prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — I 3 mom.föreskrivs att även om utmätningsman, hos vilken utmätning är sökt, inte ärbehörig enligt vad som sägs i 1 eller 2 mom., han får i brådskande fall, medöverlämnande av mälet till behörig utmätningsman, föranstalta om interimistiskåtgärd som anges i 60 a 8- Enligt 4 mom. 1980/81:8 4 kap. 8 § 374 förordnarregeringen angående befogenhet för utmätningsman att, när fråga är om utmätningav fast egendom på annan ort eller i andra särskilda fall, överlämna mål omutmätning till annan behörig utmätningsman. Utförliga föreskrifter i saken harmeddelats i 65-75 8§ USK. Beredningen erinrar inledningsvisom att kompetensreglerna i förslaget inte avser att lösa någrainternationellträttsliga problem. Huruvida exekutiv myndighet i överhuvud har rätt att verkställa utmätning av viss egendom får avgöras efter andraöverväganden. 1 första stycket anges i överensstämmelse med 56 8I mom. första meningen UL alt utmätning söks hos kronofogdemyndigheten därgäldenären har sitt hemvist. Gäldenärens hemvist skall sålunda enliglförslaget vara generellt kompelensgrundande. i detdistrikt till vilket hemvistorten hör är alltså behörig att verkställautmätning såväl av egendom som finns i det distriktet som av egendom utanfördistriktet. Utmätning av egendom som finns på annan ort fårenligt andra stycket även sökas där egendomen finns eller, i fråga om fartygeller luftfartyg, där det väntas. Utmätning av fartyg får även sökas påfartygets hemort. Vidare får utmätning av fordran också sökas därsekundogäldenären finns, även om fordringen skall anses finnas på annan ort.Beredningen framhåller alt med uttrycket "där sekundogäldenärenfinns" i första hand åsyftas den ort där sekundogäldenär som är fysiskperson har sill hemvist men även, när sekundogäldenär är juridisk person, denort där dess styrelse har sitt säte eller där filial, fill vilken fordringenhänför sig, finns. Beträffande fast egendom bör enligt beredningen 10 kap. 10 8andra stycket RB tillämpas analogiskt. Beredningen har övervägt humvida särskildföreskrift bör meddelas om var utmätning av pantbrev eller intecknat skuldebrevfår sökas. Utmätning kan enligt den generella regeln i första stycket i 9 8sökas hos kronofogdemyndigheten i gäldenärens hemvist. Av andra stycket tordefå anses följa alt behörighet även tillkommer kronofogdemyndigheten i varsdistrikt pantbrevet resp. det intecknade skuldebrevet finns samt kronofogdemyndigheteni del distrikt där den intecknade egendomen finns. I sist nämnda fall gmndaskompetensen pä att pantbrevet resp. skuldebrevet kan sägas ge en rätt tillbetalning som är riktad mot egendomen. Beredningen har ansett det onödigtomständligt att i lagen ta upp speciella föreskrifter för nu berörda ellerandra fall av rättighetsutmätning. Behov av att kunna söka utmätning avpantbrev eller intecknat skuldebrev hos annan kronofogdemyndighet än dem somhar nämnts kan enligt beredningen inle antas föreligga. Beredningen påpekar att kronofogdemyndigheten skallex officio pröva sin behörighet. Enligt beredningens förslag skall talan inlefå föras mol att kronofogdemyndighet har tagit upp ärende som hör tiU sådan myndighetsåligganden (19 kap. 23 8 första stycket). Prop.1980/81:8 4 kap. 8 § 375 I följd av bestämmelserna i första och andrastyckena av paragrafen kan behörighet att pröva ärende om utmätning iblandtiUkomma kronofogdemyndighet i två eller flera distrikt. Kronofogdemyndighetenbör då, trols all den är behörig, i vissa fall kunna överlämna inkommet ärendetill annan behörig kronofogdemyndighet. Med stöd av 1 kap. 3 8 andra stycket iförslaget kan föreskrifter härom meddelas i administrativ ordning. I tredje stycket anges i anslutning till 56 8 3mom. UL att kronofogdemyndighet, som inte är behörig enligt första eller andrastycket, kan utan hinder därav i brådskande fall vidta provisorisk ätgärd somavses i 7 kap. 12 8 innan myndigheten överlämnar ärendet till behörig kronofogdemyndighet.Att kronofogdemyndighet, som