prop · G40310 · 1980-12-31 00:00:00 — Å andra sidan säger man på s. 142 sista stycket i fråga omhot och tvång, att "dessa begrepp inle är entydiga" och fortsätteröverst pä nästa sida "inslaget av hot innebär ju i allmänhet inte mer änatt gäldenären upplyses om att borgenären kan komma att vidtaga rättsliga ellerandra helt oantastliga åtgärder för att få betalt för sin fordran". Vi anser att det bör klart exemplifieras vad som fär stå ien betalningspåminnelse utöver rena faktauppgifter för att denna inte skall blikrav och falla under inkassolagen. Inkassolagens tillämplighet på internationeUt bedriven inkassoverksamhet 3.2.10 Justitiekanslern (): Jag har ingen anledning att kritisera de uttalanden somgörs angående lagens tillämpning pä internationellt bedriven inkassoverksamhet.Tanken på att datainspekfionen i praktiken skulle utöva tillsyn överamerikanska inkassofirmor och utfärda föreskrifter för deras verksamhet synesmig emellertid mycket verklighetsfrämmande. 3.3 Tillståndsplikten (2 och 3 §§ promemorieförslaget) Den betydligt bättre maleriella avgränsningen av tillslåndsplikteni förslaget jämfört med gällande rält har tyvärr resulterat i en ganskasvåröverskådlig lagregel. 2 § andra stycket punkt 2 promemorieförslagel 3.3.2 Justitiekanslern (): Uttrycket "underordnat led" är enligt min meninginte helt träffande. Vad det är fråga om beskrivs bäst på s. 261 i motiven. Därtalas om att den andra verksamheten är "dominerande". Inkassoverksamhetenskall alltså vara en "bisak". Här avses, enligt speeialmotiveringen, dels fackligaorganisationers verksamhet lill indrivande av medlemmarnas fordringar samtkommuns inkassoverksamhet för kommun närstående bolags och stiftelsers räkning.I klarhetens namn vore del kanske enklare att ange dess fall i lagtexten.Oklart 1980/81:10 266 är hur den situation skall bedömas då det är ett kommunaltbolag som driver in kommunens och andra kommunägda bolags fordringar. Förslagetsynes ge föga ledning vid avgörande om lillständsplikt enligt inkassolagenföreligger för SPP eller andra organisationer, inrättande av arbetsmarknadensparter och i vad mån t. ex. HSB:s inkassoverksamhet för medlemsföreningarnaskall anses vara tillståndspliktig. Uppenbarligen förutsätter den föreslagna texten alldatainspektionen i förekommande fall genomför en tämligen omfatiande utredningför att klargöra om en viss inkassoverksamhet är tiUståndspliktig eller ej. Datainspektionen är positiv till tankegången men föreslåratt lagtexten i denna del överarbetas ytterligare. Såvitt gäller förslagel till ändringar i inkassolagennoterar styrelsen med fillfredsställelse den förenkling som innebär att fillståndfrån datainspekfionen ej längre avses behövas när kommun genom sittkommunkansli ombesörjer inkassoverksamhet för kommunala bolags och stiftelsersräkning. 3.3.5 (): TCO ser det som en önskvärd förenkling att det klart sägsut att den inkassoverksamhet som ulan förvärvssyfte bedrivs av ideellaorganisationer inte är tillståndspliktig, eftersom det råder ganskadelade meningar i frågan om t. ex. en facklig orgaisation måste söka tillståndför att kunna driva in sina medlemmars lönefordringar. 2 § andra stycket punkt 3 promemorieförslaget Under denna beskrivning faller flera skilda typer av inkassoverksamhetför annan. Det i första hand åsyftade fallet är att ett moderbolag driver indotterbolagens fordringar eller tvärtom, dock med angivande av bolagetslagenliga firma på ett sådant sätt att gäldenären får klart för sig attanspråket fortfarande hanteras av fordringsägarebolaget eller närstående bolag.Det andra fallet är följande. En koncern vill inte själv skylta som indrivareav sina egna kundfordringar. För ändamålet organiseras i stället ett särskiltdotterbolag-stundom som kommissionärsbolag-meden från moderbolaget avvikandebenämning, för inkassoverksamheten. På köpet får fordringsägaren då denpsykiska betalningspressen på gäldenären all ärendet överlämnats till inkasso -eftersom gäldenären vanligtvis inle känner till ägareförhållandena hos inkassoföretaget.Koncerninkassoföretaget behöver i dessa fall inte riskera att förstöramoderbolagels eller koncernens goda förhällande till allmänheten etc. Skälenatt undantaga sistnämnda form av koneerninkasso från tillståndspliklen ärsåledes svaga. 