prop · G403130 · 1980-12-31 00:00:00 — Verkel föreslås ansvara för samhällets samladeinsatser på gruv- och mineralområdet. Beträffande och uppgifter framhållerfiera remissinstanser, däribland högskolan I , Kungl. Vetenskapsakademinoch att en uppdelning bör övervägas så att en mer eller mindre friståendeorganisation för uppdragsverksamhet bildas. 1980/81:130 173 SIND anser att SGU:s prospekleringsdel och ävenlaboratoriet vid den geokemiska byrån bör få självständig ställning somresultatenheter. IVA, länsstyrelserna i och och LO vill atl förutsättningarna skall prövas för alt sammanföradelar av SGU:s, och till en gemensamorganisation. Även NSG,, , , ochSvenska Gruvindustriarbeiarejörbundet anser att SGU:s organisationsstruktur börses över. Enligt min bedömning finns det skäl att. mot bakgrund avvad jag har sagt om ändrade förutsättningar förmyndighetsorganisationen och vad MPU föreslår, ändra myndighetsorganisationen.Jag delar MPU:s uppfattning att råvarufrågoma har blivit alltmerbetydelsefulla. på området bör anpassas till deändrade förutsättningarna. Jag är dock inte beredd att föreslå bildandet av ensektormyndighet med etl så brett ansvarsområde som MPU förutsätter. I likhetmed nämnda remissinstanser anser jag att allmänna näringspolitiska och handelspolitiskainsatser bör bedömas av branschövergripande organ. Enligt min uppfattning finnsdet ocksä, som fiera remissinsianser påpekar, skäl att ändra . Utredningarna som föregick organisationsbeslutet pekadepä möjlighelen att göra SGU till mineralpolitisk myndighet och bilda ensärskild organisation för prospektering och egendomsförvaltning. Detta förslagavvisades dock bl. a. pä grund av atl kompetens och andra resurser pägeoomrädet skulle behöva delas upp och pä det sättet försvagas. Sedan år 1974har emellertid, som jag tidigare anfört, förutsättningarna i mänga avseendenändrats. a. har SGU:s kompetens inom uppdragsområdena breddats ochfördjupals. En delning är möjlig atl genomföra utan att de olikakompetensområdena splittras eller blir alltför små. Utvecklingen på rävaruomrädet synes gä mol allråvarufrågoma får ökad betydelse. Del är mol den bakgrunden angelägel atlsammanföra olika kompetenser och verksamheter på området. Kartläggningen av inhemskanaturtillgångar, prognos- och utredningsarbete samt tillämpning av vissa lagarsom reglerar utnyttjandet av mineraltillgångarna bör sålunda utföras av sammamyndighel. En sädan organisationsförändring skulle innebära att SGU:sanslagsfinansierade verksamhel - kartering samt information och dokumentationavseende landets geologiska beskaffenhet -skulle sammanföras medindustriverkels mineralbyrä. Enligl min uppfattning bör dock, såsom fleraremissinsianser anför, en klar gränsdragning göras mellan slalensmyndighetsutövning och affärsverksamhet. innebär att mineralbyrän efterden föreslagna organisationsförändringen inle kan fungera som kansli ät nämndenför statens gruvegendom. Jag förordar alltså atl myndighetsuppgifter, såsomkarlering, information, dokumentation, prognosverksamhel och tillämpning avgällande lagstiftning. 1980/81:130 174 samlas i en myndighel som är fristående från statensaffärsverksamhet och uppdragsverksamhet. Jag förordar vidare all den del av SGUsom f.n. sysslar med uppdragsverksamhet blir ett fristående organ med prospekteringoch andra geologiska uppdrag som arbetsområde. Nägra av remissinstanserna har föreslagit all NSG skall fåett eget kansli. För egen del villjag anföra följande. Nämndens uppgifter börsom f. n. vara förvaltning av statens gruvegendom och prospektering för statensräkning. Nämndens arbetsuppgifter har ökat avsevärt sedan det förraorganisationsbeslutet. /82 föreslås nämnden disponera drygt 72milj. för olika prospekteringsuppdrag och drygl 6 milj. kr. för atl läckakostnader för egendomsförvallning m.m. Därtill kommer de kostnader somindustriverket har för personal m.m. för beredning av nämndens ärenden.Egendomsförvaltningen beräknas inbringa 18 milj. kr. Utformning avprospekleringsstrategi, förberedelser