prop · G403103 · 1980-12-31 00:00:00 — Del haribland också befarats atl valdeltagandet skulle minska avsevärt, om dekommunala valen kopplas loss från riksdagsvalen och från rikspoliliken och allelt stort anlal rent lokala småpartier skulle bli företrädda i de kommunalabeslutande församlingarna. Ett omdiskuterat argument för en sammanhållenvalrörelse går ut på att del nutida nära sambandet mellan rikspolifik ochkommunalpolitik i sig kräver all väljarna på en gång skall kunna slälla riks-och kommunalpolitiker lill svars för respektive partiers ålgärder, när dessager ullryck för partiernas allmänna värderingar. I debatten om den gemensamma valdagen har frågan om atlinföra rörliga valdagar för riksdagsvalen tagits upp fill diskussion på senarefid. F.n. gäller all ordinarie riksdagsval skall hållas , oavsettom extra val har hållils eller inle (3 kap. 3-5 §§ RF).Den riksdag som utses genom ell extra val har alltså en mandatperiod somundersfiger . 1 vissa andra länder, såsom och , ärvaldagen däremot alllid rörlig, dvs. etl nytt val behöver inte hållas, förränell bestämt antal år har förflutit från del senaste valet, men kan utlysasredan dessförinnan. I ell sådant syslem skiljer man alltså inle mellanordinarie och extra val. Del är tydligt att en ordning där valdagen förriksdagsval är rörlig inte utan vidare låter sig förena med tanken på engemensam valdag för riksdagsval och kommunalval. Som skäl för elt system med rörliga valdagar har anförtsatt det s.k. upplösningsinslilulet skulle effekfiviseras. Den möjlighet som iSverige finns för regeringen alt förordna om extra val (3 kap. 3 § RF)begränsas nämligen i praktiken av all mandatperioden för den riksdag som utsesgenom elt exlra val ofta blir mycket kort. Också ell extra val som hålls redani början av treårsperioden mellan två ordinarie val kan av denna orsak le sigmindre lämpligl. Är valdagen däremot rörlig, kan regeringen utlysa nyval utannågra sädana nackdelar. Regeringen skulle då, hävdas det, kunna bryta ettparlamentariskt dödläge. Följden skulle enligt förespråkarna bli en bättrefungerande parlamentarism. Goda skäl kan emellertid helt visst åberopas också lillstöd för nuvarande ordning med fasla valperioder för . Bl.a. kan delsägas vara en fördel från demokratisk synpunkl atl den av slatsmaklerna fördapolitiken blir föremål för väljarnas prövning regelbundet och på i förvägbestämda lider. Jag anser dock all kommittén bör vara oförhindrad att pröva omdel finns anledning atl för svensk del införa en ordning med rörlig valdag förriksdagsval och hur den i så fall närmare skall förverkligas. I samband med alt kommittén överväger frågan om skildavaldagar för riksdagsval och kommunalval bör den pröva om man skall ha engemensam valdag för kommunalval och kyrkoval. De sistnämnda valen hålls nusamma år som riksdags- och kommunalvalen men (3 § förstastycket lagen 1972:704 om kyrkofullmäkligval). I denna del bör kommitténsamråda med ulredningen (Kn 1977:04) för översyn av lagen om församlingsslyrelse. Från många håll har hävdals alt den nuvarandemandatperioden är för kort för all de valda organen skall kunnaåstadkomma resultat som kan avläsas av väljarna före nästa allmänna val. Om ellsyslem med skilda 1980/81:103 14 valdagar för riksdagsval och kommunalval skall införas,bör också frågan om mandatperiodens längd prövas. Därvid måste självfallet lasslor hänsyn fill all medborgarinflylandel får göra sig gällande med inlealltför långa mellanrum. I första hand bör kommittén överväga en förlängning avmandatperioden från tre till både för och för de kommunalabeslutande församlingarna. Som framgår av vad jag har anfört harkommunaldemokraliska kommittén intagit denna ståndpunkt för kommunfullmäktigesoch landstingens vidkommande. En annan fråga som kommittén kan la upp är fidpunkten pååret för de olika valen, förutsatt alt valdagarna i princip skall vara fasla.Som framgått hålls riksdagsval, kommunalval och kyrkokommunala val på hösten.Under debatten i grundlagsfrågorna har tanken