inte själv är behörig att ta upp viss ansökan,skall sända den till kronofogdemyndighet som enligt vad handlingarna visar ärbehörig framgär av 19 kap, 2 8. Beredningen erinrar vidare om att domstols beslut,varigenom förfallen fordran har fastställts att utgå med särskild förmånsrätt iregistrerat skepp, registrerat luftfartyg, intecknade reservdelar tillluftfartyg eller fast egendom, enligt 5 kap. 15 8 i förslaget skall medföra attegendomen anses utmätt. Beredningens förslag innehåller inte några direktabestämmelser om vilken kronofogdemyndighet som är behörig att i sådant fallhandlägga det exekutiva ärendet. Det är enligt beredningen tydligt att bestämmelsernai 5 kap. 9 8 om den lokala kompetensen vid utmätning bör anses analogttillämpliga. Eftersom mer än en kronofogdemyndighet kan vara behörig enligtbestämmelsema i 9 8 måste någon väljas. I fråga om fast egendom är detuppenbart att ärendet bör handläggas av den kronofogdemyndighet i varsdistrikt fastigheten är belägen. Beträffande skepp, luftfartyg och intecknadereservdelar synes enligt beredningen också lämpligast att försäljningenombesörjs av den kronofogdemyndighet i vars distrikt egendomen finns. Om skeppinte finns här i riket, bör domstolen i stället kunna sända sitt besluttill kronofogdemyndigheten i vars distrikt skeppet har sin hemort. Föreskrifterhärom bör meddelas i administrativ väg. Beträffande luftfartyg saknas tillsvidare fömtsättningar för en motsvarande ordning. Bestämmelsen om att utmätning avfartyg eller luftfartyg får sökas på den ort där det väntas bör enligt Sveahovrätt jämkas med hänsyn lill att s.k. distansulmätning endast kan avseregistrerade skepp och luftfartyg. Hovrätten för anser att denprecisering av uttrycket "där sekundogäldenären finns" som har gjortsi motiven bör komma till uttryck även i lagtexten. Regleringen av kronofogdemyndighetslokala kompetens bör som beredningen har föreslagit utformas i nära anslutningtill vad som gäller . Huvudregeln bör vara att kronofogdemyndigheten i detdistrikt där gäldenären har sitt hemvist skall vara generellt behörig attverkställa utmätning oavsett var egendomen finns. Regeln bör tas upp 1980/81:8 4 kap. 9 § 376 somett första stycke 18 8- Vad som avses med gäldenärens hemvist framgår av 2 kap.3 8- Även beträffande andra fartyg och luftfartyg änregistrerat skepp eller registrerat luftfartyg finns behov av att kunna sökautmätning hos den kronofogdemyndighet till vars distrikt fartyget ellerluftfartyget väntas. Härigenom underiältas för borgenären att fä lill ståndutmätning av egendomen på ett tidigt stadium. Del kan påpekas att bestämmelsenblir tillämplig även om fartyget eller luftfartyget skulle föras till annatdistrikt än det dit det väntas. Jag kan sålunda inte dela hovrättsuppfattning alt bestämmelsen beträffande fartyg och luftfartyg i andra stycketsförsta mening bör inskränkas till att avse registrerat skepp eller luftfartyg.Även i övrigt överensstämmer andra stycket i departementsförslaget i sak rnedberedningens förslag. Det torde inle vara behövligt all, som en remissinstanshar förorda*, i paragrafen närmare ange innebörden av uttrycket "däriekundogäldenären finns". Behörig kronofogdemyndighet bör i vissa fall liksomfn. kunna överlämna ett anhängiggjort mäl lill annan behörigkronofogdemyndighet. Föreskrifter härom kan meddelas av regeringen. Vad nu harsagts avser överlämnande innan utmätning har skett. Sedan utmätning har ägt rumbör målet kunna överlämnas endast vid sammanträffande av utmätningar.Bestämmelser om överlämnande i sådant fall regleras i 32 8 i förevarandekapitel. Tredje stycket stämmer överens med motsvarandeföreskrift i beredningens förslag. En föreskrift om att kronofogdemyndighetsom inte är behörig skall sända handlingama i inkommet mål lill behörigkronofogdemyndighet har i departementsförslaget tagits upp i 2 kap. 4 §. Det kan påpekas att bestämmelserna om behörigkronofogdemyndighet avses vara tillämpliga även i allmänna mäl, trots att nägonsärskild ansökan i egentlig mening inte görs i sådana mål Gfr 1 kap. 7 8 förstastycket). 