prop · G403193 · 1980-12-31 00:00:00 — 3, SkU 1977/78:19, rskr 1977/78:111, SFS 1977:1173 och 1174).Reglerna innebär i likhet med bestämmelser att lättnader medges vidsåväl förmögenhetsbeskattningen som arvs- och gåvobeskattningen på så sätt attden förmögenhet som ingår i jordbruk och rörelse får tas upp till ett reduceratvärde. Reglerna är i princip Ullämpliga oberoende av den juridiska form ivilken verksamheten bedrivs. De Ullämpas dock inte vid värderingen av företagvars aktier eller andelar är börsnoterade eller i övrigt omsätts påkapitalmarknaden. De värderingsregler som skall Ullämpas vidförmögenhetstaxeringen finns i 4 § och punkt 2 av anvisningarna 3 och 4 §§ SFL.Reglerna har i huvudsak följande innehåll. I ett första steg fastställs substansvärdet av denförmögenhet som har lagts ner i jordbruket eller rörelsen. Den värdesättning avtillgångarna som har gjorts vid inkomsttaxeringen är inte bindande. Ettvarulager tas upp till det värde som det skulle ha beUngat om det hade sålts utpå en gång. av djur på en jordbmksfasUghet eller i en renskötselrörelsetas dock upp till de värden som () fastställer enligt punkt2 femte stycket av anvisningarna 41 § kommunalskattelagen (1928:370), KL.Inventarier tas upp anskaffningsvärdet efter avdrag för skälig avskrivningeller utrangering. Fastigheter redovisas taxeringsvärdet vid utgången avbeskattningsåret. Fastigheter som utgör lagerUllgångar tas upp lägst dettavärde. Från tillgångarna avräknas skulder och andra avgående poster. Latentaskatteskulder beaktas i allmänhet inte. Hänsyn får dock tas en eventuell utskiftningsskatteskuld.Vidare beaktas den skatteskuld som belastar medel på skogskonto, upphovsmannakontooch investeringskonto för skog. Sådana medel får nämligen enligt punkt 3 förstastycket av anvisningarna till 3 och 4 §§ SFL tas upp till halva värdet. Enligtsamma lagmm får som skuld redovisas hälften av vissa fondavsättningar för vilkaavdrag har erhållits vid inkomsttaxeringen. Sedan värdet av tillgångarnaminskats med skulder och andra avgående poster framkommer förvärvskällanssubstansvärde. Lättnaderna i beskattningen erhålls på så sätt attsubstansvärdet får reduceras till . Detta är huvudregeln. En särskildspärregel har införts för att hindra att lättnadsreglerna skall stimulera tillpassivt ägande av Prop.1980/81:193 14 jordbruksfastigheter och annan spekulation i fastigheter.Spärregeln innebär att reduktionen av substansvärdet inte får leda till attförvärvskällans värde tas upp ett lägre belopp än vad som motsvarar värdetav de i förvärvskällan ingående fastigheterna minskal med de skulder sombelöper på fasUgheterna. Som värde på en jordbruksfastighet tas vid dennaberäkning upp taxeringsvärdet minskat med den del av byggnadsvärdet som avserekonomibyggnader (fr. o. m. fastighetstaxering ekonomibyggnadsvärdet).Som värde på fastigheter i rörelse tas upp det taxerade markvärdet. Detskuldbelopp som belöper på fastigheterna erhålls genom att de totala skuldernai förvärvskällan proportionellt fördelas mellan fastighetsvärdet och övrigaUllgångar. Generellt gäller atl förmögenheten i en förvärvskälla kommer attbestämmas enligt spärregeln, om det fastighetsvärde som skall beaktas enhgtspärregeln överstiger av det totala värdet av tillgångarna. För undvikandeav missförstånd bör tilläggas att huvudregeln och spärregeln över huvud tagetinte blir tillämpliga i de fall då substansvärdet är negativt, dvs. dåskulderna är större