på riksdagsval aktualiserats.Frågan har samband med förläggningen av det statliga budgetåret, som f.n. löperfrån till (3 kap. 2 § riksdagsordningen). En övergångfrån höst- fill vårval diskuterades på sin lid av grundlagberedningen ibelänkandet (SOU 1970:27) Allmänna val ? Beredningen redovisade vissafördelar med en omläggning till vårval. Grundlagberedningen föreslog emellertidinte någon sådan omläggning i sill slutbetänkande (SOU 1972:15) Nyregeringsform - ny riksdagsordning, eftersom frågan om en omläggning avbudgetåret lill kalenderår inte ansågs mogen alt lösas innan den då sillandebudgelulredningen var klar med sill arbete. Budgelulred-ningen kom senare framtill all del från budgeltekniska utgångspunkter inle fanns skäl alt ändra pådel nuvarande budgetåret (SOU 1973:43). Någon ändring genomfördes inle hellernär antog propositionen 1976/77:130 med förslag tillriktlinjer för en modernisering av det slalliga budgetsystemet. Riksdagenhar funnit all frågan om tidpunkten för de olika valen kan bli aktuelli det kommande utredningsarbetet och all den kommitté som skall tillkallas börvara oförhindrad att behandla spörsmålet om vilken verkan tidpunkten för valenfår på årsrytmen i riksdagsarbetet och arbetsformer i övrigt.Kommittén bör därför också få överväga, om val till bör hållas påvåren. Verkningarna i fråga om den statliga budgetperiodens förläggning måslegivetvis klargöras. Om kommittén anser atl riksdagsvalen bör hållas ,bör den också pröva om tidpunkten för de kommunala valen bör ändras. En ändringav liden för dessa val aktualiserar bl.a. också frågan om den kommunalabudgetperiodens förläggning. När det gäller frågor som har belydelse för dekommunala valen bör kommittén samråda med kommunaldemokraliska kommittén. Ensärskild fråga som kommittén bör uppmärksamma är hur en ändring av tidpunktenpå året för de olika valen påverkar de politiska partiernas arbete. Skulle det införas elt syslem med rörliga valdagar, finnsdel som framgått ingen anledning alt ha kvar institutet extra val. däremot för all förorda alt nuvarande system med fasla valdagarbehålls, bör formerna för atl anordna exlra val ses över. Bl.a. bör betydelsenav en ev. förlängning av mandatperiod uppmärksammas. Enligl gällande ordning skall exlra val hållas inom tremånader från det att regeringen har utnyttjat sin möjlighet all förordna omsådana val (3 kap. 4 § RF) eller extra val har utlösts genom all fyragånger har förkastat talmannens förslag lill ny statsminister (6 kap. 3 § RF). Defördelar som från parlamentarisk synpunkt kan vara förenade med möjligheten allförordna om exlra val skulle las till vara bättre, om den nuvarandetremånaderspe-rioden kunde förkortas. Kommittén bör pröva vilka möjlighelersom 15 Kommittéer: Del II Ju:3 föreligger all förkorta . Kommillénsuppdrag bör i enlighet med önskemål också avse formerna förregeringsbildningen. Dennuvarande ordningen infördes genom den nya regeringsformen och innebär följande(6 kap. 2 och 3 §§ RF). När en statsminister skall utses, kallar riksdagenstalman företrädare för varje partigrupp inom till samråd. Talmannenöverlägger med vice talmannen och avger sedan etl förslag lill riksdagen.Riksdagen prövar förslaget genom en omröstning. Förslaget är förkastat, om merän hälften av ledamöter röstar emol del. Förkastas förslaget,upprepas proceduren. Har fyra gånger förkastat talmannens förslag,avbryts förfarandet. Det återupptas först sedan del har hållits val fillriksdagen. Hålls inle ordinarie val lill ändå , skallexlra val förrättas inom samma fid. De angivnabestämmelserna har tillämpats vid regeringsskiftena åren 1976, 1978 och 1979.Kommittén bör närmare studera erfarenheterna av tillämpningen av gällanderegler och bedöma om dessa är lillfredsslällande samt föreslå de förbättringarsom kan anses motiverade. Några mera genomgripande förändringar i det nuvarandesyslemel med dess förankring av proceduren i bör dock inleaktualiseras. Somriksdagen har funnit bör kommittén också la upp regeringens