prop · G403146 · 1980-12-31 00:00:00 — Arbetsgmppenmenar att man som regel utan risk för stridigheter kan tillåta atl rätten utseren av bolagsstämman föreslagen medlikvidalor för att genomföra bolagelsavveckling tillsammans med den eller de likvidatorer som utses av rätten exofficio. 1 det nyssnämnda exemplet pä fusion med tillämpning avlikvidalionsbestämmelserna kan det sälunda vara t. o. m. önskvärt att detövertagande bolaget fär medverka i likvidationsarbetet trots att det har detbestämmande aktieägarinflytandet i det överlätande bolaget i likvidation. Åandra sidan möter betänkligheter att generelll ge bolagsstämman rätl tillminorilelslikvidator vid likvidation enligt 13 kap. 1 §. Som arbetsgruppenutvecklat i det föregående är det en viktig uppgift för likvidatorerna attutreda huruvida det finns skälig anledning misstänka att det har förekommitgäldenärs- och vissa andra grövre brott i samband med bolagels verksamhet förelikvidationsbeslutet. Denna utredning kommer naturligtvis i första hand altgälla den lidigare bolagsledningen samt aktieägarna. År det därför inleuppenbart frän början alt sådan brottslighet kan uteslutas, bör enliglarbetsgruppens mening rätlen vänta med alt utse av bolagsstämman föreslagenmedlikvidalor till dess likvidalorernas brottsutredning har avslutats.Detsamma gäller likvidator som skall utses enligl föreskrift i bolagsordningen. Arbetsgruppenmenar atl de kvalifikationskrav pä likvidator som föreslagits i avsnitt 12 börgälla även medlikvidalor som utses enligl bolagsordningen eller pä förslag avbolagsstämman. Kravet på alt likvidator skall vara lämplig för uppdraget kanemellertid få ett delvis annat innehåll när det gäller medlikvidalor. 1undantagsfall som exempelvis i den nyssnämnda fusionssituationen bör det varatillätet atl till medlikvidalor utse även personer från den tidigarebolagsledningen eller från den dominerande aktieägarkretsen. Ienlighet med det anförda förordar arbetsgruppen en bestämmelse i 13 kap. 7 § ommedlikvidalor. Bestämmelsen innebär att om bolagsstämman begär det så skallrätten förordna en likvidator att med övriga likvidatorer deltaga ilikvidationen, när del kan ske utan olägenhet. Delsamma gäller om ibolagsordningen har föreskrivits att en eller flera likvidatorer skalltillsättas i annan ordning. Medde utgångspunkter arbetsgmppen har för sitt arbete har del framstått som näranog en självklarhet att kräva att frågan humvida gäldenärsbrott förekommit ibolagets verksamhet före likvidationen blir ordentligt utredd i allalikvidationer. Arbetsgruppen menar att de skäl som anförts till förmån för ettavskaffande av fattigkonkurserna har bärkraft ocksä beträffande fattiglikvidalionerna.Särskilt i bolag som har så lite lillgångar att de inte förslår att betala enslikvidationsförfarandet, finns det anledning undersöka om det förekommitoegentligheter i bolagels verksamhet före likvidalipnsbeslutel. Arbetsgruppenföreslår därför att 13 kap. 15 § tredje stycket om fattiglikvidation upphävs. Istället införs en skyldighet för likvidator som finner alt bolaget är päobestånd att ansöka hos rätten om bolagels försättande i konkurs. Bestämmelsernaom fattiglikvidation gäller vid såväl frivillig likvidation somtvångslikvidalion. I fråga om 5 000-kronorsbolag som tvångslikvideras Prop.1980/81:146 81 enligl 13 kap. 2 § därför atl mer än två tredjedelar avaktiekapitalet har gått förlorat kan man utgå ifrän att bolaget är på obestånd.Kostnaderna för likvidationsförfarandel kan visserligen variera men det ärsvårt alt tro att det kan ske till lägre kostnad än . Bolaget skalldärför rätteligen försältas i konkurs enligt de regler som gäller redan i dag.