prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — I sådana lägen synes larm-ningen effektivast kunna ske medhjälp av polisens helikoptrar, eller andra för ändamålet lämpliga helikoptrar, kombineratmed meddelanden i rundradio. För att detta skall kunna ske måste helikoptrarnaförses med särskild alarmeringsutmstning. Ett särskilt problem vid allalarmningssystem som bygger på ljudsignaler är att dessa inte är effektiva förhörselskadade. Detta problem bör beaktas i annan ordning eftersom det äraktuellt för många larmsituaUoner. 1.6.2 Verkens inre beredskap Vid normal drift finns vid varjereaktor ett skiftlag under ledning av en skiftingenjör. Skiftingenjören har detomedelbara åtgärdsansvaret tills någon högre befattningshavare hunnit lillplatsen. Den som närmast övertar ansvaret är den vakthavande ingenjören ().Detta är en jourbefattning. VHI finns antingen inom verket eller i hemmetberedd att inställa sig . finner detviktigt att den vakthavande ingenjören är tillgänglig pä . Omvakthavande inte är särskilt strålskydds-utbildad bör också enstrålskyddsspecialist kunna bli tillgänglig pä mycket Prop.1980/81:90 Bilaga 2.1 532 Såväl vakthavande ingenjör som skiftingenjörenbör ha sådan utbildning och träning att de kan agera effektivt i ett trängtläge där snabba beslut är nödvändiga. Erfarenheten frän visarhur lockande det kan vara för otillräckligt utbildad personal alt dröja medyttre larm innan man fått tillfälle att konsultera högre befattningshavare, somkanske inte är lättillgängliga. I detta avseende är förhållandena vid desvenska kärnkraftverken goda, men institutet vill understryka vikten av att desä förblir. Det bör vidare undersökas om desäkerhetsåtgärder som finns för att förhindra sabotage etc. lägger hinder ivägen för säkerhetsarbetet. har samråttmed kärnkraftinspektionen i frågan om lämpligheten av fortsatt drift av deticke havererade aggregatet. Myndigheterna anser i princip att detta ärolämpligt och mycket talar för aft man kommer att kräva att reaktorn stoppasoch styrs ner till kall avställning. Även under och efter avställningen krävsemellertid personal i kontrollmmmel. anser inteatt personalberedskapen hos länsstyrelserna är tillfredsställande men inseratt detta är en svär resursfråga. Man kan dock fråga sig om intelänsstyrelserna även av andra skäl än atom-olycksberedskapen har behov avjourtjänst för vissa uppgifter som går alt kombinera med beredskapsuppgifternaenligt atomskyddslagen. Det finns dessutom numera elektroniska hjälpmedel förlarmning av personer på stora avstånd. vill därförföreslå att länsstyrelserna fär resurser för att stärka personalberedskapen.Det bör övervägas huruvida jour eller beredskap är den lämpligaste formen. Länsstyrelsernas nuvarande lokalerär inte tillräckliga vid en utökning av beredskapen. Föreslagna ökade uppgifter förlänsstyrelserna beträffande planeringens omfattning, behovet av utbildning ochövning samt information till allmänheten och massmedia m.m. kräver ett ökatantal heltidsanställda vid försvarsenheterna för kärnkraftsärenden.Förslagsvis bör ett särskilt sakområde, "räddningstjänst", skapasför att handlägga nämnda uppgifter. 1.6.4 Beredskapen vid andra myndigheter finner efterberedskapsöversynen att det finns skäl att formalisera organisationen av BNA:sakutgrupp, åtminstone beträffande beslutsansvaret vid rådgivning. Det är ocksårimligt att formalisera det ansvar som åvilar den som blivit larmad. Dennaformalisering innebär att ett antal avtalsfrågor måste lösas. anser alt nuvarande personberedskap,bortsett från de formella ansvarsfrågorna, i realiteten ger en tillgänglighetav som motsvarar ambitionsnivå. Prop.1980/81:90 Bilaga 2.1 533 dockatt det borde vara möjligt att genom bättre planering förbättra tillgänglighetenytterligare. Osäkerheten i personsökningen per telefon skulle kunna minskasgenom användning av individuella elektroniska personsökare, fortfarande påfrivillig basis. Frågan om snabb transport av personal från SKI ochSSI till länsstyrelse och kraftverk måste