prop · G40313 · 1980-12-31 00:00:00 — Det finns enligt förbundet en uttaladrisk för att medborgarvittnena främst kommer att fungera som en sorts alibi förpolisen och polisens behandling av anhållna eller till polisstationen Intagnaoch att de inte kommer att uppfattas som företrädare för misstänktas ochIntagnas Intressen. Den föreslagna försöksverksamheten bör kunna ge närmareklarhet om deras funktioner och betydelse för rättssäkerheten. Frågan om huvudmannaskapetför den föreslagna försöksverksamheten har föranlett särskilda kommentarerframför allt från kommunerna. Ett tjugotal kommuner uttalar sig 1 likhet medutredningen till förmån för ett kommunalt och närmast då ett prlmärkommunalthuvudmannaskap. Några kommuner anser dock, i likhet med ,att staten bör vara huvudman för verksamheten. , som hänvisartill att rättsväsendet är en statlig angelägenhet och att kommunerna Inte utansärskilt lagstöd kan utse och utge ersättning ål medborgarvittnen, anser attstaten skall vara huvudman och även lämna ersättning för uppdragen som medborgarvittne.Däremot skulle kommunerna kunna utse medborgarvittnen på samma sätt som man nuutser nämndemän till domsaga. Detta skulle enligt kommunförbundet tillgodosede krav på medborgarvittnenas opartiskhet som kan ställas. Ävenbland det fåtal polisstyrelser som har kommenterat huvudmannafrågan övervägersympatierna för ett kommunalt huvudmannaskap. Utredningensförslag beträffande finansieringen av försöksverksamheten med medborgarvittnenbiträds 1 allmänhet av de remissinstanser, främst kommuner, som särskilt haryttrat sig på denna punkt. Från kommunalt håll är man angelägen om attstatsbidragen skall ge full kostnadstäckning. anserdock, som har framgått, att staten skall vara huvudman förverksamheten och lämna ersättning för uppdragen. ställer sigtveksam till att kommunerna skall betala ut ersättningarna och sedan få bidragav staten. Detta måste innebära en besvärlig administrativ omgång. Underförsöksverksamheten bör man 1 stället söka andra lämpligare former förutbetalningen av ersättning, menar kommunen. Frånkommunalt håll understryks också att ett system med medborgarvittnen Inte kanrymmas Inom ramen för polisväsendets nuvarande resurser samt att ett kommunalthuvudmannaskap måste förenas med en garanfi för full kostnadstäckning frånstatens sida. 7 Den regionala polisorganisationen 7.1 Allmänna utgångspunkter Polisutredningensallmänna utgångspunkter för sina förslag beträffande den regionalapolisorganisationen omfattas även av de flesta av remissinstanserna. Dettagäller särskilt utredningens konstaterande att utvecklingen på det regionalaplanet 1 viss mån har blivit en annan än den som förutsattes vidförstatligandet av polisväsendet. Ätt den nuvarande distriktsindelningenkräver ett regionalt plan för samordning och 1980/81:13 243 ledningav polisverksamheten understryks från flera håll. Remissinstanserna har somregel ingen erinran mot att förtroendemannainflytandet stärks även på detregionala planet. I likhet med utredningen betonar flera remissinstanser att enförstärkning av den regionala pollslednlng-ens roll inte får äventyrasjälvständigheten för de lokala polisstyrelserna. Det största Intresset hartilldragit sig frågan om den regionala polisverksamhetens organisation ochledningen av sådan egentlig polisverksamhet som berör flera distrikt. De olikaståndpunkter som bryter sig inom utredningen på detta område avspeglas också iremissopinionen, som här är starkt splittrad. Däremot är man 1 allmänhet ensemed utredningen om att samordningen över länsgränserna liksom bör skepå frivillig grund, låt vara att åtskilliga remissinstanser helst skulle se attstörre regionala områden än länen tillskapas som regional indelningsgrund. JKframhåller att den regionala polisorganisationen alltifrån förstatligandet harvarit något av ett problembarn. Ingen har egentligen varit nöjd med den lösningsom valdes . Enligt JK:s mening redovisar betänkandet inklusive desärskilda yttrandena uttömmande de synpunkter