1980/81:10 267 3.3.7 (): Enligt TCOs mening är däremot de skäl som anförs för alt inkassoverksamhet,som bedrivs av ett företag för ett annat företag som tillhör samma koncern, undantasfrån skyldigheten alt söka tillstånd hos datainspektionen alltför svaga. Enkoncern som inle själv vill figurera som indrivare av sina kundfordringar utanöverlåter delta på ett särskilt dotterbolag eller kommissionärsbolag med ettnamn som inte säger ut ett samband med koncernen bör behandlas på samma sättsom de "rena" inkassoföretagen. 3.3.8 (): I promemorian definieras inte begreppet koncern. Om därmedavses koncern som begreppet definierats i aktiebolagslagen skulle utanför denföreslagna undanlagsbestämmelsen om koneerninkasso falla inkassoverksamhet bedrivenav ekonomisk förening i syfte att driva in av föreningen fordringareller vice versa. LRF utgår från att någon inskränkning inte är avsedd oehhemställer att hänsyn tas till vad som anförts vid det fortsattalagstiftningsarbetet. 3.3.9 Svenska kreditmannaföreningarna i ,och Mal- Om ändringar skall ske, vill vi emellertid påpeka enanalogiändring fill kreditupplysningslagens S 1: .."bedrivs av ett förelag för ett annat företag som organisatoriskt ingår isamma koncernförhållande". 2 § andra stycket punkt 4 promemorieförslaget 3.3.10Datainspektionen: Innebörden av bestämmelsen är att banker m.fl. skall varaunderkastade inkassolagen men ej tillståndsplikt i förekommande fall (och ejheller dalainspektionens tillsyn). Om bifaller propositionen1978/79:170 med förslag till lag om finansbolag kommer undanlagsbestämmelsenatt få avsevärt större räckvidd än enligt gällande rält eftersom de s. k.finansbolagen f. n. torde vara mycket stora kreditgivare och fordringsägaregentemot små och medelstora förelag (factoring m. fl. finansieringsformer) delsenskilda personer (kontokort). Dettakommer i och för sig all medföra att flera myndigheter blir inblandade somtillsynsmyndigheter i ärenden som rör t. ex. klagomål mot inkassoaktivitelersärskilt i sådana fall då förfarandet eventuellt också strider mot konsumentkreditlagensregler om återtagning. Delta innebär svårigheter för allmänheten att hitta"rätt" tillsynsmyndighet: , bankinspektionen ellerdatainspektionen. Datainspektionen har påpekat förhållandel vid beredningen avnämnda proposition, men statsmakterna har synbarligen inle funnit dessa problembeaktansvärda. Datainspektionen, som inte har anledning att ånyo ta upp fråganom tillsynen enligt inkassolagen beträffande finansbolagen, vill doek fästauppmärksamheten på att ett av landets större inkassoförelag är dotterbolag lilllandets största finansierings- 1980/81:10 268 Såväl undantagsregler enligt punkt 3 som punkt 4kan således vara tillämplig på ifrågavarande förelags verksamhei, som omfattar inkassouppdragför såväl finansbolaget, den närstående banken som för utomståendeuppdragsgivare. Det måste endera i samband med riksdagsbehandlingen avförslaget lill lag om finansbolag eller vid den fortsatta beredningen avförevarande lagförslag klargöras var gränsen går för datainspektionens tillsynrespektive tillståndsplikten enligt inkassolagen gentemot dotterbolag (kommissionärsbolag? )till finansbolag. Frågan har inte besvarats i förenämnda proposition. Undanlag betr. tillstånd skall alltjämt gälla för inkassoverksamhetbedriven av företag under bankinspektionens tillsyn. Finansbolagen har inte idetta sammanhang givits en särställning såsom i fråga om kreditupplysningslagen.Bankinspektionen noterar detla med tillfredsställelse. Finansbolag som kommer alt lyda under bankinspektionenstillsyn enligt regeringens proposition 1978/79:170 med förslag fill lag omfinansbolag, m. m., bör även enligt föreningens mening undantas fråntillståndsplikten. Delta för att undvika konflikter vid tillsynen som just kanuppstå vid datainspektionens och bankinspektionens tillsyn. 