelser endast i en del detaljer och att avvikande föreskrifter kanmeddelas av regeringen. RSV understryker att de speciella förhållanden somutmärker de allmänna målen medför stora skillnader vid handläggningen av allmänna och Prop.1980/81: 8 Remissyttrandena 120 Den väsentligaste skillnaden har samband medatt det inte finns någon egentlig sökande i allmänna mål utan att del ankommerpå kronofogdemyndigheten själv att utöva det allmännas borgenärsfunktioner idessa mål. Detta får konsekvenser bl.a. beträffande förslagets bestämmelser omränta på medel som skall återbäras (2 kap. 18 S), om visst skydd för borgenärutan särskild förmånsrätt (5 kap. 5 S), om tidsfrist för utmätning och förförsäljning av utmätt egendom (5 kap. 10 S och 9 kap. 5 S), om utmätning medförbehåll för tredje mans rätt (5 kap. 20 S), om återvinning (5 kap. 26 S), omförsäljning av egendom efler utmätning av andel i egendomen (9 kap. 8 §), omförfarandet när sekundogäldenären inte frivilligt betalar utmätt fordran (10kap. 12 S), om åtgärder efter utmätning av pantbrev (10 kap. 14-16 SS), omredovisning (14 kap.), om kostnader vid verkställighet (18 kap.) och omutdömande av vite (19 kap. 13 §). Det finns enligt RSV även andra skillnadermellan allmänna och enskilda mål som måste beaktas. Bl.a. synes uttryckligbestämmelse krävas om när indrivning av skatt m.m. skall anses ha avancerat sålångt att ett utmätningsmål föreligger (Jfr 5 kap. 26 och 29 SS) ochbestämmelserna om insättning i bank av influtna medel (9 kap. 16 S) bör inlegälla allmänna mål i allmänhet. De anförda exemplen är enligt RSV:smening tillräckliga för att visa att de allmänna målen bör behandlas på annatsätt än som har skett i förslaget. Bestämmelsema bör utformas med beaktande avatt dessa mål utgör en väsentlig del av verksamheten hos kronofogdemyndighetemaoch inte i så hög grad utformas med sikte på enskilda mål. Man skall intebehöva läsa uppbördslagen eller andra författningar som rör det allmännasfordringar för att kunna avgöra om bestämmelser i är tillämpliga i allmännamål. RSV vill med kraft understryka vikten av att bestämmelserna i underdet fortsatta lagstiftningsarbetet analyseras noga såvitt avser derastillämplighet på allmänna mål och att behövliga ändringar vidtas. I annat fallkommer många onödiga problem att uppslå vid utarbetande av tillämpningsföreskrifteroch anvisningar. 1 fråga om den författningsmässiga tekniken förordar RSV attuttrycken "enskilda mål" och ""allmänna mål" används ibalken. Regeringen bör bemyndigas att ange innebörden av allmänt mål, medan målsom faller utanför definitionen får vara enskilt mål. anslutersig i huvudsak lill vad RSV har anfört om UB:s tillämplighet på allmänna mål. Utredningen om säkerhetsåtgärderm.m. i skatteprocessen framhåller all förslaget innehåller åtskilligabestämmelser som har utformats för enskilda mål men som är avsedda atttillämpas även i allmänna mål. 1 flera av dessa bestämmelser harkronofogdemyndighetens ställning som företrädare för det allmänna intebeaktats, vilket skulle medföra svårigheter vid tillämpningen. Som exempelanför utredningen i huvudsak samma bestämmelser som RSV har åberopat.Utredningen anser all de angivna frågorna bör utredas ytterligare och att deinte bör regleras i administrativ Prop.1980/81:8 Remissyitrandena 121 Bestämmelsema för allmänna mål bör klartavgränsas från reglema för enskilda mål. Man kan enligl utredningen ocksåöverväga all från UB utmönstra vissa eller samtliga särbestämmelser förallmänna mål och sammanföra dem i en särskild indrivningslag för det allmännasanspråk på skatt, tull och avgift. påpekar attkronofogdemyndigheten i de allmänna målen vid sidan av sin uppgift som exekutivmyndighet har alt i stor utsträckning företräda staten som borgenär. EftersomUB:s regler bygger på att ell partsförhållande föreligger i målen bör detenligt föreningen klart framgå av balken vilka bestämmelser däri som gäller förallmänna eller för enskilda mål. Dessutom torde det bli nödvändigt att meddelavissa avvikande bestämmelser. Enligl RRV bör de grundläggande föreskriftemaför handläggningen av allmänna mål föras in i UB. RRV ifrågasätter också ominte i balken bör anges i vilka avseenden kronofogdemyndigheten i allmänna målskall ex officio beakta