prop · G40368 · 1980-12-31 00:00:00 — Problemel äremellertid att den skatlskyldiges invändning om rält beskattningsår kan kommaatt framställas pä sådant säll alt laxeringsintendenten fär svårt alt görainvändningar. RSV anser att det av flera skäl. a. alt förlustutjämningsreglernanu för vissa skattskyldiga utsträckts till en tioårsperiod, borde övervägas ätti motsvarande män utsträcka eflertaxeringsfristen för vissa klnrl avgränsadefall. En sådan lösning - som dock förutsätter särskild utredning, varvid ävenfrägan om bevarandet av självdeklaralioner måsle beaklas - skulle enligl RSV:smening vara att föredra framför ett genomförande av beredningens förslag i desshelhel. Om beredningens förslag ändå genomförs fordras en tydligare ochutförligare lagreglering som till stor del bör ske genom ändringar itaxeringslagen. Sammanfattningsvis tillstyrker RSV all frågan om rättbeskattningsår regleras uttryckligt i fråga om vissa klart angivna balanspostermen alt man i övrigl får lita sig till eflertaxeringsinslitutet som dock kanbehöva utvidgas. Förslaget i della avsnitt innebär för vissa fallväsentliga avsteg frän principen om rätt beskattningsår. Dess genomförandeskulle även medföra alt eflertaxeringsinslitutet, i den män del verknr lill denskattskyldiges fördel genom sin begränsade räckvidd, skulle komma att förlorasin belydelse i de situafioner som förslaget avser. Beredningen har inle hellerberört konsekvensen av förslaget vad gäller skattetillägg och skaltebroti. Kammarrätten hyser principiella betänkligheter införförslagel även om syftet med detsamma är att förhindra ett i och för sigoriktigt skattebortfall. Skattelagstiftningen bygger på regler om rättbeskattningsår, och om en inkomsl undgår beskallning vid den ordinarielaxeringen får man finna sig i detla. Beror del inträffade pä sådanaomständigheier som möjliggör eftertaxering, får det institutet tillgripas. Äranledningen äter den alt taxeringsmyndigheterna inle medhunnit en granskningsom kunnal föranleda höjd laxering eller åtminstone ett reservationsvisframlagt yrkande om sådan, får del nllmännn ta konsekvenserna härav. Gällertvisten till vilket beskattningsår en inkomst rätteligen är att hänföra, ochbefinns detla vara ett annat än del som täcks av yrkande från del fiskalasföreträdande får skattebortfallet accepteras. Kammarrätten finner sig med hänsyn till samtliga ovanavgivna omständigheter inte böra tillstyrka att förslagel genomförs. Det bör ivarje fall inle Prop, 1980/81:68 )6i godtas utan yllerligare utredning om dess konsekvenser i fråga om skattetillägg, skattebrott och eftertaxering. Beredningens förslag i denna del bygger bl. a. på denföretagsekonomiskt vikfiga principen att avsättningar i ett bokslut, t. ex.lill garantifonder, skall återföras till beskattning i nästa bokslut. I och för sig kan beredningens förslag förefallamateriellt rikligt, eftersom det avser att förhindra skattebortfall. Man måsleemellertid betänka att förslaget i själva verket innebär ett nytt extraordinärträltelseinstilul lill del allmännas förfogande. Del sträcker sig uppenbarligenlängre än eftertaxe-ringsinstitulet. Likväl har beredningen inte närmareanalyserat verkningarna av sitt förslag i relation till reglerna omeftertaxering. I praxis har man varil mycket restriktiv i fråga ombeskattningsåtgärder som har inneburit förtäckt eftertaxering. Det syneskammarrätten betänkligt alt införa regler som öppet siktar till eftertaxeringutanför det insfitutets ram. Ytterligare utredning behövs så att man kansamstämma nya regler med föreskrifterna om eftertaxering. Beredningen ägnar slor uppmärksamhet ål rättsfallet RÅ1967 Fi 1975. Utgången får exemplifiera vad beredningen anser vara"materiellt sett stötande resultat" till följd av nuvarandebeskattningsregler. Här måste emellertid erinras om den lagstiftning som skeddeunder 1973 som ett resultat av företagsskatteberedningens promemoria Ds Fi1973:1. Därvid infördes följande passus i anvisningspunkt 1 till 41 § KL:"Som värde av ingående lager, fordringar och skulder skall därvid upptagasvärdet av närmast