beslutsformer lillbehandling. F.n. saknas föreskrifter om hur regeringen fattar sina beslut. Isamband med tillkomsten av den nya regeringsformen och även senare hardiskulerals om del behövs särskilda regler om omröstning inom regeringen.Tanken på all statsministern alllid skall avgöra ett ärende när det finns skiljakfiga meningar inom regeringen har också förts fram. Även om frånvaron avsärskilda regler om regeringens beslutsfattande inte tycks ha lett fill någraolägenheter, bör kommittén undersöka vilka erfarenheler som finns av dengällande ordningen och lägga fram förslag till en reglering, om detta bedömssom lämpligl. Utredningsarbetetbör bedrivas med sikte på atl ell första riksdagsbeslut angåendegrundlagsändringar kan fallas före riksdagsvalet . Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen bemyndigarchefen för alttillkalla en kommitté med högst nio ledamöter för alt utreda vissagrundlagsfrågor, att utse en av ledamöterna all vara ordförande, attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde ål kommittén. Vidare hemställer jag alt regeringen beslutar atl kostnaderna skall belasta andra huvudtitelnskommilléanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. 1980/81:103 16 Tilläggsdirektiv till datalagstiftningskommittén (Ju1976:05) Med slöd av regeringens bemyndigande den 11 mars 1976tillkallade dåvarande chefen för jusliliedepartemenlel, statsrådet , enkommitté med uppdrag all se över lagstiftningen om personorienterad ADB-informationm.m. (ang. direktiven, se kommitléberällelsen 1977, del II, s. 12 f). Kommittén, som harantagit namnet datalagstiftningskommiltén (DALK), har slutfört den del av sittuppdrag som gäller översyn av den gällande datalagstiftningen genomdeibetänkandet (SOU 1978:54) Personregister -Datorer - Integritet. På grundvalav betänkandet och remissyttranden över della har regeringen lagtfram propositionen (1978/79:109) om ändring i datalagen (1973:289). Förslagelhar antagils av (KU 1978/79:37, rskr 1978/79:360, SFS 1979:334). DALK behandlade i del nämnda deibetänkandet bl.a.myndigheternas skyldighet att använda del slalliga person- och adressregister,kallat SPAR, som enligl beslut av f.n. är under uppbyggnadsaml behovel av en närmare reglering av SPAR. DALK:s förslag i denna dellämnades i den nämnda propositionen utanför förslagel lill ändring idalalagen. uttalade vid behandlingen av proposifionenall del är angelägel all en författningsreglering av SPAR kommer fill stånd.Frågan om SPAR:s användningsområde i förhållande till myndigheterna borde dockenligt utskottet övervägas närmare. godtog vad ulskollel anförde omdella. Sedan regeringen överiämnal konstitutionsutskottetsbelänkande och skrivelse lill DALK för beaktande under kommitténsfortsatta arbele har kommittén till regeringen överlämnatpromemorian (Ds Ju 1979:19) Författningsreglering av SPAR m.m. DALK har enligt direktiven tre återstående huvuduppgifter.Den skall utreda datoriseringens inverkan på offentlighetsprincipen. Den skallvidare överväga ålgärder för att förbättra allmänhetens tillgång lillmyndigheternas ADB-material. Den tredje huvuduppgiften är atl lägga framförslag till lagbestämmelser som föranleds av internationella överenskommelsereller som annars påkallas av hänsyn till den internationella datatrafiken. Kommitténär också oförhindrad all föreslå lagstiftning vid sidan av en allmän dalalag,I.ex. speciallagar om personregistrering inom vissa sektorer, eller allöverväga behovet av ändringar i redan gällande författningar som reglerarsärskilda personregister. De ändringar som har genomförts i dalalagen är förhållandevisbegränsade. Lagen kan f.n. anses utgöra ell tillfredsställande skydd mol derisker för otillbörligt intrång i personlig integritet som personregistreringmed bruk av ADB medför. DALK har emellertid under sitt arbete med översynen avdatalagen kommit lill slutsatsen atl del finns anledning att pröva om inle enmera generell personregislerlagsliflning som inte i första hand är inriktad påregislreringslekniken på sikl bör ersätta dalalagen. Vid remissbehandlingen avbetänkandet framförde de flesta instanser som yttrade sig om detta sympatierför tanken all pröva förulsältningarna för en generellpersonregislerlagsliflning. Några remissinsianser uttalade att det är angelägelall frågan om en sådan lagstiftning uireds med del snaraste. 