och beslut om pro-spekteringsinsatsersamt utvärdering av dessa kommer efter hand alt kräva allt större insatser närinformationsmängden ökar. Dessutom kan också komma atl krävas allt störreinsatser för att undersöka möjlighelerna atl exploatera olika fyndigheter. Ennära kontakt med prospekteringsarbetet blir allt viktigare. Mot denna bakgrundanser jag att etl kansli för NSG bör bildas. De närmare detaljerna härvidlagbör utredas av den organisationskommitté som jag återkommer till i detföljande. Sammanfattningsvisförordar jag av de skäl jag anfört en delning av SGU. Till denanslagsfinansierade delen av verksamhelen - kartering, information ochdokumentation av landets geologiska beskaffenhet - bör läggas de uppgifter somf. n. utförs av mineralbyrän vid SIND. Denna nya myndighet bör bli centralförvaltningsmyndighet för ärenden som rör landets geologiska beskaffenhet ochärenden rörande bergsbruk. Frågor rörande naturresurser, såsom ,bergarter och jordarter samt grundvatten, faller naturiigen inom myndighetensarbetsområde. Genom den reguljära geologiska karteringen samt informations- ochdokumentationsverksamheten fär myndigheten en god överblick över tillgång ochutnyttjande av naturresurserna. Genom att överta statistik- och prognosuppgifter,vissa utredningsuppgifter och tillämpningen av vissa lagar frän industriverketskapas även goda förutsäitningar för myndigheten alt bedöma hurnaturtillgångarna bör utnyttjas. Förutsätlningar finns även atl, genomuppbyggnad av ett s. k. georegister, effektivt möta de ökade informationsbehovenpä området. Jag återkommer i det följande till denna fråga. Till den centralaförvaltningsmyndigheten pä mineralomrädet bör även det av MPU föreslagna prospekieringrådelläggas. Del kommer alt få en viktig uppgift i arbetet att samordna de olikaprospekteringsorganisa-tionernas verksamhel. Rådet bör bl.a. kunna la iniUativtill och föreslå störte projekt för alt snabbt kartera intressanta områdengenom t. ex. s. k. förenklad berggrundskartering eller storregionala geokemiskaundersökningar. Resultaten från dessa verksamheter bör vara offentliga ochkunna Prop.1980/81:130 175 utnyttjas av alla prospekteringsorganisationer. Detlainnebär att den centrala förvaltningsmyndigheten bör disponera de delar avanslagen till mineralförsörjning m.m. som är avsedda för nämnda ändamål.Den nya myndigheten bör även bli chefsmyndighet för bergsstaten. Den andra delen av SGU, i huvudsak lokaliserad till Luleåoch , bör bilda elt fristående organ med prospektering och andra geologiskaundersökningar som verksamhetsområde. Det får i det fortsatta arbetet närmareövervägas om en ny myndighet skall bildas eller om aktiebolagsformen ärlämpligare för verksamheten. Den nämnda organisationskommittén bör utreda ävendenna fräga. Den förordade organisationsförändringen bör medge att en effektivprospekteringsorganisalion skapas. Förutsättningar skapas ocksä för längregående samverkan och samordning med andra prospekteringsorganisationer. Jag går över till frägan om regional organisation förmineralfrågor. Med anledning av två motioner om att inrätta tjänster för s.k.länsgeologer uttalade (NU 1978/79:41, rskr 1978/ 79: 325)atl det är "angeläget att det hos myndigheterna finns regionalt placeradebefattningshavare med uppgift att aktivt bevaka olika aspekter avmineralförsörjningsfrågorna." Enligt mening borde regeringenöverväga hithörande frågor mot bakgrund av de förslag som MPU väntades läggafram. MPU har som nämnts föreslagit att antaletbergmästardislrikl ökas frän två till fyra. Vidare föreslås att bergmästarnafär vidgade informations- och rådgivningsuppgifter på regional nivå i frägorsom kräver geologisk kompelens. Utredningens förslag att förstärka bergsstaten stöds bl.a. av SGU, länsstyrelserna i , , , ,, och , , ochGällivare kommuner, och läns utvecklingsfonder, Västerbottensläns landsting och Norrlandsfonden, RRV, bergmästarna och är negativa till alt antaletbergmästardislrikl ökas. RRV finner inte motiven för utredningens förslag om