prop · G40392 · 1980-12-31 00:00:00 — Dess innebörd blirdock tydligare om den formuleras om så all orden "får miljöskyddsavgiftenbestämmas"-byls ul mol "uppskaltas fördelarna". Omständigheternai ett enskilt fall kan vara sådana all del framstår som alllför hän mot den sombegått överträdelsen alt påföra honom en avgift som fulll ut motsvarar deekonomiska fördelarna. Den föreslagna 55 § ger dä möjlighel att bestämma ettlägre belopp än som molsvarar fördelarna eller alt avslå frän alt fastställa någolbelopp. Avsikten med stadgandet är att det skall tillämpas avprövningsmyndigheten i avgiftsärendet. Det kan alltsä inte komma i fråga att,efter det avgift har fastställts, nedsätta eller efterge avgiften med slöd avstadgandet. Denna innebörd av paragrafen framträder klarare om den gesförslagsvis följande lydelse: "Miljöskydds-avgiften fär sättas under vadsom följer av 54 § eller efterges, om särskilda omständigheterföreligger." Fråganvilken myndighet som skall handha prövningeri av frågor om miljöskyddsavgifihar i förslaget lösts så, att uppgiften lagts pä koncessionsnämnden.Koncessionsnämnden har en sädan sammansättning att nämnden är väl kvalificeradför uppgiften. Av betydelse för ställningstagandet till förslagel äremellertid ocksä alt reglerna för handläggningen av ärenden ommiljöskyddsavgift är så utformade all rättssäkerhelsinlressena blirtillgodosedda. 1 detta avseende föreslås, säsom framgär av 62 §, att förvallningsprocesslagensbestämmelser skall bli tillämpliga i slällel för de förfaranderegler som enligtmiljöskyddslagen gäller för nämndens handläggning av hittillsvarandeuppgifter. Vad här föreslagits synes, säsom lagrädet närrriare utvecklar under62 §, godtagbart. Med hänsyn till del anförda och dä den föreslagna ordningenäven i övrigl synes ändamålsenlig för handläggningen av nu förevarande ärendenfinner lagrädet sig böra godtaga all prövningen får ankomma påkoncessionsnämnden. Väckandeav lalan om påförande av miljöskyddsavgifi skall ankomma pä naturvårdsverket.Enligt vad föredragande slalsrådet ullalar skall varaskyldigt att väcka talan sä snarl de i den allmänna motiveringen angivnaförutsättningarna föreligger.. Det tilläggs all någon lämplighetsprövninghuruvida avgiftslalan bör väckas inte får ske. Naturvårdsverkethar givetvis att, innan talan väckes, för sin del la slällning lill omöverträdelse enligt vad som sägs i 52 § föreligger och om överträdelsen medförtekonomiska fördelar för den som utövar verksam- 1980/81:92 456 heten och betydande störningar för omgivningen eller riskför sädana störningar. Någol hinder för att vid övervägandelav om talan skall väckas beakta även sådana särskilda omständigheter som enligt55 § kan medföra alt miljöskyddsavgift efterges föreligger inle enligl den Ulformningbestämmelsema om miljöskyddsavgifi fåll i förslagel. Det kan knappasl hellerfinnas någol starkt iniresse av all talan väcks i fall då enligl verkets meningmiljöskyddsavgift skall efterges. Om emellertid avsikten är alt nalurvärdsverkel inte skallla hänsyn lill vad som sägs i 55 § när frägan. huruvida lalan skall väckas,övervägs, torde en uttrycklig bestämmelse härom böra meddelas. En sädan bestämmelseupptas lämpligen i första slyckel av 56 §, som därvid förslagsvis kan gesföljande lydelse; "Frågan om miljöskyddsavgift prövas av koncessionsnämndenpå talan av . skall väcka lalan om de i52 § angivna förutsättningarna för att miljöskyddsavgift skall ulgäföreligger. Talan väcks genom ansökan. Om koncessionsnämnden gäller vid prövningenbestämmelserna i 11 och 15 SS. Dock skall vid omröstning där lika röstetaluppkommer den lindrigaste meningen gälla." Enligl den i andra stycket av 56 § upptagna preskriptionsbeslämmelsenfår miljöskyddsavgift inle påföras om ansökningen inte har delgivits den molvilken anspråket riktals inom lio är frän del gärningen begicks. somåsyftas med uttrycket "gärningen begicks" framgär ej klart av remissen.Enligt förslaget skall miljöskyddsavgifi kunna påföras även vid vädahändelser.Sädana kan knappasl karakteriseras som gärningar. 