prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — De skall därefter bibehållas i ett sådant utförande så länge de är i bruk. Inom områden där naturgasdistribueras eller avses bli distribuerad gäller första stycket inteanläggningar för eldning med naturgas. 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer får med ge undantag i särskilt fall från 2 § första eller andra stycket. Undantag från 3 § första stycketfår regeringen föreskriva för särskilt fall eller för ett visst slag eller enviss grupp av eldningsanläggningar. Regeringen får också överlåta åtbyggnadsnämnden eller annan myndighet att i särskilt fall medge undantag från 3§ första stycket. 5 § Är en eldningsanläggning undantagen enligt 4§ från vadsom före skrivs enligt 2 eller 3 § om utförande för eldning med fast bränsle och skall en panna bytas i anläggningen, skall lagen i sin helhet åter tillämpas på anläggningen. Därvid skall vad som anges i 2 eller 3 § om utförande i stället avse ändring av anläggningen. 36 1980/81. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 546 6 § Tillsyn över efterlevnaden avdenna lag utövas enligt regeringens bestämmande av eller annanmyndighet. 7 § Den som äger eller annarsförfogar över en eldningsanläggning är skyldig att på anfordran avtillsynsmyndigheten lämna myndigheten de upplysningar och handlingar och dettillträde till anläggningen som behövs för tillsynen. skalllämna tillsynsmyndigheten det biträde som behövs för att tillträdesrättenskall kunna utövas. 8 § fårmeddela den som äger eller annars förfogar över en eldningsanläggning deförelägganden som behövs för att åstadkomma rättelse, om anläggningen inteuppfyller vad som krävs enligt 2§ första eller andra stycket eller 3 § förstastycket. Ett föreläggande får förenas med vite. Ettutdömt vite får inte förvandlas. 9 §Om ägaren eller den som annars förfogar över en eldningsanläggning uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot vad som gäller enligt 2§ första eller andra stycket eller 3 § första stycket, skall han dömas tillböter. 10 §Beslut av tillsynsmyndigheten om anfordran enligt 7§ eller om föreläggande enligt 8 § första stycket överklagas hos kammartätten genom besvär. Om har utsetts till tillsynsmyndighet, överkla gas dock dess beslut hos genom besvär. beslut överklagas hos kammarrätten. får föreskriva att ett beslutomedelbart skall lända till eftertättelse. Denna lag träder i kraft den 1januari 1982. Lagen gäller inte eneldningsanläggning som är uppförd eller installerad före ikraftträdandet. Har uppförande ellerinstallation av en eldningsanläggning eller byte av en panna påbörjats men inteslutförts före ikraftträdandet, får uppförandet, installationen ellerpannbytet slutföras på det sätt som har avsetts utan hinder av bestämmelserna idenna lag. Byts efter ikraftträdandet enpanna i en anläggning som avses i 2 eller 3, gäller dock lagen. Därvid skallvad som anges i 2 eller 3 § om utförande i stället avse ändring avanläggningen. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 547 Lagrådsremissmed förslag till lag om utförande av eldningsanläggningar för fast bränsle Regeringen överlämnar för lagrådets yttrande detförslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokollet. Lagrådsremissen innehåller förslag till lag omutförande av eldningsanläggningar för fast bränsle. Den föreslagna lagen utgör ett led i strävandenaatt ersätta olja med andra bränslen och därigenom minska vårt landsoljeberoende. Enligt lagen skall större eldningsanläggningar i fortsättningenutföras så att de kan eldas med fast bränsle och mindre anläggningar så att dekan eldas med fast inhemskt bränsle utan omfattande ombyggnadsarbeten ellerkompletteringar. Gränsen mellan större och mindre anläggningar sätts yid enberäknad årlig bränsleförbrukning om 180 terajoule, motsvarande ca 5 000 m'tjockolja. Lagen gäller flertalet eldningsanläggningar förbyggnadsuppvärmning, elproduktion eller användning i industriella processer. Kravet på utförande för fastbränsleeldning gällernytillkommande anläggningar. Även befintliga anläggningar omfattas så snartpannan byts ut. Möjligheter till undantag finns. För att möjligheterna att använda inhemska bränsleni större anläggningar skall tas till vara pä bästa sätt föreslås innehavarenbli skyldig att samråda med statlig myndighet om val av bränsle innananläggningens utförande bestäms. Lagstiftningenföreslås träda i kraft . Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 548 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , Söder,Krönmark, , , , , , , ,, , Lagrådsremiss med förslag till lag om utförande aveldningsanläggningar för fast bränsle Viktiga uppgifter förenergipolitiken är att minska beroende av olja och att avvecklakärnkraften. Oljeberoendet medför en stor belastning på vår ekonomi och storarisker för försörjningstryggheten. Åtgärder för att ersätta olja med andrabränslen ingår därför som ett väsentligt led i den proposition omenergipolitiken som f.n. förbereds inom industridepartementet och som jagräknar med atl regeringen kan förelägga . Som underiag förproposilionsarbetet finns bl. a. åtskilliga utredningsförslag. Ett av dem"fäller krav på utförande av vissa eldningsanläggningar så att även annatbränsle än olja kan användas. Ett förslag till lag med sådan innebörd harlämnats av utredningen (I 1977: II) om omställbaraeldningsanläggningar' i betänkandet (SOU 1980:9) Övergång till fasta bränslen.Kommitténs lagförslag och en sammanfattning av betänkandet bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga I. Över betänkandet har efter remissyttranden avgetts av fortifikationsförvaltningen, , statensnaturvärdsverk, överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF), statens råd förbyggnadsforskning, statens planverk, statens industriverk (SIND), nämnden förenergiproduktionsforskning (NE), , domänverket, 1980års oljelagringskommitté (H 1980: 1). oljeersättningsdelegationen (1 1979:01)(OED), ordförande,direktörerna . kommunalrådet vice ordföranden i . Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 549 utredningen(I 1979:13) om styrmedel för näringslivets energihushållning. , ,, . , , , och Östersundskommuner. , , iSverige (LO), (), CentralorganisationenSACO/SR, , centrala driftledningen (CDL),, Näringslivets energidelegation (), Svenska cellulosa- ochpappersbruksföreningen (SCPF), , (), , () samt . Härutöver har i anslutning till remissen inkommityttrande från och Samhälle (REOS). En sammanställning av remissyttrandena bör fogastill protokollet i detta ärende som bilaga 2. Frågan om lagstiftning på grundval av betänkandetbör redan nu tas upp till behandling med hänsyn till att lagrådets yttrande börinhämtas. Jag räknar med att sedan så skett förslag till lag kan förläggasriksdagen i samband med den inledningsvis nämnda propositionen omenergipolitiken. Vår nuvarande energianvändning karaktäriseras avetl mycket stort beroende av importerad olja. totala användning avolja och oljeprodukter var 1979 ca , vilket motsvarar avden totala energianvändningen. Av den totala tillförseln om svarade är1979 oljeprodukter för , kol och koks för samt inhemska bränslensom massaindustrins lutar och bark för . Vattenkraftproduktionen uppgicktill och kärnkraftproduktionen till . Oljeanvändningen avser till största deleldningsoljor. hänförde sig till läU eldningsolja (Eo 1) och 137TWh till tjocka eldningsoljor (Eo 25). Eo 1 används till helt övervägande deli små pannor för uppvärmning av bostäder, m.m., medan Eo 2-5 till störstadelen används i störte pannor inom industri, elproduktion ochIjärrvärmeproduktion. En övervägande del av oljan används således sombränsle i pannor av olika slag. Ett viktigt led i oljeersättningspolitiken ärdärför att få till stånd en övergång till andra bränslen i sådana pannor. Ennödvändig förutsättning för detta är att pannorna är utförda pä sådant sättatt alternativa bränslen kan användas. Även om en viss utbyggnad aveldningsanordningar för fasta bränslen har påbörjats, utförs den heltövervägande delen av alla