prop · G40392 · 1980-12-31 00:00:00 — Vad som sägs i första stycket skall gälla också sädanabeslut om ingripanden mol miljöfarlig verksamhet som hälsovårdsnämndenmeddelar med Slöd av hälsovårdsstadgan (1958:663). Ändringarna i denna paragraf utgör till en del enkonsekvens av de ändringar i tillsynssystemet som jag har föreslagit i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.3) och är i övrigt av redaktionell karaktär. En särskild avgift (miljöskyddsavgift) skall utgä, om enföreskrift som avses i 45 § första stycket 1-3 har överlrälts och överträdelsenhar medfört dels ekonomiska fördelar för den som utövar den miljöfarligaverksamheten, dels betydande störningar för omgivningen eller risk för sädanastörningar. Miljöskyddsavgiften tillfaller staten. Paragrafen innehåller de grundläggande bestämmelserna ommiljöskyddsavgiften. Avgiften har knutits till sådana överträdelser som avsesi punkterna 1-3 i 45 §. Miljöskyddsavgiften skall som närmare har utvecklats iden allmänna motiveringen tillåmpas enbart pä överträdelser som kan medföradels ekonomiska fördelar för den som utövar den miljöfarliga verksamheten, delsallvarligare störning för omgivningen. Den lypen av gärningar ryms inte i debeskrivningar som ges i 45 § första slyckel 4. Begreppet ekonomisk fördel betyder inte detsamma sombegreppet i . Det karakteristiska för sistnämnda begreppär alt del avser den nettovinst eller förmögenhetsökning som en gärningsmaneller någon i vars ställe denne är tillförs på gmnd av denbrottsliga handlingen. Någon sådan omedelbar torde inte uppkomma genomdet slags överträdelser som omfattas av . De ekonomiskafördelar som kan uppkomma vid dessa överträdelser och som miljöskyddsavgiftenavser att träffa är i allmänhet bara en indirekt följd av överträdelsen. "Ekonomisk fördel" får vidare inte förväxlas med"vinst" i förelagsekonomisk mening. Ett brott mol ML kan mycket välha inneburit ekonomiska fördelar för den som utövar den berörda miljöfarligaverksamiheten, fastän verksamheten har gått med förlust frän förelagsekonomisksynpunkt. Ett exempel på detta är när produktionen vid en anläggning inte Prop.1980/81:92 84 stoppasutan fortsätts trots att reningsutrustningen gätt sönder. Även om rörelsen gårmed förlust uppkommer ekonomiska fördelar i ell sädanl fall, eftersom värdet avproduktionen bidrar till täckning av arbetslöner och andra fasta kostnader somskulle ha uppkommit även om produktionen -såsom bort ske stoppats under dentid som reningsutmstningen reparerades. Att förlusten blivit mindre genomöverträdelsen än vad den skulle ha blivit vid ett laglydigt handlande utgörsålunda den ekonomiska fördelen i detta exempel. Underlåternågon att iaktta förprövningspliklen (45 § första stycket 2), kommer som jaghar sagt i den allmänna motiveringen de fall då gärningen har bestått enbart avatt byggandet av en anläggning har påbörjats utan tillständ inle att omfattasav förevarande paragrafs tillämpningsområde. 1 sådana fall kan visserligenekonomiska fördelar ha uppkommit men eftersom nägon verksamhet inle har sattsi gäng är kravel på att gärningen skall ha medfört belydande störning föromgivningen inle uppfyllt. Inte heller kan någon risk för sådan störning ansesföreligga. Det förhållandel att det förelåg risk för att verksamheien vid anläggningenså småningom skulle ha påbörjats utan att tillstånd erhällits, om inleingripande hade skett, ulgör inte en sådan risk för miljöstörning som häravses. Risken skaU ha manifesterat sig direkt genom den otillåtna åtgärden.Jag har i den allmänna motiveringen som exempel på här avsedd risk anfört delfallet att miljöfarligt avfall grävs ned eller deponeras på ett otillåtetsätt. Någon omedelbar miljöstörning uppkommer inte sä länge det emballage ivilkel avfallet är inneslutet är i tillfredsställande skick. Men redan genomden otillåtna deponeringen kan i många fall den bedömningen göras att det fannsrisk för att fariiga ämnen efter en lid kan komma ut i miljön. För sädana fallskall miljöskyddsavgiften således