3.3.13 Justitiekanslern (): Jag kan här hänvisa lill mm anmärkning rörande 4 § ikreditupplysningslagen (se 2.4.2 ovan). Ordet "tillståndet" sist i andra stycket börersättas med "prövningen av tillståndsansökan". 3.4 Krav mot gäldenär. Utformningen av krav (5 §promemorieförslaget, avsnitt 4.4 och 4.5 i departementspromemorian) 3.4.1 Hovrätten över och : Det kan inte vara rimligt att belasta en lagtext meddetaljerade regler i den omfattning som föreslås. Ett ytterligare skäl föråterhållsamhet härmed är de konsekvenser i olika hänseenden som inträder ominte 5 S efterlevs. Det skulle således framstå som absurt om en borgenär ejskulle få ersättning för sina inkassokostnader om han t. ex. i ett kravbrevunderlät att anvisa lämpligt betalningssätt. 1980/81:10 269 Med hänvisning lill vad som sagts om ordet"krav" under 1 S 2 st. ifrågasätts om inte ordet "krav" idenna paragraf borde ersättas med ordet "inkassokrav" (se 3.2.5ovan). De föreslagna ändringarna är i och för sig av godo för undvikande avmissförstånd hos gäldenären och för att lämna en så fullständig information sommöjligt i inkassoärendet. Det äruppenbart alt domstolarna har begränsade resurser att avsätta för kontroll avkravs överensstämmelse med lagen oaktat sädan överensstämmelse är enförutsättning bl. a. för att kostnadsersättning skall kunna utdömas. Det ärlikaledes omöjligt för datainspektionen att avdela resurser för en heltäckandelöpande tillsyn av att alla de hundratusentals krav som utsänds ärutformade i enlighet med lagregeln. Gjorda stickprovskontroller har påvisatallvarliga brister även om tillståndsprövningen undanröjt en hel delmissförstånd och oriktigheter. Det kan ifrågasättas om det är rimligt att höjaambitionsnivån i lagstiftningen när inle ens den nuvarande ambitionsnivån kanupprätthållas. Del är jämförelsevis lätt alt lägga ambitionsnivån högt ilagstiftningen men uppenbarligen betydligt svårare att skapa resurser för attupprätthålla ambitionerna! I sammanhanget må påpekas att datainspektionensresurser för tillsyn enligt inkassolagen inte överstiger ett manår per är. I paragrafens första stycke föreslås att krav ifortsättningen skall kompletteras med tydlig uppgift om borgenärens adress. Föreningen utgår därvid ifrån att del ej är nödvändigt attuppge den ursprungliga borgenärens adress i de fall gäldenären underrättats omatt borgenären pantsatt eller överlåtit sin fordran lill finansbolaget. Detskulle vara förenat med svårigheter att till inkassoföretag vidarebefordra enupplysning om den ursprunglige borgenärens adress, om vilken för övrigt gäldenärenerhållit uppgift senast i underrättelsen. Av datatekniskaskäl innehåller finansbolagens påminnelsebrev uppgift om borgenärens namn,fordringens nummer, datum för fordringens uppkomst och fordringens belopp.Enligt föreningens mening är detta till fyllest för att gäldenären skall kunnaidentifiera sin skuld, när denne senare erhåller ett kravbrev med motsvarandeuppgifter. I förstastycket sägs också att krav skall innehålla tydlig uppgift om del förhållandesom fordringen grundar sig på. Med hänsyntagen till de uppgifter gäldenären redan erhållit bör det enligt föreningensmening därvid vara tillfyllest att endast ange fordringens nummer. I denmasshantering det är fråga om är det inte möjligt alt utan väsentligt merarbetemed åtföljande ökade kostnader lämna besked att fordran grundar sig på t. ex.faktura, avbetalningskontrakt eller revers. Det skulle också vara ogörligt attupplysa om vilken vara eller tjänst som fordran avsåg. 