än det oreducerade tillgångsvärdet. Det anförda har avsett förmögenhetsbeskattningen.Samma värderingsregler tillämpas i princip vid arvs- och gåvobeskattningen. I22 § 1 mom. AGL, som gäller värderingen av fastigheter vid arvsbeskattningen,har i andra stycket föreskrivits att fast egendom som ingår i en förvärvskällainom inkomstslagen jordbmksfastighet eller rörelse skall värderas enligtreglerna i 23 § F tredje stycket AGL. Enligt detta lagrum skall bestämmelsernai 4 § och punkt 2 av anvisningarna till 3 och 4 §§ SFL tillämpas vid värderingenav en förvärvskälla inom något av de nämnda inkomstslagen. Enligt 43 § andrastycket AGL blir bestämmelserna om företagsförmögenhet tillämpliga också vidgåvobeskattningen under förutsättning att gåvan har lämnats utan förbehåll ochavser all givarens rätt till förvärvskällan. De förut beskrivna reglerna om beräkning avförvärvskällans substansvärde samt huvudregeln om reduktion av substansvärdettill och den särskilda spärregeln skall alltså Ullämpas vidarvsbeskattningen och under vissa fömtsättningar vid gåvobeskattningen. Enligtuppgift har det dock rått viss osäkerhet om hur de i förvärvskällan ingåendefastigheterna skall värderas vid arvs- och gåvobeskattningen. Huvudprincipen ärenligt 22 § 1 mom. första stycket AGL att fastigheter skall tas upp till dettaxeringsvärde som gällde året före det år då skattskyldigheten inträdde. Ilagrummets andra stycke hänvisas emellertid, som redan nämnts, till 23 § Ftredje stycket AGL och detta lagrum hänvisar i sin tur till SFL:s bestämmelserom värderingen av företagsförmögenhet. Vid förmögenhetsbeskattningen gäller attfastigheter i princip skall tas upp till taxeringsvärdet vid beskattningsåretsutgång. Denna författningstekniska reglering har vid den praktiskatillämpningen föranlett två frågor. Den första är om hänvisningen innebär att huvudregeln i 22 § 1 mom. första stycket AGL har sattsur kraft såvitt gäller fastigheter som ingår i förvärvskällan. Den andra ärvilket taxeringsvärde Prop,1980/81:193 15 somi så fall skall beaktas. Vid arvs- och gåvobeskattningen finns ju inle någonmotsvarighet till det beskattningsår som lillämpas vid inkomst- och förmögenhetsbeskattningen. 2,2Ändrad indelning i taxeringsenheter Vid1981 års allmänna fastighetstaxering tillämpas den fastighetstaxeringslag sombeslutades av (prop. 1979/80:40, SkU 1979/80:17, rskr1979/80:121). Lagstiftningen bygger på fastighetstaxeringskommitténs betänkande(SOU 1979:32) Fastighetstaxering 81. Fastighetstaxeringslagen(1979:1152), FTL, kommer atl medföra att vissa slag av mark och byggnader, somtidigare har taxerats som delar av jordbruksfastigheter, bryts ut och ingår inya taxeringsenheter med beskattningsnaturen annan fastighet. Den mark som dethär främst gäller är täktmark, exploateringsmark och utarrenderad tomtmark.Till de byggnader som berörs hör bostadsbyggnader på jordbruksfasUgheter med enliten produkUv areal och s. k. överloppsbyggnader. Marksom innehåller fyndigheter, t. ex. grus, torv eller lera, kunde enhgt tidigaregällande ordning behandlas på två olika sätt vid fastighetstaxeringen. Områdetkunde ingå i en jordbruksfastighet, varvid värdet av fyndigheten togs upp somvärde av särskilda tillgångar. Om värdet av en fastighet eller en del av enfastighet huvudsakligen hänförde sig till fyndigheten samt till byggnader ochanläggningar uppförda för utvinning av fyndigheten, skulle fasUgheten taxerassom annan fastighet (industrifastighet). GenomFTL har ett nytt ägoslag, täktmark, införts. Täktmark utgör enligt 2 kap. 4 § FTLmark för vilken täktUllstånd gäller enhgt 18 § naturvårdslagen (1964:822) ellervattenlagen (1918:523). Med täktUllstånd skall jämställas pågående takt. Täktmarkskall utgöra en särskild taxeringsenhet (industrienhet). I enheten kan ingåindustribyggnader som är belägna på täktmarken (4 kap. 5 § första stycket FTL).En sådan taxeringsenhet skall ha beskattningsnaturen annan fastighet (4 kap.11 § fjärde stycket FTL). Vadhärefter beträffar exploateringsmark gällde tidigare följande. medexploateringsmöjligheter utgjorde inte något särskilt ägoslag. Antingenbildades särskilda taxeringsenheter - exploateringsfastigheter - med beskattningsnaturenannan fastighet eller också beaktades exploateringsmöjligheterna genom att ettsärskilt värde åsattes vid taxeringen av den jordbruksfastighet till vilkenmarken hörde (övervärde). Enligt de regler som gällde allmännafastighetstaxering borde en fastighet som kunde förväntas bli exploaterad förbebyggelseändamål taxeras som jordbmksfastighet även Prop, 1980/81:193 16 omexploateringen kunde förväntas ske . Detta gällde dockendast under förutsättning att marken användes för jordbruk eller skogsbruk. Enoanvänd fasUghet borde däremot taxeras som annan fasUghet om det var påtagligtatt exploatering skulle komma att ske inom en nära framUd. GenomFTL har ett nytt ägoslag, exploateringsmark, införts (2 kap. 4 § andra stycket FTL).Till exploateringsmark hänförs obebyggd mark, som ingår i en fastställdstadsplan eller byggnadsplan och som till någon del är avsedd att användas förbebyggelseändamål. Huvuddelen av den mark som fick beskattningsnaturenjordbruksfastighet och åsattes övervärde värderas vid 1981 årsfastighetstaxering med bortseende från exploateringsmöjligheter. För många jordbruksfasUgheterinnebär FTL härigenom en lindring såvitt avser värderingen avexploateringsförväntningar. I de fall då en jordbruksfastighet berörs av enaktuell fastställd stads- eller byggnadsplan men marken fortfarande används förjordbruk och skogsbruk kan dock en förändring i skärpande riktning inträffa ioch med att marken indelas och värderas som exploateringsmark. Avden nu lämnade redogörelsen framgår att täktmark och exploateringsmark fr. o. m.1981 års allmänna fastighetstaxering alltid skall utgöra särskildataxeringsenheter med beskattningsnaturen annan fastighet. Därav följer attmarken inte kan behandlas som tillgång i förvärvskälla inom inkomstslagetjordbruksfastighet. Om marken utgör tillgång i rörelse, kommer de särskildakapitalskattereglerna för företagsförmögenhet ändå att bli tillämpliga på den.Det kan t. ex. vara fråga om exploateringsmark som ingår i en tomtrörelse ellertäktmark som ägaren exploaterar i egen regi i sådan omfattning att det blirfråga om rörelse. I övriga fall kommer tillgången att fr. o. m. 1982 årsförmögenhetstaxering falla utanför lättnadsreglerna. Taxeringsvärdehöjningarnafår då fullt genomslag. Ifråga om bostadsbyggnader på små jordbruksfastigheter gällde enligt äldreregler följande. En fastighet som var bebyggd med bostadshus skulle taxeras somjordbmksfastighet om den hade antingen en åkerareal om minst 2 ha eller enareal produktiv mark om minst 5 ha. Om den produktiva arealen understeg 5 haoch bostadbyggnaden hade ett värde som uppgick till mer än tre fjärdedelar avdet totala taxeringsvärdet skulle fastigheten dock taxeras som annan