lösas, förslagsvis genom militärtbistånd. Utsläpp av radioaktiva ämnen frän ett kärnkraftverkkan normalt indikeras genom de monitorer som finns vid de vanligautsläppsvägarna och genom mätningar på filter i de olika utsläppskanalerna.Dessa indikatorer har emellertid i regel en känslighet som är begränsad tillmätning av utsläpp som inte avsevärt överstiger normalutsläpp eller högsttillåtna utsläpp. Vid mycket stora utsläpp kan monitorer antingen "slå ibotten" eller strålni-våerna inom verket bli så höga att provtagningförsvåras eller omöjliggörs. I nuvarande beredskapsplaner ingår mätningar genomambulerande mål-patruller från . Dessa patruller är försedda medintensimetrar som förvaras hos . Mätningarna sker på- fastställdapunkter längs i beredskapsplanen angivna vägslingor. En stor brist i de senare mätningarna är att de germycket ofullständig och svårtolkad information. Patmllerna rapporterarstrålningsintensiteter som man inte vet om de kommer från den radioaktivautsläppsplymen eller från nedfall pä marken. Man vet heller inte om huvudpartenav de radioaktiva ämnena just har passerat eller just är på väg att komma. Manvet heller inte om strålningen enbart kommer frän radioaktiva ädelgaser ellerfrån betydlig farligare jodångor eller aerosoler. Mätresultaten blir ytterligtsvårtolkade, vilket har demonstrerats vid praktiskt taget alla tidigareövningar. Eftersom såväl penndosimetrar somtermoluminiscensdosimetrar (TLD) är förhållandevis billiga, rekommenderarstrålskyddsinstitutet att kompletteringen av nuvarande fasta dosimetrar kringkärnkraftverken (mellan 6 och 9 TLD avstånd) sker på följande sätt: En inre ring av dosimetrar på ,bestående av 10 par penndosimetrar samt 10 par TL-dosimetrar. En yttre ring av dosimetrar på ett avstånd av 5-10km (beroende av vägnät och åtkomlighet), bestående av 50 par penndosimetrarsamt 50 par TL-dosimetrar. Dämtöver i vart och ett av de närmaste samhällena() ett par penndosimetrar och ett par TL-dosimetrar pålämplig plats, t. ex. i brandstation eller skola. Det kan vara lämpligt attäven ha ett par dosimetrar i de fall det kan vara önskvärt att få visshet omatt områden strax utanför radie inte har fått några stråldoser (t ex ifallen och ). Samtliga dessa fasta dosimetrar bör under normalaförhållanden avläsas en gång i kvartalet. Detta bör ge en godindikation på dosime- 1980/81:90 Bilaga2.1 534 Avläsning och tillsyn av dosimetrar bör under normalaförhållanden skötas av kraftverkets personal efter ett arbetsschema somföreskrivs av strålskyddsinstitutet. TL-dosimetrarna bör därvid varje gångutbytas mot dosimetrar från ett reservlager hos , ochbrandkårspersonal bör delta i mtintillsynen för att få kännedom om vardosimetrarna är placerade och övas i avläsning av penndosimetrarna. Efter enolycka bör penndosimetrarna avläsas genom försorg. Sam-Udigt börTL-dosimetrarna utbytas och de exponerade dosimetrarna insamlas för centralavläsning vid kraftverket, eller om detta inte är möjligt vid annatavläsningsinstrument, t. ex. från Studsvik. Intensimeter 21, som används av civilförsvaret ochförsvarsmakten, har fyra målområden motsvarande 0-200 mrad/h, 0-2000 mrad/h,0-20 rad/h och 0-200 rad/h. Dessa instrument är således väl lämpade föruppgiften. På det känsligaste målområdet kan man mäta ner mot 10 mrad/h, vilketmotsvarar en dygnsdos pä ca 0,25 rad och en årsdos på ca 5 rad. Vid en sä lågförväntad årsdos blir det inte fråga om utrymning utan om en ingående utredningom riskerna att långsiktigt stanna inom området. Vid denna strålnivå har manveckor på sig för detta ändamål. Försvarsmakten förfogar även över intensimeter 23med målområdena 0,1-400 mrad/h och 0,1-400 rad/h, vilket också passar väl föruppgiften. Båda typerna av instmment finns i lager. Länsstyrels£rna bör se tillatt beredskapsplanerna medger snabbt framtagande av ett tillräckligt antalinstrument. Flygburen indikering kan utföras medintensimeterutrustning som finns tillgänglig vid kraftverken. Det är emellertidönskvärt att speciell utrustning med högre känslighet