förhållanden, som i enskilda mål förutsätterinvändning från part eller tredje man. Även och iStockholms län anser att beredningen inle har tillräckligt beaktatkronofogdemyndigheternas befattning med allmänna mål utan i huvudsak harutformat lagtexten för enskilda mål. En del remissinstanser går närmarein på kronofogdemyndighetens ställning i allmänna mål. Advokatsamfundetframhåller att beredningens förslag inle innebär någon lösning av detolillfredsslällande förhållandel all kronofogdemyndigheten i allmänna mål bådeföreträder ena parten och fungerar som organ med beslutande och verkställandebefogenheter. Om kronofogdemyndigheten får nya uppgifter enligt vad beredningenföreslår, innebär dess olika funktioner och därmed sammanhängande intressekonflikteren fara för rättssäkerheten. De uppenbara riskema för ständigt återkommandeintressekonflikter kan också undergräva allmänhetens tilltro tillkronofogdemyndigheterna. Enligt samfundets mening bör dessa frågor ägnasnoggrann uppmärksamhet vid det fortsatta arbetet på UB. Därvid bör sökaslösningar, som innebär att skatteindrivningen hålls organisatoriskt helt skildfrån övrig indrivningsverksamhet. Kronofogdemyndighetemas dubbelställningframstår enligt som särskilt betänklig vid gemensam utmätning förskatter och för enskild borgenärs fordran. En ökning avkronofogdemyndigheternas judiciella uppgifter förutsätter enligt hovrälten attmyndigheterna inle har alltför påtagliga egna intressen i ärendena. Hovrättenanser att förslaget knappast innebär tillräckliga garantier i delta hänseende. Enligt i Stockholmslän kan del allmännas intressen i allmänna mål inle sällan komma i konflikt medenskUda parters, t.ex. vid utmätning eller fördelning av medel. Även om detinte finns någon som helst anledning att betvivla kronofogdemyndighetensopartiskhet, måsle enligl lämpligheten av myndighetensdubbelställning starkt Prop.1980/81:8 Remissyttrandena 122 sällas i fråga. Nackdelarna kan bli än mera framträdandegenom de ökade befogenheter som förslaget ger.kronofogdemyndigheterna.Länsstyrelsen anser sig böra väcka frågan om att inrätta tjänster, varsinnehavare skulle som statens företrädare - men utan beslutanderätt iexekutionsrättsliga frågor - bevaka slatens rätt hos kronofogdemyndighetema ochöverordnade instanser. understryker alt en sådan åtgärd är heltfristående från frågan om överexekutor skall avskaffas. iKronobergs län anser att den enskilde kan komma att i allmänna mål känna sig iunderläge gentemot kronofogdemyndigheten. Några remissinstanser berörregelsystemet i stort för indrivning av skatter m.m. Nuvarande bestämmelser omindrivning är enligt RRV svåröverskådliga och i vissa avseenden inlefillräckligt upplysande för tillämpningen. Sådana väsentliga frågor som vemsom i olika hänseenden är behörig att företräda staten och när en fordran haruppkommit är i allmänhet inte reglerade. RRV anser att regelsystemet förindrivning av skatter, böter och allmänna avgifter bör ses över i anslutningtill arbetet på UB. En systematisk reglering av indrivningsverksamhetenframstår enligt RRV som särskilt angelägen med hänsyn lill att denna verksamhetfår allt större betydelse, bl.a. som följd av en förbättrad skattekontroll. Denförestående ADB-reformen inom exekutionsväsendet accentuerar ytterligarebehovet av en genomgripande översyn. Liknande synpunkter anförs avkronofogdeföreningen. Utredningen om säkerhetsåtgärderm.m. i skalleprocessen påpekar att de allmänna målen utgör två tredjedelar avde mål som kronofogdemyndigheterna handlägger och att de belopp som skalldrivas in för det allmännas räkning har stigit markant . Del ärenligt utredningen uppenbart att lagstiftningen på exekulionsområdet i alltstörre utsträckning utnyttjas för att undandra skatt. Staten kan inte som borgenäreri civila fordringsförhållanden själv välja sina gäldenärer. Det allmännasfordran bestäms dessutom på grundval av gäldenärens egna uppgifter ochförutsätter alltså en medverkan frän dennes sida. De skattskyldiga får mångagånger, under kortare ellervlängre tid, förfoga över skattemedel, vilket oftablir till förfång för deras betalningsförmåga. Gällande rätt ger enligtutredningens mening inle tillräckligt effektiva medel för indrivning av delallmännas fordringar. I fråga om löntagare är bristen dock inte så påfallande,bl.a. på grund av instituten införsel och utmätning av lön. Utredningen anseratt möjligheterna att driva in skatter och allmänna avgifter bör utvidgas. Deregler som gäller om indrivning av skatter och allmänna avgifter finns i mångaolika författningar och är svåröverskådliga. Behovet av mera enhetliga ochlättillämpade bestämmelser om indrivning är därför stort. Utredningenkonstaterar att beredningen inte har föreslagit några ändringar i delta avseende. 