enutökning av antalet bergmästardislrikl tillräckligt starka. Enligt verketsuppfattning bör de av MPU påtalade bristerna i bergsstatens säll atl fungera iförsta hand lösas inom den nuvarande organisationen genom en omprioritering avarbetsuppgifterna. Flera remissinstanser understryker att behovet avlänsgeologer kvarstår bl.a. universitet i , SGU, länsstyrelserna iGävleborgs, , och , personalorganisationerna vid SGU och . Enligt MPU fungerar bergsstaten bra vad gäller de uppgifterden enligt sin instruktion skall sköta. Del ökande behovel av information ochrådgivning på mineralområdet till regionala organisationer och myndigheter har 1980/81:130 176 emellertidlett till att resurserna synes vara för små. Jag vill i detta sammanhangerinra om att den förordade cenirala förvaltningsmyndigheten kommer att haansvaret för information pä mineralområdet. Etl geodataregister kommer attbyggas upp vid myndigheten. Den kommer med detta hjälpmedel och regionaltutplacerade befattningshavare att effektivt kunna möta det ökadeinformationsbehovet. Deninformation, rådgivning och utvärdering i samband med olika mineralprojekt somregionala och lokala organ efterfrågar ställer höga krav både på bredd och djupi kompetens. Sakkunnighet krävs inom flera olika områden. Det är tveksamt om enlänsgeolog skulle kunna motsvara de krav som kommer att ställas. SGU har i daglokala kontor i och . Bergmästarna är placerade i och Luleå.Enligt min uppfattning är en regional organisaUon med ell färre antal filialermen med möjlighet atl fä sakkunnig hjälp frän en större myndighet alt föredraframför att sprida ut befattningshavare på olika länsstyrelser. Jagförordar därför att det ökade behovet av information m.m. på regional och lokalnivå möts genom att ett informations- och rådgivnings-system organiseras, medde lokala kontoren i och och bergmästarämbetena i och Luleåsom bas. Dessa bör i mer komplicerade frågor kunna utnyttja den centralamyndighetens resurser. Bergsstatens organisation bör med denna lösning inteändras. Den nya förvaltningsmyndigheten bör, som jag har nämnt, blichefsmyndighet. Det bör närmare undersökas i vad mån bergmästarämbetena och delokala kon-loren behöver förslärkas för att kunna fungera som regionalainformationsgivare m. m. Den av mig förordade lösningen torde medföra allkraven på kompetens vid information och rådgivning uppfylls somkostnaderna begränsas. Jagavser alt denna dag hemställa att regeringen bemyndigar mig atl tillkalla enorganisationskommitté med uppdrag alt närmare utreda vissa frågor i detorganisationsförslag jag har förordat och förbereda omorganisationen.Kommitténs förslag skall hällas inom ramen för oförändrade resurser tillanslagen för mineralförsörjning m. m. Den nya organisationen bör träda ifunktion . Ställning till organisationskommitténs förslag avsesbli taget i en proposition . Prop.1980/81:130 177 Med hänvisning till vad jag nu har anförl hemställer jagatt regeringen dels föreslår att 1. godkänna deninriktning av industripolitiken som jag har förordat, 2. godkänna deändrade riktlinjer för kreditverksamhelen vid de regionala utvecklingsfondernasom jag har förordat, 3. godkänna vadjag har anförl om användningen av reservationsanslaget Bidrag till regionalautvecklingsfonder m. m., 4. vad gällerverksamheten vid styrelsen för leknisk utveckling a. till Styrelsen för leknisk utveckling: Tekniskforskning och utveckling för /82 under fjortonde huvudtiteln anvisa etl reservationsanslag av . b. till Styrelsen Jör teknisk uiveckling: Drift avforskningssia- tioner för budgetärel 1981/82 under fjortonde huvudtiteln an visa elt förslagsanslag av , c. till Styrelsen för leknisk utveckling: Utrustningför /82 under fjortonde huvudtiteln anvisa ett reservations anslag av , d. medge att under budgetåren 1982/83-1983/84, ulöverunder budgetärel 1981/82 ej disponerade medel, . fär användas för STU:s stöd till teknisk forskning och utveckling, e. medge atl under budgetåren 1982/83-1983/84, utöverunder /82 ej disponerade medel, . fär