som kan anläggas på detta ämne.Om man finge avgöra frågan utifrån snäva polisiära synpunkter torde det enligtJK Inte råda någon tvekan om att reglonpollsstyrelsealternatlvet (alternativ 2)skulle vara att föredra. Argumentet att polisverksamheten bör vara Integrerad isamhällsverksamheten förlorar i viss mån i styrka bl.a. genom de reformer 1fråga om den lokala organisationen som utredningen föreslår. Ju starkareanknytningen blir till de lokala förhållandena, desto mindre blir behovet av enintegration med länsstyrelserna. JK har över huvud taget svårt att inse hurlänsstyrelserna skall kunna göra några rikfigt tungt vägande insatser inompolisväsendet om utredningens förslag 1 fråga om den lokala nivån genomförs. JKbortser då från polisadministrativa frågor och från regionala polisledningsfrågorinom olika områden, t.ex. trafikövervakning och narkotikabrottslighet samtorganiserad och ekonomisk brottslighet. I de senare frågorna är det dominerandeproblemet emellertid hur man bäst löser de direkta ledningsfrågorna och inlehur man i ett visst län integrerar polisverksamheten i samhällsverksamheten iövrigt. Även om JK alltså av många skäl anser att en regionindelning skullevara en mycket god lösning är han medveten om att detta alternafiv antagligenInte är politiskt genomförbart. I likhet med utredningen har han därföranledning att överväga andra alternativ och valet står då 1 princip mellan dennuvarande lösningen och den av utredningen fill slut förordade. För sin delväljer JK den ordning som gäller. JK anser att experten i sitt ytttrandeväl har sammanfattat de synpunkter som JK för sin del anser främst tala motutredningens förslag. I fråga om flera av dessa kan JK inte finna annat än attutredningen antingen undervärderat deras betydelse eller helt nonchalerat dem.De särskilda problem som betonat har delvis fått en särskild belysninggenom experten yttrande. har enligt JK trollgen på ett ganskakorrekt sätt löst i varje fall några av de problem som har påtalat. Denmodell förordar är emellertid enligt JK inte genomförbar eftersom en polismästareinte kan tilldelas den roll 1980/81:13 244 I själva verket blir polismästaren då enbart länspolischefoch bör i konsekvens härmed helt befrias från sina för att använda Nyqvistssynsätt sekundära uppgifter. JK anser likväl 1 likhet med Nyqvistförbättringar vara möjliga 1 den rådande ordningen. Framför allt gäller detatt ge länspolischeferna en meningsfuU "bas" från vilken de kanbedriva sitt arbete. I detta syfte bör man 1 ökad utsträckning lägga ledningenav polisverksamhet på länspolischefen. Ett mycket lämpligt område för ettutökat ansvar är Irafikövervakningen men också de regionalapolisledningsuppgifter som utredningen har föreslagit skall ankomma pålänspolischef/polismästare bör helt eller delvis kunna läggas på enlänspolischef enligt dagens modell. Beträffande samverkansfrågorna 1 de trestorstadsområdena har JK ingen färdig lösning. Det skulle emellertid förvånahonom om inte detta problem kan lösas utan att man gör en reform av denomfattning som utredningen förordat. En lösning som inte utan vidare böruteslutas är att genomföra utredningens förslag endast 1 fråga om de trestorstadslänen eller något av dessa. I varje fall bör en lösning av ett såbegränsat problem Inte få bestämma valet av regional lösning för hela landet 1övrigt. En annan förbättring av den nuvarande ordningen kan uppnås genom ettrealiserande av de förslag 1 fråga om den regionala nivån som föreslogs i 1971års proposition och även antogs av riksdag. Skulle man likväl stannaför utredningens förslag har JK ingen mer väsentlig anmärkning men anser att ensärskild polisiär enhet bör behållas 1 . En inte oväsentlig frågaär enligt JK tillsynen över polisverksamheten. JK :s uppfattning är attinspektionsverksamhet i förhållande till statliga myndigheter bör ankomma påregionala eller centrala myndigheter. Det är beklagligt att utredningensförslag inte Inrymmer någon tillfredsställande lösning på denna punkt. RA påpekaratt polisutredningens förslag till regional ledningsorganisation (alternafiv3:2) skiljer sig från motsvarande regional organisation inom åklagarväsendet.Man kan visserligen enligt RÅ inte lämna åt sidan den intressekonflikt som ivissa fall kan bli följden av en sådan dubbel lojalitet. Denna invändning ärdock enligt RÅ inte så tungt vägande att han vill avstyrka förslaget.