prop · G403119 · 1980-12-31 00:00:00 — 1 princip är del följaktligen strandlinjen som bildar ansvarsgräns. Ipraktiken har ansvarsfördelningen tillämpats pä del sätt att kustbevakningenhar tagit hand om oljan i strandzonen med fartyg eller båtar från sjösidan ochkommunerna har tagit upp olja när det lämpligast har kunnat ske från land. 1det praktiska arbetet förekommer en mjuk tillämpning av regeln om ansvarsgräns.Jag delar kommitténs uppfattning av effektiva gemensamma aktioner istrandzonen förutsätter ömsesidiga hjälpinsatser över strandlinjen. Enligt minmening finns del anledning atl räkna med att det starka gemensamma intresse somfinns av alt avvärja eller begränsa skada till följd av ulfiöde av oljaunderlättar en smidig tillämpning av ansvarsregeln. Vad som kan behövas i deltaavseende är främst en god planläggning och gemensamma övningar. Jag återkommertill dessa frågor (avsnitt 2.6). Oljeskyddskommitténsutvärdering av miljöriskerna vid oljeutvinningen i och därmedsammanhängande verksamhel samt de oljeutsläpp som drabbade underhösten 1978 och har gett värdefulla erfarenheter.De ligger i betydande utsträckning till grund för kommitténs förslag. 1 vissafall har de frägor som erfarenheterna aktualiserar tagits upp också avkommittén för miljörisker vid sjötransporter (MIST). Erfarenheterna behandlasdärt"ör i olika delar av denna proposition. Oljeskyddskommitténanser att har en materielberedskap som med hänsyn lillbegränsningen i möjligheterna atl bekämpa olja lill sjöss och lill kostnadernaför anskaffning av malerielen och dess underhåll och drift måste ansesnöjaktig. Kommittén föreslår därför atl materielberedskap istort bibehålls i avvaktan pä resultatet av den särskilda forskning ochteknikutveckling som bedrivs av styrelsen för teknisk utveckling (STU). Dettaskall givetvis enligt kommittén inte hindra nödvändigaersättningsanskaffningar. Oljeskyddskommitténsuppfattning att materielberedskap har nått en nöjaktig nivåoch att resultatet av STU:s forskning och utveckling skall avvaktas har fåttelt blandat mottagande av remissinstanserna. Svenska kommunförbundetdelar oljeskyddskommitténs upp- Prop.1980/81:119 Bilaga 3 Kommundepartementet 10 fattning att materielberedskap i stortbör bibehållas pä nuvarande nivå i avvaktan på den särskilda forskningen ochlekniska utvecklingen. 1 del rådande statsfinansiella läget är del enligtkommunförbundels mening viktigt atl i första hand prioritera kommunernas behovav materiel för insatser i slrandzonen. Elt antal remissinstanser, däriblandgeneraltullstyrelsen och , motsätter sig bestämt förslagetpå denna punkt och anser atl en fortsatt successiv anskaffning bör ske. För egendel vill jag framhålla alt det, även om insatserna nu främst bör inriklas molatt förbättra bekämpningen i slrandzonen, kvarstår en del behov i fråga omkustbevakningens materiel. Nödvändiga ersättningsanskaffningar bör göras.Materielen har ju kommit till flitig användning och följaktligen blivit utsattför förslitning. Man måste ocksä komma ihåg att den svenska beredskapen förbekämpning av oljeutsläpp har byggts upp under en förhållandevis , istort sett bara . För att snabbt nå en viss beredskapsgrad tillfördesorganisationen en del äldre fartyg som inte var byggda för ändamålet och därförbehöver förbättras eller bytas ut. har detta gjorts genom attnya miljöskyddsfartyg tillförts organisationen efter tidigareläggning avstatliga beställningar. 