kunna fillämpas. Omsjälva verksamheten eller produktionen påbörjas vid en anläggning som harbyggts utan tillstånd, när det krävs sådant, kan däremot förpröv-ningspliktensåsidosättande resultera i att utsläpp från anläggningen föranleder olägenhetav väsentlig belydelse för omgivningen. Delta måste anses vara fallet, även omutsläppen till art eller omfattning inte har avvikit från vad som godtas i ettsenare meddelat tillståndsbeslut. När utsläppen skedde var de otillåtna ochden omständigheten att verksamheten sedermera tillåts, t.ex. därför attföretaget medför fördelar som frän allmänna och enskilda synpunkter avsevärtöverväger olägenheterna (6 § ML), bör alltså inte påverka bedömningen iavgiflsfrågan. Enrisk för miljöstörning kan anses föreligga också i vissa fall dä en företagareunderlåter att efterkomma en föreskrift om uppförande av särskildasäkerhetsanordningar t. ex. en skyddsdamm som syfiar till att hindra skadligautsläpp vid tekniska missöden. Eftersom anordningen har bedömts vara nödvändig,måste underlåtenheten anses ha medfört en akut risk för störning, även om någotmissöde som orsakat utsläpp ännu inte hunnit inträffa. Prop.1980/81:92 85 Jaghar i den allmänna motiveringen understmkit vikten av att prövning och uttag avmiljöskyddsavgiften endast kommer all ske i de fall som framstår som allvarligafrän miljöskyddssynpunkt. Detla har i laglexten uttryckts sä att gärningenskall ha medfört betydande störningar för omgivningen eller risk för sädanastörningar. Därvid skall beaklas l.ex. vad del är för område som har drabbatsav den otillåtna störningen - om det är ett bostadsområde eller ettindustriområde, om det är ett särskilt känsligt naturskyddsområde osv. samtarten och omfattningen av de skador som har inträffat eller befaras. Det ärinte bara de akluella verkningarna som bör beaktas utan hänsyn bör även lastill hur förhållandena kan komma all utveckla sig . Särskilt lunglväger hälsorisker som kan vara förknippade med den otillåtna verksamheien.Tillämpningen av regeln bör inte bereda några större svårigheter. och koncessionsnämnden har numera en över tioårig erfarenhetav tillämpning av ML. Som jag har utvecklat iden allmänna motiveringen räcker del för uttag av miljöskyddsavgiften att enöverträdelse objektivt sell har konstaterats föreligga. Förhandenvaron av ettsubjektivt rekvisit - uppsåt eller oaktsamhet behöver således inte bevisas.Även vädahändelser kommer därmed att falla under tillämpningen av dennaparagraf. Eftersom sädana händelser kan medföra ekonomisk fördel, bör del varamöjligt att också i dessa fall ta ut en miljöskyddsavgifi. Obilliga verkningarav en sådan strikt tillämpning kan mildras med stöd av 55 §. Den omständigheten altstraffbestämmelserna i 45 § första stycket 1-3 skall tillämpas endast subsidiärttill inverkar givetvis inte pä möjligheten alt i förekommande fallta ut en miljöskyddsavgift. Miljöskyddsavgiften skallpåföras den fysiska eller juridiska person som utövar den verksamhet i vilkenöverträdelsen har begåtts. Förtydlighetens skull har i denna paragraf angetts all ocksä juridiska personer ärsubjekt för miljöskyddsavgiften. Det avgörande för vem somi det enskilda fallet skall påföras avgiften är vem som i ekonomiskt avseendehar svarat för utövandet av den miljöfarliga verksamhet som är aktuell. Det ärju hos den personen, oavsell om han är en fysisk ellerjuridisk person, som deekonomiska fördelarna skall ha uppkommit enligt 52 §. Jag har i den allmännamotiveringen uttalat mig för alt alla slag av juridiska personer, oavsett vadde fyller för funktion, bör kunna vara subjekt för avgiften. En kommun kansålunda i princip åläggas en miljöskyddsavgift för t.ex. brott mot ML i sambandmed driften av en avloppsreningsanläggning. Tvekan kan uppstä om vemsom är rätt avgiflssubjekt när en rörelse har överlåfits efter del attgärningen begicks men före avgiftstalans väckande. Drevs rörelsen av en fysiskperson när gärningen begicks, skall han svara Prop.1980/81:92 86 för avgiften likaväl som för det slraff som kan dömas ulför gärningen. Han har ju tillgodogjort sig fördelarna, även om han haröverlåtit rörelsen. 