98 I paragrafen ges en allmän bestämmelse om kronofogdemyndighetens skyldighetalt efterforska utmätningsbar egendom. Bestämmelsen saknar motsvarighet iberedningens förslag. Uttryckliga bestämmelser omskyldighet för utmätningsmannen att undersöka humvida gäldenären harutmätningsbar egendom finns inte f.n. Sådan skyldighet anses emeUerfid iprincip åvila utmätningsmannen. Vissa tillgångar får som regel inte utmätasutan särskild begäran. Enligt 11 8 andra stycket USK gäller sålunda attutmätning av lön eller av fordran på överskjutande skatt kommer i fråga endastom sökanden eller gäldenären begär det eller annan särskild omständighetföranleder det. RSV erinrar om attutmälningsförfarandet fn. bygger på principen att kronofogdemyndigheten ärskyldig att verkstäUa undersökning rörande gäldenärens tillgångar. Det anses t.o.m.att krono- Prop.1980/81:8 4 kap. 9 § 377 fogdemyndigheten i gäldenärens hemortskommun inle färavsluta ett mäl enbart därför att utmätningsbar egendom inte har påträffats idistriktet. Om det finns anledning anta att egendom kan utmätas i annatdistrikt, bör myndigheten verka för att denna möjlighel tillvaratas. Teoretisktsett är sålunda kronofogdemyndighetens skyldighet att forska efler tillgångarobegränsad, men av praktiska skäl måste vissa begränsningar göras. Ett visstmotsatsförhållande kan härigenom uppstå mellan vad som teoretiskt fordras ochvad som i praktiken kan iakttas. Detta medför såväl osäkerhet som bristandeenhetlighet mellan myndigheterna inbördes. RSV anser det därför påkallat attomfattningen av kronofogdemyndighetens undersökningsplikt blir klart reglerad.Till ledning för utformandet av sådana regler erinrar RSV till en böljan om attfrågan om undersökningsplikt rör bäde allmänna och enskilda mål. Denundersökningsplikt som anses åvila kronofogdemyndigheten i allmänna mål bör iprincip gälla även i enskild;, mål. När det gäller enskilda mäl bör manemellertid hälla isär ansökningar som rör gäldenärens tillgångar över huvud("'generella" ansökningar) frän sådana som är destinerade mot vissegendom. Beträffande sist nämnda ansökningar torde det kunna föreskrivas attkronofogdemyndigheten inte är skyldig att forska efter andra tillgångar änsädana som utpekas i eller avses med ansökningen, åtminstone när något avobjekten fast egendom, lön eller överskjutande skall utpekas. Vid generellaansökningar torde man böra utgå från vad som är praktiskt möjligt och lämpligtmed hänsyn till de resurser myndigheten har eller kan få. Undersökningspliktentorde böra huvudsakligen omfatta vad som kan komma fram vid förhör och/ellerförrättning samt vid studium av sådana register som är tillgängliga förkronofogdemyndigheten. Även register hos andra myndigheter än kronofogdemyndighetenbör kunna bli aktuella, särskilt om de kan integreras med del ADB-system förexekutionsväsendet som f.n. utvecklas inom RSV. ochbilregistret torde kunna bli föremål för sådan integration. RSV framhåller vidare attundersökningsplikten f.n. i princip inte omfattar gäldenärens lön. Mol bakgmndav den effektivisering som RSV föreslår i fräga om löneulmätningsinslilutetkunde det vara naluriigt att undersökningsplikten skulle ulan inskränkningomfatta gäldenärens lön. En sädan utvidgning kan emellertid blipersonalkrävande. RSV vill därför inte nu förorda att undersökningsplikten vidgaspå detta sätt. Det torde emellertid ändå i praktiken bli vanligt attkronofogdemyndigheten får tillgång till uppgifter om gäldenärens lön, l.ex. isamband med förhör. I fråga om överskjutande skatt sker utmätning i enskildamål i praktiken endast om sökanden begär det, varvid ansökan skall ha gjortssenast under taxeringsåret. Denna regel är betingad av starkapraktiska skäl. Frågan humvida den bör kvarstå när UB träder i kraft torde fåbedömas mot bakgmnd av de erfarenheter som då har vunnits av ADB-systemet inomexekutionsväsendet och den allmänna utvecklingen av beskattningssystemet. Prop.1980/81:8 4 kap. 9 § 