större eldningsanordningar sä att endast olja kananvändas som bränsle. Attelda med olja och att elda med fasta bränslen ställer olika krav på Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 550 den panna som skall användas. a. kräver eldning medfasta bränslen andra anordningar för bränslehantering, större eldstadsvolym ochrökkanaler, störte avstånd mellan panntuberna samt effektivare utrustning förstoftavskiljning. Vidare kan eldning med fasta bränslen inte ske med sådanabrännare som konstruerats för oljeeldning. Eldning med fasta bränslen fordrardessutom särskilda anordningar för askhantering. Allt detta medför attanläggningskostnaderna blir väsentligt högre. De åtgärder som krävs för attställa om en anläggning byggd för enbart oljeeldning till eldning med fastabränslen skiljer sig betydligt mellan olika anläggningar. Ofta är åtgärderna såomfattande och kostsamma att det är fördelaktigare att bygga en ny anläggning.Ett krav på övergång från olja till andra bränslen måste därför i första handinriktas på nytillkommande anläggningar. Utredningen om omställbaraeldningsanläggningar (OEA) har mot denna bakgrund haft i uppdrag att utredafrågan om att utforma främst nytillkommande större eldningsanordningar fördrift med andra bränslen än olja. Arbetet har redovisats i betänkandet Övergångtill fasta bränslen. OEA har inriktat sitt arbete främstpå pannor för produktion av hetvatten till fjärrvärmesystem samt av ånga förelproduktion och för industriellt bruk. Även industriugnar har omfattats avarbetet. I dessa slag av anläggningar är som nämnts tjockolja det dominerandebränslet. De svarar för av totalatjockoljeförbrukning. I sådana större anläggningar sker också nästan allförbrukning inom landet av inhemska bränslen samt av kol och koks. OEA har funnit att det med nuvarande bränslepriser i storutsträckning torde vara lönsamt att bygga nya anläggningar för koleldning trotsmerin-vesteringen samt att i vissa fall också inhemska bränslen som torv ochskogsbränslen kan vara ekonomiskt konkurrenskraftiga. OEA har trots dettaansett att särskilda styråtgärder behövs för att få till stånd en omfattandeövergång från tjock eldningsolja till fasta bränslen. Fastbränslealternativetkan i vissa fall bereda svårigheter av bl. a. miljöskäl, brist pä lämplig platseller transportproblem. Annat som kan utgöra hinder är t. ex. osäkerhet ombränsleprisutvecklingen, benägenhet alt välja den billigare investeringen, högaförtäntningskrav och osäkerhet inför en mera komplicerad förbränningstekniksom man saknar erfarenhet av. Som styrmedel har OEA förordat lagstiftning medkrav pä omställbarhet av vissa eldningsanläggningar till fasta bränslen. Ihuvudsak innebär OEA:s lagförslag följande. Eldningsanläggningar, varsbränsleförbrukning beräknas uppgå till minst 50000 MWh (180 terajoule, TJ) perår, skall i fortsättningen utföras för eldning med fast bränsle. Kravet gällerockså när pannan i en befintlig anläggning byts ut. Även mindre anläggningaromfattas av kravet om de ingår i ett system vars bränsleförbrukning beräknasuppgå till den angivna energimängden. Det är dock tillräckligt om avårsbehovet i ett sådant system kan produceras utan oljepannor. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 551 Vad som krävs är att anläggningenskall vara utförd så att fast bränsle kan användas. Det är alltså tillåtet attockså ha en oljebrännare och att elda med olja. Om en så stor anläggning byggsför fastbränsleeldning, talar emellertid normalt ekonomiska skäl för att ocksådriva anläggningen med fast bränsle. Befintliga anläggningar omfattassåledes inte av kravet på fastbränsleeldning. Undantag görs vidare föreldningsanläggningar i transportmedel, t. ex. i fartyg, och anläggningar som ärtillfälliga. Vidare undantas industriugnar. Undantag från kravet förutsättskunna meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Tillsynöver lagens efterievnad skall utövas av myndighet som regeringen bestämmer. OEA föreslår också att i lagen tas in bestämmelser omeldningsanläggningar med lägre bränsleförbrukning. Den avses således gällaeldningsanläggningar av tidigare nämnt slag oberoende av bränsleförbrukning. 