1 fräga om verksamhet som drivs av aktiebolag ellerandrajuridiska personer kan åtskillnad göras mellan det fall dä överlåtelsengäller själva bolagel som sädant och det fall dä överlätelsen avser denverksamhet, l.ex. en fabrik, vari överträdelsen har begåtts. Anspråket påmiljöskyddsavgiften riklar sig mot den förmögenhetsmassa som hälls samman avt.ex. Att bolagel överläts inverkar sålunda inte ens i fall somgäller fåmansbolag pä frågan om vem som är rätt avgiflssubjekt. Av samma skälkan inle heller en överlåtelse av själva den anläggning vari överträdelsen harbegåtts befria det överlätande bolagel frän ansvarel för miljöskyddsavgiften. Miljöskyddsavgiften skall besiämmas lill ett belopp somsvarar mot de ekonomiska fördelarna av överträdelsen. Kan full bevisning om slorleken av de ekonomiskafördelarna inle alls eller endast med svårighet läggas fram, färmiljöskyddsavgiften besiämmas till ett skäligl belopp. Enligl vad jag har sagt i specialmotiveringen lill 52 §karakteriseras de överträdelser för vilka miljöskyddsavgiften kan ulgå av atten miljöfarlig verksamhet uiövas antingen otillåtet - dvs. det råder ett förbudmot verksamheten eller också alt lillslånd inte sökts trols altförprövningsplikl gäller - eller på ett otillåtet sätt - dvs. meddeladeföreskrifter om försiktighetsmått åsidosätts. När miljöstörningarna från enanläggning överskrider vad som är tillåtet enligt tillständsbeslulel, åliggerdel innehavaren så snart saken inle är bagatellartad att vidla omedelbaraåigärder för all rätta lill felel. I många fall, särskill när störningarna kanbli allvarliga, torde den enda adekvata åigärden vara att stoppa driflen. Om säsker torde del knappasl bli aktuellt att ta ul en miljöskyddsavgift, även omstraffansvar för överträdelsen kan komma all utkrävas. Nägon förföretagaren eller allvarlig störning på omgivningen uppstår väl knappast.Tillämpningen av miljöskyddsavgiften torde i stället komma att gälla ihuvudsak enbart fall där det i efterhand kan släs fasl att den miljöfarligaverksamheien inle borde ha utövats därför alt verksamheten var olillälen inägot av de hänseenden som har sagts. Innebörden av begreppet ekonomisk fördel har jagkommenterat i den allmänna motiveringen och vid 52 §. När detgäller att i särskilda fall avgöra storleken av den ekonomiska fördelen kommerförhällandena alt vara mångskiftande och gestalta sig olika från fall tillfall. I fräga om nedgrävning eller annan oUllåten kviii-blivning avmiljöfarligt avfall torde del regelmässigt vara lätt att uppskatta fördelen.Vad företaget sparar genom den otillåtna åtgärden är kostnaden för ett rikliglomhändertagande av avfallet. Slorleken på den kosinaden Prop.1980/81:92 87 kani de flesta fall avläsas i de taxor som tillämpas av () och andra seriösa behandlingsföretag. I principsamma bedömning lorde kunna göras vid otillåten deponering av annat avfall ochvid ett enstaka otillåtet utsläpp av t.ex. en processkemikalie, varigenomföretaget slipper kostnaderna för att hålla inne och rena en processvätska. I fråga om gärningar sombeslår i att någon form av industriell verksamhet bedrivs varaktigt otillåteteller på ett otillåtet sätt kan del vara svårare att bestämma den ekonomiskafördelen. För att beräkna den ekonomiska fördel som gärningen har medfört skalli princip en jämförelse göras mellan det ekonomiska utfallet av verksamhetenunder den tid som det otillåtna handlandet pågick och den ekonomiska situationsom skulle varil för handen om överträdelsen inte hade begåtts. Det faktiskaekonomiska utfallet av verksamheten lorde så gott som alltid kunna klariäggasmed ledning av företagets räkenskaper. Men att utreda de ekonomiska följdernaav ett rättsenligt, hypotetiskt handlande kan vara besvärligare. I fall avförbud mot verksamheten liksom i fall där förprövningspliklen har åsidosattsskulle företagarens tänkta handlande ha inneburit att han avstått från att drivaverksamheten och därmed också från de intäkter som verksamheten gett upphovtill. Om han inte drivit verksamheten skulle han å andra sidan kunnal besparasig en del av de verkliga kostnaderna som han hafl. 1 andra fall beslårgärningen i att en tillståndsgiven anläggning drivits på ettotillåtet sätt t.ex. genom att utsläppen av vissa ämnen varit för höga. Däskulle det tänkta handlandet med vilket gärningen skall jämföras ha inneburitatt företagaren vidtagit ätgärder för att förhindra att utsläppen blev förhöga. 