prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — Detnästan 100 procentiga oljeberoendet inom fjärrvärmesektorn bör därför år 1990ha reducerats till . Detta kan uppnås genom en målmedveten satsning påett flertal bränslen samt utnyttjandet av spillvärme och solvärme direkt ellermed hjälp av värmepumpar och användning av elpannor i Ijärrvärmesystemensommartid. Som jag återkommer till i avsnittet omstorstädernas värmeförsörjning räknar jag med att frånslutet av kommer att försörjas med värme från kärnkraftverket iForsmark eller genom något annat försörjningsalternativ som är likvärdigt ellerbättre såväl från ekonomisk synpunkt som från oljeersättningssynpunkt. Som jag har framhållit grundar jag minabedömningar av fjärrvärmesystemens bränsleförsörjning påoljeersättningsdelegationens program för oljeersättning. De bränslen somkommer att användas i fjärrvärmesystemen är flis, torv och kol. Flis och torvanvänds lämpligen på orter med i förhällande till tillgången på dessa bränslenfördelaktigt läge. Flis och torv torde vidare främst komma att användas imindre hetvattencentraler och något eller några mindre kraftvärmeverk. 1 orter med stora värmebehov är det som jagtidigare framhållit fördelaktigt såväl från energiförsörjningssynpunkt somfrän miljösynpunkt att bygga sammanhängande fjärrvärmenät med storahetvattencentraler och kraftvärmeverk. I sädana system är kol ofta delfördelaktigaste bränslet. Vad gäller användning av torv i hetvattencentraleroch kraftvärmeverk har inlett ett samarbete med ,, och kommuner med syfte att få till stånd två hetvattencentraleroch tvä kraftvärmeverk. Denna form av samarbete anser jag vara 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 231 av stor betydelse för möjligheterna att få igång enutveckling pä torvområdet. Jag räknar med att alla dessa anläggningar ska varai drift . Naturgas bör, med hänsyn till vad jag tidigare (avsnitt7.3) har anfört beträffande de indikationer om prissättningen som vi f. n. har,inte användas som bränsle i fjärrvärmesystemen annat än möjligen förbelastningsutjämning eller under ett uppbyggnadsskede. Användning av naturgasför basproduktion i fjärrvärmesystem skulle leda till stora höjningar i uppvärmningskostnadför framför allt hyresgäster. Jag har tidigare framhållit detönskvärda i att kommunerna planerar sä att individuell eldning och användningav elvärme inte kommer att onödigtvis minska omfattningen av lämpligafjärrvärmeområden. Däremot bör individuell eldning, t. ex. med ved och inomvissa områden naturgas, samt användning av elvärme komma till stånd iområden som inte är lämpliga för fjärrvärmebyggnad. kommer det attfinnas elproduktionskapacitet tillgänglig med relativt låga röriiga kostnader.Elanvändningskommittén () har i sitt betänkande (Ds I 1980: 22) El och Oljaangett hur den tillgängliga kapaciteten bör användas för att spara olja. ELAK:s förslag kommer senare(avsnitt 8.5) att behandlas mera utförligt. Jag vill dock redan nu ta upp deav ELAK;s förslag som har anknytning till Qärrvärmesektorn. ELAK föreslär bl. a. att elpannorinstalleras i fjärrvärmesystem. Avsikten är att elpannorna skall användasunder perioder då elbehovet tillgodoses helt med vattenkraft och kärnkraft. Sådanaperioder kan beräknas uppkomma . ELAK anger att den nuvarandebeskattningen på olja och el missgynnar el på ett påtagligt sätt. Eftersomfrågan om energibeskattning f. n. utreds av utredningen (B 1979:06) ombeskattning av energi m.m., ansåg sig ELAK förhindrad att föreslå en höjning avoljeskatten för att få en neutral beskattning vid användning av olja och el föruppvärmningsändamål. ELAK föreslår istället att jämkning av elskatten skallkunna ske vid användning av el i elpannor i fjärrvärmenät och inom industrin.Detta förfarande tillämpas . ELAK föreslår - för att underlättaskattejämkning, administrativa frågor och driften av elpannorna - attkraftföretagen skall äga pannorna och leverera värme till kommunen ellerindustrin för en kostnad som något understiger kostnaden för oljeproduceradvärme. Om kommunen eller industrin själv vill äga pannorna bör det enligt ELAKinte finnas några hinder för detta. Enda skillnaden jämfört med omkraftföretagen äger pannorna är att priset på den levererade elenergin måstesättas lägre för att räntor och amorteringar skall kunna betalas.Remissinstanserna är överlag positiva till ELAK:s förslag vad avser användningav elenergi i stora elpannor för att spara olja. ochSvenska värmeverksföreningen anför att kommuner bör äga elpannorna. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 232 För egen del anser jag att den tillgängligaelproduktionskapaciteten bör användas för att så effektivt som möjligt ersättaolja. Ett sätt att ersätta olja är att använda elpannor i fjärrvärmenät ochinom industrin då elbehovet tillgodoses helt med vattenkraft ochkärnkraft. Det är däremot olämpligt att använda elpannor i fjärrvärmesystem omman täcker någon del av landets elbehov med oljeeldade kraftvärmeverkoch mottrycksanläggningar. Skälet är att man då inte sparar någon olja eftersomverkningsgraden i en hetvattencentral är lika hög som i ett kraftvärmeverk ochatt distributionsförluster för elenergin tillkommer. Även jag anser att den nuvarande beskattningen påolja och el är ett hinder för en övergång från olja till el. Jag anser därfören utjämning av skatterelationen på olja och el angelägen. Jag har tidigareföreslagit att beredskapsavgiften på vissa oljeprodukter skall höjas med 23kr/m'. Detta är dock inte tillräckligt för att uppnå neutralitet ibeskattningen på olja och el. Chefen för budgetdepartementet kommer att i annatsammanhang föreslå en höjning av den allmänna energiskatten på olja. Som framgår av ELAK:s förslag fordrar användning avelpannor för att ersätta tung eldningsolja i fjärrvärmesystem och inomindustrin att elskatten jämkas. Centrala driftledningen (CDL) har i december1980 till budgetdepartementet inkommit med en skrivelse i detta ärende. CDLanser att det nuvarande systemet för jämkning av elskatt är krångligt och attdet bör kunna förenklas. För egen del anser jag efter samråd med chefen förbudgetdepartementet att elskatten bör jämkas vid användning av elpannor iQärrvärmesystem och inom industrin. Även jag anser att det nuvarande systemetför jämkning av elskatt bör kunna förenklas. Chefen för budgetdepartementethar remitterat CDL:s skrivelse till , statensvattenfallsverk, , ochtill . Därefter kommer regeringen att kunna taställning till hur den föreslagna jämkningen skall utformas. Jag anser liksom ELAK att introduktionen avelpannor i fjärrvärmesystem skulle underlättas om även kraftföretagen kan ståsom ägare till pannorna. Kraftföretagen har möjlighet att bestämma den frånkraftbalans-synpunkt lämpliga kapaciteten med beaktande av olika tillrinningoch tillgänglighet. Som jag (kapitel 13) skall återkomma till avser jagatt föreslå att får disponera medel för investeringar idylika elpannor. Om kommuner och företag själva vill äga elpannorna är detnaturligtvis inget som hindrar detta. Jag räknar med att Ijärrvärmenäten kommeratt behöva en bränsletillförsel av ca . Industriell spillvärme inkl.sopförbränning bör kunna svara för , fasta bränslen som flis, torv ochkol för , solvärme för , hetvaUen från kärnkraftverk för ca 9TWh samt elenergi för ca . Oljan skulle därmed svara för endast 9-15 TWh.Om värmeavtappning från inte kommer till stånd bör Storstockholmsfjärrvärmeförsörjning ordnas så att åtminstone lika stor oljeersättningerhålls. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 233 Utbyggnad av Qärtvärme finansieras sedan år 1977till största delen genom de s.k. fjärrvärmelånen. lämnaremissionstillstånd för obligationslån för tillkommande utbyggnad avanläggningar för produktion och distribution av fjärtvärme. Obligationernaemitteras av kommunlåneinstituten, dvs. ochKommunkredit AB, som sedan genom sina resp. banker lämnar krediter till sökandekommuner. Det totala lånebehovet som ligger till grund för riksbankensdimensionering av obligationslånen bestäms med ledning av en enkät somindustridepartementet tillställer kommunerna. Utöver fjärrvärmelånen svararAP-fonden för viss direktutlåning till Qärrvärmeverksamhet. Fjärrvärmelånen äri princip specialdestinerade och påverkar därigenom icke direkt övrig kommunalupplåning. Storstadskommunerna möjlighet att få del av kommunläneinstitutens fjärrvärmelän eftersomdessa kommuner kan få direkta emissionstillstånd från . Fjärtvärmelånen var t. o. m. annuitetslånmed en löptid . Lånen hade således jämfört med tradtitionella kommunlånlång genomsnittlig löptid. Räntan var högre än räntan för traditionellakapitalmarknadslån till kommunerna. Efter överläggningar mellan ochföreträdare 1979 ställde sig positivtill att permanenta fjärrvärmelånen. Dessa överiäggningar resulterade också i,vilket jag (avsnitt 9.5) kommer att utveckla närmare, att viss del avfinansieringen av kraftvärmeverk kan ordnas inom ramen för fjärrvärmelånen. bestämde att lånen till viss delskulle utgöras av utlandslån. Av det totala beloppet detta år på 400 milj. kr.togs 120 milj. kr. De utländska länen fick en löptid av ca 10är. Genom anpassning av amorteringsplanen med hjälp av delen svensktobligationslån kunde kommunlåneinstituten erbjuda län med en löptid av . Den lag om utförande av eldningsanläggningar förfast bränsle som jag tidigare (avsnitt 8.2) har föreslagit kommer, vid bifalltill lagförslaget, att i betydande grad styra utbyggnaden avproduktionsanläggningar inom fjärtvärmesektorn. Kravet på atteldningsanläggningar skall utföras sä att de kan eldas med fast bränsle medföratt behovet av investeringsmedel ökar påtagligt. Som jag harframhållit framfördes, vid remittering av betänkandet (SOU 1980:9) Övergångtill fasta bränslen, frän flera remissinstanser att finansieringsfrågan måstefå en tillfredsställande lösning innan en lag om utförande aveldningsanläggningar för fast bränsle kan införas. Oljeersättningsdelegationen (I 1979:01) har i enrapport (Ds I 1980:23) Program för oljeersättning framfört bl. a. att en övergängtill fasta bränslen kommer att ställa stora anspråk på kapital. Delegationenframhåller att statsmakterna, om de anser att en övergång till fasta bränslenär angelägen. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 234 börverka för att investeringar i eldning med fasta bränslen skall bli ettprioriterat område på kapitalmarknaden. Enligt delegationen är investeringar ifjärtvärme att jämställa med produktiva industriinvesteringar. Sådanainvesteringar bör däiför särskiljas från investeringar i annan kommunalverksamhet. För egen del anser jag att fjärrvärmelånen är ettuttryck för att statsmakterna funnit det angeläget att underiättafinansieringen på kapitalmarknaden av investeringar i Qärrvärme. Jag delaruppfattningen att finansieringen av anläggningar för såväl produktion somdistribution av fjärtvärme måste ordnas i samband med att en lag om utförandeav eldningsanläggningar för fast bränsle införs. Eftersamråd med cheferna för ekonomi- och budgetdepartementen vill jag framhålla attutrymme på kapitalmarknaden bör skapas för att finansiera investeringar ianläggningar av nämnt slag. Det är därvid av vikt för den kommunala planeringenatt särskilda fjärrvärmelän kan finnas tillgängliga . I förstahand bör de utgå för den närmaste tioårsperioden. Den kommunala likviditetenhar ökat mycket kraftigt och är f.n. ungefär 25 miljarder kr.Det föreligger dock betydande skillnader mellan olika kommuner. Vid bedömningav de enskilda kommunernas lånebehov för här berörda ändamål bör enligt minmening hänsyn i fortsättningen tas till kommuns likviditet och möjlighet tillegenfinansie-ring. Utrymmet på den svenska kapitalmarknaden torde under1980-talet bli begränsat. Vid behov bör därför en del av Qärrvärmelånen utgörasav utlandslån. Efter överläggningar med får jag meddelaatt den har ställt sig positiv till att investeringar i eldningsanläggningarför fast bränsle skall kunna finansieras inom ramen för fjärrvärmelånen ienlighet med vad jag anfört. Något förslag till i denna frågatorde därför inte behövas. Genom samarbete mellan industrier