378 Delade meningar råder enligt kronofogdeföreningenbland kronofogdama om omfattningen av kronofogdemyndighetens undersökningsplikt.Detta torde delvis hänga samman med olikhetema i fräga om organisation ochresurser mellan kronofogdedistrikten. bör beträffandeundersökningsplikten alla mål handläggas efter samma principer i alla distrikt.Praktiska hänsyn föranleder emellertid alt vissa undantag frän en generell,undersökningsplikt inte kan undvikas. särskild begäran av sökanden bör dett.ex. inte åligga kronofogdemyndigheten att undersöka om lön,skatteäterbäring, pantbrev i fast egendom eller ouinylQad del av sädantpantbrev kan komma i fråga för utmätning. Föreningen erinrar om att det ärmycket vanligt att utmätningssökande begär utmätning, förutom av egendom iallmänhet, även av lön och fordran på överskjutande skatt. Delta hänger enligtföreningen samman med den nuvarande avgiftskonstmktionen. Nämnda ulmälningsmälförorsakar särskilt hos de större kronofogdemyndigheterna ett betydandemerarbete för samordning av exekutionen. Även i övrigt medför dessa målgenerellt sett betydligt större arbetsinsatser än om utmätning urspmngligenhade begärts i ett av angivna objekt. Med en annan avgiftskonstmktion bör detenligt föreningen vara möjligt all styra in exekutionen pä något av objekten. TCO anser för sin del att kronofogdemyndigheten börfä avgöra hur långt undersökningsplikten skall sträcka sig för att sökandenskall fä sina anspråk tillgodosedda. Enskild siikande bör liksom f.n. i en ochsamma ansökan kunna begära utmätning i olika slags egendom, men kronofogdemyndighetenbör förbehållas rätten att välja vilken egendom som skall utmätas. Statskontoret framhåller att i samhället finnsomfattande informationer om allmänhetens inkomst- och förmögenhetsförhållanden.Det stär klart att det planerade ADB-systemet inom exekutionsväsendet påtagligtförbättrar kronofogdemyndighetemas fömtsättningar att få upplysningar omgäldenärers inkomster och tillgångar. Statskontoret påpekar också alt desociala myndigheterna verkställer utredningar om enskildas ekonomiskaförhållanden. Av naturliga skäl är det ofta samma personer som är föremål föråtgärder hos kronofogdemyndigheten och de sociala myndigheterna. Visstsamarbete mellan dessa myndigheter förekommer redan f n., men statskontoret haruppfattningen att det sker ett omfattande dubbelarbete till men för myndigheternamen även för gäldenären. Det är enligt statskontoret angeläget att de olikamyndighetemas verksamhet samordnas. Den som söker utmätning och inte kanåberopa särskild förmånsrätt för sin fordran har aiv naturiiga skäl i allmänhetinte någon närmare kännedom om gäldenärens utmätningsbara tillgångar. Sökandentorde ocksä oftast sakna praktisk möjlighet alt skaffa sig sädan kännedom. Detkan därför inte vara rimligt att som villkor för utmätning kräva att sökandenhar anvisat egendom fill utmätning. För att förfarandet hos 1980/81: 8 4 kap. 9 § 379 kronofogdemyndigheteni möjligaste mån skall leda lill åsyftat resultat är det nödvändigt attkronofogdemyndigheten, ätminstone beträffande egendom i allmänhet, är skyldigatt självmant undersöka om gäldenären har utmätningsbar egendom. En sädangenerell undersökningsskyldighet bör också krävas för alt misslyckatutmätningsförsök skall kunna utgöra konkursgrund Gfr 3 8 KL). Den utgördessutom förutsättning för alt utmätningsordningen skall kunna iakttas. Beträffande frågan i vilken omfattning det böråvila kronofogdemyndigheten all efterforska utmätningsbar egendom bör, som RSVhar påpekat, när det gäller enskilda mål skiljas mellan det fallet att ansökningenom utmätning avser gäldenärens egendom i allmänhet och det fallet att sökandenbegär utmätning endast av viss bestämd egendom. 