1 den mån sådana tidigareläggningar blir aktuella äveni fortsättningen bör anskaffning av miljöskyddsfartyg kunna prövas i dessasammanhang. Det måste också beaktas alt den tekniska utvecklingen har gåttmycket fort på oljebekämpningens område. Även otn del femåriga forskningsarbetesom nu har påbörjats mäste komma att ge ylterligare värdefulla kunskaper, anserjag att en viss tillförsel av oljebekämpningsmateriel bör ske under den tidforskningsarbetet pågår så atl kan behålla sin internationellt settledande ställning på detta omriide. Det är av belydelse både för alt föra utoch skapa respekt för den svenska miljösynen och för alt påverka andra länder ideras strävanden att skydda den miljön. Vidare är avsikten attresultatet av forskningsarbetet skall redovisas successivt under den femårigaprogramperioden och att forskningsresultaten sålunda efter hand skall kunnaanvändas i den praktiska verksamheten. En viss kontinuerlig anskaffning böralltså enligt min mening äga rum som FOU-programmet pågår. En viktig anskaffning som bör fortgå är anskaffningen avdet fjärranalyssystem som har utvecklats av och statensdelegation för rymdverksamhet. Den fortsatta utvecklingen och kompletteringenav detta system bör liksom ske inom ramen för de medel som ställs tillgeneraltullstyrelsens förfogande och alltså inte ingå i styrelsens för tekniskutveckling FOU-program utan bedrivas samordnat med detla. Syslemel som harväckt stort internationellt intresse används för att övervaka havet från flygplan.Det är ell av de medel som kan användas för all förhindra avsikfiiga utsläppgenom atl minska möjlighelerna alt undgå upptäckt. Enligt min mening ger bl.a.fågeldöden på väst- 1980/81:119 Bilaga 3 Kommundepartementet 11 kusten en klar illustration av hur angeläget det är atlförhindra avsiktliga oljeutsläpp. Jag anser därför att en fortsatt utvecklingoch anskaffning av utmstning för fjärranalyssystemet bör ske. När detgäller anskaffning av materiel i övrigt bör betoningen ligga pä skyddet avstrandzonen och den samverkan över ansvarsgränserna som jag har berört.Kustbevakningen har tagit fram en ny strandbekämp-ningsbåt, en s. k. babytruck, som har visat sig vara en lämplig arbelsplalt-form i strandzonen. Båtenär sä konstruerad all den kan landlransporleras till det kustavsnitt där denbehövs. Jag anser det angeläget att en viss anskaffning avstrandbekämpningsbåtar kan ske. Jag har redovisat min syn på oljeskyddsberedskapen tillsjöss. 1 avvaktan på denna samlade bedömning togs i budgetpropositionen 1981(prop. 1980/81:100, bil. 18 s. 106) inte upp medel för anskaffning avbekämpningsanordningar och bekämpningsmedel m. m. Jag återkommer därför tillfrågan om anslag under /82 (avsnitt 2.9). 2.3 Oljeskyddsberedskapen i strandzonen 2.3.1 Beredskapsätgärder i allmänhet anser atl del är av ulomordenllig viktatt slå fast att slora skadebegränsande insatser kan göras genom bekämpningtill sjöss. Genom sådana insatser avvärjs eller begränsas skada genom vidarespridning till rena områden, skador på fågel och andra djur, förgiftning avmiljön osv. konstaterar oljeskyddskommillén alt oljepåslag på land imånga fall inte kan förhindras. Del är därför av stor vikt att skadebegränsningarkan göras även i slrandzonen. En beräkning av kostnaderna för den landbaseradeorganisationens oljebekämpnings- och oljesaneringsverksamhet kan enligtoljeskyddskommitténs mening knappast göras. Beredskapssatsningarna där stårenligt kommittén dock inte i nivå med dem hos kustbevakningen.Oljeskyddskommillén anser att staten bör medverka till ökad materielberedskapför landets drygt 100 kustkommuner i fräga om utrustning för insatser vidslörre oljeolyckor. Oljeskyddskommillén framhåller att sanering efteroljeutsläpp inte är räddningstjänst som kommunerna är skyldiga atl ombesörja.Kommittén föreslår att kommunerna genom författning åläggs atl svara föroljesanering och atl utse ell lämpligt organ med uppgift att planlägga och svaraför saneringsinsatserna. Det kan enligt kommitténs mening finnas anledning atlge en i författning grundad befogenhet att i vissa fall ledasanering eller på annat sätt besluta i saneringsfrägor. 