17 Kommittéer: Del II Ju:4 I delta sammanhang bör nämnas all datalagar under senareår har anlagils i flera länder saml all en del av dessa lagar omfattar bådepersonregister förda med ADB och personregister med I.ex. känsligapersonuppgifter oavsett vilken teknik som används vid registreringen. Vissautländska lagar ulgör vidare en kombination av datalag ochkreditupplysningslag, och några omfattar liksom den svenskakreditupplysningslagen också skydd av juridiska personer. 1978/79:109 s. 9, anförde chefen förjustitiedepartementet följande i fråga om en generellpersonregislerlagsliflning: För egen del anser jag alt del finns goda skäl attöverväga en generell personregislerlagsliflning. Som DALK har framhållit måsleman nämligen med hänsyn fill den snabba lekniska utvecklingen inom området förADB fortlöpande räkna med nya och allt svårare problem vid fillämpningen avdalalagen, som ju är begränsad lill registrering med användande av ADB-teknik.Utvecklingen visar atl del kommer att bli allt svårare att skiljamellan vad som är personregistrering med hjälp av ADB-teknik och vad som ärpersonregistrering med ulnyltjande av andra lekniska metoder. Det finns ocksåskäl all räkna med nya tillämpningsområden för ADB-tekniken, områden somrimligen bör vara prakfiskt taget ofarliga från inlegritetssynpunkt men som mednuvarande avgränsning ändå kommer all falla under dalalagen. DALK nämner somexempel utvecklingen av kontorsdatorer och s.k. privaldatorer. Samtidigtutvecklas som sagts nya registerföringsmeloder, som visserligen inle är atlhänföra till ADB-tekniken men som kan innebära samma polenfiella hot mol denpersonliga integriteten. Om man inle särskilt beaktar detla, kan följden bliatl etl antal från inlegritetssynpunkt mer eller mindre ofarliga registerkommer att falla under datalagen medan andra typer av register, som borderegleras särskilt, kommer all falla utanför. De svårigheier som jag här harpekat på kan sannolikt lättare bemästras inom ramen för en generell personregislerlag-sfiflning.Det sagda utesluter emellertid inle all en sådan lagstiftning kan behövainnehålla särskilda regler för ADB-register. På grundval av del anförda borde möjlighelerna alt införaen generell personregislerlagsliflning utredas. Jag delar denna uppfattning ochanser att utredningen nu bör komma till stånd. Uppdraget bör anförtros DALK. Innan jag går in på hur utredningsarbetet bör bedrivasvill jag framhålla all kommittén slår inför en svår uppgift. Som framgår av delföregående erbjuder redan den nuvarande datalagen gränsdragningsproblem. Dessabör kunna bemästras lättare, om tyngdpunkten i regleringen förskjuls frånregislreringslekniken lill det som registreras. Med en sådan reglering uppståremellertid gränsdragningsproblem av elt annal slag. Det är nämligen uppenbartatl en generell personregislerlagsliflning inle på långt när kan omfalta allpersonregistrering i vanlig bemärkelse. En vikfig uppgift för kommittén blirdärför att utreda var gränsen skall dras mellan sådan personregistrering sombör regleras genom generell lagsliflning och sådan som bör falla utanför endylik reglering. bör uppmärksammas alt det system för kontroll avlagsfiftningens efterlevnad som måste finnas inte utformas så atl det i sig kanbli elt hot mol del intresse som lagstiftningen skall skydda. En lagregleringbör vara så uppbyggd all dess fillämpning inte förutsätter en ny omfattandeadminislrafion. DALK har redan i sitt belänkande översiktligt diskuterathur en generell personregislerlagsfiftning skulle kunna konstrueras. Kommitténhar också dragit upp vissa ramar för arbetet på en sådan lag (se SOU 1978:54 s.268 ff). 