fastighet. IFTL har frågan reglerats på följande sätt. Överstiger en med bostadsbyggnadbebyggd fastighets areal 2 ha skall , betesmark och skogsmark ingå i enlantbmksenhet och taxeras som jordbruksfastighet. Om den totala arealenproduktiv mark på lantbmksenheten understiger 5 ha får inte bostadsbyggnadeningå i lantbmksenheten (4 kap. 5 § andra stycket FTL). En med småhus bebyggdfastighet, vars produktiva mark understiger 5 Prop,1980/81:193 17 ha, skall således delas i två taxeringsenheter. Den enaenheten kommer att bestå av bostadsbyggnaden med tillhörande tomtmark och habeskattningsnaturen annan fastighet medan den andra enheten omfattar denproduktiva marken och utgör en lantbruksenhet med beskattningsnaturen jordbmksfasUghet. Del finns också andra byggnader och markområden som vid1981 års fastighetstaxering kommer att få beskattningsnaturen ändrad frånjordbruksfastighet till annan fastighet. Här åsyftas dels sådanabostadsbyggnader som inte behövs för ägare, arrendatorer eller anställda ijordbruket (överioppsbyggnader), dels utarrenderade tomter på jordbruksfastigheter(tomtplatser). Vad beträffar överloppsbyggnaderna gällde visserligenredan vid allmänna fastighetstaxering att dessa byggnader medtillhörande tomtmark skulle brytas ut till självständiga taxeringsenheter medbeskattningsnaturen annan fastighet men en sådan utbrytning skedde i många fallinte. I fråga om utarrenderade tomtplatser gällde att, om fem eller fleratomtplatser arrenderades ul, dessa skulle brytas ut till en särskildtaxeringsenhet (exploateringsfastighet) med beskattningsnaturen annanfastighet. Även här synes man dock ofta i praktiken ha underlåtit att göranågon utbrytning. Om antalet tomtplatser understeg fem, skulle de behandlas somen särskild tillgång på jordbruksfastigheten. Enligt FTL gäller att inte bara överloppsbyggnader medtomtmark ulan även utarrenderade tomtplatser skall brytas ut till särskildataxeringsenheter med beskattningsnaturen annan fastighet. Förhållandena kan vara likartade även för byggnader ochtomtplatser som har taxerats som annan fastighet. Det kan t. ex. varafråga om uthyrningsstugor som Ullsammans med ägarens bostadsbyggnad har utgjorten enda taxeringsenhet med beskattningsnaturen annan fastighet. Resultatet av1981 års allmänna fasUghetstaxering kan bli att varje uthyrningsstuga bryts uttill en särskild taxeringsenhet. 3 Fastighetstaxeringens effekter vid kapitalbeskattningen3,1 Höjningarna av taxeringsvärdena Höjningarna av taxeringsvärdena vid 1981 årsfastighetstaxering blir i många fall betydande. Utfallet varierar emellertidstarkt mellan ohka ägoslag. Medan värdena för i allmänhet stiger Ulldet dubbla jämfört med fastighetstaxering ligger höjningen avskogsbruksvärdena ofta på en betydligt högre nivå. Allmänl sett kommer de nyaskogsvärdena att vara högre än värden. De mycket starkahöjningarna av skogsbruksvärdena är delvis att se som en följd av desärbestämmelser rörande taxeringsvärdenivån för skog som gällde vid 1975 Prop,1980/81:193 18 års taxering (prop. 1973:162 s. 326). Det bör emellertidunderstrykas att variationerna är mycket slora både regionalt och i fråga omenskilda fastigheter. När det gäller enskilda fasligheter påverkas höjningarnasjälvfallet av de förändringar på fastigheten som har inträffat under Udenefter fastighetstaxering. Så kan t. ex. en stor avverkning på enmindre skogsfastighet få en avsevärd effekt. De preliminära höjningarna för riket