prop · G4039 · 1980-12-31 00:00:00 — Sammanfattningsvis tillstyrker således länslandsting både regionsjukvårdsutredningens grundidé om regionsjukvårdensinnehåll och dess förslag att antalet regioner reduceras frän sju till sex. menar att om skallomstruktureras synes det logiskt att , såsom utredningen föreslår,överförs lill . En del av remisspatienler kommerredan nu till (motsvarande ca 28 vårdplatser). Exakt vad del kaninnebära i ökat vårdåtagande är svårt att ange. utnyttjade 49vårdplatser i . En regionändring kommer sannolikt inte att innebära attsamtliga patienter sänds till . Därtill kan man räkna med en nägotsjunkande remissvolym (mätt i vårddagar). Regionens ökning med södra torde inte innebära merän marginellt ökade vårdkrav, eftersom samverkan med södra regioneninte förväntas upphöra helt. Utredningens främsta motiv att föra södra den västsvenska regionen har varit att undvika en delning av någotsjukvårdsområde på två regioner. Denna princip är«.vällovlig i synnerhet omlänsindelningen stämmer väl med en indelning i naturliga arbets- ochserviceområden. Södra knytning till södra regionen torde dock vara såstark att den föreslagna ändringen av regiontillhörighet kanifrågasättas. Utredningens förslag innebär således ett ökat åtagande förGöteborg. Det kommer givetvis att bereda en del problem att tillgodose deökande kraven 1980/81:9 72 på vårdplatser, öppenvårdsresurser, medicinsk service ochkonsultinsatser. Med nuvarande fördelning mellan Sahlgrenska och Östrasjukhusen drabbar större delen av eflerfrågeökningen , därlokalbristen redan nu är mycket besvärande. Det synes svårt att lösa problemendär genom alt minska andelen länssjukvård (länssjukvården och regionsjukvårdenmåsle balansera varandra av flera skäl). Ej heller synes en omfattandeutbyggnad på för en ökad verksamhei där vara enframkomlig väg. Det är därför nödvändigt att diskutera verksamhetsfördelningensom helhet mellan Sahlgrenska och Östra sjukhusen. Vidare måste en större andelav enklare medicinska serviceåtgärder förläggas utanför dessa båda sjukhus. Detkrävs också en vårdplatsorganisation med mindre stark klinikbundenhet ochstörre betoning på samverkan och samutnyltjande. Bristen på investeringsmedelär också hämmande, vilket bör föranleda att frågan om gemensam finansieringinom regionen av investeringar i får ökad aktualitet. Därtillsynes tillgången på vissa kategorier utbildad personal vara otillräcklig underlång tid framöver. Sammanfattningsvis måste en utvidgning avGöteborgsregionen leda till att en rad åtgärder vidtas för att bereda utrymmeför ökat antal remisspatienter menar kommunen. Några remissinstanser avstyrker eller är tveksamma lill utredningensförslag att föra södra delen av till . Lånsstyrelsen för avstyrker utredningensförslag beträffande och anför: Utredningen konstaterar att och ivissa delar har haft svårt att tillgodose efterfrågan på regionsjukvård, meneftersom utredningen förutser en minskad efterfrågan på sluten värd förmodarutredningen alt behovet skall kunna tillgodoses även om, vilket utredningenalltså föreslår, både och södra delen av tillföresGöteborgsregionen. Enligt uppfattning har i denna delanpassningen till de administrativa gränserna fält ett för stort inflytande påbekostnad av vårdens innehåll och kvalité, något som utredningen självkonstaterar skall ha ett avgörande inflytande på regionindelningen. Utredningengör dock en gradering genom att uttala att traditioner och eventuellt bristanderesurser kan motivera att i viss utsträckning utnyttjarregionsjukvård i . Förutom anpassningen till de administrativa gänserna, idetta fall länsgränsen, kan en ändring av regiontillhörigheten, enligtlänsstyrelsens uppfattning, inle motiveras med slöd av nägot av de kriteriersom utredningen ställt upp. Befolkningsunderlaget behöver inte ökas i Göteborgeftersom ligger på andra plats i riket, vårdens tillgänglighet kommeratt försämras för drygt 100 000 hallänningar, nuvarande indelning och därmedett fungerande samarbete