Över huvud taget måste man räkna med alt bolag som avses i 13 kap. 15 § tredjestycket är pä obesländ oavsett likvidationsgmnden. Bolag i likvidation börnämligen anses vara pä obestånd så snart tillgångarna inte täcker skuldernainkl. de beräknade likvidationskostnaderna. Genom likvidationsbeslutet slär detklart alt bolaget skall avvecklas och skulderna betalas oavsett om de förfallittill betalning eller ej. De beräknade likvidationskoslnaderna bör isammanhanget jämställas med förfallna skulder. Bolag som avses i 13 kap. 15 § Iredje stycket kommersåledes om arbetsgmppens förslag genomförs, i nära nog samtliga fall attavvecklas genom konkurs. Denna kommer då vanligen att handläggas enliglreglerna för mindre konkurs. Det innebär alt till konkursförvaltare normallutses en advokat som specialiserat sig pä denna typ av uppdrag. 1 hansuppgifter ingår bl. a. atl utreda om gäldenären kan misstänkas förgäldenärsbrott. Föreligger brottsmisstanke skall förvaltaren anmäla saken tilläklagare. Den nu beskrivna ordningen torde pä ell helt annat sätt än dennuvarande avhålla skrupelfria personer från missbruk av aktiebolagsformen. En särskild fråga i sammanhanget är vem som skall svaraför de likvida-lionskostnader som belöper före konkursutbrottel, närkonkursbeslulet fattats på grund av alt bolagets lillgångar inte täckerlikvidationskoslnaderna. Enligt 13 kap. 20 § andra stycket företräds nämligenbolaget under konkurs såsom konkursgäldenär av de likvidatorer som finns vidkonkursens början. Det innebär all likvidatorn inte kan utses lill konkursförvaltare,trots atl han enligt arbetsgruppens förslag skall uppfylla de allmänna kraven i44 § KL på konkursförvaltare. För all ge likvidatorerna etl ekonomisklincitament att försätta bolaget i konkurs förordar arbetsgruppen attlikvidationskostnaderna i den angivna situationen skall åtnjuta sammaförmänsrätt i konkursen som konkursansökningskostnaderna. Arbetsgmppen vill tillägga att för det fallet att bolagetsaknar tillgängar som täcker likvidationskoslnaderna sä torde konkursenhandläggas enligt reglerna för mindre konkurs. När denna avskrivs utgärkonkurskostnaderna - men inle likvidationskoslnaderna av allmänna medel iden män konkurskoslnaderna inte kan uttas ur boet (188 § KL). Det kanifrågasättas om möjlighet bör öppnas till ersättning av allmänna medel ocksåför likvidalionskostnaderna. Arbetsgruppen menar emellertid all erfarenheternaav den nya lagstiftningen bör avvaklas innan ställning las till den frågan.Något förslag härom läggs därför inle fram (jfr prop. 1970: 142 s. 104). Det är styrelsen som skall se lill att organisationenbeträffande bokföringen och medelsförvallningen innefattar entillfredsställande konlroll. Verkslällande direktören skall sörja för atlbolagets bokföring fullgörs i överensstämmelse med lag och attmedelsförvallningen sköts på ett betryggande sätt (8 kap. 6§ andra stycket).Träder bolaget i likvidation övergår ansvaret för bokföringen på likvidatorerna(13 kap. 7§ fjärde stycket). 6 1980/81. Prop.1980/81:146 82 har del blivit vanligt att bokföringenförsvunnit i bolag som sätts i samband med skattebrott och liknande ekonomiskbrottslighet. Del är mot denna bakgrund den nyssnämnda bestämmelsen i 55 § KLskall ses. I den paragrafen föreskrivs i fräga om bokföringsskyldig gäldenäratt förvaltaren i sin berättelse skall anmärka hur bokföringsskyldigheten harfullgjorts. (Jfr också 185 b§ KL och 22 § andra stycket 4 AckL.) Någonmotsvarande bestämmelse i ABL påkallas inte enligt arbetsgruppens mening. män bokföringen inte finns i behåll finns det enligt gruppens mening alllidanledning alt anmäla förhållandel till åklagare för utredning omgäldenärsbrott. 1 KL finnsockså uttryckligen bestämmelser om atl förvaltaren vid konkursens avslutandeskall till gäldenären återställa de böcker och andra handlingar rörandekonkursboet, som förvaltaren har tagit hand om. Föreligger hinder molåterlämnande skall handlingarna i stället överiämnas till tillsynsmyndigheten,om inte förvaltaren anser all han bör bevara dem (206 § KL). Grunden för denbestämmelsen är bl. a. att gäldenären ofta inte längre finns kvar efterkonkursen. Ett aktiebolag i konkurs är sålunda upplöst när konkursen avslutasulan överskott (13 kap. 19 § första stycket). Motsvarandegäller emellertid när bolag har upplösts genom likvidation. Dekontrollsynpunkter som bär upp