1 det senare fallet börkronofogdemyndigheten i princip inle vara skyldig alt efterforskaandra.tillgångar än den angivna egendomen. Det bör emellertid uppmärksammas attdet förhållandet att viss egendom har angetts i ansökningen inte behöverinnebära att ansökningen är begränsad till den egendomen. En borgenär som harfått vetskap om all gäldenären äger viss egendom kan naturligtvis, samtidigtsom han anvisar denna tillgång till utmätning, vilja få annan egendom utmätt omden anvisade egendomen av någon anledning inle skulle kunna tas i anspråk. Ävennär en ansökan verkligen är inskränkt fill all avse endast viss egendom, kanvad som har sagts om kronofogdemyndighetens begränsade undersökningspliktinte upprätthållas undantagslöst. Del förhällandet att borgenären begärutmätning endast i viss bestämd egendom får nämligen inle medföra att vad somgäller om den ordning i vilken egendom av olika slag skall tas i anspråkåsidosätts. är alltså inte helt befriad från att sökaskaffa sig kännedom om eventuell annan utmätningsbar egendom, omutmälningsordningen eQest skulle frångås. Det är emellertid tydligt attsärskilt stora anspråk härvid inte kan ställas på myndigheten. Det bör iallmänhet vara tillräckligt att vid behov fräga gäldenären om han har andrautmätningsbara tillgångar. Vad som har sagts nu torde i praktiken inte behövamedföra några problem, särskilt som begäran om utmätning av viss bestämdegendom främst torde förekomma när borgenärens fordran är förenad med särskildförmänsrätt i egendomen. 1 sådant fall är ocksä borgenären berättigad att iförsta hand fä utmätning av den egendomen (4 8 andra stycket). Det kan påpekas att de båda olika typer av ansökansom har nämnts i det föregäende har visst samband med reglerna omkronofogdemyndighets lokala behörighet. Enligt departementsförslaget ärkronofogdemyndigheten i det distrikt där gäldenären har sitt hemvist generelltbehörig att utmäta all slags egendom, oavsett var den finns (8 8 förstastycket). i annat distrikt är däremot behörig endast ifräga om egendom som enligt de särskilda föreskrifterna därom har anknytningtill del distriktet (8 8 andra stycket). En generell skyldighet att efterforska 1980/81:8 4 kap. 9 § 380 utmätningsbaregendom kan alltså inte komma i fråga för annan kronofogdemyndighet änkronofogdemyndigheten i gäldenärens hemvist. Vad som i fortsättningen sägs omomfattningen av kronofogdemyndighetens skyldighet att efteri"orskautmätningsbar egendom åsyftar i fräga om enskilda mål endast fall dåansökningen gäller gäldenärens egendom i allmänhet. Jag delar uppfattningen att undersökningsplikten iprincip bör vara lika omfatiande i enskilda som i allmänna mål. Detförhällandet alt en tidsbestämmelse föreslås skola gälla beträffande utmätningi enskilda mäl medan någon motsvarande regel saknas för allmänna mäl (10 och 3688) torde emellertid föranleda viss skillnad i praktiken. Det är tydligt att skyldigheten att efterforskaegendom som kan utmätas i praktiken inte kan drivas hur långt som helst, ävenfrånsett den tidsbestämmelse som gäller för handläggningen av enskilda mål.Det kan sålunda inte begäras att kronofogdemyndigheten skall företa lids- ocharbetskrävande undersökningar som med största sannolikhet inle kan väntas ledalill positivt resultat. Myndighetens resurser sätter också i praktiken gränserför det arbete scm kan läggas ned på varje särskilt mål. Hur långt kronofogdemyndigheten i praktiken bör gäi sina undersökningar har samband med vilka befogenheter som tillkommer myndigheten.Som behandlas närmare vid 14 8 föreslår jag alt gäldenären skall vara skyldigatt lämna uppgifter om sina tillgångar. Denna skyldighet skall kunna utkrävasvid förhör eller genom att gäldenären åläggs att inge förteckning över sinatillgångar. Han skall också vara skyldig att pä begäran bekräfta sina uppgifterunder straffansvar. Gäldenärens uppgifter kan föranleda att förrättning börhållas i hans bostad eller på annat ställe. Frågan i vilken utsträckning förhörresp. hembesök bör äga rum behandlas närmare vid 14 8. Upplysningar kan ocksåinhämtas från tillgängliga register, t.ex. bilregistret. Vidare kanupplysningar begäras från annan myndighet eller från Iredje man som ärupplysningsskyldig Gfr 15 8). Det kan emellertid diskuteras om undantag från engenerell