ochfjärrvärmeverk finns möjlighet att från industrin ta till vara olika former avenergi som där saknar lämplig alternativ användning. Det kan gälla värme vidsåväl relativt höga som låga temperaturer och överskottsgas från industriellaprocesser. Spillvärmeleveranser från industrier förekommeridag i några kommuner, bl. a. i , , , ochGöteborg. Spillvärmeleveranserna uppgår totalt till drygt och innebär enåriig oljebesparing pä ca . har beviljat bidragmed ca 125 milj. kr. för sådana projekt. Potentialen för ytterligare utnyttjande ärbetydande. NE) anger i en rapport (NE1980:6) tillgången på industriell spillvärme med temperatur till ca17 TWh . Om endast spillvärme med temperatur beaktas ärtillgången ca 7,5 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 235 NE har härvid endast tagit hänsyn till sådanspillvärme som är belägen högst frän potentiella förbrukare. För egen del anser jag att industriell spillvärme bör tastillvara där det är ekonomiskt rimligt. Industrin bör därvid beaktamöjligheterna att utnyttja även spillvärme med lägre temperaturer. Störstahindret för att ta tillvara ytterligare spillvärme torde alltjämt varalönsamheten. Långa överföringsavstånd för relativt små värmemängder försämrarekonomin påtaligt. Utnyttjande av spillvärme kan vidare förutsätta ingrepp iproduktionsprocessen. Höga lönsamhetskrav medåterbetalningstider på 1 -gör att projekt som är samhällsekonomisktlönsamma kanske aldrig kommer till stånd för att de inte klarar deföretagsekonomiska kraven. För egen del anser jag attföretagen bör beakta följande vid kalkyler om energibesparande åtgärder ocholjeersättande teknik, t. ex. spillvärmeleveranser. Priset på energi ochframförallt olja torde komma att stiga realt sett. Kalkylerna bör beaktariskerna med och kostnaderna för framtida brist resp. prishöjningar på olja.Det gör att företagen å eget intresse bör se investeringar i oljeersättandeteknik som strategiska och av betydelse för företagets överlevnad . För kommunala investeringar idistributionssystem i samband med spillvärmeprojekt kan de särskilda lånen förfjärrvärmeutbyggnad utnyttjas. Vidare kan speciella lån till både kommunernasoch industrins investeringar i spillvärmeprojekt lämnas av oljeersättningsfonden.De ekonomiska stimulansmedlen är således betydande. Jag vill erinra om att detenligt 2§ lagen om energiplanering åligger kommunen att vid sin planeringundersöka förutsättningarna för att genom samverkan med bl. a. processindustringemensamt lösa frågor som har betydelse för hushållningen med energi eller förenergitillförseln. Finns förutsättningar för sådan gemensam lösning, skall dentas till vara vid planeringen. Enligt 3 § samma lag skall påbegäran bl. a. den som driver verksamhet i vilken används större mängd energilämna kommun de uppgifter som behövs för planeringen. Värmebehovet i Ijärrvärmesystemen istorstadsområdena , och uppgår f. n. till ca . År1990 kan värmebehovet beräknas uppgå till drygt . Detta motsvararungefär av det totala värmebehovet i landet och nästan hälften avvärmebehovet inom Ijärrvärmesektorn. Utformningen av värmeförsörjningen i detre storstäderna påverkar därigenom i betydande grad landets värmebalans.Utredningar har genomförts beträffande den framtida värmeförsörjningen i allatre storstadsregionerna. Det är nu angeläget att skyndsamt fatta beslut omdessa regioners värmeförsörjning. Dessa beslut får stor betydelse för landetsenergiförsörjning. Storstädernas värmeförsörjning bör därför enligt 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 236 minmening betraktas inte bara som en lokal och regional utan även som en nationellangelägenhet. 