3.4.4 (): Enligt 5 S inkassolagen skall grunden för fordringenuppges. Delta synes onödigt, om den ursprungliga borgenären är fordringsägare.I dylikt fall bör alltså ifrågavarande uppgiftsskyldighet utgå. 1980/81:10 270 medför nämligen extraarbete för borgenären med hänsyn tillallmän datateknik m. m. På s. 160 i betänkandet sägs att paragrafens första styckebör kompletteras med alt krav skall innehålla tydlig uppgift om borgenärensnamn och adress och om det förhållande som fordringen grundar sig på samt anvisningom lämpligt betalningssätt, Inkassoföretagens kravbrev innehåller inte besked omborgenärens adress. Företagens dataprogram har inle tillräckligt antalpositioner för alt i kravbrev intaga adressuppgifter. Erforderligaprogramändringar och stansning skulle medföra kostnader som ej står iproportion till de fördelar som ev. skulle kunna vinnas. Enligt föreningens mening bör det vara tillfyllest attkravbrevet föregåtts av påminnelsebrev och i förekommande fall ävenunderrättelse om ny borgenär. I båda dessa fall lorde alltid förekommaadressuppgifter. Gäldenären har således redan fått besked om borgenärensadress. I kravbreven anges alltid inkassoföretagets och/ellerborgenärens postgiro eller bankgiro. Vid betalning till postgiro oeh bankgiroräcker det med att uppge kontonummer och adress uppges numera aldrig. Betr. kravet att uppge det förhållande som fordringengrundar sig på utgår föreningen ifrån alt det är tillfyllest alt angefordringens nummer. Denna uppgift tillsammans med borgenärens namn bor ejmedföra några svårigheter att identifiera fordringen. I den masshantering detär fråga om är del inte möjligt för vare sig borgenären eller inkassoföretagetatt utan väsentligt merarbete uppge att fordringen grundar sig på t. ex. ett avbetalningskontrakteller en revers. Det skulle vidare vara helt ogörligt att ge uppgift om vilkenvara eller tjänst som fordringen avser. Det föreslås, att inkassokrav skall innehålla anvisning omlämpligt betalningssätt. Detta skulle exempelvis kunna ske genom att ett ifylltinbetalningskort bifogas kravbrevet. Om sä skedde regelmässigt, skulle säkertmånga ansökningar om betalningsforeläggande eller lagsökning kunna undvikas.Det är nämligen uppenbart, att många gäldenärer inte själva klarar av attbetala in det fordrade beloppet, om de inte får ledning för hur betalning skallske. Bifogande av inbetalningskort skulle säkert också varatill nytta vid tingsrättens delgivning av gäldenärerna i mål om lagsökningeller betalningsföreläggande. En svårighet blir dock att i dessa fall ränlebeloppetinte kan bestämmas på förhand, eftersom betalningsdagen inte är känd. 3.4.7 med instämmande av PKbanken,föreningsbankers förbund och : 15 S föreslås vidare bl. a. följande bestämmelse: "Ärdet fråga om fordran som har överlåtits eller pantsatts och kan gäldenärendärför ej med befriande verkan betala till överlåtare eller pantsältare, skallkravet även innehålla tydlig upplysning om detla förhållande." 1980/81:10 271 Skulle den i bestämmelsen avsedda upplysningen i ettsärskilt fall ej ha upptagits i kravet, kan detta ej medföra att en betalningfrån gäldenären lill den förste fordringsägaren får befriande verkan. Ettuttalande härom i motiven är önskvärt. Reglerna om denuntiation enligt lag oehallmänna rättsregler kan inte sältas ur spel genom en bestämmelse i inkassolagen. föreslås i första styckei: "Är det fråga omfordran som har överlåtits eller pantsatts och kan gäldenären därför ej medbefriande verkan betala till överlåtare eller pantsättare, skall kravet äveninnehålla tydligt uppgift om detta förhållande." Föreningenvill erinra om att gäldenären redan i underrätelsen erhållit besked om till vembetalning skall ske. I påminnelsebrev upplyses gäldenären åter om detla. Mångagånger framstår för övrigt den slutliga kreditgivaren som kreditgivare redanfrån början och i ett kreditförhållande har gäldenären redan erlagt en ellerflera delbetalningar, varför en upplysning enligt förslaget skulle varaförvirrande för gäldenären. Därtillkommer att det är underrättelsens innehåll som styr frågan om till vem gäldenärenbetalar med befriande verkan, Gäldenären kan således ha erhållit besked om attbetala till finansbolaget på en fordran som finansbolaget övertagit menöverlåtit vidare till sin kreditgivare. Gäldenären betalar i detta fall, som ärmycket vanligt, med befriande verkan till