föregående beskattningsårs utgående lager, fordringar ochskulder". Departementschefen uttalade i prop. 1973:119: "Regelninnebär samfidigt att den som vid föregående års taxering inte deklareratutgående fordringar och lager, trots att sådana förelegat, inte heller kan fåavdrag för motsvarande ingående balansposter". I det refererade rättsfallet ansågs arkitekten ha bedrivitrörelse. Vid utgången av redovisades uppenbarligen ingen fordran. Närbeloppet lyftes ansågs den skattskyldige trots detta böra få avdrag föringående kundfordran. Mot bakgrund av citerad lagstiftning och uttalande fråndepartementschefen kan med säkerhet aniagas att utgången iskattemålet skulle ha blivit annorlunda . Utgången i rättsfallet utgör därför ingetargument för de nu föreslagna lagändringarna. Beredningen understryker att förslaget uteslutande avserbalansposter, dock inte vilka som helst. Detär viktigt att det av lagtexten klart framgår vilka balansposter den utvidgaderättelsemöjligheten avser. Från denna synpunkt är uppräkningen i laglexten avtillgångar och skulder som slutar med "eller liknande fillgångar"resp. "eller liknande skulder och reserveringar" inte godtagbar. På sid. 561 konstruerar beredningen ett exempel. AB Auppbär år 1 likvid . Beloppet redovisas dolt i balansräkningen underrubriken diverse skulder. Under vilken post i bokföringslagens schema förbalansräkning denna rubrik inrangerats anges inte. Vid taxeringen för år 7upptäcks förfarandet. Beredningen uttalar att beloppet enligt förslaget skalltas till beskattning för år 7. På sid. 620 säges att skattskyldig som interedovisat 11 1980/81. Prop.1980/81:68 162 fordran som intäkt och inte heller tagit upp den tillbeskattning det år den influtit inte kan med stöd av föreslagna beslämmelsertaxeras för senare åran betalningsåret. Detsamma påstås gälla "ominbetalning bokförts som skuld och skuldposten senare bokas om t. ex. mot egetkapital". Om den ordinarie besvärstiden för ombokningsåret gått till ändaskall eftertaxering tillgripas. Antag att i det givna exemplet bokföring skettdirekt på kapitalkontot i släUet för på ett ospecificerat skuldkonto. Då skalltydligen rättelse ej kunna ske. Tiden för eftertaxering har dessutom gått ut.Avgörande för om rättelse skall kunna ske blir uppenbarligen inte denmateriella innebörden av felbokföringen utan snarare den slumpmässigabenämning bolaget åsatl en post som rätteligen 1 skulle ha krediteratsett inläklskonto. På sid. 560 anföres: "Vad gäller skuldsidan ärförslaget tillämpligt på leverantörsskulder och avsättningar för framtidakostnader av olika slag (garantiutgifter, skadeståndsanspråk o. d.)". Detär synnerligen tveksamt om förslaget är fillämpligt på exemplet. Man kanknappast påstå all fråga är om leverantörsskuld. Utbelalaren var inleleverantör. Avsättning för framtida kostnader är del enligl förutsättningarnainte heller. Fråga uppkommer dessutom om del kan påstås att avdrag erhållilsför beloppet. Snarare är det en felbokföring bestående i att motsvarande inläktinte redovisats. Posten har närmast karaktär av eget kapital. Exempletmed fiktiva varuskulder på sid. 562 synes leda till minsl sagt underligastraffrättsliga konsekvenser. Har en företagare intagit falska fakturor i sinbokföring för att erhålla skattekrediler och detta upptäckes undertaxeringsarbetet torde han inte kunna undgå skatlelillägg och - om fråga är omstörre belopp - anmälan till åklagare. Hade felet inte upptäckts skulle skattha påförts med för lågt belopp. Om upptäckten göres försl år 4 (varvidförutsattes att beloppet återförts år 2) inträder inga beskattningseffekterenligt förslaget. Antag att rörelsen år 2 visade förlust och nedlades vidutgången av detta år. Den skattskyldige kan då ha gjort en definitivskattevinst motsvarande den skatt han undgick år 1 genom bokföring av falskafakturor. Enligt beredningen synes så kunna ske t. o .m. Inträder ingen beskattningseffekt lär anmälan till åklagare ej hellerkomma att göras. Beredningens förslag innebär att det blir tillåtet att skaffasig skattekrediter med påhittade varuskulder