prop · G40348 · 1980-12-31 00:00:00 — Finnes här i riket efter någon som vid sin död ej här hadehemvist egendom som ej är jämUkt 2 § avträdd till förvaltning av boutredningsman,skall anmälan härom utan dröjsmål göras hos polismyndigheten av den som omegendomen har vård eller eljest av anhörig, husfolk, husvärd eller annan som ärdärtiU närmast. Då anmälan sker eller förhållandet eljest varder kunnigt, åliggedet polismyndigheten all, där det tarvas, laga vård om egendomen. Är egendomen av ringa värde och består den huvudsakligenav reda penningar, kläder och andra lösören för personligt bruk, må, sedan kostnadenhär i riket för den avlidnes uppehälle, vård och begravning , poUsmyndigheten,där det finnes kunna ske utan förfång för rättsägare som äro svenska medborgareeller här hava hemvist, överlämna egendomen till anhörig till den avlidneeller, om denne var utländsk medborgare, till konsul för det land hantillhörde. Är ej sådant fall för handen som i andra stycket sägs, görepolismyn- Finns det här i riket egendom efter någon som vid sin död inlehade hemvist här och har egendomen inle avlrätts till förvaltning av boutredningsmanenligl 2 §, skall anmälan om delta utan dröjsmål göras hos socialnämnden av densom har vård om egendomen eller annars av anhörig, medlem av det hushåll somden döde tillhörde, hyresvärd eller annan som är närmast tiU det. Då anmälansker eller förhållandet på annat sätt blir känt, skall socialnämnden, om detbehövs, ta hand om egendomen. Äregendomen av ringa värde och består den huvudsakligen av kontanter, kläder ochandra lösören för personligt bruk, får socialnämnden överlämna egendomen tillanhörig till den avlidne eller, om denne var utländsk medborgare, till konsulför det land han tillhörde. Överlämnandefår dock ske först sedan koslnadernahär i riket för den avlidnes uppehälle, vård och begravning har betalts.Överlämnande får inte ske, om det skulle medföra skada för någon rättsägare somär svensk medborgare eller som har hemvist här. I annatfall än som avses i andra stycket skall socialnämnden göra dighelen anmälan till rätten; och förordne rätten, attegendomen skall avträdas till förvaltning av boutredningsman, och gälledärefter vad i 2 § sägs. Då boutredning, bodelning eller arvskifte sker här iriket, gälle om bodelägares ansvarighet för gäld vad i svensk lag är stadgat.Ifall som i 6 § sägs må dock gäld för vilken den döde häftade till annan än densom är svensk medborgare eller här har hemvist icke i något fall såsom velerliganses, med mindre den blivit hos boutredningsmannen av borgenären särskiUangiven. Har någon njutit lott i dödsbo vid bodelning ellerarvskifte som utom riket företagits i den ordning främmande lag stadgar, varehan ej enligt svensk lag på den grund ansvarig för boets gäld annat än med denmottagna egendomen eller dess värde. anmälan till rätten, som då förordnar att egendomen skallavträdas till förvaltning av boutredningsman. Därefter gäller vad som sägs i 2 §, Då boutredning, bodelning eller arvskifte sker här i riketskall frågan om dödsbodelägares ansvar för den dödes skulder bedömas eftersvensk lag. Denna lag träder i kraft , Har den dödeavlidit före ikraftträdandet, tillämpas dock fortfarande äldre bestämmelser. 1980/81:48 243 Närvarande: f. d. justitierådet , regeringsrådetHilding, justitierådet Vängby. Enligt lagrådet tillhandakommet utdrag av protokoll vidregeringssammanträde har regeringen på hemställan avstatsrådet och chefen för beslutat inhämtalagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändringi , 2. lag om ändringi , 3. lag om ändringi lagen (1937:81) om internationella rättsförhållanden rörande dödsbo. Förslagen har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande avlagrådet: Lagen om ändring i Enligt förslaget får enskilda delägare "väcka ochföra talan" som parter i eget namn men för boets räkning, om övrigadelägare är motparter i målet. I motiven sägs att av bestämmelsen framgår attenskilda delägare inte kan företräda boet på svarandesidan. Härmed torde avses,att motsvarande talan för boets räkning men i eget namn inte kan föras påsvarandesidan. Detta synes i och för sig naturligt, eftersom den som vill föratalan mot dödsbo torde rikta sin talan mot boet som sådant. Av uttalanden imotiven framgår vidare att hinder inte föreligger mot att när enskilddödsbodelägare väcker talan mot boet, övriga delägare företräder boet somsvarande i målet. Denna ordning synes också ha godtagits i rättspraxis (jfr NJA1945 s. 206). Om en reglering av hithörande frågor över huvud taget skall ske ilagtext, synes det önskvärt att till undvikande av motsatsslut även denna frågablir reglerad. Detta kan ske genom att i förevarande paragraf införs ett nytttredje stycke av förslagsvis följande lydelse: "Väcker enskild delägaretalan mot dödsboet och har särskild dödsboförvaltning inte anordnats, fårövriga delägare föra boets talan i målet." Det bör tilläggas att om övriga dödsbodelägare är oense omdet sätt på vilket boets talan bör föras, det torde framstå som önskvärt attboutredningsman dock förordnas. 