som helhet - med undantagför ' - och för de län där höjningarna för de skogsdomine-radefastigheterna avviker mest från riksgenomsnittet redovisas i följande tabell. Itabellen anges de s. k. ovägda ökningstalen. Fastigheterna har indelats i fyragrupper. Kolumn 1: Fastigheter där taxeringsvärdet till mer än 75 %avser skogsbruksvärde. Kolumn 2: Fastigheter där taxeringsvärdet till mer än 75 %avser jordbruksvärde. Kolumn 3: Fastigheter där taxeringsvärdet till mer än 50 %avser värde av bostadsbyggnader och tomtmark. Kolumn 4: Övriga fastigheter. Preliminära höjningar i % Hela riket (utom 3.1.2 Byggnader och tomter som hyrs ut för fritidsändamål Som framgått av redogörelsen i avsnitt 2.2.3 bryts i mångafall bostadsbyggnader som har ingått i en taxeringsenhet medbeskattningsnaturen jordbruksfastighet nu ut till särskilda taxeringsenheter. Åveni de fall då flera bostadsbyggnader har varit belägna på en taxeringsenhet medbeskattningsnaturen annan fastighet kan byggnader med Ullhörande tomtmark somhyrs ut för fritidsändamål komma att brytas ut och utgöra en eller flera frånägarens bostadsfastighet skilda taxeringsenheter. Utarrenderade tomter, som harbebyggts av nyttjanderättshavaren - i allmänhet med fritidshus - och som vid1975 års fastighetstaxering ingick i en taxeringsenhet med beskattningsnaturenjordbruksfastighet, kommer likaledes alt bilda särskilda taxeringsenheter. ' Det preliminära resultatet föreligger ännu inte. Prop,1980/81:193 Utbrytningenav byggnaderna och tomterna kan i sig verka höjande på taxeringsvärdena. Åven bortseUhärifrån medför flera samverkande faktorer aU taxeringsvärdena höjs mycket krafUgt.En vikUg sådan omständighet är att denna typ av egendom vid 1975 årsfastighetstaxering ofta värderades relaUvt lågt. Till detta kommer den starkaprisstegring som bl. a. friUdsfas-Ugheter generellt sett har undergått undertaxeringsperioden. Taxeringsvärdehöjningarna synes vara särskilt uttalade förutarrenderade tomter (tomtplatser). De regionala variationerna är mycketstora. Höjningarna blir givetvis störst inom de områden som frånfritidssynpunkt är mest attraktiva. Det är inte möjligt atl ännu ange ettgenomsnitt för taxeringsvärdehöjningarna för den här aktuella typen avegendom. Enstämmiga uppgifter ger emellertid vid handen a« höjningarnagenerellt kommer aU ligga på en nivå som klart överstiger den som har angettsför jordbruksfastigheter. För tomtplatser kommer de nya värdena i vissa fallatt vara sex-åtta gånger högre än de värden som åsattes vid 1975 årsfastighetstaxering. 3,2Effekterna på kapitalbeskattningen av jordbruksföretag Huvudregelnför beskattningen av företagsförmögenhet är att substansvärdet får reducerastill . När en fastighet ingår i förvärvskällan, kan spärregeln gripa in ochminska utrymmet för redukfion. Reglernas konstruktion medför att huvudregenfår tillämpas så länge fastighetsvärdet inte utgör av det totalatillgångsvärdet. När fastighetsvärdets andel ökar utöver denna nivå, blirspärregeln tillämplig. Om fastighetsvärdets andel är t. ex. , fårsubstansvärdet reduceras till . År andelen , får reduktion ske till etc. Det är givet att spärregeln i första hand får betydelse för jordbmksföretagen. Detaxeringsvärden som fastställs vid allmänna fastighetstaxering kommeratt tillämpas första gången vid förmögenhetstaxering samt vid arvs-och gåvobeskattningen i de fall då skattskyldigheten inträder efter utgången avår 198L I vilken mån en höjning av