Överåklagaren i delar utredningens uppfattning att länspolischefen börförena sin befattning på regional nivå med chefsskapel för ett stort polisdistriktinom länet. I många län måste nämligen arbetsuppgifter av tillräcklig betydelsesaknas för en självständig tjänst som länspolischef. En samordning avtjänsterna bör dessutom underlätta samarbetet med åklagarna. Länsåklagaren iMalmöhus län har ingen erinran mot utredningens förslag om ändring av denregionala ledningsorganisationen, även om vissa risker föreligger för enöverbetoning av behovet av Insatser till förmån för residensorten. Ävenlänsåklagarna i och / Norrbollens län godtar utredningensförslag, länsäklagaren i dock med vissa reservationer. på att den regionala polisledningen inte bör utövas av enbefattningshavare som är "inter pares" utan av en som är påett förmans- och befälsplan över de lokala polischeferna. Utredningsförslagetsdubbla roller är dessutom svåra att överblicka till sina konsekvenser, bl.a.vad gäller länspolischefens ställning som arbetsgivare i MBL-sammanhang ocheljest. Länsåklagaren för speciella mål ansluter sig för sindel till experten yttrande. Han anser att utredningsförslaget intetorde Innebära 1980/81:13 245 någotannat än ett avskaffande 1 praktiken av länspolisorganisallonen. RPSdelar utredningens uppfattning all den nuvarande regionala organisationen harvisat sig fungera mindre väl och därför inte kan behållas i sin nuvarande form.Det är, som utredningen framhållit, angeläget all man kommer fram till enlångsiktig lösning av problemen. Från renodlat polisiär synpunkt råder detenligt RPS inte något tvivel om att polisverksamheten kan bedrivas mesteffektivt Inom ramen för reglonpollsstyrelsealternatlvet (alternativ 2). Vidbeaktande av även andra aspekter främst betydelsen av att polisverksamhetenses som en samhällsfunktion vid sidan av de övriga och inte framstår som enorganisation för sig och av annan karaktär än samhällsverksamheten i övrigt ansluter sig emellertid RPS till utredningens ståndpunkt 1 denna del. Äv deövriga alternativen anser RPS att alternativ 3:2 Innebär klara fördelar framförde övriga, främst därigenom att länspolischefen skiljs ut ur länsstyrelsensorganisation och får en mera kontinuerlig kontakt med den dagligapolisverksamheten. Detta alternativ synes också vara del enda som fyller kravetpå en enhetlig organisation över hela landet. De inom utredningen framfördafarhågorna för samarbets- och lojall-tetsproblem bör inte överdrivas, menfrågan bör närmare penetreras av polisberedningen. Inför det fortsatta arbetet1 polisberedningen vill RPS särskilt understryka att behovet av en samordningav polisverksamheten i är sä trängande att det kräver ensnar lösning och bör behandlas med förtur. Oavsett hur den regionalaorganisationen utformas bör vidare ett överförande av huvudmannaskapet ske tilljustitiedepartementet. ÖBanför inledningsvis att det är en grundläggande princip för vårförsvarsplanering att ett ansvar för fred för viss verksamhet följs avmotsvarande ansvar 1 krig om verksamheten skall fortgå. Härav följer ett ansvaratt 1 fred planlägga och i övrigt vidta förberedelser för verksamheten i krig.En snabb och säker övergång till krigsorganisation samt ledning avkuppförsvars- och efter hand mobiliserade förband ställer vissa krav pä den regionalaledningen, vilka leder ÖB till slutsatsen att reglonpolisstyrelsealternativet(alternativ 2), omfattande en region av militär- och civilomrädesslorlek, äratt förorda före alternativen 1:2 och 3:2. Ett av skälen är att samordning ochsamverkan mellan länen underlättas om indelningen sker 1 större regioner.Vidare