1980/81:48 244 Enligt förslaget får, när dödsboet förvaltas avboutredningsman, var och en av delägarna i mål som rör boet väcka och föratalan som part i eget namn men för boets räkning, om även övriga delägare ärparter i målet och boutredningsmannen avstår från att föra talan. Bestämmelsenmedför att samtliga delägare kan i förening föra talan för boets räkning ävenmot tredje man, trots att boutredningsman finns. De fall som förekommit irättspraxis och där enskilda delägare i motsvarande situation har tillåtitsföra talan för boets räkning kännetecknas av att dödsbodelägarna tvistat medvarandra eller rättare att bland dödsbodelägarna rått delade meningar omhuruvida visst rättsförhållande förelegat mellan boet och någon delägare;rättsfall avseende tvist mellan boet och en utanförstående tredje man synes ejföreligga (NJA 1969 s. 437, 1972 s. 586 och 1974 s. 623). Att låta delägarnaföra talan mot tredje man, när boutredningsman finns, kan som framgår också avmotiven till förslaget medföra praktiska komplikationer, bl. a. därför attboutredningsman är ensam behörig att företa utomprocessuella rättshandlingar,som helt kan rubba förutsättningarna för processen. Att på detta sätt skilja påden processuella och den utomprocessuella behörigheten synes interekommendabelt. Det kan visserligen anföras att motsvarande problem kanuppkomma vid tvister mellan delägarna inbördes. Här får emellertid rättspraxisanses ha pekat på ett praktiskt behov. Något motsvarande behov har intepåvisats i fråga om talan mot tredje man. Det synes i denna situationtillrådligt att lagstiftningsåtgärden begränsas till en kodifiering avrättspraxis. Så kan ske, om förevarande paragraf ges följande lydelse:"Talan som avses i 18 kap. 1 a § första stycket får föras även närdödsboet förvaltas av boutredningsman, om boutredningsmannen avstår från attföra boets talan." Självfallet blir även i ett sådant fall som avseskostnadsregeln i 18 kap. 1 a § andra stycket tillämplig. Däremot blirbestämmelsen i det av lagrådet förordade tredje stycket i samma paragraf intetillämplig, när boutredningsman finns. Väcks talan mot dödsbo av enskilddelägare, bör boet som svarande företrädas av boutredningsmannen, när sådanfinns. I konsekvens med vad lagrådet förordar beträffande 12 a §bör förevarande paragraf ges följande lydelse: "Talan som avses i 18 kap.1 a § första stycket får föras även när dödsboet förvaltas avtestamentsexekutör med behörighet att företräda boet i rättegång, om testamentsexekutornavstår från att föra boets talan." Prop.1980/81:48 245 Om vid sådan hel eller partiell återgång av bodelningeller arvskifte varom talas i förevarande paragraf en delägare inte kan lämnatillbaka egendom som har tillskiftats honom, torde enligt departementschefendelägaren enligt allmänna rättsgrundsatser vara skyldig att utge ersättning föregendomens värde, varmed skall förstås dess värde när återgången aktualiseras.Av allmänna rättsgrundsatser anses också kunna följa att jämkning kan ske isärskilt ömmande fall. Den närmare innebörden åtminstone av de i sistnämndahänseende åberopade rättsgrundsatserna synes emellertid i hög grad osäker.Medan någon bestämmelse i ämnet inte upptas i förevarande paragraf, innehåller5 §, som behandlar skyldighet att lämna tillbaka egendom som utgetts som legateller i enlighet med en ändamålsbestämmelse, en uttrycklig föreskrift om attvärdet av egendom, som inte finns i behåll, skall ersättas, om det inte finnssärskilda skäl mot det. Samma skillnad finns mellan motsvarande bestämmelser igällande rätt. Denna skillnad motiverades vid tillkomsten av lag om boutredningoch arvskifte med att bestämmelserna om återgång av bodelning och arvskifte varså avfattade att de inte behövde fattas såsom avseende allenast återbäring avegendom in specie samt att å andra sidan regeln om ersättningsskyldighet bordeäga strängare tillämpning, då det gällde delägare i dödsbo. Med en modern lagstiftningsteknikär emellertid bättre förenligt att principer av den vikt det här är fråga omkommer till direkt uttryck i lagtexten. Särskilt gäller detta om en paragrafsom med den föreslagna nya ordningen för dödsbodelägares gäldsansvar får såcentral betydelse som förevarande. Lagrådet, som inte har något att erinra motde principer som enligt departementschefen bör gälla för tillämpningen och somanser att frågan om den förordade jämkningsregelns närmare innebörd kanöverlämnas åt rättspraxis, föreslår därför att mellan de två sista styckena iförevarande paragraf tas in ett nytt stycke av följande lydelse: "Finnsvid tillämpning av första eller andra stycket egendom som skall lämnas återinte i behäll, skall ersättning utges för det värde egendomen hade när återgångpåkallades, om det inte finns särskilda skäl mot detta." I konsekvens med den av lagrådet föreslagna ändringen i 4§ bör andra meningen av förevarande paragraf ges följande lydelse: "Finnsegendomen inte i behåll, skall ersättning utges för det värde egendomen hadenär återlämnande påkallades, om det inte finns särskilda skäl mot detta." Förslagen lämnas utan erinran. 