1 några remissyttranden tas upp ensärskild fråga rörande allmänna mål. nämligen humvida kronofogdemyndighetenskall kunna ta emot säkerhet Prop.1980/81:8 Remissyttrandena 123 för fordran på skatt m.m. RSV, som erinrar om att frågantidigare har behandlats av justitieombudsmannen (ämbetsberättelse s.291), framhåller att situationen numera är en annan än då justitieombudsmannengjorde sina uttalanden. Restföringen är betydligt större och indrivningenär förenad med svårigheter som knappast förekom . Dessutom ärkronofogdemyndigheterna specialutbildade för alt ha hand om indrivningen ochkan anförtros betydligt mera kvalificerade uppgifter än sina föregångare. RSVanser att kronofogdemyndigheterna bör kunna la emot säkerhet i allmänna mål.Detta kan bli av praktisk betydelse främst beträffande borgen eller annansäkerhet som tillhandahålls av tredje man. Om gäldenären har utmätningsbaregendom, bör denna som regel utmätas. 1 vissa fall kan del vara till fördel förgäldenären att hans egendom inte utmäts, t.ex. omsättningstillgångar som ettreslfört företag måste disponera för sin verksamhet. För kronofogdemyndighetensdel är det i ett sådant fall enklare att la emot bankgaranli, borgen ellerföretagsinteckning som säkerhet än all verkställa utmätning med åtföljandevärdering, vård etc. RSV föreslår därför alt möjlighet öppnas för kronofogdemyndighetenall ta emot säkerhet i allmänt mål.jRSV har dock inte kunnat överväga hurbestämmelserna bör vara utformade. Även i länanser att kronofogdemyndigheten bör få möjlighet att motta säkerhet för statensfordran. Det skulle enligl förmodligen göra indrivningsarbetelbetydligt enklare och mera flexibelt. skulle inte bli såbunden av avbetalningstider och avbetalningsbeloppen skulle kunna sättas lägre,i vart fall till en början. Utredningen om säkerhetsåtgärder m.m.skatteprocessen framhåller all om kronofogdemyndigheten får rätt all la emotsäkerhet i allmänna mål, myndigheten besparas myckel arbete genom all egendominte behöver utmätas och tas om hand. En sådan ordning skulle även kunna varaförmånlig för gäldenären. Enligt kronofogdeföreningen börkronofogdemyndigheten ha rätt men inle skyldighet att i särskilda fall mottasäkerhet i allmänna mål. Särskilt vid indrivning hos företag skulle en sädanmöjlighet fylla ett praktiskt behov. Om gäldenär som villkor för attavbetalning och uppskov skall medges får ställa säkerhet i form av bankgaranli,pantbrev eller företagsinleckning, kan myndigheten befrias frän omfattandearbete med utmätning samt tillsyn och vård av det utmätta. Föreningen anser attäven säkerhet av tredje man bör kunna godtas. Beredningens förslag om vidgademöjligheter för kronofogdemyndigheten alt själv rätta sina beslut har fått ettblandat mottagande i remissyttrandena. Förslaget tillstyrks eller lämnas iprincip utan erinran av bl.a. hovrätten för , kammarrätten iStockholm, RRV, RSV, Prop.1980/81:8 Remissyttrandena 124 lånsstyrelserna i och ,, domareförbundet, kronofogdeföreningen och LRF. synes förslaget vara ett värdefullt inslag i handläggningen.Länsstyrelsen i uppger att de nuvarande begränsningarna i möjlighetentiU självrältelse har föranlett ett flertal onödiga överklaganden. Kammarrätten i påpekaratt utvecklingen på olika rättsområden har lett till vidgade möjligheter tillsjälvrättelse. Mot bakgrund av att skyldighet att meddela besvärshänvisningföreskrivs i förslaget endast för det fall att talan är inskränkt till viss tidifrågasätter kammarrätten om förslaget tillförsäkrar den som berörs avkronofogdemyndighets beslut tillräckliga upplysningar om hans rätt att krävarättelse. Kammarrätten framhåller vidare att beredningens strävan att avlastahovrättema uppgifter har tagit sig långtgående uttryck: begränsad skyldighetatt ge besvärshänvisning; ingen