1 de tre storstadsregionerna finns möjlighet attbygga ut landets tre största sammanhängande fjärrvärmenät. Dessa fjärrvärmenätskulle kunna ge underlag för ca elenergi producerad i kraftvärmeverk. Jag har tidigare (avsnitt 8.3.1) påtalat behovet av att under1980-talet bygga ut fjärrvärmen. Den stora möjligheten till elproduktion ikraftvärmeverk i storstadsregionerna gör det speciellt angeläget att i dessaregioners fjärrvärmeomräden bibehålla möjligheterna till kraftvärmeproduktion. Gemensamt för de tre storstadsområdena är attinhemska bränslen som torv och flis eller användning av solvärme endast kansvara för en mindre del av värmeförsörjningen under det här seklet. Gemensamtför de tre storstadsområdena är också att värmeöverföring från kärnkraftverk ärett tänkbart alternativ för värmeförsörjningen i fjärrvärmesystemen, liksomkoleldade hetvattencentraler och kraftvärmeverk. Stora värmepumpar kan ocksåvisa sig vara ett alternativ. 1979/80: 170 om vissa energifrågor uttaladejag att jag då inte var beredd att ta ställning till frågan om värmeavtappningfrån kärnkraftverken utan att frågan borde tas upp i de energipolitiska förslagsom skulle föreläggas 1980/. Jag anförde att närmareriktlinjer därvid borde kunna läggas fram för hur storstadsregionernas värmeförsörjningskall utformas. (NU 1979/80:70. rskr 1979/80:410) underströk att detär angeläget att regeringen fattar beslut om riktlinjer förstorstädernas värmeförsörjning. Jag återkommer till denna fråga. Jag skall först allmänt redogöra för möjlighetenatt utnyttja värme frän kärnkraftverken. Därefter övergår jag till att behandlade akutella värmeförsörjningsfrågorna i de tre regionerna. Samtliga svenska kärnkraftblock är f.n. utförda förs.k. kondensdrift, vilket innebär att den del av kärnbränslets energiinnehållsom tekniskt utnyttjas men som inte omvandlas till el. , inte fårnågon nyttig användning utan överförs till omgivningen via kraftverkenskylvatten. Genom fjärrvärmeöverföring av hetvatten i kulvert tillIjärrvärmesystem kan värmen nyttiggöras. Olje- och koleldade hetvattencentraler ifjärrvärmesystem som utnyttjar kärnkraftvärme skulle normalt hållas avställdaoch endast utnyttjas för topp- och reservändamål. Dimensioneringen måste varasådan att reservcentralerna har sådan kapacitet att värmeleveranserna tillförbrukarna kan upprätthållas även om hetvattenleveransen frän kärnkraftverketavbryts, t. ex. till följd av avställning för revision eller fel ianläggningen. Värmeavtappning från ett kärnkraftblock medför attdess elproduktion minskar. T. ex. i Forsmark får man vid s. k. direktavtappninguppoffra en enhet el för att kunna tillgodogöra sig ca tre enheter värme. Investeringeni kärnkraftverket för värmeavtappning och investeringen i 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 237 överföringsledningen tillsammans med kostnaden för denminskade elproduktionen får vägas mot värdet av det för uppvärmningsändamålnyttiggjorda hetvattnet för en bedömning av lönsamheten för värmeavtappning.Hetvattnets värde bestäms av kostnaden för alternativa möjligheter attproducera värme, t. ex. med olja och kol. Regeringen gav () i uppdrag att utreda frågor om fjärrvärmenätens försörjning med värme isödra inkl. mot bakgrund av förhållandena iStorstockholmsområdet som helhet. SIND redovisade sitt uppdrag irapporten (SIND 1979:4) fjärrvärmeförsörjning. I rapportenkonstateras inledningsvis att inhemska bränslen som flis, torv ochhushållsavfall liksom solenergi och användning av värmepumpar inte kan svaraför huvuddelen av regionens fjärrvärmeförsörjning. Mot denna bakgrundstuderades tre alternativ för regionens Qärrvärmeförsörj-ning nämligenvärmeöverföring frän kärnkraftverket i Forsmark, närförlagda koleldadekraftvärmeverk samt koleldat kraftvärmeverk på södra vidHimmerfjärden i . Närföriagda koleldadekraftvärmeverk uppvisade bättre lönsamhet än alternativet med koleldatkraftvärmeverk vid Himmerfjärden. Lönsamheten för värme från Forsmark ijämförelse med närförlagda koleldade kraftvärmeverk varierade beroende päelbehovets och bränsleprisernas utveckling. Eftersom alternativet mednärförlagda koleldade kraftvärmeverk av utredningen bedömdes ge den snabbasteminskningen av oljeberoendet, var billigast samt medgav handlingsfrihet att pä1990-talet utnyttja värme från Forsmark föreslog SIND att alternativetsinledningsskede skulle genomföras. SIND föreslog vidare att regeringenskulle ge verket i uppdrag att