1 52 S betecknas deförtaranden och händelser som kan föranleda påförande av miljöskyddsavgift somöverträdelser: en föreskrifl, ett förbud eller ett villkor som avses i 45 §första styckei 1-3. skall ha överlrälls. I enlighel härmed borde, om dengrundläggande omständighet som överträdelsen utgör skall vara utgångspunktenför beräkningen av preskriptionstid, uttrycket "gärningen begicks"utbytas mot "överträdelsen skedde". Utgångspunkten skulle med en sådan avfallning av stadgandelbli densamma som gäller för beräkning av åialspreskriplion beträffande brollenligt 45 § första stycket 1-3. I det enskilda fallet lorde beräknandet avpreskriptionstiden för påförande av miljöskyddsavgift fä ske enligt de allmännaprinciper som lillämpas i fråga om åialspreskriplion. Av belydelse blir därvidarten av den föreskrift som överträdelsen gäller; beaktas fär huruvidaöverträdelsen innebär ett handlande eller en underiålenhet och om överträdelsenskall anses fortgå sedan föreskriften först överträddes. Med ullrycket "gärningen begicks" i denföreslagna lagtexten kan emellertid ha avsetls att beakta all det för allmiljöskyddsavgift skall påföras inte är lillräckligl att en föreskrift överträlts.För påförande av avgift förutsattes därutöver all överträdelsen medförtekonomiska fördelar för den som utövar den miljöfarliga verksamheten och belydandestörningar för omgivningen eller risk för sädana störningar. Prop.1980/81:92 457 kanföranleda alt miljöskyddsavgift päföres har alltså inle utspelats förrän deekonomiska fördelarna och miljöstörningarna, eller risken, uppkommit. Man kanjämföra med brott, vilka för sin fullbordan förutsätter alt viss verkaninträtt. Preskriptionstid för sädant brott räknas frän del verkan inträdde (35kap. 4 § BrB). I detla sammanhang kan även uppmärksammas del till lagrädet nuremitterade förslaget till ändring i , som upptar stadgande omstraff för miljöbrott. 1 förslagel har, i syfle alt utgångspunkten förberäkning av preskriptionstid för miljöbrott skall förskjutas lill en senarelidpunkt än då själva handlingen företogs, eftersträvats att utformabrottsbeskrivningen så att den omfattar även del fall att viss effekt inträtt. Detkan med hänsyn lill del nu anförda finnas anledning att preskriptionstid förpåförande av miljöskyddsavgifi inte skall börja löpa innan fömlsätlningar förpåförandet föreligger. Enligt lagrådets mening talar goda skäl för en sådan ordning.Den leder emellertid fill att preskriptionstid i vissa fall kan komma att börjalöpa först efter en myckel lång lid. Skallpreskriptionstiden beräknas på säll nu angivits bör lydelsen av andra stycket i56 § jämkas. Beslämmelsen torde böra avfattas så alt preskription inlräder omansökningen inle har delgivits den som anspråket riktas mot frändet de i 52 § angivna förutsättningarna för påförandet inträtt. Perssonär skiljaktig såvitt framgår av följande yttrande: Koncessionsnämndenär en förvaltningsmyndighet. Förfarandet vid nämnden regleras imiljöskyddslagen och miljöskyddskungörelsen. Dessa regler suppleras avbestämmelser i förvaltningslagen. Utmärkande drag i förfarandet är att nämndenmed myckel begränsade undanlag håller offentliga sammanträden och besiktningarpå platsen för de företag som prövas, att förhandlingarna inför nämnden sker itämligen fria former och att nämnden har ett eget utredningsansvar i ärendena.Den ordning som föreslås för handläggningen av frågor om miljöskyddsavgifiinnebär alt nämnden i dessa ärenden kommer att fungera som en domstol. Nämndenskall sålunda, till skillnad från vad som gäller för dess verksamhei i övrigt,kunna höra vittnen och sakkunniga på ed, förelägga och även döma ut viten tillbetydande belopp, döma till böter för rättegångsförseelser, besluta omeditionsförelägganden mot parter och andra, förordna om säkerhetsåtgärder etc. Enligtmin mening är koncessionsnämnden genom sin sammansättning och sin förtrogenhetmed bedömningar av den art som kan anlas komma i fråga i avgiflsärenden välskickad alt handlägga sådana