prop · G403122 · 1980-12-31 00:00:00 — Fullmäktige menar atl finansieringenav dessa lokaler lämpligen skulle kunna ordnas på etl sätt liknande det somutredningen förordar för lokaler av byggnadsminneskaraktär, där det nuvarandestatliga lilläggslånel tas till förebild. Det gäller främst all på lämpliglsätt avgränsa subventionsinslagel i delta län. Några skäl för en principielltolikartad finansiering av de båda slagen av lokaler synes inle föreligga. Även Stadshypotekskassanframför vissa betänkligheter och erinrar om alt för stadshypoleksinstitulionengällande bestämmelser lägger hinder i vägen för bottenlångivning avseendesådana ändamål om inte del ställiga slödel utgår i form av bostadslän eller länför anordnande av allmän samlingslokal. 5.3.3 Utvidgat utnyttjande av lånefonden för kommunalamarkförvärv I princip samtliga remissinstanser som har uttalat sig ärpositiva till utredningens förslag att stimulera kommunerna till ökade förvärvi bevarandesyfte genom lättnader i villkoren för markförvärvslånen. a. och länsstyrelserna i och länframhåller att förbättrade möjligheter för kommunerna behövs bl. a. för altgenomföra bevarandeplaner och förhindra hotande rivning. Föreningen menar att särskilt i fråga om tillämpningen av bestämmelsernaom rivningsförbud enligl 35 a § byggnadslagen kan förslagel förväntas få slor belydelsedå kommunerna härigenom kan tillförsäkras ekonomiska medel all i störreutsträckning än nu föra förhandlingar om rivningshotade fasligheter till etlpositivt resultat. Enligt föreningens mening bör vidare övervägas om inlelångivningen ur fonden bör förbindas med krav alt de fastigheter som förvärvasockså erhåller skydd genom byggnadsminnesförklaring eUer genom kommunala skydds-instmmenl.Synpunkler om all garantier måsle skapas för alt bevarandesyftetfullföljs framförs också av bl.a. RAÄ, länsstyrelserna i och Kronobergslän samt Föreningen . Enligt flera remissinsianser,däribland i , är del Iveksamt om de föreslagnalättnaderna är tillräckliga för all syftet skall kunna uppnäs. iJämtlands län framhåller atl för vissa kommuner, främsl glesbygdskommuner,kommer förslaget sannolikt ändå inte att medföra något mer påtagligt ökalkommunall engagemang i bevarandefrågor. i ifrågasätter om inleränte- och amorleringsfriheten bör vara tio är i slällel . har inte någol all erinra mol förslaget om fem ränte- och amorteringsfriaår men påminner om att förbundel lidigare lill bostadsdeparte- Prop.1980/81:122 62 menlel hemställt om att amorteringstiden förmarkförvärvslån utsträcks från sju fill . föreslår atlsamma regler införs i kommunala förvärv av kullurhisloriskl värdefullbebyggelse som gäller förvärv för turism och rekreationsändamål. 5.3.4 Administration av lånen Ulredningens förslag att de föreslagna låneformerna förkulturhistoriskt värdefulla lokaler bör hanteras av bostadsslyrelsen ochlänsbostadsnämnderna stöds av samtliga remissinstanser som har uttalat sig idenna fråga. framhåller atl i det fall styrelsen kommer allhandlägga tillläggslånen bör i enlighet med ulredningens förslag bostadsslyrelsenförstärkas med en handläggare. Ett stort antal remissinstanser däribland fieralänsstyrelser understryker alt den nuvarande handläggningsordningen är onödigttungrodd och menar liksom ulredningen all handläggningsliderna kan förkortasoch beslutanderätten flytlas lill länsbostadsnämnderna. villför sin del främst stödja sig på den statliga kulturpolitikens mäl, allplanering, beslut och ansvarslagande bör decentraliseras. iGöteborgs och län anser alt åtskillig tid kan sparas i handläggningen ombesluten delegeras, som sökanden pä ett tidigt stadium kan få besked.Länsstyrelsen i län har erfarit alt flera sökanden av tidsskäl, som haftsamband med anbudsförfarandet, avstått frän all fullfölja ansökningar om lån pågrund av den nuvarande långa handläggningen genom olika instanser. Enligt i bör det dock utrönashur länsbostadsnämndernas resurser kan möta den ökande ärendemängden. Bostadsstyrelsenredovisar att de länsbostadsnämnder som blivit anmodade alt yttra sig över ulredningensamtliga har ansett atl handläggningen bör ske på nämnderna. Styrelsenframhåller emellertid alt länsbostadsnämnderna är hårt ansträngdaoch att personalförstärkningar är en förutsältning om ulredningens förslag omtilläggslån för lokaler genomförs. 