användas för STU:s slöd till finansiering av utrustning, f. bemyndiga regeringen alt under /82,i enlighet med vad jag har anfört, ikläda staten ekonomiska förpliktelser i samband med stöd lill teknisk forskning och industriellt utvecklingsarbete m.m. som, inberäknal löpande avtal och beslut, innebär åtaganden om högst . under vart och ett av budgetåren 1984/85-1985/86, 5. vad gäller Fonden för industriellt utvecklingsarbete, a. till Stöd till industriellt utvecklingsarbete / 82 under fjortonde huvudtiteln anvisa ett reservationsanslag av , b. godkänna att . disponeras förmedelstillskott till fonden under budgetåren 1982/83-1983/84, 6. godkänna degrunder för fortsatt statligt stöd vid exportkreditgivning genom AB SvenskExportkredit som jag har förordat, 7. bemyndigaregeringen att i anslutning lill stalsstödd exportkreditgivning genom ABSvensk Exportkredit ikläda staten de ekonomiska förpliktelser som jag harangett, 12 1980/81. 1980/81:130 178 8. godkänna degrunder för statligt stöd vid kreditgivning genom Investeringsbank ABsom jag har förordat, 9. bemyndigaregeringen att i anslutning lill statsslödd kreditgivning genom ikläda slaten ekonomiska förpliktelser avseende kostnadstäckningi enlighet med vad jag har förordat, 10. godkänna deändrade riktlinjer i fräga om industrigarantilån och lokaliseringsstöd isamband med rekonstruktion av krisdrabbade företag som jag har förordat, 11. godkänna atluppföljning av slödärenden och handläggning av obeslåndsärenden utformas ienlighet med vad jag förordat, 12. beslula att encenlral myndighet för de uppgifter rörande landets geologiska beskaffenhet ochbergsbruk som jag har förordat skall inrättas den Ijuli 1982, 13. besluta att eltorgan för uppdragsverksamhet inom geoomrädet i enlighet med vad jag harförordat skall inrättas , 14. bemyndigaregeringen atl vidtaga de övergängsåtgärder och åtgärder i övrigt som behövsför atl genomföra förslagen om ändrad organisation inom mineralområdet, 15. bemyndigaregeringen att i huvudsaklig överensstämmelse med vad jag har anfört träffaavtal med om att bilda en stiftelse för Sverigestekniska-vetenskapliga atlachéverksamhet, i vad avlalel innebär ekonomiskaförpliktelser för staten. dels bereder tillfälle att ta del av vad jaganförl om 1. inriktningen av verksamheten inomutvecklingsbolag fbr energi-, transportsystem- och miljöområden, 2. samarbetemellan och de regionala utvecklingsfonderna, 3. regionalainveslment- och utvecklingsbolag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch beslutar att genom proposition förelägga vad föredraganden haranfört för de åtgärder och det ändamål som framgår av föredragandens hemställan. 1980/81:130 179 Industriländerna har genomgått enekonomisk utveckling som inte har sin motsvarighet i nägot annat tidsskede.Denna utveckling bröts emellertid i samband med denkraftigaste internalionella lågkonjunkturen sedan 1930-lalet. har industriländerna drabbatsav betydande ekonomiska svårigheter med sjunkande industriproduktion, högarbetslöshet, hög inflation och stagnerande industriinvesteringar. Flera av de faktorer som låg bakom den internalionellakrisen har fått speciellt allvarliga återverkningar i . Det finns ocksånationella faktorer som förstärkt den negativa utvecklingen. Regeringensöverbryggningspolitik ledde till att den internationella konjunkturuppgång sominleddes under är 1975 inte satte några spär i den svenska konjunkturen förränär 1978. Oljeprishöjningarna drabbade i särskill hög grad eftersom vitillhör en gmpp industriländer som är speciellt beroende av importerad olja iförhållande till vår lotala energiförbrukning. Kriserna inom varvs-, stål- ochgruvnäringarna slog extra hårt i vårt land beroende pä dessa branschers storaandel av industrisysselsättningen. Jämfört med våra viktigastekonkurrentländer försämrades vidare del svenska kostnadsläget under åren 1975och 1976 med . Den främsta orsaken till den svenska industrins problemunder senare delen av har emellertid varit minskad internationellefterfrågan. Detta