1Svensk Byggnorm (Statens planverks författningsamling 1978:1) föreskrivs ifräga om uppvärmningsanordningar i byggnader för permanenta bostäder, arbetslokalerm. m. att de skall utformas så att omställning till eldning med fast inhemsktbränsle kan genomföras utan omfattande ombyggnadsarbete, såvida inte särskildaskäl till undantag föreligger. Att bestämmelsen efterlevs tillses i samband medbyggnadslov. Sådant krävs dock inte f. n. när befintliga pannor byts. OEAföreslår att i den nya lagen tas in ett krav på att mindre eldningsanläggningarskall utföras så att de-kan ställas om till eldning med inhemskt fast bränsleutan omfattande ombyggnadsarbeten och kompletteringar. Enligt OEA börtillämpningsföreskrifterna till bestämmelsen även i fortsättningen återfinnasi Svensk Byggnorm och vara dispens- och tillsynsmyndighet. Merparten av remissinstansernatillstyrker OEA:s förslag eller har små eller inga erinringar. Någraremissinstanser avstyrker lagförslaget med motiveringen att den eftersträvadeövergången till fasta bränslen är lönsam och därför kommer att ske spontant.Slutligen avstyrker några förslaget med hänvisning til risker för bindningareller framtvingande av investeringar som kan visa sig felaktiga. Vissa remissinstanser tillstyrker förslaget underförutsättning att vissa frågor kan lösas. Det gäller krav på att handelsled ochdistributionsvägar för fasta bränslen etableras, att miljökrav utarbetas försåväl koleldade anläggningar som anläggningar för eldning med inhemskabränslen, att lagstiftningen kombineras med ekonomiska styrmedel ellerfinansieringsgarantier eller att fjärrvärmens konkurtcnskraft inte minskas iförhållande till mindre oljeeldade anläggningar. De remissinstanser som tillstyrker förslaget angerförsörjningstryggheten som huvudskäl för ett krav på övergång till fastabränslen. påpekar att oljeberoendet f. n. är lika stortsom , vilket tyder på att det inte kan minskas nämnvärtmed frivilliga insatser. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 552 För egen del vill jag instämma i vattenfallsverketsbedömning. Det är ett oeftergivligt krav att värt oljeberoende snabbt minskasför att vi skall förbättra försörjningstryggheten och göra det möjligt att tillrimlig kostnad kunna upprätthälla värmeleveranser och industriell produktionäven vid störningar i oljetillförseln. Att häva oljeberoendet är också på siktnödvändigt om vi vill behålla vår handlingsfrihet i politiskt och ekonomisktavseende. För att minska oljeberoendet krävs enligt min mening tvingandeåtgärder och jag anser inte de argument som framförts mot lagstiftning varatillräckligt starka. Jag anser således att lagregler behövs som åstadkommerökad fastbränsleeldning. OEA:s förslag har fått ett i huvudsak positivtmottagande och är enligt min mening väl ägnat att läggas till grund för ensådan lagstiftning. Vadangår de förbehåll för lagstiftningens genomförande som vissa remissinstanserframfört vill jag säga följande. Det är riktigt att det f. n. i storutsträckning saknas handelsled och distributionsvägar för fasta bränslen. Enförutsättning för att sådana skall etableras är emellertid att det finns enmarknad för dessa bränslen. Genom lagstiftningen skapas efter hand en sådanmarknad. Frågan- är därför i första hand ett övergångsproblem. Skulle det visasig svårt att klara försörjningen med i första hand inhemska bränslen, kan denoljeersättningsfond som regeringen föreslagit bli inrättad från den 1 januari1981 (se prop. 1980/81:49 som f. n. behandlas av ) stödja åtgärderför att stimulera produktion och distribution av sådana bränslen. En övergängtill fasta bränslen måste ske med beaktande av rimliga krav på lönsamhet.Frågan om hur investeringarna skall finansieras blir dock avgörande. Här tordeoljeersättningsfonden komma att spela en avgörande roll. Till frågan omfinansiering av fjärrvärmeanläggningar avser jag återkomma