1980/81:48 246 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , Åsling, Söder, BurenstamLinder, , , , , , , , , Proposition om dödsbodelägares ansvar för den dödesskulder m. m. Föredraganden anmäler lagrådets yttrande ' över förslagtill 1. lag om ändringi , 2. lag om ändringi , 3. lag om ändringi lagen (1937:81) om internationella rättsförhållanden rörande dödsbo. Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför. I anslutning till 18 kap. 1 a § har lagrådetberört ett uttalande i lagrådsremissen om att, när en delägare för talan motboet för egen del, boet företräds av de övriga delägarna. Enligt lagrådet bördetta klargöras genom en särskild bestämmelse i paragrafen. Jag vill intemotsätta mig lagrådets förslag. Bestämmelsen, som bör tas in som ett nytttredje stycke, bör enligt min mening ges följande lydelse: Väcker någon delägare talan mot dödsboet för egen räkningoch har särskild dödsboförvaltning inte anordnats, förs boets talan i målet avövriga delägare. När det gäller 19 kap. 12 a § kan jag hållamed lagrådet om att det knappast finns något praktiskt behov av en möjlighetför dödsbodelägarna att samfällt föra talan för boets räkning mot någonutomstående i fall då boutredningsmannen avstår från att föra boets talan.Paragrafens första stycke kan därför utan olägenhet formuleras i överensstämmelsemed 18 kap. 1 a § första stycket och alltså ges följande lydelse: Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträdeden . 1980/81:48 247 När dödsboet förvaltas av boutredningsman får var och enav delägarna i Slutprotokoll mål som rör boet väcka och föra talan som parti eget namn men för boets räkning, om övriga delägare är motparter i målet ochboutredningsmannen avstår från att föra boets talan. På motsvarande sätt bör 19 kap. 20 a § första styckei ärvdabalkenges följande lydelse: När dödsboet förvaltas av testamentsexekutör medbehörighet att företräda boet i rättegång får var och en av delägarna i mål somrör boet väcka och föra talan som part i eget namn men för boets räkning, omövriga delägare är motparter i målet och testamentsexekutorn avstår från attföra boets talan. Som lagrådet har uttalat är det en fördel om detuttryckligen framgår av 27 kap. 4 § vad som skall gälla när egendomsom skall lämnas tillbaka inte finns i behåll. En bestämmelse om detta bördärför tas in i paragrafen, lämpligen som en första mening i det ilagrådsremissen föreslagna tredje stycket. Detta stycke bör då ges följandelydelse: Finns egendom som skall lämnas åter inte i behåll, skallersättning utges för det värde egendomen hade när återgång påkallades, om detinte finns särskilda skäl mot detta. Uppkommer brist hos någon delägare skallde övriga delägarna täcka bristen med vad de har fått vid bodelningen ellerskiftet. Vad som behövs för att bristen skall kunna täckas skall utges avdelägarna i förhållande till vad var och en av dem sålunda har fått. I konsekvens med denna ändring bör, som lagrådet harföreslagit, 21 kap. 5 § andra meningen ges följande lydelse: Finns egendomen inte i behåll, skall ersättning utges fördet värde egendomen hade när återlämnande påkallades, om det inte finnssärskilda skäl mot detta, I övrigt bör en mindre ändring göras i ingressen tillförslaget till lag om ändring i . Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen föreslår att anta de av lagrådet granskade lagförslagen medvidtagna ändringar. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch beslutar att genom proposition föreslå att anta de förslag somföredraganden har lagt fram. Prop.1980/81:48 248 Propositionenshuvudsakliga innehåll............................. i Propositionenslagförslag................................................ ...... 2 Utdrag avprotokoll vid regeringssammanträde 1 Inledning................................................................... .... 16 2 Allmänmotivering ..................................................... 1 2.1 Dödsbodelägaresansvar för den dödes skulder 1 2.2 Dödsbodelägaresrätt att föra talan i mål som rör boet . 2.3 Preskription avrätten till arv och testamente... .... 26 2.4 Dödförklaring.................................................... 28 2.5 Allmännaarvsfondens rätt att avstå egendom. 2.6 Polisensskyldighet att ta hand om avlidnas egendom... 31 2.7 Ikraftträdande m.m........................................... .... 33 3 Upprättadelagförslag............................................ :. 4 Specialmotivering..................................................... 33 5 Hemställan................................................................ .... 46 6 Beslut........................................................................ .... 46 Bilaga 1 Utredningens betänkande................................. .... 47 Bilaga 2 SammanstäUning av remissyttrandena............. .. 203 Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag............................. .. 229 Utdrag av lagrådets protokoll ....... 243 Utdrag av protokoll vid regeringssammanträde den 30oktober