1980/81:103 18 Tillsammans med de synpunkter som remissinstanserna harframfört kan de allmänna bedömningar som DALK har gjort tjäna som enutgångspunkt för det fortsatta arbetet. En generell personregislerlag bör inle hindra alt man äveni framliden väljer all reglera vissa register särskilt. börbestämmelserna om brottsregister, f.n. främsl den reglering som finns i lagen(1963:197) om allmänt kriminalregister och lagen (1965:94) om polisregisterm.m., enligl min mening lämpligen lämnas utanför den generella lagstiftningen.Kommittén bör emellertid under sitt arbele från fall lill fall överväga om denspecialreglering som förekommer kan ersättas med bestämmelser i engenerell lag. Kommittén bör vara oförhindrad, mol bakgrund av de generellalösningar i fråga om personregistrering som den stannar för, alt lämna synpunkleräven på frågor som rör brotlsregislren. Av särskilt intresse i della sammanhang ärkredilupplysningslagen (1973:1173) och inkassolagen (1974:182), som båda stårdalalagen ganska nära och som hör till datainspektionens bevakningsområde.Inkassolagen innehåller f.n. inte några särskilda bestämmelser om register. Vidden översyn av lagen som har skett genom departementspromemorian (Ds Ju 1979:8)Kreditupplysning och inkasso har emellerfid föreslagils all lagen filiförsvissa regler om gäldenärsregister. Som framgår av vad jag lidigare har anförtfinns del utomlands exempel på atl man har sammanfört datalag ochkreditupplysningslag i en gemensam reglering. För egen del är jag inle utanvidare övertygad om all en sådan lösning är ändamålsenlig. Skulle kommitténkomma fram lill all kredilupplysningslagen och inkassolagen också ifortsättningen bör utgöra en fristående reglering, bör den emellerfid beaktabehovel av samordning med en generell personregislerlag. Dalalagen syftar till att skydda den enskilde mol sådanlotillbörligt intrång i den personliga integriteten som kan bli följden avregistrering av personuppgifter med hjälp av ADB. Det bakomliggande motivet äratt den enskilde - med de begränsningar som följer av samhällsgemenskapens krav-bör ha tillgång till en fredad sektor, inom vilken han skall kunna avvisaotillbörlig inblandning från det allmänna eller från andra. Enligt min meningbör grunden för en generell personregislerlagsliflning vara densamma. En sådanlagstiftning bör alltså syfta lill alt förhindra att användningen avpersonuppgifter inom den offenfliga och den enskilda sektorn leder tillotillbörligt intrång i den enskilde medborgarens personliga integritet.Samtidigt måste en allmän utgångspunkt självfallet vara all lagstiftningen intefår medföra slörre ingrepp i offentlig eller enskild verksamhet än som är klartmotiverade med hänsyn fill detta intresse. DALK bör noga bedöma deadministrativa konsekvenser för myndigheter, förelag och andra som kan bliföljden av en ny reglering. Man måste också se till alt regleringen inte kommeri konflikt med den i regeringsformen grundlagsfästa informationsfriheten sominnebär atl varje medborgare gentemot del allmänna är tillförsäkrad frihet atlinhämta och la emol upplysningar. Inskränkningar i denna rättighet kan görasendasi genom lag och för vissa i regeringsformen angivna syften. Bland dessasyften återfinns i och för sig inlegrilelshänsyn. I arbetet på enpersonregisterlag får man emellertid ha som utgångspunkt att registrering- somi detla sammanhang är ell myckel vidsträckt begrepp - bör vara tillåten. Elt grundläggande integritetsskydd ges i lagstiftningen ominskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar. Därigenom skyddasden enskilde mot all obehöriga får del av vissa känsliga uppgifter om honom som 19 Kommittéer: Del II Ju:4 förvaras hos olika myndigheter. F.n. behandlar riksdagenelt förslag till en ny sekretesslag (prop. 1979/80:2). Om förslaget antas,stärks skyddet för den enskildes integritet på flera punkter. Bestämmelsertill skydd för den enskildes integritet finns också på andra håll ilagsfiftningen. Föreskrifterna i 4 kap. om brott mot frihet ochfrid bör särskilt nämnas. Lagen (1977:20) om TV-övervakning hör också hit. Somframgår av det föregående innehåller också kredilupplysningslagen ochinkassolagen regler som skyddar enskilda personer. Jag erinrar också om all maninom inlegritetsskyddskommittén (Ju 1967:62), vilken avslutar sitt arbete underförsta , överväger frågor om en generell avvägning av skyddet förden enskildes integritet. Det måste vara en strävan alt skaffa sig en bild avvilket skydd lagstiftningen som helhet erbjuder i della hänseende. Eftersomen ny personregislerlagsfiftning bör syfta fill all skydda enskilda personersintegritet kan övervägas huruvida begreppet "personlig integritet" -till skillnad från vad som f.n. är fallet i datalagen - bör definieras. Somanförts i propositionen (prop. 1978/79:109 s. 15) möter del emellertid slorasvårigheier atl i lag genom en generell regel ange vad som menas med personligintegritet. Jag är inte heller övertygad om atl en lagregel som definierardella begrepp skulle vara ändamålsenlig. Lagsfiftningen bör enligl min meningsnarare ange vilka faktorer som skall beaktas vid bedömningen av huruvida riskföreligger för alt användningen av personuppgifter i etl visst fall leder tillotillbörligt intrång i personlig integritet. Dessa faktorer bör efter förebildi datalagen även i fortsättningen främst vara arten och mängden avpersonuppgifter som används, på vilkel sätt och från vem uppgifterna inhämtas,den inställning till användningen av uppgifterna som berörda personer kan antasha, sambandet mellan användningen av uppgifterna och användarens verksamhet,användningen av personuppgifter för annal ändamål än del för vilket de samlatsin m.m. DALK torde få anledning att överväga inte bara vilka faktorer, som börtillmätas betydelse i sammanhanget, utan även om några av de faktorerkommittén kan komma all stanna för har särskild betydelse vid beaktandet avrisken för otillbörligt integritets-intrång. Den använda tekniken måstegivetvis tillmätas stor betydelse. Som jagredan har antytt kan inte all användning av personuppgifter underkastasreglering. I likhet med DALK förordar jag all sådan användning avpersonuppgifter som typiskt sett kan innebära fara för ofillbörligt intrång ipersonlig integritet regleras i den nya lagsfiftningen, medan annan användningbör falla utanför lagens tillämpningsområde. Del kan visserligen invändas allde generella krav som bör ställas upp för användningen av personuppgifter börgälla i fråga om all användning av sådana uppgifter. Del är emellerfiduppenbart att det inte kan komma i fråga att reglera alla de former avanvändning av personuppgifter som normall förekommer i det dagliga umgängetmellan människor, I.ex. i privata anteckningar, adress-ellerlelefonnummerförteckningar, brev m.m. På della område får brottsbalkensallmänna regler om skydd för den personliga integriteten alltjämt anses varatill fyllest. En lämpligavgränsning av det område som skall falla under den nya lagstiftningen kantroligen uppnås, om man fill en början skiljer mellan användning avpersonuppgifter för personligt bruk och annan användning. Användning av personuppgifterför personligt bruk i en omfattning som får betecknas som normal med hänsyntill användarens förhållanden bör alltså inle omfattas av lagen. Denna bör istället i princip inriktas på den offentliga 1980/81:103 20 sektorn, där den lill följd av atl uppgiftslämnandet iprincip regleras av sekretesslagsfiflningen närmast får ta sikte på i vilkenomfallning uppgifter skall få registreras, saml på näringslivet,organisationerna och andra organ som bedriver därmed jämförlig verksamhet. Äveninom dessa områden bör emellertid användning av personuppgifter i betydandeomfallning kunna las undan från regleringen. Kommittén bör söka avgränsa sådanaområden som från skilda synpunkler får anses vara nära nog ofarliga fråninlegritetssynpunkt. Regleringen bör enligl min mening anpassas lill den riskför otillbörligt intrång i personlig integritet som användningen avpersonuppgifter i varje särskilt fall medför.