arkiveringsbestämmelserna i gäller ocksåbolag som likviderats. Arbetsgruppen förordar därför att det i 13 kap. 15 a §föreskrivs all likvidatorerna skall sörja för att bolagels räkenskapsmaterialbevaras efter bolagets upplösning i enlighet med bestämmelserna i 22 §bokföringslagen. Det innebär bl.a. krav pä arkivering av bolagels bokföringunder frän utgången av del kalenderår dä likvidationen avslutades.Beträffande innebörden i övrigt av den föreslagna bestämmelsen hänvisas tillvad som anfördes om motsvarande bestämmelse i KL (prop. 1978/79: 105 s. 179). Arbetsgruppen vill tillägga atl kostnaderna förarkiveringen bör utgå av bolagels egendom. Förslår tillgångarna inte lilldetla, bör bolaget försättas i konkurs varefter arkivering får ske medtillämpning av KLs regler. Enligt gällande rätt skall likvidator, om han vid singenomgång av bolagets redovisningshandlingar för tiden förelikvidationsbeslulet konstaterar t.ex. en olovlig vinstutdelning, prövamöjligheterna att föra talan enligt 15 kap. 1 eller 3 § mol styrelsen elleraktieägaren. Har ansvarsfrihet inte beviljats eller har vinstutdelningen interedovisats på ett riktigt sätt för bolagsstämman, bör likvidalorn i egetintresse väcka talan om skadestånd till bolaget, förutsatt att vinstutdelningenskelt inom tid som anges i 15 kap. 6§ första stycket. Underlåter nämligenlikvidalorn uppsåtligen eller av oaktsamhet atl väcka sådan talan närutsikterna lill framgång i målet mäste sägas vara goda och denskadeståndsskyldige kan anlas ha betalningsförmåga, kan likvidatorn självåläggas atl betala skadestånd till bolaget enligt 15 kap. 1 §, om nämligen hansunderlåtenhet leder till att bolagets skadeståndsanspråk mot slyrelsen elleraktieägaren preskriberas enligt 15 kap. 6§. En sådan skadeståndstalan mollikvidatorn torde komma till ständ endast pä talan av ny likvidator eller,vilket torde vara mera praktiskt, av konkursförvaltaren sedan bolaget försattsi konkurs. Prop.1980/81:146 83 förslag riskerar likvidator pä samma sätt skadeslånd tillbolaget, om han dröjer atl försätta bolaget i konkurs och dröjsmålet får tillföljd att bolagels återvinningsmöjligheler gär förlorade. Enligt akfiebolagslag skulle då bolag trädde ilikvidation, revisorerna entledigas och särskilda likvidationsrevisorer utses.Enligl ABL kan revisorerna kvarstå även om bolaget träder i likvidation. Dethar ansetts vara en fördel att på detla sätt få kontinuitet i revisionen.Arbetsgruppen finner inle skäl alt ifrågasätta denna ordning. Del innebär att revisorn är underkastad de allmännabestämmelserna i 10 kap. 2-4 §§ om kvalifikationer och jäv. Här skall endasinämnas att kraven i 10 kap. 3 § pä att revisorn skall vara auktoriserad revisoreller godkänd revisor gäller de större bolagen. I de mindre bolagen där missbruksriskenerfarenhetsmässigt är större krävs inle f. n. kvalificerad revisor. Arbetsgruppen har i BRÅ-promemorian 1979:5 föreslagilkvalificerad revision i bolag i riskzonen. I bolag där enligt senaslfastställda balansräkning full täckning inte finns för bolagels registreradeaktiekapital skall enligt förslaget minst en av bolagsstämman utsedd revisorvara auktoriserad revisor eller godkänd revisor. Förslagel har fåll etlövervägande positivt mottagande under remissbehandlingen. Även omdet förslagel genomförs kommer det all finnas möjligheter till manipulationer.Som exemplifierats under 12 aren sädan bestämmelse inte effektiv i mindre bolagmed en enda ägare som utnyttjar bolagsformen för ekonomisk kriminalitet. Ägarenkan som bolagets styrelse upprätta en årsredovisning i vilken tillgångarövervärderas och skulder utelämnas. Denna årsredovisning kan han sedanomedelbart godkänna i sin egenskap av bolagsstämma. Pä det sättet kommerbolaget aldrig formellt att bli skyldigt all anlita kvalificerad revisor. Moldenna bakgrund föreslår arbetsgruppen att i bolag i likvidation minst en avbolagsstämman utsedd revisor skall vara auktoriserad revisor eller godkändrevisor. Arbetsgruppen menar nämligen atl även om likvidalorn är advokat