5.4 Ökad tillämpning av byggnadsminneslagen Byggnadsminneslagen har enligt utredningen hittillstillämpats i ringa utsträckning. Utredningen anser alt en nödvändig förutsältningför svensk byggnadsvård över huvud taget är atl lagen kan börja tillämpas pådel sätt del en gång varit avsett. Utredningen föreslär därför att särskildamedel för ersättning avsälts och atl värdanslag höjs ochregleras. 5.4.1 Medel för ersättning Utredningen hävdar att en ökad tillämpning av byggnadsminneslagenslår och faller med de ekonomiska satsningar som kan göras. Prop.1980/81:122 63 innehåller etl tvångsmoment som innebär all del är möjligtatl mol ägarens vilja genomföra en byggnadsminnesförklaring. Del motsvaras av en rätt till ersättning för väsentligainskränkningar i pågående användning av en byggnad eller markområde. Ulredningenbedömer atl rena ersättningsfall kommer alt bli relalivi sällsynta. Utredningenföreslår all särskilda medel för ersättning slälls lill förtogande. RAÄ, arkilektiirmuseet, länsstyrelserna i ,, , , , och , , . Föreningen och Lantbrukarnas riksjörbundstöder utredningens uppfattning atl byggnadsminneslagen mäste börja lillämpasoch anser atl del siörsta hindret varil brist pä medel. Nägra av dessaremissinsianser anser atl en fungerande tillämpning kan ske endast genom fullt ut genomför en decentralisering till länsstyrelserna. Det finns enligllänsstyrelsen i och Föreningen ingenanledning atl länsslyrelsen skall vara mindre självständig i förhållande till RAÄinom byggnadsvärden än inom fornminnesvården. menar liksom ulredningen atl om lagenskall bli lill verklig nytta för byggnadsminnesvärden sä krävs del särskilda medeltill såväl ersättning som bidrag. Akademin anser alt bidragsgivningen bör skegenom RAÄ men ifrågasätter om inle medlen lill ersättning bör handläggas avregeringen. understryker del angelägna i atl medel för inlrångsersätlningtillskapas och anser del olyckligt att särskilda medel inte ansågs nödvändigadå lagen infördes är 1960. Bristen pä pengar har varit den främsta orsaken tillden ringa tillämpningen av lagen, men museet anser också att den tidigaremycket långsamma handläggningen av bygg-nadsminnesärenden medförde att inte ensärenden där ägaren själv var positiv blev genomförda. För att byggnadsminneslagenskall kunna tillämpas mer effektivt krävs enligt bl.a. fler kvalificerade handläggare för byggnadsminnesärenden saml bällreekonomiska resurser för säväl arbetsinsatser som ersättningar. RAÄ anser delnödvändigt att ett särskilt anslag förs upp i statsbudgeten för ersättningar isamband med byggnadsminnesförklaringar. Ämbetet anser det ocksä viktigt altersättnings- och bidragsfrägor hålls isär så att medel för ersättning intebehöver tas frän ämbetets bidragsanslag. Ämbetet föreslär atl en årlig ram på 5milj. ställs till regeringens disposition. Arkitekiunniiseet bedömer atldet byggnadsbestånd som skyddats genom byggnadsminnesförklaringunderstiger tiondelen av det antal som rimligen borde vara byggnadsminnen.Museet delar helt ulredningens mening att särskilda medel mäste anvisas förersättningar. Delta är i fiertalet fall en förutsättning för all byggnadsminnesförklaringskall kunna göras. i tillstyrker utredningensförslag men vill framhålla att även i andra sammanhang där kulturhistoriskaaspekter kan medföra ersättnings- 1980/81:122 64 anspråk saknas ekonomiska resurser. Som exempel nämner länsslyrelsentillämpningen av byggnadslagens 86 §. Länssstyrelsen i län anser alt delf.n. endasi i undantagsfall är möjligt atl ingripa mol en planerad rivning aven kulturhistoriskt märklig byggnad. Länsslyrelsen pekar på att man under densenaste tiden i tvä fall tvingats ge upp berättigade byggnadsminnesförklaringardär fastighetsägaren kunnat påvisa ersältningsrätt. Det har gällt 1600-talsstadsdelenKvarnholmen i som enligt bör jämföras med i Slockholm.