avbryts, nuvarande resurser i kan befarasvara otillräckliga och läkarutbildningen i 1980/81:9 73 kan knappast påverkas negativt om inte södra . Slutligen kan konstateras att i sin helhet hör till densödra högskoleregionen. Knappast torde inle heller kostnadsskäl tala för attregionsjukvården för förs över till . Snarare skullekostnaderna komma att öka genom ökade transport- och resekostnader. Att ändra i en, vilket vitsordas av länslandsting, väl fungerande regionsjukvård och ett väl fungerande samarbetemellan de berörda sjukvårdshuvudmännen enbart för att få en anpassning till enadministrativ gräns, framstår för del, med de nackdelar del kanförväntas medföra för hälften av länets invånare, som synnerligenotillfredsställande. avstyrker därför utredningens förslag idenna del, motsätter sig utredningensförslag beträffande och redovisar flera skäl för detta. Det i förhållande till planeringen är 1958-1960utnyttjandet av regionvården talar för ett ökat befolkningsunderlag. Att dåföreslå en minskning med 110 000 invånare anser ej ligga i linjemed att erhålla ett befolkningsunderiag, som är så stort att det ger godamöjligheter för sjukvårdsregionen att upprätthålla de olikaregionspecialiteterna. Vidare menar att södra delen av länhar en naturlig geografisk och kommunikalionsmässig anknytning till södralandsdelen och den . Att hänvisa befolkningen i dennadel till kommer av befolkningen att upplevas som byråkratiskkrånglighet. Detla har med all önskvärd tydlighet framgått av uttalanden somHallands representanter gjort i regionsjukvårdssammanhang påpekar . har ett befolkningsunderlagpå 1 520 000 invånare och får enligt förslaget ett tillskott med 390 000invånare. All ytterligare tynga den ansträngda sjukvårdsorganisationen i ej vara rationellt. Med den föreslagna förändringen blirGöteborgsregionen landets största ur befolkningssynpunkl. Med denna bakgrund anser allsödra delen av även i fortsättningen skall tillhörasödra sjukvårdsregionen. landsting anser att del ej kan anses riktigtatt ytterligare belasta genom alt också överföra södraHalland från /, som därigenom skulle fä ett minskatbefolkningsunderlag. Åven om södra , enligt utredningen, endastmotsvarar av regionsjukvården i området, är befolkningen där kulturellt ochkommuni-kalionsmässigt starkt knutet lill landels södra del. De principiellaskäl som anföres i utredningen kan ej, enligt mening, vara av denart, att de motiverar en ändring av nuvarande indelning i södra regionen. är något tveksam tillöverföring av läns södra del till , dels harbefolkningen i denna del av länet av hävd sin regionsjukvård i /ochdels har resurser härför tillskapats. Den föreslagna förändringen medför en ny kontaktriktningför 1980/81:9 74 regionvårdspatienterna och friställande av de för dessapatienter avsedda resurserna i /. och kommun anför att medhänvisning till riksutredningens bedömning av lämplig storlek påbefolkningsunderlag för sjukvårdsregion samt den önskvärda balansen mellansjukvårdsregionerna i landet finner och kommunen olämpligt attsödra enligt utredningens förslag förs till . Ettgenomförande av riksutredningens förslag skulle leda till en försämrad balans mellansjukvårdsregionerna i landet. och kommunen påpekar att det underhand framförts starka och klart uttalade önskemål från samtliga intressenterinom om att södra även i fortsättningenskall ingå i /, erinrar om att frågan om ändring avHallands läns landstingskommuns regiontillhörighet redan tidigare varit uppetill behandling. hemställde iskrivelse till i skrivelsen närmare angivna skäl all frågan omHallands läns sjukvårdsområdes regiontillhörighet skulle tas under övervägande. Dåvarande sjukvårdsstyrelsen, hänvisade därvid lill vissayttranden i ärendet bl. a. från kommuns sjukvårdsstyrelse och frånMalmöhus läns landstings dåvarande sjukvårdsstyrelse. Göteborgssjukvårdsstyrelse anförde därvid bl. a. att möjligheter att utvidgasitt region-vårdsansvar vore mycket små på grund av rådande resursbrist, vilketalltmer