taxeringsvärdet kommer att motsvaras av enökning av den skattepliktiga förmögenheten beror, som redan framgått, till stordel på relationen mellan taxeringsvärdet och det totala värdet av tillgångama. Åvenstorleken av skulderna i förvärvskällan spelar in. Effekterna av en visstaxeringsvärdehöjning på kapitalbeskattningen av ett jordbmksföretag blirdärför högst varierande. Om man bortser från de fall där skulderna företaxeringsvärdehöjningen överstiger tillgångsvärdet, kan effekterna i olikasituationer sammanfattas enligt följande. Om huvudregeln har tillämpats företaxeringsvärdehöjningen och förhållandena är sådana att huvudregeln fortfarandeskall tillämpas efter höjningen, kommer ökningen av den skattepliktigaförmögenheten i absoluta tal att stanna vid av taxeringsvärdehöjningen. Omhuvudregeln har tillämpats före men spärregeln blir tillämplig efter höjningen,kommer förmögenhetsökningen att motsvara en större andel av höjningen än 30 %.År slutligen Prop, 1980/81:193 20 spärregelntillämplig både före och efter höjningen av taxeringsvärdet, kan hela höjningenkomma att slå igenom i form av ett ökat förmögenhelsvär-de. Detmåste betonas att det anförda har avsettförmögenhetsökningen i absoluta tal. Den procentuella ökningen kan bli mycketbetydande i de fall då det finns stora skulder i förvärvskällan. Redanav det nu sagda framgår atl det knappast är möjligt att generellt ange vilkenökning av de skattepliktiga förmögenheterna som följer av en viss procentuellhöjning av taxeringsvärdena. Tillgängligt material visar dock att spärregeln rsdanvid förmögenhetstaxering gav högre värden än huvudregeln i flertaletav de fall där någon förmögenhetsbeskattning var aktuell. Vidare kan man utgåfrån att spärregeln nästan undantagslöst blir Ullämplig efter höjningen avtaxeringsvärdena. Hela eller den större delen av taxeringsvärdehöjningarna kandärför väntas slå igenom i form av ökade förmögenhetsvärden. Av avsnitt 3.1.1framgår att de nya taxeringsvärdena för de skogsdomineradejordbruksfastigheterna genomsnittligt är så höga som de värden somfastställdes samt att taxeringsvärdena för övriga fastigheter genomsnittliglsett mer än fördubblas. Pågrund av spärregeln kommer således taxeringsvärdehöjningarna att leda tillavsevärda ökningar av jordbruksföretagens skattepliktiga förmögenhetsvärden.Det är inte möjligt att precisera vilka effekter detta får på skattebelastningen.De generella ändringarna i skatteskalorna verkar givetvis dämpande men hindrarinte betydande skatteskärpningar. Eftersom kapitalskatterna är progressivakommer skattens storlek att bero inte bara på företagsförmögenhetens storlekutan även på värdet av övriga tillgångar. Vid förmögenhetsbeskattningen kommeri vissa fall också - på grund av den s. k. begränsningsregeln (80/85-procentregeln)- den skattskyldiges inkomstförhållanden atl få betydelse. Vid arvs- ochgåvobeskattningen får ytterligare ett antal faktorer betydelse, bl. a.förekomsten av giftorätt, antalet arvtagare och släktskapsförhållandet mellan arvlåtaren/givarenoch arvtagaren/gåvo-tagaren. Även om det inte är möjligt att beloppsmässigtange effekterna på skattebelastningen står det ändå helt klart att höjningen avtaxeringsvärdena leder en högst avsevärd ökning avkapitalskattebelastningen på jordbruksföretagen. I sammanhanget kan erinras omatt även den belastning som skogsvårdsavgiften innebär kommer att öka tillföljd av taxeringsvärdenas höjning. Enhöjning av