medslor ertaren-het av konkursförvaltning och likvidation sä saknar han desärskilda kvalifikationer som en auktoriserad eller godkänd revisor har. Delframstår som mycket önskvärt att likvidalorn vid fullgörande av denbrottsutredande uppgift som arbetsgmppen föreslår biträds avredovisningsexpertis. Bestämmelsen om kvalificerad revision bör placeras i 10kap. Om bolag i likvidation på detta sätt alltid underkastaskvalificerad revision finns det enligt arbetsgmppens mening inte anledning attföreslå atl Hkvidatorerna skall slå under tillsyn av en särskildtillsynsmyndighet (jfr konkursförfarandet). Arbetsgruppen räknar med att denna promeoria utkommer fräntrycket . Efter sedvanlig remissbehandling och lagrädsgranskning kanproposition i ämnet beräknas föreligga tidigast . Prop.1980/81:146 84 bestämmelsernahar arbetsgruppen därför förlagt ikraftträdandet till den . 1fräga om fattiglikvidationerna menar arbetsgruppen atl ålgärder brådskar. Medhänsyn härtill föresläs i övergängsbeslämmelserna all ändringarna i 13 kap. 15§ skall träda i kraft före övriga bestämmelser. Därigenom vill arbetsgruppenocksä markera alt den frägan kan behandlas i viss män skild från de övriga.Skulle det sålunda under ärendets handläggning i justitiedepartementetframkomma välgrundade önskemål om all de nya bestämmelserna omlikvidationsförfarandel skall lillämpas först fr. o. m. den , dåakfiekapitalel skall vara i samtliga aktiebolag, så hör delenligl arbetsgruppens mening vara möjligt, förutsatt att fattiglikvidalionernaavskaffas sä snart del gär med hänsyn lill riksdagsarbetet. Likvidationersom pägär vid ikraftträdandet bör fullföljas enligt äldre bestämmelser. Eftermönster av I9S lagen (1975: 1386) om införande av aktiebolagslagen föreskrivsdärför att likvidation genomförs enligl äldre bestämmelser, om likvidatorutsetts före utgången av . Det bör emellertid enligt arbetsgruppensmening inle komma i fråga all en sådan äldre ordinär likvidation avslutas genomfaltiglikvidalion sedan det institutet väl har avskaffats. I enlighet härmedföreskrivs all bestämmelserna i 13 kap. 15 § i sin äldre lydelse inle färlillämpas sedan paragrafen i sin nya lydelse trätt i krafl. Sistnämndabestämmelse innebär bl.a. atl likvidation som avses i 13 kap. 18 § Iredjemeningen efter ikraftträdandet av 13 kap. 15 § alltid skall inledas. Saknastillgängar som täcker likvidalionskostnaderna. fär bolaget anses vara påobestånd och likvidatorn har då pä vanligt sätt skyldighet all ansöka ombolagets försättande i konkurs. För tydlighetens skulle bör Iredje och fjärdemeningarna av 13 kap. 18 S jämkas något. Enligt6§ andra stycket 3 och iredje stycket lagen (1946: 807) om handläggning avdomstolsärenden skall underrätt bestå av minst ire och högsl fyra lagfarnaledamöter vid slutlig handläggning av ärende om I) nedsättningav bolags aktiekapital eller grundfond. 2) lillslåhd till vinstutdelning ibolag, 3) skyldighet för bolag eller förening atl träda i likvidation, 4)förordnande eller entledigande av likvidalor eller 5) tillstånd tillförsäljning av egendom under likvidation eller till fusion. 1prop 1973: 30 med förslag till lag om ändring i m. m. uttaladedeparlemenlschefen i anslutning till sitt förslag att tingsrätt vid prövning avmål om konkursarvoden skulle vara domför med en lagfaren domare bl.a.:"Det har under remissbehandlingen ifrågasatts all införa molsvarandedomförhelsregel belräffande vissa likvidafionsärenden enligt aktiebolagslagen(1944:705). Med anledning härav villjag nämna atl det f. n. inomjusliliedepartemenlel pågår arbele med en reformerad aktiebo-lagslagsliflningpå grundval av bl.a. aktiebolagsutredningens betänkande (SOU 1971: 15) Förslagtill aktiebolagslag m. m. Enligl min mening bör den aktualiseradedomförhelsfrågan lämpligen övervägas i det sammanhanget." Några ändringari domförhetsreglerna förelogs emellertid inte i anslutning till 1975 ärsaktiebolagslagsliflning. Ärendenom skyldighet all träda i likvidation är i de allra flesta fall av Prop.1980/81:146 85 