Åven i län biträder utredningens förslag och framhåller atli län har, som byggnadsminneslagen gällt, endast niobyggnader eller byggnadsmiljöer förklarats som byggnadsminnen. och i och länställer sig Iveksamma fill om ulredningens redogörelse för ersättningsreglernastämmer överens med innebörden i gällande rätt. Länsslyrelsen vänder sig bl.a.mot tolkningen av begreppet "pågående användning av byggnad ochområde" i 5 § byggnadsminneslagen och anser alt detla måsle ha sammainnebörd som motsvarande begrepp i byggnads-, naturvärds- och väglag-stiftningen.Man anser det av ytterlig vikt för rättstillämpningen att utredningenstolkningar noggrant granskas. i anser inle att den ringatillämpningen av byggnadsminneslagen i första hand beror på brist pä pengar förintrångsersättning, utan pä bristen på handläggare. menar att enutökad bidragsgivning till skyddade byggnader enligt ulredningens förslag ochpersonell förstärkning hos skulle innebära en snabbt ökad tillämpningav byggnadsminneslagen. Föreningen är positiv lillutredningens förslag om utökad tillämpning av byggnadsminneslagen. Föreningenifrågasätter dock om den antikvariska expertis som har funnits inom stat.länsstyrelser och kommuner kommer atl klara dessa utökade uppgifter. Föreningenmenar att arbetssättet kan bli för tidsödande och resurskrävande för all i.ex.huvuddragen skall kunna säkras i etl större sammanhängande bevarandeomräde.Svenska kyrkans vill inte instämma iutredningens konstaterande att byggnadsminneslagen inle har nägra andrabrister än pengar. 5.5 Reglering av vårdanslag Staten måste enligl ulredningen vara beredd all direklstödja vården av i första hand byggnadsminnen men ocksä av annan bebyggelse av allmänlkulturhistoriskt intresse. Detla kan enligl ulredningen bäst ske genom bidragsgivningi en helt annan utsträckning . RAÄ har sedan en lång lid tillämpat ellbidragssystem efter vissa fasla principer. Erfarenheterna har varit enbartgoda. Den slora svårigheten har varit den bristande lillgången på medel.Utredningen föreslär att RAÄ:s värdanslag höjs och regleras i en speciellbidragsförordning. Del innebär inte annat än atl 1980/81:122 65 bidragsärendena skall bedömas på i princip samma säll sominformellt sketl lidigare, med kulturhistoriska överkoslnader sombidragsunderlag. Ulredningen ger exempel på faktorer och åtgärder som kanmedföra överkoslnader. , många länsstyrelser bl.a. i Göteborgsoch , , , och . Föreningen och tillstyrker ulredningens förslagatt bidragsgivningen skall ökas och regleras genom en särskild förordning.Några remissinstanser påpekar också särskilt alt de anser del lämpligl alt RAÄåtminstone disponerar bidragsmedlen och administrerarförordningen. Föreningen , länsstyrelserna iGävleborgs och anser dock alt bidragsförordningen börkompletteras med en föreskrift om all ansökan om bidrag skall prövas eftersamråd med . Man anser också att bidragsberälfigat arbete börkontrolleras och avsynas genom . i länanser del mycket viktigt atl bidragsgivningen regleras. Del skulle gebidragssystemet stadga och möjliggöra införandel av fasla ansökningstillfällen.Det skulle vidare enligl länsslyrelsen ge en tydlig bild av stödbehovet i hela landel. , länsstyrelserna i ochKopparbergs län saml LO stöder också utredningens förslag om en ökning ochreglering av vårdanslaget men anser all handläggningen skall ske pålänsstyrelsen. LO pekar pä den decentralisering som skedde /77av beslutanderätten när del gäller kulturminnesvårdens speciallagstiftning ochalt länsslyrelserna dä ocksä fick särskilda tjänster för handläggningen avkulturminnesvårdsfrågor (). Enligl ulredningen har begrepp som "kulturhistoriskaöverkostnader" ofta förekommit i diskussioner kring bevarande ochfinansiering av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Begreppet är diffustoch kan från fall lill fall ges olika innebörd. Utredningen vill ge begreppetdess "mest påtagliga