kan dock inte dölja det faktum atl betydande beslåendeförändringar sketl i konkurrensförhållanden och efterfrågemönster. En väsenlligdel av den svenska industrin har därför kommit all stä inför slora strukturellaproblem. Krisen inom olika delar av industrin är inte nägot nyttfenomen. har emellertid nedläggningar av arbetsställen ochfriställningar av personal skett dä stora delar av induslrin befunnit sig itillväxt varför de friställda kunnat erbjudas sysselsättning pä annat häll.Detta underlättades också av alt rörligheten pä arbetsmarknaden stimulerats.Kännetecknande för de senare årens bransch- och förelagskriser är atl deberörda förelagen sysselsätter sä stor andel av befolkningen och att de ärdominerande arbetsgivare på sin ort. Normalt delas industrin i industripolitiska sammanhang uppi branscher. Branschbegreppet bygger dä pä induslristatistikens indelning (dens. k. SNI-koden). Indelningen baseras pä typen av råvara som används i produktionen.Denna branschindelning kan vara användbar i mänga fall, speciellt i branschersom producerar samma eller likartade produkter. Företagen möter då i huvudsaklikartade problem. De konkurrerar om samma marknadsulry mme. Prop.1980/81:130 180 1 många branscher, exempelvis inom den sloraverkstadsindustrin och dess olika delbranscher, är emellertid produktionen oftaså specialiserad att branschbegreppel i traditionell mening är mindreanvändbart. Till detla bidrar ocksä att förelag som tillverkar likartadeprodukter kan rikta sin försäljning mol helt olika typer av marknader. I storulslräckning är det därför enskilda företag och inle hela branscher som visarsig starka eller svaga. 1 de stora branschaggregaten kan finnasstagnerande och snabbt växande förelag. När del gäller all diskuteraindustripolitiska åtgärder, sker detta ofta frikopplal frän branschbegreppet.Det handlar dä om enstaka företags eller en begränsad grupp av företags problemsnarare än om branschproblem. Del finns dock i allmänhet så mycket gemensamt altdel i en översiktlig beskrivning av utvecklingstendensen i industrin ärmotiverat att utgå från branschbegreppet. Nedan följer en översiktlig redogörelse för situationen påbranschnivå. Någon fullständig genomgäng av samtliga delbranscher har intebedömts vara ändamålsenlig i detla sammanhang, utan framställningen koncentrerastill dels vissa traditionella basnäringar som karaktäriserats av engenomgripande strukturomvandling under senare är, dels nägra av de branschersom brukar karaktäriseras som utvecklingsintensiva och fram-tidsorienterade. Gruvindustrin i genomgår f.n. en relativt kraftigstrukturförändring. Den tar sig uttryck i dels en minskad järnmalmsproduktionoch dels en ökad malmproduktion för basmetallerna koppar, zink och bly. Ävenför legeringsmetaller, ädelmelaller och industrimineral föreligger möjlighetertill ökad produktion. lönsamhel påverkas kraftigt avmetallprisernas förändringar på världsmarknaden. Särskill kopparn visar storaprisfluktuationer. Priserna på de viktigaste av de metaller som utvinns avmalm från de svenska sulfidmalmsgruvorna har ökat kraftigt efter alt desenaste åren ha legat på en låg nivå. Priserna bedöms under hela 1980-laletligga på en sädan nivå alt de svenska sulfidmalmsgruvorna erhåller godlönsamhel. Branschen kännetecknas av en omfattande integration framåt iförädlingsledet. Ett förelag, , intar en dominerandeställning inom sulfidmalmsindustrin. De svenska järnmalmsgruvornas konkurrenskraft har successivtförsämrats. Orsakerna härtill är flera. Stora dagbrottsgruvor med lägrebrytningskostnader och större möjligheter atl möta koslnadsstegringar än desvenska gruvorna har öppnats i andra länder. Sänkta sjöfraktskostnader, bl,a,beroende på slörre tonnage har ytteriigare stärkt dessa gruvors konkurrenskraftpå den västeuropeiska marknaden. Del har dock priserna påsjöfrakter ökat starkt. De svenska järnmalmerna är vidare till stor delfosforrika. Antalet stålverk som använder sådana har under senare årminskat, bl.a. beroende på utvecklingen av mindre