föreskrift om att till kronofogdemyndighetställda yrkanden om ändring eller rättelse som inte godtas skall ses som ettbesvärsyrkande, vilket skall överlämnas till hovrättens prövning; besvär tillhovrätten inges till kronofogdemyndigheten för att där eventuellt föranledasjälv-rättelse;hovrätten underrättas inle ens angående besvären, såvidayrkandena enligt kronofogdemyndighetens bedömning har blivit tillgodoseddaeller besvären återkallade. Möjligen är förslaget med hänsyn tillomständigheterna godtagbart. Kammarrätten kan emellertid inte frigöra sig frånuppfattningen alt beredningen har gått väl långt i fråga om vad som skallankomma på kronofogdemyndigheterna för att avlasta hovrätterna arbetsuppgifter.Den som vänder sig till hovrätten kan finna det märkligt, även om hans yrkandenblir tillgodosedda, att hovrätten hålls helt ttanför och inte ens meddelar ettavskrivningsbeslut. Den rättssäkerhetsgaranti, som ligger i att hovrätten fårhandlingarna överlämnade till sig för det beslut som kan komma i fråga, ärmöjligen särskilt angelägen med hänsyn till den tvekan som kan råda omkronofogdemyndighetemas förutsättningar, åtminstone i ett inledande skede, förde svåra bedömanden som inte sällan förekommer på området. Enligt RRV ligger en fara i attförfarandet med självrättelse institutionaliseras och därigenom drar likastora kostnader som ett besvärsförfarande. Det är därför enligt RRV angelägetatt besvärsfrekvensen och själv-rälielseförfarandet följs upp så att åtgärderkan vidtas för att uppnå åsyftat resultat. Hovrätten för anseratt alla beslut som inte innefattar en materiell prövning bör kunna varaföremål för självrättelse. I en del av de fall då självrältelse inte anseskunna komma i fråga kan man enligt hovrätten tänka sig attkronofogdemyndigheten meddelar preliminära beslut, som föreläggs parterna föryttrande. Några remissinstanser ställer sigtveksamma lill den föreslagna utvidgningen av möjligheterna tillsjälvrättelse. i betonar att vetskapen ommöjligheten till självrältelse ibland anses kunna innebära en fara för enalltför summarisk prövning, t.ex. av invänd- Prop.1980/81:8 Remissyttrandena 125 ningar som anförs mot utmätning. Enligl bördärför ytterligare övervägas om självrältelse bör få ske i föreslagenomfattning. Lämpligheten av den föreslagna utvidgningen ifrågasätts avlänsstyrelsen i med hänsyn till att den kan hos allmänhetenge intryck av rättsosäkerhet i fall då kronofogdemyndigheten utan begäranändrar beslut som berör parter med motstående intressen och även i övrigt kanminska förtroendet för kronofogdemyndigheten. Om möjligheterna tillsjälvrättelse vidgas för kronofogdemyndighetema, kan enligt länsstyrelsenprincipiella invändningar knappast göras mol liknande utvidgning för andramyndigheter. Den utökade möjligheten fillsjälvrältelse synes enligl i i och för sigprakfisk och torde inte vara förenad med några större betänkligheter såvittavser rättelse av uppenbara oriktigheter utan att nytt material har tillförtsärendet. När nytt material filiförs, torde det i regel vara tredje man somklagar över utmätning efter del all denna har vunnii laga kraft. Om saken äruppenbar och gäldenären och borgenären biträder besvären, torde det enligllänsstyrelsen vara praktiskt alt kronofogdemyndigheten kan häva utmätningen.När saken inte är uppenbar torde kronofogdemyndigheten med all säkerhet vararestriktiv med att vidta rättelse. Om rättelse likväl sker, måste vederbörandetjänsteman först sätta sig in i målet och göra en självständig bedömning. Atten myndighet på sådant sätt omprövar egna beslut skulle enligt länsstyrelseninnebära all en extra instans tillskapades och dessutom vara betänkligt frånprincipiell synpunkt. Åtskilliga remissinstanser ärkritiska mol den omfattning som möjligheten till självrältelse skulle fåenligt beredningens förslag. Detta är fallet med , hovrätten förÖvre , statskontoret, , länsstyrelserna i , ,, och , , , och Gävleborgslän samt SHIO. Enligt har behovet av regler om självrättelsestarkt samband med frågan i vad mån beslut i exekutiva ärenden har rättskraft.Eftersom beredningen inte diskuterar rättskraflsfrågan, blir behovet ochkonsekvenserna av de föreslagna reglerna om självrältelse svåra att överblicka.Otvivelaktigt råder enligt