underlättas samordning, samverkan och ledning om pollsorganlsafionensgränser överenstämmer med dem för militär- och civilområdena. Förutsättningarskapas även för att tillräckliga resurser kan upprätthållas inom regionen.Regionpolischefen får en samordnande roll och inte den dubbejbefatl-ning som ärfallet 1 polischefsalternativet som landshövdingens befogenheter vidextraordinära händelser kan kvarstå. Alternativ 3:2 torde enligt ÖB få endirekt negafiv påverkan av länsstyrelsernas krigsorganisation och därmed derasmöjlighet att lösa förelagda uppgifter. De krav som krig, lägesskärpning och fredstidakrigsplanläggning ställer på måste tillgodoses 1 länsstyrelsensorganisation redan 1 fred. ÖB delar därför inte utredningens uppfattning attlänsstyrelsens behov av polisiär expertis kan tillgodoses genom samråd medlänspolischefen och hans personal. Vidare anser ÖB om alternativ 1:2 och 3:2likväl läggs till grund för den framtida regionala polisorganisationen altsamarbetsformerna på regional nivä i fråga om samverkan över länsgränserna börinstitutionaliseras i överenstämmelse med ett förslag som RPS lade fram år1974. 1980/81:13 246 Statskontoret{generaldirektören ) delar utredningens uppfattning att man genomorganisatoriska förändringar och med bibehållande av länsstyrelsernasInflytande bör finna former för att så långt möjligt komma till rätta mednuvarande svårigheter. Statskontoret, som på de av polisutredningen angivnaskälen avvisar reglonpolisstyrelsealternatlvet, finner valet av alternativsvårt men har, om än med viss tvekan, stannat för alt tillstyrkapolischefsalternativet enligt den modell (3:2) som utredningen har förordat.Delta alternativ bör kunna medföra något bättre former än f.n. för regionalsamordning och ledning och eventuellt ytterligare underlätta decentraliseringtill lokal nivå. Bl.a. föredraganden i statskontoret är av skiljaktig m.enlngoch förordar att den regionala organisationen 1 stället utvecklas medutgångspunkt från reglonpollssty-relsealternativet. RRVanser att reglonpollsstyrelsealternatlvet (alternafiv 2) sannolikt erbjuder detbästa underlaget för en effektiv ledningsfunktion inom polisen som sådan mendelar utredningens betänkligheter mot att Införa en ny regional Indelningsform.RRV har därför stannat för utredningsförslaget, alternativ 3:2. RRVunderstryker därvid vikten av att länspolischefen har den direkta ledningen avde regionala resurserna, framför allt enheterna för trafikövervakning,narkotikabekämpning och utredningar om särskilt kvalificerad organiserad ochekonomisk brottslighet. Avlänsstyrelserna förordar det stora flertalet alternativ 1:2. iUppsala län liksom den utanför länspolischefsorganisationen ståendelänsstyrelsen i synes förorda en oförändrad organisation, varvidlänsstyrelsen 1 län dock säger sig Inte vara främmande för indirektledning. i torde närmast ansluta sig fillalternafiv 1:1. Avde 18 länsstyrelser som 1 första hand vill ha alternativ 1:2 förordar fyra,nämligen länsstyrelserna i , , ochGävleborgs län, i andra hand polisutredningens förslag 3:2. Länsstyrelserna iSödermanlands, och anser att en särlösning kanövervägas såvitt avser de tre storstadslänen. i länframhåller uttryckligen att dess förord för alternativ 1:2 inle innebär någotuttalande beträffande lämplig organisation i de tre storstadsområdena. I enreservation av åtta ledamöter 1 i förordas 3:2,och i i vill tre ledamöter ha alternativ 3. Trelänsstyrelser, nämligen länsstyrelserna i , och Värmlandslän, ansluter sig till polisutredningens förslag, dvs. alternativ 3:2.Länsstyrelsen 1 begränsar emellertid sitt förord för alternativ3:2 till de tre storstadslänen. I 1 ärlandshövdingen, länspolischefen och tre ledamöter skiljaktiga till förmån föralternativ 2 eller 1 andra hand alternativ 1:2. Länsstyrelsernaunderstryker i allmänhet oavsett eget val av lösning utredningens konstaterandeatt utvecklingen av den regionala polisorganisationen 1 viss mån kommit attfölja andra banor än som förutsattes vid förstatligandet. iBlekinge