inverkat pä göteborgarnas möjligheter att erhålla sjukvårdsservice,ävensom de ökade krav på regionsamverkan som föranleddes av den medicinska ochtekniska utvecklingen. Mot denna bakgrund borde upptagningsområdet för denvästsvenska regionsjukvården för det dåvarande icke utvidgas söderut. Dåvarandesjukvårdsstyrelsen i låns landsting hänvisade bl. a, tillregionsjukvårdsnämnden i /, vilken som sin bestämdauppfattning uttalat att dåvarande sjukvårdsregiongränser för södra regionen skullebibehållas. Även planeringsnämnden för landstingskommunala angelägenheter i devästsvenska länen avstyrkte i sitt yttrande i ärendet den ändring av Hallandsläns landstingskommuns regionvårdstillhörighet bl. a. med hänvisning tillsjukvårdssituationen i och rådande kommunikationsförhållanden. Sammaavvisande inställning till en ändring av regions-vårdsgränsen har ävenredovisats av övriga berörda sjukvårdshuvudmän, som yttrat sig i ärendet. De skäl som enligt ovan åberopades för oförändrad regionvårdstillhörighetför läns landstingskommun har samma giltighet och styrka . Dettaframgår av de yttranden som avgivits av respektive regionsjukvårdshuvudman. Såmåsle exempelvis överförandet av läns landstingskommun och södradelen av läns landstingskommun till västra sjukvårdsregionen, innebärandeen cirka 20-procentig ökning av regionens befolkningsunderlag, komma attinnebära ökade krav på sjukvårdsresurserna i , som bedömssom otillräckliga. Detta i sin tur Prop.1980/81:9 75 måste innebära en avsevärd försämring för invånarna isödra delen av lån, som av hävd har en naturlig geografisk landsdelsmässig,kulturell och trafikmässig inriktning mot och /,Anmärkas må även alt tillhör den södra utbildningsregionen, enomständighet som utifrån tidigare redovisade principiella resonemang avregionsjukvårdsutredningen skulle motivera ett överförande av hela Hallandslän till /även det en helt omöjlig tanke av sammaskäl som anförts mot att föra hela till den västsvenskasjukvårdsregionen. Det lorde ej heller kunna visas, att kostnaderna förregionsjukvården skulle minska om länet helt tillföres något av de bådaregionsjukvårdsområden, som det nu år uppdelat på, Tolalekonomiskt skulletvärtom kostnaderna komma att öka genom ökade transport- och resekostnader förpatienterna. pekar vidare på att regionsjukvården inomlandstingskommunen fungerar synnerligen tillfredsställande med den uppdelningav regiontillhörigheten som råder. En ändring av dennaverksamhet enligt regionsjukvårdsutredningens förslag måste bestämt avvisas, dådetta innebär en väsentlig försämring av sjukvårdsmöjligheterna för ungefärhälften av landstingskommunens invånare. Det samarbete som pågått inom denvästsvenska sjukvårdsregionen och /alltsedan regionsjukvårdsavlalenbörjade tillämpas och som omfattat såväl översiktlig sommera detaljerad planering av sjukvården har varit synnerligen fruktbärande,senast dokumenterad i den utredning om regionsjukvården i /,som bedrivits parallellt med den statliga utredningen. Det kan även noteras atti gällande sjukvärdsplan för läns landstingskommun räknats med enfortsatt uppdelning av regionsjukvården pä två regioner. Göteborgs- och menar att med hänsyn lillden uppbyggnad av resurser som för södra del redan skett inomLund/och den tradition och kontaktnät som utvecklats kan det varatveksamt om principen för gränsdragningen i delta fall skall gå före depraktiska synpunkterna. Med hänsyn till del beräknade befolkningsunderlaget ide föreslagna regionerna talar mycket för att nuvarande ordning bibehålles.Liknande synpunkter har lämnats av . Jurist- och SamhäUsvetarförbundei (/SR) menar att detär dock tveksamt huruvida regionresurserna är tillräckliga i västra regionenför det stora tillskott i befolkningsunderlaget som föreslagenregionindelning innebär. Beträffande är så uppenbara medicinska fördelarförenade med nuvarande dubbla regiontillhörighel att denna bör bibehållas. Deeventuella svårigheter, som samverkan inom två regionsjukvårdsnämnder möjligenkan medföra måste tillmätas väsentligt mindre vikt än påtalade medicinskavinster och det betydande avbräck som ett avbrytande skulle innebära av 1980/81:9 76 nuvarande väl utvecklade förbindelser mellan södraförvaltningsområdet i och . Utredningen betonarvikten av interregional samverkan: nuvarande dubbla regiontillhörighetkan möjligen ses som ett avancerat utslag av sådan samverkan. 