används för ändamålet.Här kan utrustning som finns vid geologiska undersökning (SGU) och äravsedd för malm-letning, samt utmstning vid vara avspeciellt intresse. Indikeringen på marken måste utföras av personalfrån myndigheter som ständigt har personal i beredskap. Brandkårerna liggernärmast till för ändamålet. Brandstationernas lokalisation synes lämplig förändamålet. Brandstationerna kan utnyttjas som fasta matställen ochär i de flesta fall redan utrustade med kommunikationsradio. För fortsattindikering kan mätpatmller utgå från brandstationerna i den riktning somindikeras av vindförhållandena. Personalfrågorna bör lösas genom särskildaöverenskommelser med brandkårerna att åta sig indikeringsuppgifter. Dettainnebär också att brandpersonalen inom de aktuella länen utbildas och övas iindikering. När det gäller skärgården kan uppgiften lämpligen läggas påkustbevakningen. Detta kan medföra en not större omfattning av utbildningen. vill föreslå att Studsviksresurser ansluts till länsstyrelsemas beredskapsplanering. En huvuduppgift förgmppen frän Studsvik skulle då bli att snabbt analysera utsläppetssammansättning så Prop.1980/81:90 Bilaga 2.1 535 attandra mätresultat blir lättare alt tolka. Gruppen skulle således behöva medförabl. a. utrustning för provtagning och gammaspektromelri. Om syftet med beredskapen vidgas att omfatta ävenmycket stora olyckor blir de insatser en expertgrupp från Studsvik kan göramycket belydelsefulla. Ett antal helt nödvändiga uppgifter, såsom analys avdet radioaktiva nedfallets sammansättning, indikering av markbeläggningen,strålskyddsinsatser vid arbete inom starkt kontaminerade områden inom kraftverketetc, kan vara lämpliga atl planera på grundval av insatser från Siudsvik. En svårbedömd åtgärd är utdelningen avjodtabletter. I denna fråga råder delade meningar inom institutet. Under allaomständigheter bör emellertid myndigheterna se att jodtabletter finnstillgängliga för frivilligt anskaffande. En gmndberedskap med jodtabletter förhela riket är inte orimlig med tanke på andra källor för radioakUv jod, t.ex.kärnvapensprängningar. rekommenderar attjodtabletter genom försorg delas ut till alla hushåll inom enradie av från kärnkraftverken. Det råder delade meningar inom institutetom huruvida en för-handsutdelning över större avstånd är rimlig, bl. a. ter densig i mångas ögon som en mycket dramatisk åtgärd med tanke på att man ändå intekan räkna med atl alla finner sina tabletter när en olycka inträffar. Cancerriskenfrån radioaktiv jod har också ifrågasatts. Det är möjligt att frågan bör lösasgenom fortlöpande information om strålriskerna samt tillgäng till jodtabletterför frivilligt anskaffande. Den meteorologiska utmstningen med avläsningssystemvid respektive kärnkraftverk bör göras enhetlig vid alla fyra kraftstationerna.För dessa data bör inrättas automatisk överföring till i Norrköping.Vidare bör viss reservutruslning anskaffas. Därvid föreslås att de ovannämndaautomatstalionerna förses med di-rektkopplade telefonlinjer till för atteliminera bortfall av dala vid överbelastning av telefonnätet. Detta medför enviss löpande kostnad. Vid haveri i kommer att kontaktavädertjänsten i för utbyte av väderdata. Automatisk dataöverföringfrån den meteorologiska masfen i utanför med direktlinjetill föreslås. Meteorologiska data upp till ca 100 m ärotillräckliga för att uppskatta den luftburna spridningen vid svårareaktorolyckor med varmt utsläpp. Främst behövs vinduppgifter upp till ca 500 moch i ett större område (ut eller mer). Praktiskt användbaradiagram för uppskattning av vind i detta skikt har utarbetats vid SMHLsvädertjänst. 