1 sådana fall kan skilda uppfattningar föreligga om vilken åtgärd somfrän miljöskyddssynpunkt skulle ha krävts. torde bedömningen utfalla såatt den riktiga åtgärden skulle varit att stoppa driften. I andra fall kan ansesatt en mindre ingripande åtgärd varil tillfyllest. Med hänsyn lill nu anfördaomständigheter kan det i en hel del fall antas bli svårt att beräkna denekonomiska fördelen genom en sädan jämförelse av tvä händelseförlopp som jag nuhar talat om. Del är mot denna bakgrund som regeln om skälighetsuppskattning iandra stycket av förevarande paragraf skall ses. Regelninnebär en lättnad i det beviskrav som annars skulle ha riktats molnaturvårdsverket. Givetvis ankommer det på naturvärdsverket att i ett avgiftsmålutforma yrkandet till aft avse ett bestämt belopp och alt ange vilkaomständigheter som åberopas till stöd för delta. Det är också verkels uppgiftatt så långt det är möjligt och rimligt lägga fram utredning rörande deförhällanden som i det speciella fallet bör inverka pä avgiftens storlek. Avden hänvisning som i 62 § detta lagförslag görs till 29 § förvaltningsprocesslagen(1971:291) följer att miljöskyddsavgiften inte fär bestämmas till högre beloppän vad som har yrkats av och inte heller till lägre belopp änvad som har medgivits av motparten. 1 det sistnämnda fallet får dock avgiftensättas lägre, om särskilda skäl föreligger. Prop.1980/81:92 88 Miljöskyddsavgiftenfår nedsättas eller efterges, om särskilda omständigheter föreligger. Somjag har anfört i den allmänna mofiveringen bör avgiftsreglerna tillämpasobligatoriskt och strikt. För att mildra effekten av en sådan tillämpning harinförts en befogenhet att sätta ned avgiften helt eller delvis, när särskildaomständigheter föreligger. Attavgiften nedsätts torde såsom jag har anfört i den allmänna mofiveringen, bl.a. kunna komma i fråga när särskilda omständigheter i fråga om gärningens artmotiverar det eller når skadestånd döms ut i anledning av samma gärning. Detkan t. ex. tänkas förekomma fall där driften inställs vid ettövemlsläpp i en tillåten verksamhet, men där gärningen ändå medför vissekonomisk fördel och betydande störning. 1 sådana fall kan det framstå somrimligt att sätta ned avgiften. Att jämkning är möjlig endast i undantagsfalloch att regeln skall tillämpas reslrikfivt markeras genom kravet på attsärskilda omständigheter skall föreligga. Rörandeförfarandet i avgiftsmål har jag tidigare uttalat att det är parterna somskall sörja för utredningen och bevisningen i målen. kommersåledes i avgiftsmål inte att såsom gäller i tillståndsärenden enligt ML varaskyldig att se fill att utredningen blir fullständig. Enligt 8 §förvaltningsprocesslagen, vartill hänvisning görs i 62 § lagförslaget, åliggerdet nämnden att se till att målet blir så utrett som dess beskaffenhet kräver.Avgiftsmålens beskaffenhet gör att nämnden inte torde ha anledning att varasärskilt aktiv när det gäller att komplettera utredningen eUer bevisningen.Detta innebär bl.a. att svaranden i ett avgjftsmål får anses skyldig attförebringa bevisning rörande de omständigheter som kan föranleda nedsättningav avgiften. Frågorom miljöskyddsavgift prövas av koncessionsnämnden efter ansökan av statensnaturvårdsverk. Om koncessionsnämnden gäller därvid bestämmelsema i 11 och 15§§. Dock skall vid en omröstning där lika röstetal uppstår den lindrigastemeningen gälla. Miljöskyddsavgiftfår ej påföras, om ansökan inte har delgivits den som anspråket riktas mot inomtio är från det gärningen begicks. Medanledning av bestämmelsen i första stycket bör observeras att dejävsbestämmelser som enligl 12 § gäUerför tillståndsärenden inte kommer attgälla i fråga om avgiftsmålen. I stället kommer genom den hänvisning som görs i62 § lagförslaget 41 § förvaltningsprocesslagen (1971:291)jävsregler alt gälla. andra stycket föreslagna preskriptionstiden för avgiftstalan kommer attöverensstämma med preskriptionstiden för åtal för grova miljö-broU, om detförslag fill ändringar i 13 kap. som jag tidigare redovisatgenomförs. 