ärenden. Men jag kan inte inse aU det är vare sigbehövligt eller lämpligt aft förvandla nämnden till en specialdomstol förhandläggningen av avgiftsfrågor. Följden av denna ordning blir att nämndenkommer alt uppträda i olika uppenbarelseformer inom skilda sektorer av sinverksamhet, dels som domstol i Prop.1980/81:92 458 avgiftsärenden och dels som förvallningsmyndighel med hellandra handläggningsformer i övriga ärenden. Del märkliga i denna ordning accentuerasav att del ocksä inom den sisinämnda gruppen förekommer ärenden som principielllsett inte skiljer sig från avgiflsärendena. Jag tänker pä de fall därnaturvårdsverket inför mol en företagare om förbud eller äläggandeav nya eller strängare skyddsåtgärder. Del kan myckel väl länkas att ell sådantärende handläggs med ell av-giflsärende mol samme företagare. Det kan också ifrågasättas om förslagel är förenligt medden tillbaka och särskilt i samband med lingsrälls- och faslighelsdomslolsrefor-mentillämpade principen all inle inrätta specialfora om inle starka skäl avspeciell art lalar för delta. I varje fall bör avsteg frän den principenföregås av mer ingående överväganden, innefattande en undersökning av alternativalösningar, än som har skell i delta lagstiftningsärende. Förslaget har närmast motiverats med rättssäkerhetsskäl.Vad man därvid tänkt på är tydligen de företagare och andra som kan blipåförda avgift. Men samma argument kan med vissl fog åberopas av dem som blirföremål för förbudslalan och liknande ingrepp enligl miljöskyddslagen. Och säsmåningom kanske ocksä enskilda och organisationer som uppträder på denskadelidande sidan i lillslåndsärenden ställer frågan varför inle också derasrättssäkerhet väger lika lungl och moliverar en domstolsmässig behandling avderas angelägenheter. En utveckling mot en formalisering av koncessionsnämndensarbetsformer också i tillståndsärenden kan inle vara önskvärd. Enligt min mening kan nämnden väl klara den nya uppgifteninom ramen för det nuvarande beprövade handläggningssystemel ulan all delbehöver innebära nägon risk för rättssäkerheten (jfr ocksåmiljöskyddsutredningens förslag s. 185 f). Säsom framgår av vad som i remissprotokolleloch av lagrädet anförts i anslulning lill reglerna om avgiftens beslämmande kanantas att det i avgiflsärendena i stor utsträckning kommer all bli fräga ombedömningar av samma art som sker i andra miljöskyddsärenden. De endaavvikelser från de vanliga förfarandereglerna som kan vara motiverade är all ensärskild omröslningsregel pä sätt som föreslagils lillämpas, alt ersättning försakkunnig som ulses av nämnden bör utgå av allmänna medel och möjligen alt detbör föreskrivas att nämnden skall vara bunden av parternas yrkanden. Däremolser jag ingen anledning alt jämka på regeln om nämndens ansvar för att ulredningenblir fullständig. Den hänvisning som i den delen i förslagel görs lill 8 §första styckei förvaltningsprocesslagen innebär knappasl något annat. Ävensistnämnda stadgande avser en officialprövning, och all nämnden inte haranledning ägna mer möda åt ett avgiftsärende än "dess beskaffenhetkräver" är självklart. Jag menar också att miljöskyddslagens regel om attsammanträde med parter och besiktning i princip bör hällas är lämplig för avgiflsärendenasdel. I detta avseende är förslagel inkonsekvent, eftersom man samlidigl som 1980/81:92 459 rättssäkerhetsaspekternabetonas föreslär att nuvarande förfarande ersätts med en ordning - m innebäratt förfarandet som huvudregel skall vara skriftligt. Beträffandesäkerhetsåtgärderna får jag hänvisa till vad som anförs under 57-61 §§. Enparallell som ligger nära lill hands är slatens va-nämnd. Den handlägger målenligt lagen om allmänna vatten- och avloppsanläggningar samt mål enligt lagenom fjärrvärmeanläggningar. Nämnden är en förvaltningsmyndighet (prop. 51 och 1975/76; 149 s. 86) utan de vittgående domstolsmässiga befogenhetersom nu föreslagits för koncessionsnämnden men handlägger trots delta inle bararenl va-rättsliga frägor ulan ocksä frågor av allmänrättslig