undersökningsplikt bör göras beträffande vissa slag av egendom. F.n.gäller all utmätning av lön eller av fordran på överskjutande skatt som regelkommer i fräga endast om sökanden begär det (11 8 andra stycket USK). RSV haransett att undersökningsplikten inte bör omfatta gäldenärs lön, medan fråganhumvida särskild begäran bör krävas för utmätning av överskjutande skatt börbedömas med hänsyn till de erfarenheter som senare kan vinnas av det planeradeADB-systemet. Enligt kronofogdeföreningen bör kronofogdemyndigheten inte varaskyldig att utan särskild begäran av sökanden undersöka orn nu nämndatillgångar eller pantbrev i fastighet kan komma i fräga för utmätning. Medanledning härav får jag anföra följande. Lön, fordran på överskjutande skatt och pantbrevhör till de egendomsslag som oftast kan bli föremål för utmätning. Det fårredan av den anled- 1980/81:8 4 kap. 9 § 381 ningen anses otillfredsställande om sädana tillgångar intetas i anspråk enbart därför att sökanden inle har särskilt begärt utmätningdärav, helst som det ofta inle finns annan utmätningsbar egendom. Kronofogdemyndighetensskyldighet alt efterforska utmätningsbar egendom ligger dessutom någotannorlunda lill i fräga om lön och fordran på överskjutande skatt änbeträffande egendom i allmänhet. Här gäller nämligen frågan inle i första handhumvida det bör åvila sökanden att lill utmätning anvisa egendom, somkronofogdemyndigheten inte skulle vara skyldig att efterforska, utan om det somfömtsättning för utmätning av tillgången bör krävas, att sökanden särskiltbegär utmätning därav, även om kronofogdemyndigheten skulle ha vetskap omtillgången. Vad angår utmätning av lön börerinras om att tillkomsten av löneut-mätningsinstitutel hade samband med desamtidigt ändrade reglerna om gäldenärens beneficium och andra undantag frånutmätning. Genom dessa bestämmelser vidgades den utmätningsfria egendomen, ochutmätningsbart lösöre saknas därför mycket ofta numera. Det har också ansettsangeläget att exekutionen styrs mot löneexekutionen (prop. 1%8:130 s. 91). 1detta syfte har utsökningsavgiften bestämls till lägre belopp i fall däsökanden begär endast löneutmälning (3 § exekutionsavgiftskungörelsen). Denavsedda styrningen mot löneutmätning torde emellertid knappast ha kommit tillstånd. F.n. saknas fömtsättningar för löneutmätning i de flesta fall då fråganom sådan utmätning aktualiseras. Vidare krävs, som har nämnts i del föregående,i princip särskild begäran för att lön skall få utmätas. Som behandlas närmareunder 7 kap. föreslår jag att förutsättningarna för löneutmätning vidgasnågot. Vidare torde kronofogdemyndigheten till följd av den föreslagnaupplysningsplikten för gäldenären på ell enklare sätt än f.n. kunna få tillgångtill uppgifter om gäldenärens löneförhållanden. Med hänsyn härtill anser jagatt det som princip bör åvila kronofogdemyndigheten all självmant undersöka omlöneutmätning kan äga rum. Jag vill emellertid understryka att undersökningeninte skall gå längre än som krävs för att förrättningsmannen skall kunna bedömaom och i vad mån förutsättningar finns för sådan utmätning. Framgår det t.ex.redan av uppgiften om gäldenärens inkomster att möjlighel inte finns att ta ianspråk någon del av lönen, saknas anledning att inhämta upplysningar omgäldenärens försörjningsbörda m.m. Beträffande fordran päöverskjutande skall torde kravet på särskild begäran, i förening med att ansökani enskilt mål skall ha gjorts senast den under taxeringsåret, fn.anses utgöra en nödvändig fömtsättning för att utmätning av sådan fordranskall kunna äga mm i praktiken. Införs ny teknik för återbetalning avöverskjutande skatt, vilket har aktualiserats, eller av ADB-syslehi inomexekutionsväsendet torde behovet av nämnda förutsättningar komma i ell annatläge. Humvida man för utmätning av fordran på överskjutande skatt kan avståfrån kravet på särskild begäran och ansökan före viss tidpunkt fär prövasnärmare Prop.1980/81:8 4 kap. 9 § 382 senare.EventueUa föreskrifter i saken skall inte tas upp i UB.