län hävdar exempelvis att otillräckliga personella resurser på detregionala planet men också oklarheter 1 ledningsstrukturen mellan central,regional och lokal ledning har medfört att statsmakternas intentioner såvittavser den regionala ledningsfunktionen inte har förverkligats på avsett sätt.Flera länsstyrelser, bl.a. länsstyrelserna i , ochVärmlands län, anser 1980/81:13 247 enav förklaringarna vara att de resurser som hade behövts för den regionalaorganisationen 1 stället har tilldelats den centrala Instansen varigenom RPShar fått en ställning och ett inflytande som inte stämmer överens medintentionerna bakom polisväsendets förstatligande. Länsstyrelseni fömtser med hänvisning till en 1 stort sett bibehållendistriktsindelning och en förväntad fortsatt knapphet på resurser ökade kravpå regionala insatser. Länsstyrelseni betonar att polisväsendet inte får bedömas som fristående frånandra samhällsfunktioner utan också i fortsättningen måste Integreras 1 denregionala samhällsförvaltningen. bör därför vara länets högstapolismyndighet. Genom anknytningen till kan polisverksamhetenbli föremål för insyn och kontroll genom ett organ med allmännaförvaltningsuppgifter, vilket sannolikt är ägnat att stärka förtroendet förpolisen. har den bestämda uppfattningen att det behövs en starkregional ledningsfunktion, som emellertid inte får äventyra de lokalapolisstyrelsernas självständighet. Liknande synpunkter anförs av andralänsstyrelser som förordar alternativ 1:2. Länsstyrelseni sammanfattar fördelarna med alternativ 1:2 på ett sätt, somganska väl återspeglar uppfattningen hos de länsstyrelser, som har valt dettaalternativ. Alternativ 1:2 tillgodoser sålunda enligt bäst kravetpå en stark regional ledning och en god samordning av den polisverksamhet som 1allt större omfattning sträcker sig över distrikts- och länsgränser, exempelvisspaning och utredning av narkotikabrottslighet samt ekonomisk och organiseradbrottslighet. Länspolischefens ställning som tjänsteman 1 länsstyrelsenbibehålls. Det är viktigt att insyn och kontroll över polisverksamheten skerinom ram som en förvaltningsuppgift bland andra. Det finnsdärvid Ingen anledning att särbehandla polisväsendet. Alternativ 3:2 skulleInnebära att polisstyrelsen i länspolischefens distrikt skulle få viktigauppgifter beträffande den polisstyrka som direkt skall ledas avlänspolischefen. Detta vore enligt olyckligt, eftersom endastlänsstyrelsens förtroendemannastyrelse representerar hela länet. Genomalternativ 1:2 undviks jävssituationer och intressemotsättningar mellanpolisdistrikten 1 fråga om användningen av polisväsendets resurser inom länet.Länsstyrelsen har kvar ansvaret för den inspektionsverksamhet som är nödvändigoch som bör handläggas på regional nivå. Därvid framhålls att samma myndighetsom skall inspekteras ej lämpligen synes kunna fullgöra inspektionen. Medalternativ 1:2 undviks dessutom en sammanblandning av regionala och lokalafunktioner, och har fortfarande tillgång till polislär expertisinom . Polisens uppgifter inom totalförsvaret är till stor del avregional karaktär. Den fortlöpande planläggningen sker därför bäst inom ramenför den nuvarande organisationen, och någon ändring av den nuvarandekrigsorganisationen för såvitt gäller polisverksamhetenerfordras ej om man väljer alternativ 1:2. Länsstyrelseni anser det angeläget att länspolischefs-organisationens behov avpersonal och utrustning tillgodoses inom ramen för polisväsendets anslag. RPSbör därför vara skyldig att beakta och för regeringen anmälalänspolischefsorganisationens behov av polisutbildad personal och utrustning.Detta förslag förutsätter en gemensam budgetbehandling mellan justitie- ochkommundepartementen. 