enkelbeskaffenhet och avser oftast prövning av vissa formella kriterier. Vid enjämförelse av ärenden av denna enkla beskaffenhet med många andra mål ochärenden av kvalificerad beskaffenhet som fär avgöras av endast en domare,framstår det enligt arbetsgruppens mening som befogat att förenkla förfarandet.Arbetsgruppen förordar därför alt ärenden som avses i 6 § andra stycket 3 ifortsättningen handläggs av en lagfaren domare och förutsätter därvid att man ipraktiken kommer att låta konkursdomaren handlägga dessa ärenden. Delförtjänar att påpekas att rätlen skall bestä av minst tre lagfarna ledamöter omärendet är tvistigt (6 i? andra stycket). En sådan sammansättning bör alllidtillämpas om någon borgenär gör invändningar i ärendei och invändningarna inteuppenbarligen är grundlösa (jfr prop 1978/79: 105 s. 204). Arbetsgruppenhar med BRÅ-promemorian 1979:5 och denna promemoria presenterat en rad förslagpä akliebolagsrättens område. Från brottsbekämpningssynpunkt är det viktigastealt smäbolagen avskaffas vid utgången av . I själva verket är dennaåtgärd central i förevarande sammanhang. Sä länge smäbolagen tillåls vara kvarär alla andra brottsbekämpande åtgärder mol missbruk av aktiebolagsformen tämligenmeningslösa. Eftersom slörre delen av smäbolagen är vilande bolag eller s.k.skrivbordsbolag utgör ju avskaffandet ej heller någol besvärligt ingrepp ivillkoren för företagsamheten. Till detta kommer den länga tiden för avvecklingav smäbolagen och att en kredit motsvarande lätt kan erhållas förvarje seriöst smäföretagsprojekt. Vidsidan av ett avskaffande av smäbolagen är enligt arbetsgruppen en kraftigupprustning av bolagsregistrel den viktigaste åtgärden mot missbruk avaktiebolagsformen. En sådan upprustning skulle nämligen hindra bl.a. atl ickeseriösa personer utnyttjar myndigheternas svårigheter till samverkan, t.ex.skatte- och socialmyndigheters eller skatte- och arbetsmarknadsmyndigheterseller, internt inom skatteområdet, de regionala myndigheternas. Somen angelägen reform framstår också förslagel i promemorian 1979: 5 ominskränkningen i den f. n. fria rätten att byta firma och framfor allt säte.Frän brottsbekämpande synpunkt framslår också förslaget i denna promemoria omett avskaffande av institutet fatliglikvidation och en skärpning av detordinarie likvidationsförfarandel som mycket angeläget. Arbetsgruppenvill framhålla att utrymmet för ändringar i aktiebolagslagen i syfte atlförebygga brott inte är uttömt med denna och föregäende promemoria. En frägasom bör tas upp till prövning i lämpligt sammanhang är aktiekapitalets storiek.1 juni 1973 beslöt om höjning av lägsta tillåtna aktiekapital från lill . Höjningen träder i kraft såvitt avserbolag som bildals . motsvarade 6,6basbelopp. motsvarade endast 3,7 basbelopp eller drygt27000 kr penningvärde. För att motsvara 50(XK) kr i 1973 årspenningvärde borde minimikapitalet nu vara . Man måste räkna medatt vid utgången av inle kommer att utgöra en tillräckligersättning för aktieägarnas personliga betalningsansvar för att förebygga attaktiebolagsformen utnyttjas för ekonomisk kriminalitet. Prop.1980/81:146 86 Medhänsyn till den snabba penningvärdeförändringen kan ifrågasättas om man inteborde övergå till en ordning där aktiekapitalet eller åtminstoneminimikapitalet indexeras genom anknytning till basbelopp eller liknande (jfr10 kap. 3§ andra stycket). Därigenom skulle man sannolikt också påskynda enutveckling mot en mer inflationsanpassad redovisning och en ökad konsolideringav aktiebolagen. En reform av antytt slag borde enligt arbetsgmppens meningkombineras med ett borttagande av nominella beloppet på aktiebreven ochförenklade rutiner för höjning och sänkning av aktiekapitalet. Därigenom skulledet registrerade aktiekapitalet kunna bli en bättre och mera aktuell mätare päbolagets ekonomiska ställning än f. n. Reservationinom arbetsgruppen av ledamoten Närdet gäller fattiglikvidation delar jag arbetsgruppens förslag. När den nuantagna konkurslagsliftningen kommer alt införas undanröjes