1 planläggningen bör enligt kommittén ingå atl personaleninhämtar kunskaper och gör förberedelser för insatser av olika slag.Kommunernas brandchefer och länsstyrelsernas berörda tjänstemän bör enligl oljeskyddskommitlénsmening skaffa sig baskunskaper men även anlita sär- 1980/81:119 Bilaga3 Kommundepartementet 12 skildexperthjälp i svårare fall. Kommittén anser att statens brandnämnd framdelesbör svara för en avsevärt ökad informations- och utbildningsverksamhet.Nämnden måste därvid enligt kommittén inrikta sig även påsaneringsfrägor. Vidare anser kommittén att tjänstemän hos brandnämnden börkunna ställas till förfogande som extrahjälp i konkreta operationer. Med hänsyntill att oljepåslag på stränderna som regel beror på utsläpp som kommunernainte är ansvariga för, anser kommittén atl det är skäligt att staten svarar förmaterielberedskap ock kostnader för insatser i dylika fall. Enligt kommitténsmening bör det läggas upp regionala förråd som dimensioneras för de förstainsatserna vid större händelser. Planläggningenför skärgårdsområdena bör enligt kommittén även omfatta inhyrning av båtar.Kommittén anser all det föreligger en allvariig brist på båtar för grundaslrandzoner. Den samlade beredskapen bör därför tillföras tåliga båtar som ärkonstruerade och utrustade för insatser i slrandnära, grunda vatten(strandbekämpningsbåtar). Kommittén föreslär alt generaltullstyrelsen ochstatens brandnämnd får i uppdrag att i samarbete med Svenska kommunförbundelutreda dels vilka typer av båtar och vilket anlal båtar för strandbekämpningsom den samlade organisationen bör tillföras, dels hur båtarna kan utnyttjasnär de inte används för oljebekämpning. Remissinstansernaär genomgående positiva lill att staten medverkar lill en förbättradmaterielberedskap för kommunerna och atl regionala förråd av bekämpnings- ochsaneringsmateriel byggs upp. Kommilléns förslag i fråga omstrandbekämpningsbåtar tillstyrks. Flertaletremissinstanser är även positiva till förslaget att kommunerna skall åläggas ilag atl svara för oljesanering och att utse elt lämpligt organ med uppgift attplanlägga och svara för saneringsinsatserna. ärdäremot kritiskt llll förslaget. Det finns enligt kommunförbundet inteanledning att sälta i fråga kommunernas vilja all vid behov vidta lämpligasaneringsåtgärder. Förbundet anser att det ligger i kommunernas egel intresseatt vidta sädana organisatoriska åtgärder att insatserna kan utföras på etteffektivt sätt. Enligt kommunförbundet måste förhållandena i varje särskildkommun få avgöra vilket eller vilka kommunala organ som skall ha ansvarel. Förslagetatt skall ha befogenhet alt i vissa fall leda sanering eller påannal sätt besluta i fråga om sanering kommenleras endast av ett fätalremissinstanser. Av dessa tillstyrks förslaget av alla ulom som anser att det inte föreligger tillräckliga sakliga motivför att genomföra förslaget. Föregen del kan jag i stora drag dela oljeskyddskommitléns uppfattning i fråga ommaterielberedskapen för oljebekämpning. Staten bör således svara för en ökadmaterielberedskap för åtgärder mol oljepåslag pä stränderna. Regionala förrådför de första insatserna på landsidan vid större händelser återkommer jag till(avsnitt 2.3.2). 1 övrigt bör enligt min mening 1980/81:119 Bilaga 3 Kommundepartementet 13 Jag har redan förordat att en vissanskaffning sker av sådana båtar. Denna anskaffning bör ske för att täcka detomedelbara behovet. har föreslagit bör man innanytterligare anskaffning sker undersöka hur många båtar som kan behövas, vilkatyper av bålar som kan vara läm.pliga och hur båtarna skall kunna utnyttjas närde inte används för insatser mot olja. Jag avser därför att i annat sammanhangföreslå regeringen att statens brandnämnd och generaltullstyrelsen får iuppdrag att i samarbete med belysa dessa frågor. Någon uttryckligskyldighet för kommunerna att svara för oljesanering är inte inskriven i lag.Däremot förutsätter lagstiftningen att kommunerna vidtar saneringsåtgärder. Av21 § första stycket 2. brandlagen framgår nämligen att kommun är berättigadtill ersättning av statsmedel för kostnad för sanering av oljeskada. Jag kaninle dela oljeskyddskommitléns uppfattning att kommunerna genom författningbör åläggas att svara för oljesanering och atl utse ett lämpligt organ meduppgift att planlägga och svara för saneringsinsatserna. framhåller finns det inte anledning att sälta i frågakommunernas vilja att vid behov vidta lämpliga saneringsåtgärder. Det liggerocksä i kommunernas egel