art, såsom frägorom ogiltighel av avtal och lolkning av avtal samt skadeståndsskyldighet.Nämndens beslut överklagas till i dess egenskap av vattenöverdomstol. Lagteknisktkan vad jag nu förordat lösas sä att i 56 § efter den första meningen införsregler av innebörd alt belräffande förfarandet vid koncessionsnämndentillämpas vad som i allmänhel gäller för nämnden med de avvikelser som ovanberörts, dvs. i fräga om omröstning, ersällning lill sakkunnig och bundenhet avparternas yrkanden. Det faller av sig självt att vissa förfaranderegler i lageninle kan få lillämpning på avgiftsärenden utan att detta behöver sägas ul, l.ex.att ansökningar skall kungöras i ortstidning. Om man emellertid anseratt frågan om miljöskyddsavgift bör handläggas i domstolsmässiga former är detenligl min mening riktigast och mesl konsekvent alt prövningen anförtros åtbefintliga domstolar. Detla är också den vanliga ordningen i de fall dåavgifter av sanklionskaraktär förekommer och prövningen av avgifterna är av merskönsmässig karaktär eller förutsätter en bedömning av subjektiva moment. Somexempel kan nämnas varselavgifl enligl lagen om vissa anslällningsfrämjande åigärder,vilken avgift åläggs av allmän domstol pä talan av ,och tilläggsavgift enligt lagen om påföljder och ingripanden vid olovligtbyggande m.m., som fastställs av allmän domstol på lalan av allmän åklagareefter begäran av . 1 de fall avgift fastställs avförvaltningsmyndighet rör det sig om avgifter av mindre ingripande karaktär vilkabestäms efler schablonmässiga grunder. Här kan nämnas byggnadsavgift ochsärskild avgift enligt nyssnämnda påföljdslag, där fastställandet ankommer påbyggnadsnämnden, och skattetillägg enligl laxeringslagen som fastställs av denlokala skattemyndigheten. Att miljöskyddsavgiften hör till den förstnämnda,mera kvalificerade kategorin lorde vara obestridligt. Ettfrån kompetenssynpunkt fulll godtagbart alternativ lill den i remissenföreslagna ordningen får man om prövningen anförtros ål fastighetsdomstolarnaeller kanske ännu hellre vattendomstolarna. Vad först gäller vattendomstolarnasä har dessa en för ändamålet lämplig sammansältning av jurister och teknikersom har erfarenhet av bedömningar av liknande 1980/81:92 460 art.Del lämpliga synes då vara att avgiflsfrägorna handläggs i den ordning somgäller för brotlmål enligl vallenlagen. Man fär därigenom en färdighandläggningsordning, att koppla på. En fördel med denna lösning är att ocksä rättegångskoslnadsfrågorkan beaktas, vilket inte är möjligt enligt del remitterade förslagel eller det ävmig förordade koncessionsnämndsal-lernativel. Om vid det pågående arbetel meden vatlenlagsreform brottmålen utmönstras ur vattenlagen kan man i stället lälamälen handläggas i den ordning som gäller för andra stämningsmål enligtvattenlagen. Enannan och mycket väsentlig fördel med valtendomslolsalternalivet vinner mangenom att målen kommer att i andra instans prövas av den för hela rikelgemensamma valtenöverdomstolen, som utgörs av i den för vattenmålföreskrivna sammansättningen. F. n. handläggs vatten-målen på två av hovrättensavdelningar. Också ledamöterna i valtenöverdomstolen, som utgörs av juristeroch tekniker, har den erfarenhet och sakkunskap som krävs för prövningen av frägorav förevarande lyp. Valtenöverdomstolen handlägger f. ö. inte bara vatlenmälutan ocksä andra slag av fastighelsmål. Av särskill intresse i sammanhanget ärall en av avdelningarna prövar de miljöskyddsmål som fullföljs frånfastighetsdomstolarna inom hovrättens domsområde. Frän valtenöverdomstolensker fullföljd lill som sista instans. Valtendomstolsorganisationenoch valtenöverdomstolen lorde kunna klara den nya uppgiften utan någon förstärkning.Om del remitterade förslagel genomförs krävs däremol som en minimiåtgärd.allkammarrätten tillförs ledamöter med teknisk sakkunskap. Någolhinder mol alt behålla nalurvärdsverkel som ensam behörig sökandepart ocksåvid vattendomstolsalternativet synes inte föreligga (jfr den ovan berördavarselavgiften). En annan lösning är