institutetfattigkonkurs, elt förfarande som ulan tvekan missbrukats i den ekonomiskabrottsligheten. Kvar står emellertid det förfarandet som aktiebolagslagenmedger, nämligen s. k. fattiglikvidation - ett förfarande som, därest detbibehålles, ger möjligheter till kringgående av den kommande konkurslagsliftningenoch därmed också en möjlighel lill all undgå ulredning och därigenom ocksäuppdagande av eventuella konkursbroll och andra brott i anslutning till eltobestånd. Arbetsgruppen föreslåremellertid att även de likvidationer där fordringsägare icke lider någotförfång - dvs. de enligl mitt förmenande seriösa likvidationerna - skalladministreras av likvidalor utsedd av rätten. Även i dessa likvidationerföreslär arbetsgruppen all likvidatorn skall göra ulredning belräffandeeventuell brottslighet före tiden för likvidationen. Det finns icke underiagsom tyder på atl de seriösa likvidalionsav-vecklingama används i brottsligtsyfte och det kan uppfattas som rätlsslö-lande att inte aktieägarna äger rättatl utse likvidalor och att fömtvarande styrelseledamot eller verkställandedirektör icke kan utses. En seriös hkvidation kan ju innebära enavvecklingsperiod där den fömtvarande styrelsens och verkslällande direktörenserfarenheler är nödvändiga för avvecklingen och det föreslagna förfarandet kandärför också innebära ett försvårande av seriösa avvecklingar. Eftersom detvidare finns förslag om kvalificerad revisor anser jag alt offenUigrättsliginsyn vid de seriösa hkvidationerna icke erfordras. Hämtövervill jag nämna att jag inte helt ansluter mig till vissa skrivningar ochbakomliggande motiv till framförda förslag. I promemorian behandlas ett tänktexempel på hur en manipulering kan göras för all undgå val av kvalificeradrevisor. Exemplet kan i och för sig mycket väl uppkomma men behöver inte enbartgälla likvidafionsbolag. Exemplet är därför enligt mitt förmenande icke avavgörande betydelse för att införa särskilda krav på de seriösa likvidafionemaoch jag hänvisar bl. a. fill de krav på kvalificerad revision som i framtidentorde genomföras. Iutredningen har också bl.a. åberopats att enskilda borgenärer icke bevakarbolagsnyheterna i Post- och och alt kronofogdemyndigheternasbevakning sannolikt inle är effekfiv. Dessa skäl får enligl mitt förmenandeinte tas som intäkt för införande av en längre gående Prop.1980/81:146 87 lagsfiftningutan dessa brister skall i stället lillrätlas där de konstateras. Jag hänvisari detta sammanhang ocksä till tidigare framfört förslag om kontroll eller vissundersökningsplikt när det gäller byte av firma och säte. Sammanfattningsvisär det därför enligl mitt förmenande riktigare alt inrikta en lagstiftning såatl i de likvidationer där inte fordringsägarna får full betalning,likvidationen omgående skall avbrytas och bolaget försättas i konkurs. Pä såsätt kommer den kommande konkurslagsliftningen och dess rättsskydd samtskyldigheten alt undersöka huruvida brottsligt förfarande kan ifrågasättasäven alt bli tillämpad pä de bolag i likvidation, vars lillgångar icke förslårtill full betalning av samtliga skulder och likvidalionskostnaderna.Bestämmelserna kan mycket väl kompletteras med straffbestämmelser vidunderlåtenhet att avbryta likvidationen och evenluellt också med en särskildbestämmelse om att personlig ansvarighet för skulderna vid dylik försummelseinträder - en fråga som kanske emellertid bör bli fräga för närmare utredning. Reservationinom styrgruppen av ledamoten Iarbetsgruppens promemoria föresläs ett antal förändringar i aktiebolagslagen. Detskall till en början sägas att en betydande svaghet vidlåder det översynsarbeteav lagstiftningen som pågår inom BRÅ. Syftet med översynen är alt föreslålagändringar som kan bidra till en minskning av den ekonomiska brottsligheten.Detta är självfallet ett gott syfte. Men förslagen blir med naturnödvändighetensidiga i den bemärkelsen att andra rätlspoliliska önskemål än strävan allminska den ekonomiska brottsligheten endast i begränsad utsträckning kanbeaktas.