betydelse" och anger alt följande faktorer och ålgärderär specifika för en ombyggnad eller restaurering och kan medföra överkostnader, Medverkan av konservator eller annan specialist. Detkan t. ex. gälla konservering av en väggmålning eller en äldre tapet. Behållande avbefintligt material vid exempelvis restaurering av en rikt utformad panelarkileklur. Krav på samma lypav fasad eller spån, på särskild ytbehandling, t.ex. träljära eller kalkfärg,eller pä samma teknik och detaljutformning, t. ex. understruket tegel på öppenläkt. Bibehållande avbyggnadsdelar som saknar faktisk funktion, t.ex. torn och skorstenar. Bevarandeav byggnader och anläggningar, som helt eller delvis 5 1980/81. Prop.1980/81:122 66 saknar funktion och ofta värde för ägaren, de s. k.överloppshusen. Medverkan av antikvarisk expertis lill förprojektering,kontroll och dokumentation samt i vissa fall mer omfattande byggnadshistoriskaundersökningar. Bidrag skall kunna utgä för underhåll och iständsällning,men också för undersökning, projeklering och konlroll. För byggnadsminnen ochannan kulturhistoriskt märklig bebyggelse föreslär ulredningen att bidrag skallkunna utgå till hela den kulturhistoriska överkostnaden saml för övrigkulturhistorisk bebyggelse lill högst härav. ,, , , slalens planverk, länsstyrelserna iGöteborgs och , , och , ,jastighetsägarejörbund, och Lantbrukarnas riksförbundkommenterar och delar utredningens uppfattning om alt stöd skall kunna ulgåtill s. k. kulturhistoriska överkoslnader vari s. k. överloppshus inräknas. Demenar också liksom ulredningen att del grundläggande för allt bevarande måstevara atl hus och lokaler som får bidrag används. Föreningen ,länsstyrelserna i och delar inle ulredningens åsikt atlstal och kommun aklivi skall verka för en generell återanvändning av de s. k.överloppshusen. anser atl det i vissa fall här gäller byggnadersom just på grund av sitt kulturhistoriska värde inte tål elt moderntutnyttjande. är enligl museet bland annat fallet med mänga limmerbyggnader.En bidragsgivning lill härbren, loftbodar och lador med högt dokumenlationsvärdebör enligl museet inle ses som någon provisorisk lösning. Föreningen ser utredningens förslag, om att bidragsgivning till s.k.överloppshus skall betraktas som en provisorisk lösning i avvaktan pä all defår en användning, som märkligt. Föreningen delar ulredningens uppfattning omall den stora mängden byggnader endast kan överleva om den får en funktion somt. När del gäller den lilla grupp som är mest värdefulloch som därför är mest aktuell för bidrag skulle emellertid en användning avbyggnaderna ofta radera ut det kulturhistoriska värdet. Som exempel nämnerföreningen övergivna mangårdsbyggnader med bevarad inredning, torp, härbren,bastur, sjöbodar m.fl. byggnader. i anser attbevarandet av de s. k. överloppshusen har en avgörande betydelse för denframtida bidragsgivningen. Dessa byggnader kommer atl bli helt beroende avvärderingen av kulturarvet och det ekonomiska utrymmet för atl vårda detla.Detsamma gäller för gatubeläggningar, parker och stenvalvsbroar. Det finnsvidare enligt tillfällen då del ligger i kulturminnesvårdens inlresseatt byggnader förblir outnyttjade faslän ägaren skulle kunna ta dessa i bruk.Det kan gälla t. ex. boningshus med äldre fast inredning, logar, kvarnar m.fl.där de kulturhistoriska värdena Prop.1980/81:122 67 skulle spolieras om de användes. Även dessa byggnader mästebetraktas som överioppshus om de skall kunna bevaras. Bidragsgivningen lill demest värdefulla överloppshusen bör därtör inte ses som elt provisorium. 