all lalan utförs av allmän åklagare päbegäran av nalurvärdsverkel, vilkel motsvarar del system som gäller i fräga omtilläggsavgiften enligt den fidigare nämnda påföljdslagen. Denlagtekniska lösningen blir enkel. Del lorde räcka med all del i 56 § föreskrivsalt frågan om miljöskyddsavgifi prövas av vattendomstol pä lalan av slatensnaturvårdsverk och att belräffande behörig domstol, förfarandet och fullföljdav talan fillämpas vad som gäller om brottmål enligl vattenlagen (alternativt:andra slämningsmål enligt vattenlagen. Vid detta alternativ kommer på grund av20 § promulgationslag vissa brotlmälsregler ändå att blitillämpliga, bl.a. i fräga om rättegångskostnader och fullföljd). Vidare krävsvissa regler i fråga om säkerhetsåtgärder (se under 5761 §§). Dettredje alternativet - faslighelsdomsiolama - ligger i linje med attfastighetsdomstolarna handlägger ocksä andra mål enligt miljöskyddslagen,framför allt mäl om skadestånd och andra enskilda anspråk (34 §miljöskyddslagen). Även med denna lösning får man behövlig teknisk sakkunskap ibåde första och andra instans. Det lämpligaste synes här vara 1980/81:92 461 att samma förfaranderegler görs tillämpliga som gäller förfastighetsdomstols handläggning av andra mål enligt miljöskyddslagen. Fördetta behövs bara en hänvisning i den föreslagna 56 § till vad som gäller ifråga om mål om enskilda anspråk enligt miljöskyddslagen. Såsom anmärkts ovanvid vattendomstolsalternativet kommer emeUertid vissa brottsmålsregler att blitillämpliga, vUket måste anses som en fördel. Till säkerställande av del allmännas anspråk påmiljöskyddsavgift skall enligl dessa paragrafer kvarstad eller skingringsförbudkunna lillgripas. Behovet av att ha tillgång till sädana säkerhetsåtgärder har visseriigeninte närmare belysts i lagstiftningsärendet men ä andra sidan är det ocksäsvårt att finna några skäl varför möjligheten lill säkerhetsåtgärder inte bör slätill buds. I enstaka fall kan del vara angeläget med ingripande på ell tidigtstadium för att förhindra att vinster som gjorts pä överträdelser avmiljö-skyddsföreskrifter görs oåtkomliga för del allmänna. Lagrådel har därföringen erinran mot att möjlighel införs all i särskild ordning säkerslälla detallmännas anspråk på miljöskyddsavgifi. Deföreslagna beslämmelserna om kvarstad och skingringsförbud har hämtat sittsakliga innehall från molsvarande regler. Det är tydligt atttanken är all största möjliga överensstämmelse med balkens bestämmelser omkvarstad och skingringsförbud skall föreligga. Lagrådel ansluler sig helt tilldenna tanke. Emellertid vijl lagrådet föreslå att den förverkligas på ettenklare sätt än genom en fullständig, med rällegängsbal-kens bestämmelserparallell reglering i miljöskyddslagen, nämligen genom en direki hänvisning lilldessa bestämmelser. Väljes en sådan leknik, som ju är en garanli för överensslämmelse,vinns alt ändringar i automatiskt slår igenom i frägaom säkerställande av anspråk pä miljöskyddsavgifi. Denna synpunkl har omedelbaraktualitet med hänsyn til! de förestående ändringarna i rättegångsbalkensregler om säkerhetsåtgärder i samband med utsökningsbalkens ikraftträdande, planeratlill den , dvs. efter ikraftträdandet avändringarna i miljöskyddslagen. Ändringarna i innebär bl.a. att skingringsförbudförsvinner säsom säkerhetsåtgärd som tillämpningsområdet förkvarstad utvidgas så alt kvarstad kan läggas ocksä på fasl egendom. Del synespraktiskt att vjd de nu aktuella ändringarna i miljöskyddslagen utformabestämmelserna med tanke på kvarstadsinslitulets blivande räckvidd och alltså hellförbigå skingringsförbud. Om ändringarna i miljöskyddslagen och irättegångsbalken träder i krafl säsom planerat blir det härvid endast enfördröjning av införandet av möjligheten att göra fast egendomtill föremål för säkerhetsåtgärd i samband med anspråk pä miljöskyddsavgift.Denna fördröjning lorde sakna praktisk 1980/81:92 462 belydelse.Lagrädet föreslär i enlighet med del anförda all miljöskyddslagens beslämmelserom säkerhetsåtgärder begränsar sig lill regler om kvarstad och i deltahänseende ulformas som en hänvisning till . Enliglnu gällande ordning kan kvarstad beslutas av domstol och av överexekutor. Ulsökningsreformeninnebär all endasl domstol kommer att ha kompetens att besluta om kvarstad.