6.6 Synpunkter på förslaget rörande (Synpunkter återfinns också under punkt 6.1, 6.3 och 6.4). Flera remissinstanser bl. a. läns landstinghar avstått frän att ta slutgiltig ställning angående i avvaktanpå den särskilda utredning som tillsatts för att utreda konsekvenserna avutredningens förslag för läns landsting. Flera remissinstanser bl. a. läns landsting haravstyrkt utredningens förslag all skall omstruktureras. Å andrasidan har många instanser instämt i utredningens förslag eller lämnat det utanerinran. I del följande återges synpunkter i huvudsak motutredningens förslag. Beträffande förslaget att föra Köpingsdelen avVästmanlands län lill har ännu ejtagit ställning. a. läns landsting och direktionen för Akademiska sjitkhuseli tillstyrker förslaget. Länssiyrelsen i län anför: , som med intresse följt och inom ramen försitt kompelens-område medverkat till uppbyggnaden av regionsjukvården i länet,har här inle anledning att gå närmare in på de sjukvårdsmässiga konsekvensernaav en eventuell nedläggning av regionsjukvården vid i (RSÖ).Dessa frågor blir på ett bättre och mer allsidigt sätt belysta av länslandsting som sjukvårdshuvudman i landstingels yttrande över utredningensbetänkande. som tagit del av i län yttrandeinstämmer i de synpunkter som där framförs. vill emellertid lämna några synpunkter avmer principiell och regionalpolitisk betydelse. Omfattningen av regionsjukvården vid RSÖ är betydande,såväl när det gäller konsultationer i öppen vård som när det gälleromhändertagande av patienter i sluten vård. Antalet vårddagar inom regionspecialileternauppgår enligt uppgift lill ca per är. För såväl den öppna som denslutna vården inom regionspecialiteterna skulle en hänvisning till sjukhus iUppsalaregionen för länsbornas vidkommande innebära avsevärda försämringar närdet gäller vårdens åtkomlighet. Enligt uppfattning tål sävälåtkomligheten till som kvalitén på sjukvården vid RSÖ mycket väl en jämförelsemed den vård som tillhandahålls vid andra regionsjukhus. RSÖ har, enligt vadlänsstyrelsen inhämtat, alla de regionspecialiteter som enligt riksdagensbeslut skulle tillföras sjukhuset och därutöver ytterligare några. Nägoneftersläpning i regionsjukvårdens uppbyggande har 1980/81:9 77 inte förekommit utan inrättandet av aktuella specialiteterhar skett i snabb takt. Den aktiva och planmässiga uppbyggnaden avregionspecialiteterna har medfört att sjukhuset lyckats rekrytera synnerligenkvalificerad och skicklig personal - läkare, tekniker, sjuksköterskor och annansjukvårdspersonal -som på ett verksamt sätt bidragit till sjukhuselsmöjligheter att bereda regionens innevånare en god sjukvård. Det forsknings- och utvecklingsarbete och den efterutbildningsom förekommer vid i har i allra största utsträckningkunnat komma lill stånd just genom att sjukhuset haft ställning somregionsjukhus. Det större patientunderlaget har motiverat en hög differentieradoch specialiserad vård och en medicinsk utrustning av hög standard. Ettgenomförande av utredningens förslag i vad avser ett nedläggande avregionsjukvården vid i , skulle för länet och länetsinnevånare vara synnerligen olyckligt och innebära ytterst negativa effekterför sjukvården inom länet och i pågående och planerad klinisktmedicinska, sociala och samhällsvetenskapliga forskning och därmed sammanhängandeproduktionskontroll och metodutveckling. Enligt uppfattning kanett nedläggande av regionsjukvården i knappast vara försvarligt frånrent samhällsekonomisk synpunkt. Ettgenomförande av utredningens förslag i vad avser innefattar utantvekan regionalpoUtiska aspekter med bl. a. en direki påverkan