i denenergipolitiska propositionen. Jag förutsätter att denna kan lösas på sådantsätt att statsbudgeten inte belastas. Till de ekonomiska styrmedel som bör användas föratt bl.a. främja användandet av fasta bränslen hör också energiskatten. Dennases f.n. över av energiskattekommittén (B 1979:06). I kommitténs direktiv framhållsbl. a. att den särskilt bör undersöka möjligheterna att utforma skatten så attden främjar användning av sådana energiråvaror som ersätter olja. I den energipolitiska propositionen kommer jag altnärmare redovisa min syn på miljöfrågorna vid användning av fasta bränslen. Jagkan dock redan nu konstatera att en övergång lill fasta bränslen inte fårmedföra någon försämring av miljösituationen. Det innebär att krav på effektivamiljöskyddsåtgärder kommer att ställas vid prövningen enligt miljöskyddslagenoch på annat sätt. All anläggningar är ogynnsamt lokaliserade ur miljösynpunktkan, vill jag också nämna, utgöra skäl för undantag från kravet på utförandeför fastbränsleeldning. Frågan om Ijärrvärmens konkurrenskraft i förhållandetill mindre anläggningar kommer jag att beröra i avsnitt 2.3. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 553 I fråga om de mindre anläggningarna finns somnämnts föreskrifter om omställbarhet. Dessa har medfört attnytillkommande små-pannor i praktiken uppfyller kraven i den nya lagen. Lageninnebär emellertid för vissa anläggningar ökade krav, som kan föranledamerkostnader. Ett minskat oljeberoende torde emellertid vara till fördel ävenför innehavarna av sådana anläggningar och jag vill framhålla altförutsättningar saknas för att subventionera eventuella rrierkostnader medstatliga bidrag. Att kravet på fastbränsleeldning blir oskäligt betungandeutgör emellertid som jag återkommer till i specialmotiveringen skäl förundantag. Jagbehandlar i det följande huvuddragen i den lag som jag föreslår. I förhållandetill OEA:s förslag föreslår jag fömtom ändringar av redaktionell natur vissasakliga tillägg och modifieringar. Lagens rubrik anser jag bör vara lag omutförande av eldningsanläggningar för fast bränsle. Därigenom anges tydligarelagens innehåll. Den nya lagen bör träda i kraft . Kravet på utförande för fastbränsleeldning bör ienlighet med OEA:s förslag gälla störte anläggningar. Vid eldning med fastabränslen i mindre anläggningar blir såväl kapitalkostnaderna som personal- ochunderhållskostnaderna jämförelsevis betungande. Även om kostnaden för koleller annat fast bränsle är lägre än oljekostnaden, kan i vissa fall övrigakostnader göra att fastbränslealternativet i mindre anläggningar blirbetydligt dyrare än motsvarande oljealternativ. Den av OEA föreslagna gränsen vid en beräknadbränsleförbrukning av 180 TJ bör enligt min mening godtas, även om någraremissinstanser har velat sätta den lägre. 180 TJ motsvarar knappt 5 000 m'tjock eldningsolja. Gränsen har valts med utgångspunkt frän de nyssnämndaekonomiska kriterierna. Som OEA framhåller bör syftet med kravet på omslällbarhetvara att eldningsanläggningarna skall drivas med fasta bränslen även undernormala förhållanden. Det är med hänsyn till detta av betydelse om merkostnadenför olja som bränsle är tillräcklig för att väga upp kostnaden för övrigadriftkostnader, främst personalkostnaderna, vid eldning med fasta bränslen. Vid fastbränsleeldning av panna med en effekt av30-50 MW eller lägre spelar pannstorleken ingen nämnvärd roll förpersonalbehovet. Däremot har det stor betydelse om fast bränsle eller olja används.Fastbränslepannor behöver normalt ständig bemanning, medan oljepannor kandrivas obemannade. Trots att det medför vissa avgränsningssvårigheterbör som OEA föreslår gränsen bestämmas med utgångspunkt i den beräknadebränsleförbmkningen . Det skulle visserligen frånavgränsningssynpunkt vara av värde att direkt från pannans konstruktion kunnaavgöra om den 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 554 omfattasav lagens krav på omslällbarhet. Kravet bör dock inte gälla om pannan är avsådan storlek eller