intresse att vidta sådana organisatoriska åtgärder attinsatserna kan utföras på etl effektivt sätt. Jag kan inte heller se skäl föratt länsstyrelserna skall leda kommunernas sanering. Arbetet är inte av denkaraktären atl del kräver snabba och regionall samordnade beslut. Det rör sigom vad man kan kalla för städning som utförs sedan bekämpningsoperalionen haravslutats. Självfallet bör emellertid länsslyrelsen liksom statens brandnämndhjälpa kommunerna med sakkunskap under saneringsskedet. Det är nämligen viktigtatl insatserna redan från början koncentreras till områden som är särskiltkänsliga från naturvårds- och rekreationssynpunkl samt utförs på ett för miljönskonsamt sätt. En rimlig avvägning av dessa frågor är också en förutsättningför alt kostnaderna för insatserna skall kunna återföras till skadevållaren. 1dessa hänseenden bör lånsstyrelsen och statens brandnämnd kunna ge kommunernaett betydelsefullt slöd. Fräganom regionala förråd av bekämpnings- och saneringsmateriel har inte barabehandlats av oljeskyddskommittén utan även av kommittén för miljörisker vidsjötransporter (MIST). Enligt MIST medför dagens ansvarsförhållanden ochersättningspraxis att kommunerna är återhållsamma med anskaffning avbekämpnings- och saneringsmateriel. Detta minskar förutsättningarna atl snabbtoch effektivt kunna bekämpa ilandflulen olja. Eftersom staten ändå har detslutliga kostnadsansvaret bör det enligt kommitténs mening främja en godhushållning att regionala förråd av bekämpningsmateriel läggs upp och ställslill förfogande för berörda kommuner och vid behov även för kustbevakningen.MIST föreslår att statens Prop.1980/81:119 Bilaga 3 Kommundepartementet 14 brandnämnd får i uppdrag att i samråd med kustbevakningenlägga upp regionala och vissa lokala förråd av materiel för bekämpning avilandflulen olja. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar detutan erinran. Påregeringens uppdrag har statens brandmän utarbetat ett program för alt byggaupp regionala förråd av bekämpningsmateriel. Enligt brandnämnden är dettveksamt alt lata förråden även omfalla materiel för saneringsarbete. Vidsådant arbete finns enligt nämnden god tid att skaffa fram erforderligutrustning. Uppbyggnadenav regionala förråd med statliga medel bör enligt brandnämnden i första handinriktas pä atl underlätta för kommunerna att effektivare bekämpa störreoljeutsläpp som har drabbat slrandzonen. Nämnden framhåller atttillgängligheten av materiel av olika slag visserligen kan förbättras genomplanläggning samt genom avtal med tillverkare och leverantörer atltillhandahålla sådan materiel men alt räddningsbefälhavarens arbete underlättasi väsentlig grad under etl pressat inledningsskede genom alt vissförstahandsmaleriel förrådshålls. Förrådshållningen av maleriel bör såledesenligl brandnämndens mening byggas upp framför allt med tanke på vad som behövsför att snabbt komma igång med elt förslahandsingripande. Enligl brandnämndensuppfattning är del fullt lill-räckligt om materielen kan transporteras pålandsväg till skadeområdet vilket bl. a. anses talaför etl begränsat antal större förråd. Nämnden föreslår att ett förrådlokaliseras till , ell till , elt tillBlekingekusten, ett till och ett till . iStockholmsregionen avses betjäna även kommunerna omkring och förrådet iGöteborgsregionen även kommunerna kring . Om mycket stora oljepåslagskulle inträffa och materielen vid närmaste förråd inle räcker, förutsätts altkompettering kan ske från de andra förråden. Brandnämndenföreslår att utrustningen utgörs av sådan materiel som i elt förstahandsskedebehövs för alt snabbi komma igång med bekämpningsinsatser och alt den där såär möjligt förvaras i containers. Malerielen bör enligt nämnden vara av sådantslag som kräver ett minimum av underhåll och tillsyn. Varje förråd föresläs blidimensionerat tören perso-nalinsals pä 200 personer. lägger framuppbyggnadsalternaliv på etl, tvä och . Brandnämndensförslag har remissbehandlats. Remissinstanserna är överlag positiva fillförslaget. a. statskontoret