påsysselsättningsläget. Ehuru antalet regionkliniker vid RSÖ är begränsat berörsi dag nästan ett 20-tal kliniker och laboratorier i större eller mindre grad avregionsjukvården. Det är utomordentligt svart alt ange några exakta siffror menuppskattningsvis berörs ca tusentalet tjänster - dvs. ca 1 600-1 700 anställda- om regionsjukvården avvecklas. Detla innebär naturligtvis inte att sä mångaanställda måste avskedas, men det visar ändå vilken omfattning och betydelseregionsjukvården har i och kringliggande orter. Frånsysselsättningssynpunkt är regionsjukvården således synnerligen betydelsefull.Det gäller hår sysselsättningen inom en region som, vilket haftanledning påtala tidigare, också i andra sammanhang är hårt ansträngd.Utvecklingen av näringslivet i län har varit ogynnsammare än för riketsom helhet. har exempelvis ca 14 000 personer friställts genomnedläggningar och permitteringar. Rekryteringen inom den offentliga sektorn hartill viss del kunnat motverka denna nedgång i sysselsättningen. RSÖ har därvidhaft en avgörande betydelse, inte minst för sysselsättningen bland ungdom ochkvinnor. Utredningen ägnar betydelsen av restider anmärkningsvärtlite utrymme. Faktorer som enligt mening måste betraktas såsommycket viktiga. De direkta förbindelserna mellan län och ärdåliga vad gäller järnväg. Restiden från/till C är 3 1/2-4 tim. ochtågbyten måste göras i hälften av resmöjlighelerna enligl gällande lidtabell.Till dessa tider skall läggas restiden från övriga delar av länet för ca 60 %av befolkningen. 1980/81:9 78 som för att nå regionsjukvård nu bara behöver användadenna restid. Nedläggning av persontrafiken på linjen ochöverflyttning av trafiken till buss har diskuterats. Genomförs detta försämrasförbindelsen ytterligare. Kostnaderna för sjuktransporter med ambulans, taxi ellerbil stiger om regionspecialiteterna flyttas från . Det finns allanledning anta att fler ambulanser och därtill personal (=ökade kostnader)fordras för de längre transporterna till för läns del - och tillGöteborg för läns del. Välståndet bör fördelas sä att människorna i olika delarav landet erbjuds en tillfredsställande social och kulturell service(beslut om riktlinjer för en aktiv lokaliseringspolitik, dvs.grundvalen för dagens regionalpolitik). Detta gäller visserligen planering ochåtgärder som bör vidtas för att åstadkomma en bättre service men skallnaturligtvis också fillämpas på förhållande som ändras eller föreslås ändras.Det skall därför gälla också den försämring av den offentliga service i länetsom slopande av regionsjukvården i medför. Nedläggningen av dennasjukvårdsverksamhet slår därför i uppenbar strid mot de regionalpolitiska målriksdagen fastlagt. Den innebär också en inte oväsentligt minskadsysselsättning. Civilbefälhavaren i Östra civUområdet anför: I betänkandet föreslås bl. a. att det nuvaranderegionsjukhuset i skall förlora sin status som regionsjukhus. Från totalförsvarssynpunklkan detta komma att innebära svårigheter för sjukvården i krig för den händelseen invasion mot östra skulle göras. I en sådan situation bedömssjukhuset i ha slor betydelse. Förutom sitt goda läge med lämpligtavstånd från ostkusten och med goda förbindelser från områdena såväl norr somsöder om , har det också en stor vårdkapacitet. Om en nedklassning avsjukhuset också skulle innebära att den totala vårdkapaciteten minskas voredetta till men för sjukvården i krig. Risk föreligger sannolikt också för allstandarden går ned om ett sjukhus sänkes från regionsjukhus tillcentrallasarett. I krig får man dessutom räkna med ett helt annatskademönster än i fred med krav pä kvalificerad sjukvård bl. a. thoraxkirurgi. Klinikför sådan kirurgi finns inte i . Skulle förlora dennaspecialitet är detta negativt för sjukvården i krig inom Östra civUområdet. Även om totalförsvarsinlressena bl. a. av ekonomiska skälinte kan få dominera en utveckling av landets sjukvård bör ändock rimlig hänsyntagas till sjukvårdsbehoven i krig. För att kunna tillgodose detta börrepresentanter för totalförsvaret ges möjligheter att följa i första handplaneringen inom regionen. Detta bör ske genom att representant förcivilbefälhavaren får ingå i eller adjungeras till de samrådsgrupper somförutsätts bli bildade inom regionen. Detta är av vikt också för erforderlig interregionalsamverkan eftersom det inom civilområdet kommer att finnas flerasjukvårdsregioner eller delar därav. 