används under så begränsad tid attbränsleförbrukningen understiger 180 TJ. Normalt har en panna med en sådanbränsleförbrukning en effekt av 10-20 MW. Jag kan också ansluta mig till OEA:s förslag ifråga om mindre anläggningar som ingår i ett system med en bränsleförbrukningsom överstiger gränsen. Inom industrin finns f. n. ca 2200 oljeeldadepannor med en sammanlagd installerad effekt av ca 13000 MW. Av dessa har inemot2000 en effekt av högst 10 MW och därmed i praktiken en lägrebränsleförbrukning än 180 TJ . Ca 300 pannor finns för produktion avelkraft och fjärtvärme. Deras effekt uppgår till minst 10 MW. Det är såledesett relativt litet antal pannor som kravet pä fastbränsleeldning i praktikengäller. De svarar emellertid för den övervägande delen avtjockoljeförbrukningen. förbrukades inom industrin ca 4,9 milj. mtjockolja, varav ca 1,1 milj. i anläggningar med lägre årsförbrukning än 5000m'. För kraftvärmeverk och hetvattencentraler var motsvarande siffror ca 3,3milj. m resp. 0,4 milj. m. Detta innebär att de pannor som förbrukar mindre än5000 m-* endast svarar för av den totala förbrukningen. Som OEA föreslår bör processugnar inte omfattas avlagstiftningen. Till stor del kan oljeförbrukningen i industriella processugnarav tekniska skäl f.n. inte ersättas av fasta bränslen. Den totalaoljeförbrukningen i dessa ugnar är vidare av begränsad omfattning.Tillämpningsområdet för lagen bör bestämmas i saklig överensstämmelse med OEA:sförslag. Det innbär att alla inte tillfälliga eldningsanläggningar förframställning av varmvatten, hetvatten, ånga eller hetolja som i fortsättningeninstalleras i en byggnad eller uppförs kommer all innefattas och alt kravetäven gäller när pannan i en befintlig anläggning byts ut. För att klargöratillämpningsområdet bör i lagtexten anges att framställningen av varmvatten,hetvatten, ånga eller hetolja skall ske för byggnadsuppvärmning, elproduktioneller användning i en industriell process. Eftersom inget krav ställs påombyggnad av befinfiiga anläggningar, blir bestämmelsernas praktiska effekt ifråga om fastbränsleanvändning beroende av behovet av ökad panneffekt och avpannbyten. OEA har på grundval av vissa antaganden beräknat utrymmet för användningav fasta bränslen till sammanlagt , varav i nytillkommandepannor och i pannor som förnyas. Som OEA anger bör möjlighet till undantag införas.Det finns utan tvivel fall där kravet på utformning för fastbränsleeldning tersig orimligt ur praktisk eller ekonomisk synvinkel. Med hänsyn till att kravenriktas mot förhållandevis stora anläggningar som normall bör kunna drivas medfast bränsle bör emellertid starka skäl krävas för att medge undantag. Fråganom undantag får prövas från fall till fall. Jag kan dock i stort ansluta migtill vad OEA har anfört om tänkbara grunder för undantag. Sådana kan finnas t.ex. vid särskilt höga kostnader för fastbränsleeldning beroende på ovan- 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 555 ligtsvårt läge från transportsynpunkt eller vid stora miljöproblem beroende på t.ex. olämplig lokalisering. Ett skäl för undantag kan vidare vara attanläggningen eller systemet utnyttjas endast under en av året.I fräga om anläggningar för förbränning av förgasade s. k. restoljor frånraffinaderier och extra tunga oljor med hög svavelhalt bör undanlag normaltkunna beviljas. Detsamma bör gälla om det skulle bli aktuellt attelda med sådana oljor. Jag återkommer till dispensfrågan i specialmotiveringen. OEA tar som ett fall för undantag också uppanläggningar för användning av naturgas. En oljepanna kan med jämförelsevisringa tilläggskostnad utrustas så att den också kan eldas med naturgas. EnligtOEA bör för sådana pannor undantag beviljas, om gasförsörjningen kan bedömasvara ordnad på tillfredsställande sätt. har beslutat omintroduktion av naturgas i (prop. 1979/80:170, NU 1979/80:70, rskr1979/80:410). Introduktionen gäller det s. k. i . Omnaturgas introduceras i störte skala, bör den i första hand användas för attersätta lätt eldningsolja.