1980/81:13 248 Länsstyrelseni , som förordar alternativ 1:2, anför som en nackdel med dennalösning att polisväsendet även fortsättningsvis kommer att tillhöra tvådepartement. Länsstyrelseni betonar att endast lösningar som tillmötesgår kravet på såvälsärskilda regionala resurser som direkt länsstyrning av dessa kan accepteras. Länsstyresleni anser att åtgärder för att stärka roll somregionalt ledningsorgan för polisen bör vidtas. Det är länsstyrelsensom har den samlade överblicken över förvaltningen i länet och det vore därförhelt felaktigt att bryta ut länspolischefen ur länsstsyrelseorganlsatlonen. Istället bör roll och länspolischefens ställning markeras bättregenom all länspolischefens expedifion omvandlas till en avdelning ilänsstyrelsen. Sistnämnda uppfattning har även i . Länsstyrelseni , som närmast synes förorda alternativ 1:1, finner detmärkligt att utredningen, som upprepat uttalar att även 1fortsättningen skall vara högsta polismyndighet i länet, förordar ett förslagsom 1 praktiken Innebär alt polisväsendet helt skiljs från . Frånlänets polisdistrikt och kommuner utanför har också uttalats farhågorför att länsdelens problem med utredningens lösning skulle utvecklas till andrahandsfrågor.De speciella problemen 1 storstadsområdena är, såvitt avser län, relativt säsongsbetonade. Det är dock oundgängligen nödvändigt förlänsstyrelsen att vid sådana tillfällen kunna för regionala behov disponera deresurser som finns inom länets samtliga polisdistrikt. Göteborgsdistriktetssärställning medför därvidlag vissa komplikationer. Det av utredningen påtaladebehovet av enhetlig ledningsorganisation uppnås emellertid enklast genom avdramatiserar den särställning som de tre storstadsdislrikten har ochInordnar dessa 1 den ledningsstruktur som gäller för landets polisväsende 1övrigt. motsätter sig sålunda utredningens förslag. Länsstyrelseni finner att endast alternativen 1:1, 1:2 och 3:2 behöverdiskuteras. framhåller att den blandning av direkt ochindirekt ledning som den nuvarande organisationen innefattar är diskutabel ävenom den har fungerat väl i länet. Vad avser alternativ 1:1 framhållerlänsstyrelsen bl.a. att länspolischefsorganisationen alltför ofta hamnar vidsidan om den praktiska polisverksamheten. Blandningen av direkt och indirektledning för olika kategorier av regionalt avdelad personal är olycklig.Samordnings- och ledningsfunktionerna 1 län med endast två eller trepolisdistrikt är inte så omfatiande att de motiverar en särskild regionalorganisation med en länspoHschef 1 . Alternativ 1:2 för enligtlänsstyrelsen med sig risken för uppfattningen att två skilda poliskårer harskapats och är mindre förenligt med intresset av att polisorganisationen har enlokal förankring. nämner också det starka motståndet mot dettaalternativ från de fackliga organisationerna inom polisväsendet. Länsstyrelsenstannar sålunda för att förorda utredningens alternativ 3:2, på i huvudsak deskäl som utredningen och experten har åberopat. Länsstyrelseni tillstyrker utredningens förslag såvitt avser län.Beträffande andra län begränsar sig till att påpeka att skälenför polischefsalternativet främst synes gälla i storstadslänen men alls ej medsamma styrka 1 alla de övriga. 1980/81:13 249 relsenframhåller att den nuvarande uppdelningen av ansvaret för den regionalapolisverksamheten av ett ur bosättnings- och kommunikationssynpunktsammanhängande område inte svarar mot nutida synsätt på en lämplig organisafion.Det nära samarbetet mellan Slockholmsdl-striktet och övriga länsdlslrlkt,representerade av länspolischefen, har visserligen 1 stor utsträckning kommittill stånd, men uppenbarligen måsle antas att en enhetlig regional ledning ävenpå detta område leder lill rationellare former för verksamheten.Polischefsalternativet underlättar enligl organiserandet avregionala polisstyrkor för t.ex. trafikövervakning samt kvalificerade spanings-och utredningsinsatser vid vissa former av brott. Onödiga dubbleringar av t.ex.trafikgrupper undviks. Länspolischefen får möjlighet att i större utsträckningän nu bedriva egentlig polisverksamhet, vilket vidmakthåller kontakterna meddenna och underlättar decentralisering från RPS. Alternafivet kan möjligeninnebära viss risk för "gynnande av eget polisdistrikt" beträffandepersonal och materiel.