hovrätten i exekutiva ärenden speciellaförhållanden, vilka i någon mån motiverar att kronofogdemyndigheten kanJämförelsevis formlöst och på eget initiativ rätta vidtagna åtgärder ellermeddelade beslut. Det synes rimligt att de nuvarande möjligheterna till ändringoch självrältelse bibehålls. Hovrätten avstyrker däremot att möjligheterna lillsjälvrättelse vidgas på del sätt som beredningen har föreslagit. Som skäl fördenna ståndpunkt anför hovrätten i huvudsak följande. Förslaget torde medförabetydande otrygghet för de berörda parterna. Den granskning som skall ske närbesvär har anförts kan fördröja överinstansens avgörande. Möjligheten alträtta överklagade beslut kan leda till mindre omsorgsfull handläggning. Det kanutvecklas en vana bland miss- Prop.1980/81:8 Remissyttrandena 126 nöjda parter att klaga, varvid den som har handlagtärendet kan lockas att vidta självrättelse för att slippa den kontroll someljest skall förekomma vid besvärsprövningen. Del finns viss risk attmöjligheten lill rättelse leder till en självständig procedur vid sidan avhuvudärendet. Statskontoret anser det i och för sig lämpligt att myndighet kansjälv rätta felaktiga beslut, i vart fall om rättelsen är till fördel för denenskilde. Att använda självrältelse som alternativ till prövning i överinstansär emellertid enligt statskontoret inte riktigt. tror för sin del att det inteär realistiskt att tänka sig en rutinmässig granskning av ärendena, vilketskulle innebära en dubblering av handläggningen. Enligl är det vidarefrämmande för vår rättsordning att ålägga myndighet att överpröva sina egnabeslut. En omfattande möjlighet för kronofogdemyndighetema till självrättelsekan medföra all allmänhetens tUltro till dessa myndigheters opartiskahandläggning försämras. Enligt i kan det befarasatt kronofogdemyndighetema får dubbelpröva ett stort antal mål. Länsstyrelsenanser att den vidsträckta befogenheten att vidta självrältelse får konsekvensersom är svåra att överblicka. Det ligger emellertid nära till hands alt anta attsjälvrältelseförfarandel kan minska allmänhetens förtroende till rättssäkerheteni kronofogdemyndighetemas verksamhet. Den föreslagna rätlelsebefogenheteninnebär enligl i ett slags tvåinstansprövning hosen och samma myndighet. befarar att möjligheterna tillsjälvrättelse skall undergräva rättssäkerheten genom all minska tilltron hosallmänheten till kronofogdemyndighetens beslut. Det kan också befaras attmånga kommer att klaga till hovrätten bara för att utröna om inte någon högretjänsteman vid kronofogdemyndigheten bedömer saken på annat sätt. Länsstyrelseni anser att institutet självrältelse bör nyttjassparsamt med hänsyn lill myndighetemas anseende och allmänhetens förtroende.Enligt bör det inte komma i fråga att kronofogdemyndighet självrättar sitt beslut, när målet är anhängigt i hovrälten. Även länsstyrelserna iJönköpings, , och åberopar principiellabetänkligheter. Den föreslagna tidsfristen förrättelse av utmätning i andra fall än då egendomen tillhörde tredje man, tvåveckor från utmätningen, anses i några remissyttranden vara för snävttilllagen. i förordar sålunda att fristenföriängs . Till slöd härför anförs att om länet skall utgöraendast ett kronofogdedistrikl, verkställigheten kommer att delegeras fill inlemindre än 11 stationeringsorter varav flera med myckel stort avstånd fråncentralmyndigheten. Målen torde i mänga fall inte hinna granskas hoskronofogdemyndigheten . Om fristen fiirlängs ,bör besvärstiden förlängas från tre fill , något som enligtlänsstyrelsen kan ske utan olägenhet. Med hänsyn till att befogenheten fillsjälvrättelse skall 1980/81:8 Remissyttrandena 127 möjliggöra bl.a. för gäldenären att få rättelse utan attbehöva besvära sig anser/?5 V att tvåveckorstiden bör räknas från den daggäldenären delgavs bevis om utmätningen. Samma ståndpunkt intas avkronofogdeföreningen. Enligt i bör tidsfristenförlängas antingen från utmätningen eller så att fristen räknasfrån den dag gäldenären fick del av utmätningsbeslutet. iÅlvsborgs län är kritisk mot att fristen inte skall gälla i fall då besvär haranförts över utmätningen. Några remissinstanser är kritiskamol beredningens mening att självrättelse i viss utsträckning skall kunna skeutan stöd av uttryckliga bestämmelser.