uttrycker däremot farhågor för att förrådenkan motverka kommunernas vilja alt bygga upp egna beredskapsförråd och anseratt regler om förrådens utnyttjande behövs för att förhindra detta. Från andrahåll framförs alt materielen bör kunna utnyttjas även vid ulsläpp inom enkommuns ansvarsområde, dvs. inom ett hamnområde. Vissa länsstyrelser framförönskemål om atl förråden även bör dimensioneras för insatser mol löskomnakemikalier. Prop.1980/81:119 Bilaga 3 Kommundepartementet 15 stanser anser atl del föreligger behov av flera förråd ochstörre resurser. De flesta remissinstanserna tillstyrker dock en uppbyggnad avett begränsat antal förråd på elt fåtal platser. Riksrevisionsverketförutsätter att del klarläggs i vilken utsträckning beflntliga lokaler kanutnyttjas för förrådshållning innan ytteriigare ålgärder vidtas. Vad gällerlokaliseringen av förråden biträds förslaget av merparten av remissinstanserna,men från i första hand länsstyrelserna och kommunerna framförs synpunkter påoch önskemål om lokalisering av förråden fill vissa orter för att bättretillgodose lokala behov. Med hänsyn till den speciella ställning som Vänernoch intar i oljebekämpningssammanhang anser generaltullstyrelsen atl enuppdelning av förråden i Stockholms- och bör övervägas såalt dessa förråd bättre kan tillgodose behoven i och . Samtliga remissinstanser tillstyrker atl materielen skallbestå av utrustning som krävs för en första insats i en akut situation och altmaterielen skall bestå av utrustning som inte är lätt tillgänglig på andrahåll. Synpunkter framförs emellertid, bl. a. från flera länsstyrelser ochkommuner, i fräga om vilken materiel som bör ingå i förråden och om materielensutformning. framhåller vikten av samråd vid anskaffningenför att möjliggöra en anpassning lill resurser. Nägonremissinstans pekar på möjligheterna att utnyttja befintlig materiel ochbehovet av avstämning med den forskning och utveckling som bedrivs inomSTU-programmel. Flera instanser, bl.a. och någralänsstyrelser, understryker behovel av en snabb utbyggnad. För egendel vill jag framhålla att kommunerna redan har materiel för bekämpning av oljasom har kommit ut i kommunernas vattenområden. Mängden materiel är naturligtvisberoende på förhållandena i resp. kommun. Den bästa beredskapen kan man t.ex.räkna med att finna i kommuner med omfattande hamnverksamhet. Men beredskapenär och bör enligt min mening vara anpassad till vad som kan kallas normalaolyckshändelser. Det skulle nämligen vara både irrationellt och ett dåligtutnyttjande av tillgängliga medel om kommunerna skulle skaffa all denspecialutrustning som behövs vid etl större utsläpp av olja. 1 propositionen (1973: 185) med förslag till brandlag m.m.förutsattes att kommunerna skulle samverka i fråga om anskaffning av utrustningför oljebekämpning och ta tillvara möjligheterna att utnyttja sådan utrustningsom finns hos olika kommunala förvaltningar, civilförsvaret eller enskildaföretag. Som framgår av oljeskyddskommitténs och MlST:s betänkanden haremellertid behovel av specialutrustning för bekämpning av oljepåslag påstränderna inte kunnat tillgodoses i tillräcklig utsträckning. Enligt min mening är det väsenlligt all ändamålsenligmaleriel finns tillgänglig för atl möta etl större oljeutsläpp när delta nårstranden. Den materiel det är fråga om är av relativt enkelt slag men det kanändå vara svårt att få fram den snabbt. Liksom statens brandnämnd anser jag alt 1980/81:119 Bilaga 3 Kommundepartementet 16 räddningsbefälhavarens arbete kan underlättas i väsenlliggrad under ell pressat inledningsskede genom att viss materiel förförstahandsåtgärder kan erhållas. Del blir otvivelaktigt också ettbättre resultat om åtgärderna kan komma igång . Enligt minmening bör därför regionala förråd av bekämpningsmateriel byggas upp. Denbekämpning som materielen skall användas för är en uppgift. Enligt minmening är det trots detta mest ändamålsenligt all slaten nu svarar föruppbyggnaden av förråden. För detla talar, som MIST framhåller, all