finansbolaget. Även andra lösningarär ofta förekommande varvid dock gäldenären skall betala till finansbolaget. Ibetänkandet åberopas som skäl för förslaget gäldenärens skäl fördubbelbetalning. Såväl lagutskottet i LU 1974:28 och departementschefen iproposition 1977/78:142, s. 56, bedömer emellertid risken för dubbelbetalningsom liten. Om dubbelbelalning trots allt skulle ske, har gäldenären självfalletanspråk på återbetalning. I paragrafens fortsättning sägs bl. a.: "År det frågaom fordran som har överlåtits eller pantsatts och kan gäldenären därför ej medbefriande verkan betala till överlåtare eller pantsättare, skall kravet äveninnehålla tydlig uppgift om detta förhållande." Inkassoföreningenavstyrker med bestämdhet en bestämmelse av angiven innebörd. Inkassoföretagenkan ej påtaga sig en sådan upplysningsplikt att intagas i kravbrev.Bestämmelsen skulle i praktiken medföra att inkassoföretagen i varje enskiltärende måste förvissa sig huruvida fordran är pantsalt eller överlåten. Dettorde också kunna vara ytterst förvirrande för gäldenären att i kravbrevet fåen upplysning enligt den föreslagna bestämmelsen när han redan erhållitunderrättelse om slutlig fordringsägare och i förekommande fall oftast betalatett flertal delbetalningar till denne. framstår för övrigt den slutligekreditgivaren som kreditgivare redan från början. I kravbreven framgår ocksåklart fill vem betalning skall ske. (LU 1974:28) och departementschefen (prop. 1977/ 78:142, s. 56)säger alt risken för dubbelbetalning i praktiken är liten. Skulle endubbelbetalning trots allt ske, har gäldenären självfallet anspråk pååterbetalning från överlåtaren eller pantsättaren. 1980/81:10 272 Del framkommer nästan i tingsrättens verksamhet,att beräkning av räntebelopps storlek för den enskilde gäldenären är enstötesten. Här har ju den svårigheten dessutom tillkommit, att dröjsmålsräntansstorlek numera ofta beror av diskontots storlek. Tingsrätten föreställer sigdock, all borgenären i åtskilliga mål skulle avstå från ränta efter dagen föransökningen om lagsökning eller betalningsföreläggande, om betalning skulleflyta in snabbt. Kanske kunde genom rekommendationer från datainspektionenssida praxisvägen nås den lösningen att ränta, som är upplupen vidansökningstillfället, anges uträknad i ansökningen om lagsökning eller betalningsforeläggandeoch yrkande om ränta för liden därefter görs fakultativt i ansökningen eftermotsvarande modell, som anges i uttalandena på s. 165 i promemorian. I promemoran (s. 165) behandlas möjligheten att - efteranvisningar av datainspektionen - åstadkomma en ordning av innebörd attborgenärerna vid inkassokrav i ökad utsträckning anger att de, om betalningsker inom angiven tid, avstår från dröjsmålsränta. Tingsrätten tillstyrker attdatainspektionen utfärdar anvisningar av avsett slag. Delta skulle bli ett ledi strävandena att undvika att, som f. n. sker ibland, borgenärerna i ansökantill domstol om betalningsföreläggande yrkar sammanlagda beloppet av kapitaloch ränta enligt inkassobrevet och dessutom yrkar ränta på efterinkassofillfället eller från kapitalfordringens förfallodag (ränta på ränta). Däremot föreslås inte några förenklingar vad gällerränteangivelserna. Genom räntelagens tillkomst och den därigenom uppkomnasituationen alt dröjsmålsräntefoten ändras vid diskontoändring uppstår ofta ettomfattande merarbete för fordringsägare och inkassoombud för att i enlighet medbestämmelser korrekt ange dröjsmålsräntan också i fall då upplupen ränta ärobetydlig liksom då gäldenären väl kan förväntas kunna räkna framräntebeloppen. Det bör i sammanhanget noteras att det inte är praktiskt möjligtför datainspektionen att tillsynsvis - annat än genom stickprov -kontrolleraatt dröjsmålsränteangivelser i kravbrev beaktar genomförda diskontoändringar.En uppmjukning i denna del av bestämmelsen kunde ske genom alt regeringen,eller efter delegation dalainspektionen, fick rält att medge undantag såvittavser dröjsmålsränteangivelse i krav. 3.4.12 (): Betämmelserna