5.6 Bidrag till beredskapsarbeten inom byggnadsvårdensområde Ulredningen menar alt del är troligt alt del ocksä ifortsättningen kommer alt finnas elt slorl behov av beredskapsarbeten äveninom byggnadsvärdens omräde. Det kan dock enligt utredningen inle vara rimligt,att byggnadsvården i så hög grad är beroende av svängningar i sysselsättningen.Stödbehovet måsle därför tillgodoses på annal sätt än tidigare och utgå frånbehovet av faktiska insatser i landet som helhet. Genom bidragsförordningenkommer byggnadsvårdande beredskapsarbeten atl kunna fä samma tilldelning av slalligamedel som om de ulförts i vanlig ordning. Det blir RAÄ, som genom atl tillämpaden föreslagna förordningen, i remiss kommer alt förorda vilka bidrag som skallulgå lill byggnadsvårdande beredskapsarbeten. RAÄ, AMS, , , LO och.flerlalellänsstyrelser delar ulredningens uppfattning om betydelsen av beredskapsarbeteninom kulturminnesvårdens område. De anser ocksä alt byggnadsvårdande beredskapsarbetenbör få samma tilldelning av statliga medel som om de ulförts i vanlig ordning. i framhåller altbyggnadsvärden i länel inle i någon slörre ulslräckning kan tillgodogöra sig desärskilda medel ulredningen föreslär till beredskapsarbeten. därför allberedskapsinsatserna styrs av länets arbetsmarknad och inom ärarbetslösheten bland byggnadsarbetare särskill låg. vill ändåtillstyrka förslaget men betonar all de slalliga bidrag som på detla sätt inlekommer länet till del i stället bör ersättas i annan form. Nägra remissinstanser såsom RAÄ, AMS, länsslyrelserna iGöteborgs och och . Svenska kommunförbundel och FöreningenSveriges länsantikvarier framhåller problem som har all göra med projekleringoch långsikfig planering av beredskapsarbeten. Kommunförbundel anser delangeläget att staten ger generösa projekleringsbidrag så att kommunerna gesmöjlighet atl planera projekt som kan sällas igång när det är lämpligl fränsysselsättningssynpunkt. anser inle all de problem med tidsbrist m. m. somofta uppstår i samband med projektering av beredskapsarbeten har lösts avutredningen. Förbundel anser all en möjlighel vore alt i förordningen om slatsbidragskriva in godkänd projeklering och antikvarisk kontroll som bidragsvillkor.Beredskapsarbetena måsle enligt få en sådan utformning och sädana resurseratt en projeklering kan genomföras på godtagbara villkor och alt man i länenkan hålla en hög beredskap genom i förväg förberedda projekt. FöreningenSveriges länsantikvarier biträder utredningens uppfattning men vill framhålla behovel Prop.1980/81:122 68 av medel för upprättande av särskilda långsiktigaberedskapsprogram. RAÄ och i anser delangelägel all AMS-medel kan utgå pä så sätt som föreslagits ibidragsförordningen. Man vill dock framhålla att en långsiktig planering avbyggnadsvärden är nödvändig för att arbeten skall kunna tidigareläggas. Som etlled i denna planering bör länsstyrelserna få särskilda medel för aktivainsatser i syfte att förbereda beredskapsarbeten inom sektorn. Även AMS menaralt del är angeläget att del finns en reserv färdigprojekterade snabbtigångsättningsbara arbeten över hela landet, lillräckligl stor för alt utjämnasysselsättningen inom byggnads- och anläggningsverksamheten. AMS anser alt RAÄborde få tillgäng till medel för att stimulera tidigareläggning av detaljprojektering. Arbeten med byggnadsvård kräver ofta tillgång tillspecialarbetare och antikvarisk expertis. Länsslyrelsen i framföri sitt yttrande all det vid beredskapsarbete inom byggnadsvårdens omräde inte gäratt anvisa sådan arbetssökande expertis till arbete utanför hemlänet.Länsstyrelsen föreslår därför en översyn av det aktuella regelsystemet sä alldet kan bli möjligt för dem som inte kan få lämpligl arbete i hemlänet att fåberedskapsarbete på annan ort på hemlänets bekostnad. delar ulredningens uppfattning omberedskapsarbetenas stora betydelse för byggnadsvården. Föreningen vill inlebestrida atl beredskapsmedel även i fortsättningen kan vara betydelsefullt menförordar att andelen beredskapsmedel i relation till bidrags- och lånemedel ejblir så stor ail den får annal än marginell slyreffekt. Föreningen menar attbyggnadsvården i allt väsenlligt bör ha en annan inriktning än den som bestämsav arbetsmarknadspolitiska hänsyn. och Näringslivets byggnadsdelegaiionställer sig mer tvekande till utredningens förslag. Dessa remissinstanser anseratl statens stöd lill byggnadsvärdande åtgärder i första hand mäste kanaliserastill den reguljära byggnadsverksamheten. Man anser inte att byggnadsvården fårgöras beroende av sysselsättningsläget pä det sätt som utredningen föreslår. 