1980/81:90 Bilaga2.1 536 För att vid etl haveri erhålla snabba och säkrauppskattningar och prognoser av hall och deposition av radioaktiva ämnen kanmera avancerade datormodeller användas. Dessa använder förhandenvarande lokalameteorologiska mätdata samt vädertjänstens information om den aktuellasituationen. Att utveckla ett sådant syslem för full beredskap beräknas ta 2-3år. Allmänhetens informationsbehov gäller delsförhandsinformation om beredskapsplaner, skyddsåtgärder och strålrisker, dels lägesinformationom en olycka har inträffat. På nuvarande ambitionsnivå bestårförhandsinformationen av upplysningar som meddelas i särskildainformationsbroschyrer. De väsentligaste informationspunkterna omfattar förnärvarande informationom larmsignal och dess betydelse rådatt vara inomhus efter larm och avvakta vidare information via radio rådatt hålla dörrar och fönster stängda informationom jodtabletter och om hur sädana kan komma att utdelas informationom att åtgärder som berör husdjur och livsmedel inte är vädjanom att inte använda telefon. Lägesinformalionen delges allmänheten genom larm,radiomeddelanden samt information via massmedia. Länsstyrelsernas beredskapsplaner inrymmerberedskap för meddelanden till allmänheten via radio (program 3).Dessa meddelanden skall komma från . Även telefonkatalogenrekommenderas som informationskanal. Utöver detta kan man räkna med att en allvarlighändelse i ett svenskt kärnkraftverk skulle leda till en snabb och omfattandemassmediabevakning. Den informationsmängd som via radio och TV når allmänheteni nyhetsprogram kan därför komma att dominera informationsflödet. Informationentill massmedia är därför mycket väsentlig. Vid beredskap på hög ambitonsnivå behövs utdelningav informationsblad frän länsstyrelserna till allmänheten på större avstånd.Om möjligt bör samma avstånd gälla som för övriga beredskapsåtgärder. InformaUon om beredskapsplanen och planeradeåtgärder i olika situationer måste spridas till myndigheter och organisationer(företag) inom det berörda området. Vissa yrkeskategorier t. ex. jordbrukareoch fiskare behöver också speciell information. Enbart skriftlig informationtorde ej vara tillfyllest utan denna bör kompletteras med muntlig orienteringdär möjlighet ges att besvara frågor m.m. måste ges resurser,uppskattningsvis /är, för att åstadkomma detta vid en utökadambitionsnivå. Prop.1980/81:90 Bilaga 2.1 537 Det är viktigt att koncentrera informationsflödetgenom att de inbianda-de myndigheterna i görligaste mån agerar samlat ochuppträder genom en talesman, som bör finnas i kretsen av dem som verkligen haröverblick och kunskap om situationen. På något ställe måste också allinformaUon finnas. Man bör således skapa kanaler som släpper fram massmediaförbi mindre välinformerade, perifera personer, fram till händelsernas centrum.Samtidigt måste detta ske på ett sådant sått att inte räddningsledningenhindras i sitt arbete. En lösning är t. ex. att hålla ett fast tidsschema därräddningsledningen med jämna mellanmm för står massmediasförfogande för informafion om de viktigaste frågorna. Den första åtgärden bör bli att ställa i ordningett informationspaket vid varje kraftverk som kan delas ut till de journalistersom ska rapportera vid olyckan. Detta informationspaket bör vara ganskaomfattande. Det ska ge en kortfattad och enkel beskrivning av kraftverket,redovisning av hur kraftverket fungerar, haveriorganisaUonen samt förklaring avbegrepp som blir vanligt förekommande vid olycksrapporteringen. Det gäller attenkelt förklara vilka omständigheter som är av betydelse för utvecklingen av enolycka, exempelvis olyckans art (en snabblektion av DBA-olyckorna), hurutsläppet sker, vädrets betydelse, biologiska risker, jodtabletternas betydelse,haveriorganisationens uppgift osv. InformaUonspaketet kan också med fördel innehållade kartor och rapportblanketter som används inom haveriorganisationen. Det börockså innehålla bilder av kraftverket, speciellt av utrymmen, händelseförloppoch ageranden som blir oåtkomliga för fotografering vid en verklig olycka. Allra bäst skulle def vara om ellerkanske BNA skulle ta kontakt med vaije större dagstidning samt redakUonerna påbetydelsefulla tidskrifter och etermedia och begära att man utsåg åtminstone enreporter som skulle bära huvudansvaret vid rapporteringen från eventuella kärnkraftolyckor.Då skulle det också vara möjligt att genomföra en utbildning av