1980/81:92 89 Föreliggersannolika skäl för alt någon skall påföras en miljöskyddsavgifi och kan detskäligen befaras alt han genom att avvika eller genom att undanskaffa egendomeller på annat sätt undandrar sig att betala avgiften, fär kvarstad läggas päsä mycket av hans lösa egendom som svarar mot skulden. Om del räcker, färegendomen i slällel slällas under förbud alt säljas eller skingras.Skingringsförbud fär ocksä meddelas pä fast egendom som tillhör honom. Finns lös egendom som har ställts under skingringsförbudhos tredje man, fär denne förbjudas alt lämna ul egendomen. Beslut om kvarstad eller skingringsförbud meddelas av koncessionsnämnden.Frägor om kvarstad eller skingringsförbud fär las upp pä yrkande av statensnaturvärdsverk. Frägor om kvarstad eller skingringsförbud skall prövas såsnarl del kan ske. Är fara i dröjsmål, får nämnden besluta åtgärdenalt gälla till dess annat förordnas. förordnar om kvarstad ellerskingringsförbud skall, om inle ansökan om miljöskyddsavgift redan har gjorts,nämnden bestämma den tid inom vilken sådan ansökan skall göras. Tiden får intebestämmas längre än som oundgängligen behövs. Är den utsatta liden otillräcklig, fär nämnden medgeförlängning av liden, om framställning om delta görs före lidens ulgång. Har inte inom den tid som avses i 59 § ansökan kommil intill koncessionsnämnden och har inle heller framställning om förlängning avliden gjorts eller förekommer inte längre skäl för kvarstad eller skingringsförbud,skall åtgärden hävas. avgör frägan om påförande avmiljöskyddsavgift, skall nämnden avgöra om säkerhetsålgärdenfortfarande skall bestå. Nämnden fär ocksä i samband med beslut ommiljöskyddsavgifi förordna om sådana säkerhetsåtgärder. att kvarstad bör läggas päarrende, hyra eller annat dylikt som utgär av fasl egendom, skall nämndenförordna en god man alt uppbära medlen. Därvid skall nämnden ocksä meddela denbetalningsskyldige förbud att utge nägot till annan än den gode mannen. Meddelas skingringsförbud på fast egendom och är delsynnerlig fara alt egendomen genom vanvård eller pä annat säll väsentligenförsämras, fär nämnden förordna en god man att förvalta egendomen. Kostnad sombehövs för egendomens förvaltning utgår av allmänna medel. I övrigt gäller om verkställande av kvarstad ochskingringsförbud vad som sägs i utsökningslagen (1877: 31 s. Vad där är föreskrivet om panteller borgen skall dock ej äga tillämpning. Bestämmelserna om kvarstad och skingringsförbud i 26 kap.rättegångsbalken har utgjort förebilder vid utformningen av 57-61 §§. Prop.1980/81:92 90 Omförfarandet vid prövning av frågor om miljöskyddsavgift gäller utöverföreskrifierna i 56-61 §§ denna lag vad som föreskrivs i 3-26 och 28-53 §§förvaltningsprocesslagen (1971:291). Därvid skall vad som sägs om rältenrespektive länsrätt gälla koncessionsnämnden. I slällel för de i 40 § nämndalag angivna högsla vitesbeloppen om femtusen och färkoncessionsnämnden bestämma beloppen lill högst femtiolusen respektive högstetlhundralusen kronor. Beslutav i frågor som gäller miljöskyddsavgiften får inteöverklagas. Naturvårdsverketfår föra talan mol beslul i frågor om miljöskyddsavgift. Enligtmin mening är del en fördel att i fräga om förfarandel i avgifismål kunna fallatillbaka pä det regelsystem som finns i förvallningsprocesslagen (1971:291).Sä gott som samtliga bestämmelser i den lagen torde med fördel kunna lillämpasför avgiftsmälen även om behovel av vissa beslämmelser kan sättas i fräga medhänsyn lill de förhällanden som kommer alt råda i avgiftsmålen. Undantag hardock behövi göras för bestämmelserna i 1, 2 och 27 §§. ha befogenhel alt sälla ul viten som uppgår lil! högrebelopp än vad som föreskrivs i 40 § förvallningsprocesslagen. Anledningen tilldel är att mycket stora ekonomiska värden kan slä pä spel och att beloppen, omvitet skall vara effektivt, måsle kunna anpassas efler detla. Enligl9 § förvallningsprocesslagen är förfarandet skriftligt. Muntlig förhandlingkan hållas sä snart det är till fördel för utredningen eller om svaranden begärdet. 