i 5 § inkassolagen om alt samtliga data förränteberäkningen samt beloppet av upplupen ränta skall anges, kan särskilt vidkontoförhållanden vålla stora svårigheter. Dessa problem har uppmärksammats avdatainspektionen och i promemorian sägs alt det inte synes uteslutet attupplupen ränta i vissa fall av kontokuranlförhållanden betraktas som en kapiialfordranvid tillämpningen av 5 § inkassolagen. KF anser att det i propositionen börklart utsägas att upplupen ränta som enligt avtal eller sedvänja kapitaliseratsicke behöver särskilt anges i kravbrevet. Vid tillämpningen av räntelagen haraccepterats alt ränta räknas på ränta i vissa fall. Ett av skälen härtill lordevara att man eljest i bl. Prop.1980/81:10 273 skulletvingas till ett redovisningssystem som drar större kostnader än ökningen avräntekostnaden. Enligt KF:s uppfattning måste även tillämpningen av inkassolagenanpassas lill dessa förhållanden. På s.162 i betänkandet anges att bestämmelserna i 5 § är av sådan natur altdalainspektionen inte kan anses förhindrad alt i särskilt besvärliga fall t.ex. betr. ränta vid kontokrediter söka praktiska lösningar som svarar motsyftet bakom bestämmelserna. Medhänsyn tagen till 5 § bestämda krav hemställes emellertid att denna uppfattningtar sig ett uttryck även i lagtexten. På s. 213 i betänkandet anges för övrigtatt en förutsättning för ersättningsskyldighet bör vara att skriftligt krav,som har utformats på det sätt som sägs i 5 § inkassolagen, har tillställts gäldenären.Även om således datainspektionen kan ha medgivit undantag är det därmed integivet att en domstol menar att lagens förutsättningar betr. kravbrevetsinnehåll är uppfyllda i ell ärende betr. inkassokostnad. 3.4.14 med instämmande av PKbanken, föreningsbankers förbund och : 158 i promemorian förekommer följande uttalande från datainspekfionen omgod inkassosed: "God inkassosed innebär bl. a. att den informafion, somlämnas lill en gäldenär exempelvis i ett kravbrev, skaU vara saklig och riktig.Ett kravbrev med hot om rättsliga åtgärder vid bristande betalning bor därförenligt inspekfionens mening inte få följas av ytterligare kravbrev. I prakfikenbetyder detta att normalt endast ett kravbrev skall sändas i varje inkassoärende." Bankföreningenär tveksam till detta uttalande, som dock inte närmare diskuteras ipromemorian. De faktiska omständigheterna i olika inkassoärenden varierar inomen vid ram och i åtskilliga fall kan ett förnyat krav med hot om rättsligaåtgärder vara fullt motiverat. Ett typfall är att gäldenären föreburitsärskilda skäl för ett ytterligare uppskov, som också beviljats, men dessa skälhar senare visat sig ohållbara eller åberopade i ond tro. Iredovisningen över datainspektionens erfarenheter sägs på s. 158 att ettkravbrev med hot om rättsliga åtgärder vid bristande betalning inte får följasav ytterligare kravbrev. Inspektionen menar därvid att det andra kravbrevetinte är rikfigt, enär det första kravbrevet inte ledde till någon rättsligåtgärd. Inspektionenspraxis är olämplig i de fall gäldenären endast betalar en del av förfalletbelopp eller ej fullföljer en uppgjord avbetalningsplan som träffats efterkravbrevet. Gäldenärens underlåtenhet kan vara medveten, men gäldenären kanockså av misstag betalat ell mindre belopp. Det kan enligt föreningens mening ivissa fall vara stötande att i dessa situationer ej kunna skicka ett andrakravbrev avseende återstående belopp i stället för att utan vidare beskedvidtaga rättsliga åtgärder. Flera inkassoföretag har diskuterat denna fråga meddatainspektionen. Det vore därför önskvärt med ett uttalande i motiven, om möjlighelenfill flera krav i t. ex. angivna situationer och om rätt för borgenären attdärvid uppbära ersättning. 18Riksdagen 1980/81. 1 saml Nr 10 Prop.1980/81:10 274 3.5 Undantag från reglerna om krav före rättslig åtgärd (7 § promemorieförslaget) Datainspektionen har ingen erinran mot den redaktionellaändringen. 3.6 Obefogade betalningsanspråk (8 § inkassolagen, avsnitt4.7 i departementspromemorian)