massmedierna.Det är mycket möjligt att en gemensam utbildning av journalister och deltagarnai haveriorganisationen skulle kunna bli ett betydelsefullt instrument för attminska det misstroende som råder mellan industri, myndigheter, journalisteroch allmänhet. AB Teleplan har anlitats som konsult. Deras rapportingår som volym 6 i utredningen. Institutet har inte hunnit ta ställning tillrapporten. Det finns ett starkt behov av att så snabbt sommöjligt flytta den väsentligaste delen av , med representationfrän såväl SSI som SKI, till den berörda . Den föreslagna lösningen kräver en mycket godkommunikation mellan SKLs och SSLs lokaler, vilket emellertid är teknisktmöjligt. Ett praktiskt problem är att finna kompetent personal för alla deuppgifter som kan bli nödvändiga, samt avlösning för denna personal under enutdragen hotsi- 1980/81:90 Bilaga2.1 538 tuation.Eftersom SKI och SSI täcker så olika kunskapsområden kan heller inte de tvåmyndigheterna annat än i undantagsfall ersätta varandra. Lokala meteorologiskadata bör överföras löpande till SMHLs vädertjänst. Dessa data plusspridningsuppgifter och prognoser överförs sedan till respektive länsstyrelsevia tetex och telefax (tele-copier). Institutet förordar med stöd av länsstyrelsernaföljande: Utrymning bör övervägas och beroende på omständigheterna vidtas viden hotsituation eller när man har påvisat en intensiv markbeläggning. Utrymningär däremot icke lämplig vid pågående utsläpp om syftet är att undvika bestrålningfrån det radioaktiva molnet eller inandning av radioaktiva ämnen. Riktlinjernakan sammanfattas enligt följande: Vid en hotsituation kan man inte räkna med att ettdosvärde är en användbar riktlinje för beslut om utrymning. Hotsituationeninnebär ofta en ovisshet om vilken typ av olycka som kan utvecklas. Om detanses finnas tillräcklig förvarningstid bör närområdet radieevakueras om väsentliga stråldoser (dvs. mer än 1 rad) kan befaras, menbeslutet kan inte enbart byggas på en beräknad stråldos. Ett radioaktivt moln med kort passagetid berättigarinte råd om utrymning, däremot råd om att vara inomhus. Att stanna inomhus ären enkel åtgärd och rådet kan därför ges redan inför hot om mycket småstråldoser, av storieksordningen 0,1 rad helkroppsdos eller 1 radsköldkörteldos under molnpassagen. Här måste en nyanserad syn gälla, vilket innebärrekommendation till havande kvinnor att lämna området om de annars skulle fåstråldoser överstigande 1 rad, ingen rekommendation till någon att lämnaområdet om den omedelbara dosvinsten inte väntas överstiga 1 rad, enobligatorisk Utrymning av närområden vid förväntan om mer än 10 rad. De problemen utrymning medför ökar med samhällets storlek och graden av tätbebyggelse.Det är därför svårt atl i förväg ge fasta riktvärden för stråldos på störreavstånd, men 10 rad torde vara en undre gräns. Vid en helkroppsdos pä 10 radkan man vänta sig 20 dödsfall i cancer, fördelade över några tiotal år, i enbefolkning på 100 000 personer. Omman vidgar beredskapen till att ta hänsyn till möjligheten av mycket storaolyckor kompletteras de riktlinjer som angavs ovan med följande: Vidhotsituation Man kan fortfarande inte räkna med ett dosvärde somen användbar riktlinje för beslut om utrymning. Om det anses finnas tillräckligförvar- 1980/81:90 Bilaga2.1 539 ningslidbör det område som täcks av det utökade larmsystemet ()evakueras om hotet uppfattas som mycket allvarligt. Förberedelser förutrymning bör göras för avstånd . Befolkningen i de områdensom inte evakueras varnas via radio att vara beredda att evakuera omsituationen skulle försämras. endast råd om att stanna inomhus ochinta jodtabletter om sädana utdelats. Samma nyanserade syn som rekommenderas härovan. Viden vidgning av beredskapen finns dock större förutsättningar att snabbt evakueraområden med intensiv markbeläggning . Om utrymning av ett större antal personer måstegenomföras är det av största betydelse för allmänhetens förtroende förmyndigheterna, vilket i sin tur är av betydelse för utrymningens