samråda med berörda kommuner för att utrönamöjligheterna att snabbt få igång en utveckling enligt alternativet mednärförlagda koleldade kraftvärmeverk. Regeringen uppdrog åtSIND att samråda med berörda kommuner. Med skrivelse redovisadeverket resultatet av detta samråd. Utredningen har varit föremål för remiss.En redovisning av SIND:s förslag och remissinstansernas synpunkter på dettaredovisas i bilaga 1.10. Remissinstanserna är överlagpositiva till utredningens förslag. Flertalet remissinstanser förordar enutveckling enligt alternativet med närförlagda koleldade kraft värme verk.Ungefär hälften av dem som förordar detta alternativ däribland Stockholmskommun och () gör det därför att möjligheten attsenare erhålla värme från Forsmark hålls öppen. Behovet av ytterligareutredning kring alternativet med värme från Forsmark påtalas. STOSEB anfördeatt oljebesparingar i storleksordningen en miljon ton kan uppnås genomöverföring av hetvatten frän Forsmark. Denna oljebesparing ger en minskadoljekostnad motsvarande ca 1 000 milj. kr. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 238 SEBsåväl överföringsledningen som ombyggnaden i vara betalda. Riksdagensbeslut att kärnkraften skall avvecklas har delvis förändratförutsättningarna i förhållande till vad som gällde för SIND:s utredning. STOSEB har därefter i samarbete med statensvattenfallsverk studerat ett alternativ medvärme från Forsmark (Forsmarksalternativet) och jämfört detta med ettalternativ med koleldade kraftvärmeverk i (fossilalternativet)närmast motsvarande det i SlND:s utredning studeradeHimmerfjärdsalterna-tivet. Med skrivelse men utan eget ställningstagandeöverlämnade STOSEB utredningen från Forsmark.Utredningen redovisas i bilaga 1.11. I utredningen anförs att beroendet av importeradolja för värmeförsörjning måste minskas. Förutom att oljan ärförsörjnings-mässigt osäker är den dyr. Ständiga oljeprisstegringar medförstora kostnadsökningar för bl. a. hyresgäster och villaägare. Storstockholmstjärr-värmeförsörjning måste baseras på andra och fördelaktigarealternativ än olja. Uppvärmning i fjärrvärmesystem med naturgas blirenligt utredningen dyrare än med olja eftersom oljebaserad fjärrvärme användertung eldningsolja och naturgasen pä den internationella marknaden numera prissättsi huvudsak som lätt eldningsolja eller råolja. Om naturgas används direkt föruppvärmning av undandras enligt utredningen landets störstasammanhängande underlag för elproduktion i kraftvärmeverk. Elproduktiongrundad på naturgas blir orimligt dyr och är för övrigt med undantag av vissaOPEC-länder under avveckling i de länder där man har sådan elproduktion. Förnybara energikällor som sol, vind och biomassatorde enligt utredningen endast kunna svara för en mindre del avStorstockholms värmeförsörjning under innevarande sekel. Därför finns enligtutredningens bedömningar endast två möjligheter för Storstockholmshuvudsakliga fjärrvärmeförsörjning, nämligen värme från Forsmark ellerkoleldade anläggningar i . Det i utredningen studerade Forsmarksalternativetskiljer sig från tidigare utredningar. I STOSEB:s och vattenfallsverketsutredning har endast block 3 i Forsmark förutsatts bli utförd förvärmeproduktion. Vidare förutsätts inte användas för värmeproduktionunder blockets hela livslängd. När elbehovet enligt utredningen blir sådant attdet inte kan tillgodoses genom utbyggnad av kraftvärmeverk ochmottrycksanläggningar i andra delar av landet övergår till enbartelproduktion. Värmeproduktionen bör då enligt utredningen ske i ett koleldatkraftvärmeverk i Forsmark. Fossilalternativet har beräkningsmässigt baseratspå utbyggnad av två koleldade kraftvärmeblock pä vardera 380 MW el och 690 MWvärme på 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 239 södra vid Himmerfjärden i ochett koleldat kraftvärmeblock på 205 MW el och 330 MW värme i Lövsta. Omfossilalternativet skall ligga till grund för Storstockholmsfjärrvärmeförsörjning får alternativet med hänsyn till anläggningarnaslokalisering senare utformas mera i detalj.