statenenligt 21 § första stycket brandlagen (1974:80) har kostnadsansvar gentemotkommunerna för bekämpningsinsatser efter oljeutsläpp till sjöss och atlkostnaderna som regel minskas genom snabba insatser. Jag kan inte delastatskontorets farhågor för atl förråden kan motverka kommunernas vilja attbygga upp egna beredskapsförråd. Som jag har anfört är förråden avseddaför större utsläpp och kommunerna kommer att ha kvar sitt ansvar för alterforderlig materiel finns för mera normala olyckor. Samma princip i fråga omutnyttjande av förråden bör enligt min mening gälla vid utsläpp inom t. ex. enhamn. Kommunerna bör ha kvar ansvaret för alt del tillförs erforderlig materielefter etl inledningsskede. Erfarenheterna från de senaste oljeolyckorna visarenligt min mening att kommunerna känner sitt ansvar. Att regionala förråd intehar kommit till stånd genom samverkan som förutsattes måste anses hasin förklaring i de praktiska svårigheter för samverkan som föreligger inomstora geografiska områden. Vad gäller frågan om förråden även bör dimensioneras förinsatser mot löskomna kemikalier anser jag att sädana insatser endast bör görasav särskild för uppgiften kvalificerad personal. Sådan personal finns inombrandväsendet och kustbevakning där det redan finns särskildmaleriel. Jag anser sålunda inte att de regionala förtåden skall innehållaspeciell materiel som är uteslutande avsedd för kemikaliebekämpning. En viss oenighet föreligger mellan remissinstanserna omantalet regionala förråd och om deras lokalisering. De önskemål som har förtsfram från olika håll om en lokalisering av förråden till vissa platser för attbättre tillgodose lokala behov känner jag stor sympati för. Man har emellertidännu ingen erfarenhet av förrådshållning av detta slag. Jag ansluter mig därföri huvudsak till brandnämndens förslag vilket också de flesta remissinstansernagör. Avsikten är atl förråden skall användas vid större utsläpp. Mol dennabakgrund fär fördelen av en enklare förrädshållning anses väga över nackdelenav en någol längre transportsträcka. Tidsramen förtransporten får enligt min mening anses godtagbar. För att underlätta en snabbinsats bör materielen vara färdiglastad i containers. Förråden bör sålundaenligl min mening lokaliseras till , ,, och . Som generaltullslyrelsenframhåller bör med hänsyn till de särskilda miljöriskerna i ochMälaren, förråden i Stockholms- och Göteborgsre- Prop.1980/81:119 Bilaga 3 Kommundepartementet 17 gionerna delas upp för atl förkorta insalstiderna i Vänernoch . Det kan dock visa sig lämpligt att istället lägga hela förrådelvid resp. . Självfallet bör samordning med annan förrådshållning,t.ex. försvarsmaktens, civilförsvarets, generaltullstyrelsens ochbrandväsendets, genomföras i största möjliga utsträckning för att nedbringakostnaderna. Jag vill slutligen peka på atl materielen i elt förrådnaturiigtvis inte skall vara bunden fill etl visst geografiskt område.Materielen i bör t.ex. kunna användas vid etl oljeutsläpp påvästkusten när det behövs. Materielenbör som jag har anfört vara sådan som behövs för atl snabbt kommaigång med bekämpningen i ett akut läge och bör för atl göra en sådan insatsmöjlig vara färdiglastad i containers. Den sammansättning av materielen sombrandnämnden föreslår har i allt väsentligt godtagits av remissinstanserna, blir enligt min mening tillfälle för brandnämnden till fortsattaöverväganden under uppbyggnaden av förråden. bör också beakta deresultat som efter hand kommer fram inom det femåriga samt genomannan forskning och utveckling om strandbekämpning som bedrivs f.n.Uppbyggnaden kommer inte minst av praktiska skäl att ta i anspråk. Detfinns också skäl att anpassa uppbyggnadstakten till den forskning ochutveckling som har påbörjats på området så att resultaten kan beaktas.Samtidigt är det naturligtvis angeläget atl materiel finns till hands så snartsom möjligt. Jag anser för min del atl omkring är en lämplig tidsperiodför atl genomföra förslaget. Jag återkommer till frågan om anslag /82 (avsnitt 2.9).