taxeringsvärdena får betydelse vid såväl inkomst- som kapitalbeskattningen.För att dämpa effekterna av allmänna fastighetstaxering har riksdagenunder det pågående , på förslag i 1980/81:193 21 prop, 1980/81:42, beslutat om en rad generellt verkande ålgärder.Bl. a. har skiktgränser och procentsatser vid villabeskattningen ändrats, det s.k. reparUtionstalet sänkts och nya skalor för förmögenhets-, arvs- ochgåvobeskattningen fastställts. Ändringarna i skatteskalorna har i första handsyftat till att anpassa skatteuttaget till den allmänna prisutveckling som harägt rum sedan skalorna senast fastställdes. Åven om statsmakterna således redan har vidtagit fleraåtgärder med anledning av de förestående taxeringsvärdehöjningarna är del ändånödvändigt att göra ytterligare ändringar för att begränsa effekterna vidvissa fastighetsinnehav. Jag tänker i första hand på de fall där fastigheternaanvänds i ett jordbruks- eller skogsbruksföretag. Som nämnts i avsnitt 3.2 stårdet klart att de nya taxeringsvärdena - trots ändringarna i skatteskalorna -kommer att medföra en avsevärt ökad kapitalskattebelastning på mångajordbruksföretag. Dessa effekter är inte förenliga med de syften som liggerbakom reglerna för beskattning av företagsförmögenhet. I avvaktan på resultatetav den pågående översynen av lagstiftningen behöver åtgärder vidtas som fåreffekt redan vid förmögenhetstaxering och i fråga om arv och gåvorefter utgången av . Från lantbrukarnas sida har yrkats att Ullämpningen av denya taxeringsvärdena skall skjutas upp . Detta skulle dock inte kunnaske utan att man samUdigt sköt upp också tillämpningen av de nyaskatteskalorna. Åtgärderna skulle få vittgående konsekvenser. Det skulle intevara möjligt att fortsätta med Ullämpningen av de äldre skatteskalorna enbartför tillgångar i jordbruket. Ett uppskov skulle behöva omfatta kapitalbeskattningenöver huvud taget och kanske också vissa regler på inkomstbeskattningensområde. Sådana ändringar skulle leda till oväntade försämringar för vissaskattskyldiga och skulle dessutom medföra påtagliga praktiska problem. Av bådeprincipiella och praktiska skäl anser jag att de här diskuterade åtgärdernainte bör komma i fråga. Det är alltså nödvändigt att låta de nya taxeringsvärdenaligga till grund för förmögenhetsbeskattningen fr. o. m. taxering ochför arvs- och gåvobeskattningen i de fall då skattskyldigheten inträder efterutgången av . De erforderliga begränsningarna avkapitalskattebelastningen på bl. a. jordbruksföretagen måste då åstadkommasgenom en justering av de särskilda regler som gäller för värderingen avföretagsförmögenhet. I avsnitt 4.2 diskuterar jag hur en sådan justeringlämpligen bör ske. I avsnitt 1 nämnde jag att det finns anledning att vidtaåtgärder för att dämpa fasUghetstaxeringens effekter även vid vissa andra fasUghelsinnehav.Jag syftade på innehav av täktmark, exploateringsmark och vissa byggnader ochtomter som hyrs ut för fritidsändamål. Gemensamt för dessa fall är attfastigheterna - även om de inte utgör rörelselillgångar i strikt skatterättsligmening- ändå regelmässigt innehas på ett sådant sätt att det är motiverat attvid kapitalbeskattningen behandla dem som rörelsetillgångar. Sedan jagbehandlat frågan om en justering av reglerna för företagsförmögenhet 1980/81:193 22 kommerjag i avsnitt 4.3 att diskutera möjligheterna att utvidga reglernastillämpningsområde så att de kommer alt omfatta även de nu avsedda fastighetsinnehaven.