säkragenomförande, att en väl fungerande mottagnings- och inkvarteringsorganisationfinns på de platser dit de evakuerade hänvisas. Planläggningens omfattning ärberoende av den ambitionsnivå som fastställs för beredskapsorganisationen idess helhet. Med nuvarande planläggning, som utgår från mycket begränsadeutrymningar, har det inte varit motiverat med någon omfattande inkvarteringsplanläggning. Inom varje kommun som omfattas av planläggningenbör finnas en ledningsgmpp som har till uppgift att ledainkvarteringsverksamheten inom kommunen. För atl ta emot evakuerade och anvisainkvarteringsbostäder bör organiseras en eller flera kommunfördelningsplatser.För län som har att ta emot evakuerade frän annat län bör organiseraslänsfördel-ningsplafs, som har till uppgift att fördela de evakuerade på olikakommuner. 1.6.11 Utbildning och övning Regelbundet återkommande övningar är nödvändiga föratt pröva beredskapsplanen eller delar därav - framför allt sambandsmedlen -för att ge deltagarna en repetition av inhämtade kunskaper samt för att prövafunktionen av tekniska hjälpmedel. Deformer av övningar som är aktuella är: Teknikövningar- då främst biträdespersonal övar olika tekniska hjälpmedels funktion. Sambandsövningar- då främst biträdespersonal övar expeditionsljänst, rapportering ochupprättande av samband. Stabsövningar- då beslutsfattare, handläggare och biträdespersonal övar utan att någonverksamhet förekommer externt. 1980/81:90 Bilaga2.1 540 Spel(undervisande spel) - dä ett fåtal "aktörer" i en panel redogör föregna åtgärder inför en större församling. Tillämpningsövningar- dä huvuddelen av räddningsorganisationen mobiliseras och i möjligaste månövar verkliga ålgärder. Enligt strålskyddsinstitutets åsikt bör planeringenav beredskapsövningarna centraliseras. Övningarna bör ingå i en långsiktigplan med vissa överraskningsmoment. Övningsfrekvensen bör vara sådan altbiträdespersonalen övar och övriga en gång . Det kan diskuteras om inte vissa delar avgmndutbildningen bör anordnas centralt för hela riket. I sä fall medför dettastörre kostnad för deltagarnas resor och traktamenten. Lokala skiljaktigheteri beredskapsplanerna gör att en stor del av utbildningen under allaförhållanden måste bedrivas länsvis. Meteorologer på SMHLs vädertjänst i ochflygvädertjäns-terna , och Arianda samt personal på länsstyrelsernai , , och län bör regelbundet ()informeras om den meteorologiska haveriberedskapen. Denna information bör gesav bl.a. experter på . Personal på och aktuella flygvädertjänster börockså delta aktivt i de beredskapsövningar som arrangeras av länsstyrelserna.För utbildning och övningar beräknas löpande åtgå totalt 1/2 meteorologtjänst(för plus flygvädertjänsterna). Med den nuvarande ambiUonsnivån för beredskapen ärmedicinsk beredskap inte i realiteten någon viktig fråga, men bristandeutbildning och informaUon gör att man på många sjukvårdsinrättningar känner sigosäker. Medicinsk beredskap för omhändertagande av personalvid olyckshändelser inom kraftverken är dock nödvändig. De första centrala anvisningarna med råd tillläkare om åtgärder vid misstanke om strälskada utfärdades i dåvarandemedicinalstyrelsens meddelande nr 114 (1966) om "Radioaktivitet ochstrålskador". Medicinalstyrelsens meddelande är givetvis nu imänga stycken inaktuellt, särskilt då det gäller beredskapsorganisationen.Strålskyddsinstitutet kontaktade med förslag omförnyat samarbete om medicinsk katastrofberedskap. och har i en serieartiklar i lämnat informaUon om kärnkraftens olycksrisker ochberedskapsåtgärder (Vol 68, nr 39-41, 1971). Där framhölls att det störstaproblemet från medicinsk synpunkt är att den sjukvårdspersonal som kan kommaatl ta hand om vid kraftverket skadade personer måste ha en elementär kännedomom strålrisker och strålskador för att inte helt missuppfatta situationen ochöverskatta eller underskatta strålriskerna. Det är viktigt att veta att tröskelvärdet för akutstrålsjuka är ca 1 Gy (100 rad) och att det är osannolikt att någon överleveren stråldos pä 5 Gy (500