kostnadskrävande processerför järnframställning från icke-fosformalmer. Prop.1980/81:130 181 Järnmalmsgruvindustrin karaktäriseras av atl etl fåtalstora enheter svarar för huvuddelen av både produktion och anlal anställda.Det statliga () dominerar branschen och har sinverksamhet koncentrerad till relativt fä men slora gruvor i norra . Denmellansvenska järnmalmsindustrin består av relativt små gruvor och ägs framförallt av . En av de viktigaste faktorerna när det gäller att bedömamarknadsförutsättningarna pä för järnmalmsgruvorna är utvecklingeninom stålindustri. Stålverken inom EG är de svenska järnmalmsgruvornasdominerande kunder. Det finns anledning atl se med viss oro päutvecklingen för EG:s stålindustri. De flesta större europeiska stålverken, medundanlag av vissa tyska verk, har sedan är 1975 redovisat stora förluster.Nuvarande prognoser indikerar en räslälsproduktion som ligger avsevärt lägre ände prognoser har redovisat tidigare. Det föreligger därför en riskför alt stålindustri stagnerar pä en lägre nivä än vad somtidigare har antagils. Man kan därför befara ett fortsatt övemlbud av järnmalmpä den europeiska marknaden. De svenska järnmalmsgruvorna står inför mycketstora lönsamhetsproblem . Den djupa krisen senare hälft förväslväridens stålindustri sätter alltså fortfarande spår i stålindustrinsutveckling. Till detla kommer att slålkonjunkturen, efter en viss uppgång underår 1979, åter avmattas. Stålindustrins slora föriuster harframtvingat omfattande statliga åtgärder i flertalet slälproducerande länderför att hälla stålindustrin vid liv. Konjunkturuppgången under är 1979 var intetillräcklig för att återföra västvärldens stålindustri till etlkapacitetsutnyttjande som gav underiag för en lönsam produktion. Den del av stålindustrin som drabbades snabbast ochhårdast var handelsslälindustrin. Genom ell samgåendemellan de tre största, malmbaserade handelsstälverken bildades är 1978 () som ägs till hälften av slalen. Slaten medverkade finansielltlill en genomgripande strukturomvandling som ännu inle är avslutad. Vid sidanav , som svarar för ca 3/4 av handelsstålproduklionen i landet, finns sjumindre, skrotbaserade handelsslålverk. Kännetecknande för den svenska stålproduktionen är denstarka inriktningen på specialstål. De svenska specialslålverken kan vad avserproduktionsstorlek mäta sig med de största i . hade den svenskaspecialslålindustrin relativa konkurrensfördelar genom tillgäng till högkvalitativaråvaror. Genom den tekniska utvecklingen har kraven på råvarornas renhetminskat varigenom detla tekniska förspräng jämfört med omväriden minskat.Genom tidigt uppbyggande av effektiva utländska försäljningsorganisationerskapade svensk specialstålindustri ell försprång även på marknadssidan. Även idetta avseende har försprånget jämfört med andra länder under årens loppminskal. Slaten har genom finansiell Prop.1980/81:130 182 medverkanunderlätlat en önskvärd strukturomvandling, främst vad avserproduktionsstrukturen, inom specialslålindustrin. Även inom specialstålbranschenåterstår dock behov av ytterligare strukturell anpassning. Underöverskådlig tid kan man inte förvänta nägon egentlig minskning avöverkapaciteten i västvärldens stålindustri. 1 första hand läggs mindre ochäldre anläggningar ned, men denna kapacitet kan lätt ersättas med marginellautbyggnader av befintliga verk. Parallellt härmed pågår en fortsatt utbyggnadav stålindustrin i fiera utvecklingsländer. Enliglbedömningar från branschhåll finns del inga tecken som lyder på atlmarknadsutsikterna för den västeuropeiska stålindustrin kommer att ändrasradikalt . Den låga eller stagnerade tillväxten i dessaländer kan väntas beslå. För att bryta trenden skulle det krävas en betydande ändringi de industriella förutsättningarna så att behov av nya stälkrävandeindustriinvesteringar och stora infrastrukturella satsningar åter uppstår.Detta förefaller inte vara sannolikt, åtminstone inte pä medellång sikt. Allmäntsett förväntas prisökningar pä olja och annan energiråvara.