1 de flesta fall torde muntlig förhandling vara av belydelse förulredningen i avgifismål. Att svaranden uteblir från en muntlig förhandlinghindrar inle målels handläggning och avgörande (14 § förvallningsprocesslagen). Delhar inle ansetls lämpligt alt göra det möjligt för svaranden att överklaganaturvårdsverkets beslul att väcka lalan om miljöskyddsavgifi. Inte hellerandra beslul av verket i avgiftsfrågor bör kunna överklagas. Fördenskull harföreskriften i andra stycket av förevarande paragraf införts. Självfallet fårsvaranden överklaga koncessionsnämndens beslut i avgifismål enligtbestämmelserna om besvär i förvaltningsprocesslagen. Enligttredje stycket har tillagts befogenhel all föra lalan molkoncessionsnämndens och kammarrätts beslul i avgiftsfrågor. Jag vill erinra omatt f.n. enligl 48 § har talerätt i bl.a. tillständsfrägor. Miljöskyddsavgifienskall betalas till från del att beslutet vannlaga kraft. Betalasinte miljöskyddsavgiften inom angiven tid, fär avgiften jämle restavgift,beräknad enligt 58 § I mom. uppbördslagen (1953:272), indrivas i den ordningsom enligt nämnda lag gäUerför indrivning av skatt. Prop.1980/81:92 91 Enpåförd miljöskyddsavgift bortfaller i den män indrivning inte har skett från det att beslutet vann laga kraft. 1paragrafen har tagits upp bestämmelser bl. a. om miljöskyddsavgifiens betalningoch indrivning. Idetla sammanhang bör anmärkas att miljöskyddsavgifter inte avses bli förenademed sädan förmånsrätt som enligt 11 § förmånsrättslagen (1970:979) harföreskrivits i fräga om fordran pä skatt eller allmän avgift. Denna lag träder i kraft den 1juli 1981. 1 fråga om ansvar för gärningsom har begåtts före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser. Bestämmelserna i 52-63 §§lillämpas endast i fräga om överträdelser som har begåtts eflerikraftträdandet. Den som efter ikraftträdandetuppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter villkor eller föreskrift som harmeddelats med stöd av 10 § eller 17 § i deras äldre lydelse, döms till bötereller fängelse i högsl . Iringa fall döms inte lill ansvar. Tillansvar enligt första stycket döms inte, om ansvar för gärningen kan ådömasenligt . Har en föreskrift somavses i punkten 4 första styckei överlrälts efter ikraftträdandet och har överträdelsen medfört dels ekonomiska fördelar förden som utövar den miljöfarliga verksamheten, dels belydande störning för omgivningen eller risk för sådan störning, skall en miljöskyddsavgifi utgä. Beträffande miljöskyddsavgiften gäller i övrigt bestämmelserna i 52- 63 §§. Motivenfill övergängsbestämmelserna har jag redovisat i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.4.7). Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslaget lill lag om ändring imiljöskyddslagen (1969:387). Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 1980/81:92 93 Nuvarande lydelse av miljöskyddslagen (1969:387) ochmiljöskyddskungörelsen (1969:388) 1§Denna lag är tillämplig på 1. utsläppande av avloppsvatten,fast ämne eller gas från mark, byggnad eller anläggning i vattendrag, sjö ellerannat vattenområde, 2. användning av mark, byggnadeller anläggning pä sätt som eljest kan medföra förorening av vattendrag, sjöeller annat vattenområde, om användningen ej utgör byggande i vatten, 3. användning av mark, byggnadeller anläggning på sätt som kan medföra störning för omgivningen genomluftförorening, buller, skakning, ljus eller annat sädant, om störningen ej ärhelt tillfällig.