1980/81:9 79 Civilbefälhavaren i Bergslagens civilområde bedömer fråntotalförsvarssynpunkt att tegionsjukhuset i har stor betydelse, inteendast för Bergslagens civilområde utan även för andra civilområden. 1 dettasammanhang bör i första hand Östra civilområdet nämnas, vilket vid en invasionmot östra , av flera skäl, kan komma alt tvingas söka vårdresurserlängre in i landet, har stor vårdkapacitet och är vällokaliserat inne i landet. Förbindelserna till är goda frän såvälhuvuddelen av Bergslagens civilområde som områdena norr och söder om iÖstra civUområdet, En sänkning av status, vilket skulleinnebära att vårdkapaciteten försämras, kvantitativt och/eller kvalitativt,skulle bli till stor nackdel för totalförsvaret. Civilbefälhavaren förordar att den nuvaranderegionindelningen för Uppsala- och Örebroregionerna bibehålles. Den synesbättre än den föreslagna motsvara de krav som kan ställas från totalförsvarssynpunklpå bl. a. möjligheterna till samordning och resursutnyttjande. Tolalförsvarssynpunkter kan av olika skäl inte fä någonavgörande betydelse för utformningen och utvecklingen avfredssjukvårdsorganisationen. Viss hänsyn bör ändock tas till de förhållandensom kan tänkas uppslå vid en krigssituation och de i samband därmed uppkommandekraven på sjukvården och dess organisation, 1 enlighet med utredningens förslagbör civilbefälhavaren ges möjlighet alt pä lämpligt sätt knytas till desamrådsorgan söm avses bildas inom regionerna. Detta bör kunna medföra atttotalförsvarsintressena bättre tillgodoses vid sjukvårdsplaneringen inomregionerna. Direktionen för i anser attdet vore felaktigt all förändra i till ett länssjukhusmot bakgrund av de stora investeringar som gjorts där. i ett väl fungerande regionsjukhus och län innebär därför inget reellttillskott lill , Direktionen menar alt börbibehållas med den modifieringen att Köpingsområdet i likhet med övrigaVästmanland skall tillhöra UppsaTaregionen. Direktionen stödjer därmedförslaget all regiongränserna skall följa sjukvår,c1sområdesgranser- vill fratjihålla det godasamarbetet som är den åsikten att man erhållervård och insatser med häisvn tagen till /befintlica resurser vid , varför någon förändring av regioivtillhörighetej kan anses erforderligav dessa'skäl. Att som komplement även utnyttjar Karolinskasjukhuset för vissa medicinska verksamhetsområden har inte varit tillnackdel för samarbetet inom regionen. Dåresten utbyggnad av de saknadespecialiteterna skulle ske vid skulle lands- 1980/81:9 80 tinget givetvis helt vända sig till detla. Mot dennabakgrund önskar i första hand att kvarstår ochutvecklas samt att detta landsting även kommer att tillhöra dennaregion. Därest en ändring av regionindelningen skall komma tillstånd vill understryka och helt instämma i att varjesjukvårdsområde skall tillhöra en region. För ärdet synnerligen viktigt att landstingsområdet inte uppdelas på olika regioner. Om omstruktureras och länslandsting överförs till annan region anser liksomRegionsjukvårdsutredningen att skall tillföras Stockholmsregionenoch då till . Ett av motiven till att skallföras till är att kommunikationerna med kan ansesvara goda från större delen av . Vägnätet är av förhållandevisgod standard i riktning mot . Samma förhållande gäller äventågkommunikationerna, vilket har betydelse på grund av försäkringskassornasregler för reseersättning. Närheten till Slockholm talar också för altlandstingsområdet förs till . Kostnaderna för transporter avolika slag kan härigenom hållas på låg nivå. Detta som frånvaron frånarbetet för de som söker regionsjukvård i öppen vård kan minskas.