Även betalningssäkring - som företer stora likheter med kvarstad - kan beslutasendasl av domstol. 1 remissen föreslås all kvarstad lill säkerställande avanspråk på miljöskyddsavgift skall beslutas av koncessionsnämnden. Denna kommersom förvallningsmyndighel att fä en unik slällning med den föreslagnabefogenheten. De principiella överväganden som föregått förslagel pä dennapunkt har inte redovisats i remissprotokollel. Säsomframgår av del föregäende kan del godtagas all koncessionsnämnden som förvallningsmyndigheltillägges befogenhel alt fastställa förpliktelse all erläggamiljöskyddsavgift. Samma skäl som besläml della ställningstagande lalar för allgodla nämnden säsom beslutande också i fråga om säkerhetsåtgärder. Därtillkommer inlressel av att undvika alt bedömningen av samma frägor - överträdelseav miljöskyddsföreskrift, betydande störningar för omgivningen eller risk försådana samt ekonomiska fördelar för verksamhetens utövare - skall göras påflera häll, vilkel blir fallet om kvarstadsbeslut inle skulle få fallas avkoncessionsnämnden och av instanser som överprövar dess beslut om miljöskyddsavgifi.Någol bällre alternativ än nämnden erbjuder sig inle enligl lagrädels mening. Lagrädettillstyrker därför förslagel att ocksä kvarsladsfrågor i ärenden om miljöskyddsavgifiprövas av koncessionsnämnden. Denföreslagna ordningen såväl i sak som i fräga om kvarstad bygger på all lekniskoch industriell sakkunkap är företrädd vid prövningen. Sä är fallet vidprövning i koncessionsnämnden. Vid kammarrättens överprövning saknasemellertid denna sakkunskap. Lagrädet finner detta vara en allvariig brist, särskillsom det kan förutses all det inle sällan kommer all vara tvistigt vilkel leknisklallernaliv lill vad som faktiskt förevarit som skall ligga lill grund förberäkningen av den ekonomiska fördel som företaget hafl av överträdelsen.Bristen bör enligl lagrådels mening botas genom att kammarrällen vid prövningav mål angående miljöskyddsavgifi lillförs särskilda sakkunniga. En beslämmelsehärom bör upplagas i miljöskyddslagen i anslutning lill regleringen avförfarandet i ärenden om miljöskyddsavgift. Detallmännas anspråk på miljöskyddsavgift är till sin karaktär ett betalningsanspräk.När avgiften slutiigl beslämls är silualionen entydigt den alt slalen har enfordran pä den som begått, överträdelsen. Även om skyldighet all erlägga miljöskyddsavgifihar åtskilligt gemensamt med förverkande som påföljd för brott synes avgiftsskyldighelenskaraktär av betalningsförpliktelse böra leda lill all kvarstadsbesläm- Prop.1980/81:92 463 melservid krav på betalning för fordran skall vara de beslämmelser som tillämpas när frägaär om säkerställande av miljöskyddsavgift. Lagrådel förordar i enlighet härmedatt miljöskyddslagens hänvisning till avser dess bestämmelserom kvarstad i tvistemål. Såsomföreslås i remissen bör nalurvärdsverkel vara exklusivt behörigt att yrkakvarstad för miljöskyddsavgifi. Lagrädetföreslär pä grund av det anförda att kvarsladsbestämmelserna i miljöskyddslagenfär följande lydelse: "Tillsäkerställande av anspråk på miljöskyddsavgifi får koncessionsnämnden ochdomstol som prövar besvär över beslut angående sådan avgift pä yrkande av slatensnaturvårdsverk förordna om kvarstad. Därvid gäller i tillämpliga delar vad i 15kap. rätlegångsbalken är föreskrivet om kvarstad för fordran." Perssonär skiljaktig och anför; Jag har under 56 §förordat i första hand all avgiftsfrågorna skall handläggas avkoncessionsnämnden och att därvid skall lillämpas i huvudsak sammaförfaranderegler som i övrigt gäller för nämnden. I andra hand har jagföreslagit all uppgiften anförtros ål vattendomstolarna ellerfaslighets-domstolarna. Om man följer de senare alternativen löser sig fräganom säkerhetsåtgärder på ett enkelt sätt.