5.7 Stöd genom ändrade beskattningsregler Utredningen har föreslagil vissa ändringar iskattereglerna för alt skapa ett kompletterande slöd för det kulturhistorisktintressanta byggnadsbe-slåndel. Förslagen har fäll ell delat mottagande underremissbehandlingen. Elt myckel storl antal remissinstanser har inte närmarebehandlat skallesidan. De som ställt sig positiva har inte sällan främst bedömtenskildheter i förslaget. En mer genomgripande kritisk inställning finns främsti yttrandena frän RSV, RRV, en del länsstyrelser. Lantbrukarnas riksjörbund,LO och . Kritiken har främsl tagit sikte på alt del är svårt altöverblicka vilka Prop.1980/81:122 69 ekonomiska effekter som följer av förslagen och om slödelverkligen hamnar rätt, att förslagen krånglar till skattesystemet samt attförslagen i vissa hänseenden måste överarbetas. Enligl 47 § kommunalskattelagen (KL) skall ägare avskattepliktig faslighet vid taxering lill inkomstskatt alltid ta upp eltbelopp motsvarande f. n. Detta är det s. k. garantibeloppet. Utredningen föreslår att byggnader som skyddas enligt byggnadsminneslagenskall undantas från garantibeskatlning. Friheten frän garaniiskat-ten har intekonstruerats enligl huvudregeln, dvs. att fastigheten som sädan skall undantasfrän skatteplikt. 1 stället bör den åsyftade effekten uppnås genom etl tilläggtill 47 § KL. Med denna lösning uppnår man enligt utredningen alt faslighetenej undantas från inkomstbeskattning. Fastighetsägaren kan därmed göra avdragför kostnader hänförliga lill fastigheten. RSV och skattechefen i motsätter sig all förslagelgenomförs. Enligt RSV är den metod utredningen vall för skattefrihet främmandeför skattelagstiftningen och bör inte accepteras. Skattechefen anser förslagelolämpligt dä det här i allmänhet är fråga om fasligheler som brukas förbostadsändamål eller i näringsverksamhet och som fortlöpande skall användas pådelta säll. i pekar på alt del endaundanlaget från huvudregeln i 47 § KL är all ideell förening inle skall betala garanliskattom den är Inkallad från skattskyldighet för inkomst av den förvärvskälla somfastigheten ingär i. Atl komplicera skattereglerna med ylleriigare undantag är inleönskvärt. Enligl får garanliskalten anses vara lill för all täckakommunens servicekostnader för fastigheten och kan därför inte anses berörafastighetsägarens underhållskostnader. Tveksamma till förslagel är länsstyrelserna IÖstergötlands, och . Länsslyrelsen i (Dstergötlands länanser att motiven för undanlag från skatteplikt inle är övertygande.Länsstyrelsen förutspår också en del praktiska problem med förslagel, t.ex. viduppdelning av taxeringsvärde då byggnadsminne ingår i samma taxeringsenhet somandra byggnader. Enligt i saknas skäl alt undanta"skyddade byggnader" från skatteplikt för garanlibelopp. Den yllerligareskatt som påförs på grund av garanlibeskallningen belastar inle byggnadsminnenmera än andra byggnader. Länsslyrelsen pekar dessutom på atl den föreslagna skatlelindringeninle förutsätter att fastighetsägaren vidtagit någon byggnadsvårdande åtgärd.Länsstyrelsen i framhåller all förslagel leder till alt bara defastighetsägare som redovisar underskott på fasligheten eller som redovisar ennettointäkt som är av taxeringsvärde fär lägre skall. Däremotfår de fastighetsägare 6 1980/81. Prop.1980/81:122 70 som har högre nettointäkt av fastigheten ingen nytta avförslaget eftersom de då förlorar del s. k. procentavdraget. , som menar alt alla deföreslagna ändringarna i skattereglerna kan medföra lillämpningssvårigheteroch leda lill icke avsedda beskallningseffekler, anser atl elt ingrepp i garanlibeskallningenkan vålla problem genom alt inte alla byggnadsminnen kan antas ha åsaltstaxeringsvärde. 5.7.2 Vidgad avdragsrätl för reparations- och underhållskostnaderifråga om byggnader som åtnjuter skydd enligt byggnadsminneslagen 5.7.2.1 Ickeschablontaxerade fasligheter