som underlag under förutsättningalt man lyckas undgå uppläckt till tidpunkt efter det att återföring skett iräkenskaperna. Lyckas man inte med det sistnämnda inträder omgåendebeskattningseffekt vartiU kommer sanktioner i form av skattetillägg och åtal. Beredningensförslag har intagits som stycke 7 i punkt 1 av anvisningarna till 41 § KL.EnUgt uppfattning brister det i förutsättningarna förberedningens motiveringar. I vissa fall synes lagtexten ej heller kunnatillämpas på sätt beredningen avsett. De sankfionsrättsliga och straffrättsligakonsekvenserna av förslaget har inte tillräckligt utretts. anser inteatt förslaget kan läggas till grund för lagstiftning. i anser att den föreslagnalagregleringen är delvis onödig. Genom beredningens förslag finnes bestämmelser om vidvilket taxeringsår en varufordran eller annan kundfordran skall påverkavinstberäkningen. Görs inte detta torde fråga vara om en behörig eller obehörignedskrivning av densamma. Nedskrivning av en fordran - synlig eller osynlig -får anses vara att jämställa med avsättning fill en delcrederefond. Prop,1980/81:68 163 återföresdenna fill beskattning varvid en ny avsättning göres därest detta anseserforderligt. Underlåtenhet att ta upp fordringar torde sålunda betraktas somen nedskrivning som bestämts vid senaste bokslutet. Effekten av en nedskrivningkvarstår sålunda till det år då fordran influtit. Ett tillägg av varufordringarkan således med detta synsätt inte innebära någon form av s. k. doldeftertaxering (jfr nuvarande praxis betr. avsättning till delcrederefond t.ex. RÄ 1949:50). Detvå fillgångsposter som i övrigt namnes i det föreslagna lagrummet är varulageroch pågående arbete. I kommunalskattelagen finnes detaljerade bestämmelser hurvarulagret skall värderas. Med beredningens förslag i annat sammanhang tordedetta också gälla pågående arbele. Om ifrågavarande poster skulle bli för lågtvärderade beroende på synliga eller osynliga nedskrivningar torde detta i sinhelhet vaia att hänföra lill åtgärder vid sista bokslutet. Rättelse avtaxeringen bör göras i enlighet härmed. Medhänsyn till vad anfört om tillgångsposterna torde det kunnaifrågasättas om någon lagstiftning beträffande dessa är erforderlig. Med denutformning som sista meningen av sjunde styckei av anv punkl 1 lill 41 § KLfått i lagförslaget torde denna tvärtom kunna påverka taxeringsmyndigheternasarbete på ett negativt sätt. Beträffandeskuldposterna får anföra följande. Med den nuvarande ochföreslagna lagstiftningen beträffande kundfordringar bör avsättning tilldelcrederefond uttryckligen uteslutas bland de skuldreserveringar som kan ingåi lagrummet. Delegationendelar beredningens uppfattning att regler bör införas så att materiellt settstötande resultat inte uppkommer av formella skäl. Emellertidmåste gränsen mot eftertaxeringsinstitutet anges klarare. Någon tveksamhet fårinte råda om en uppdagad felaktighet skall korrigeras genom eftertaxering (ochdärmed följande skattetillägg) eller genom det föreslagna förfaringssättet. Underinga förhållanden får bägge systemen vara fillämpliga på en och samma gång. Idet sista av beredningens exempel på sid. 562 ifrågasätts dock om inte äveneftertaxering formellt sett skulle kunna tillgripas för att korrigera detbegångna felet. Om så är fallet är det fråga om en inte acceptabelkonkurrenssituation mellan de bägge rättsmedlen! I avvaktan på en mer ingåendeanalys avstyrker delegationen att beredningens förslag i denna del genomförs.Vid denna analys bör även tidsfaktorn beaktas. Det kan inte ansestillfredsställande att en felaktighet skall kunna korrigeras helt oberoende avnär den uppdagas. Vianser att de eftertaxeringsregier som finns i beskattningssystemet eftersenaste utvidgning ger fullt tillräckliga möjligheter att komma till rätta medsådana fel som står kvar sedan fidigare år. Med utredningens förslag, som intetar hänsyn till den begränsning bakåt i tiden som eflertaxeringsreglernainnebär, skulle skillnader uppkomma mellan aktiebolag, för vilka deklarationersom räkenskaper bevaras utan tidsbegränsning och för enskilda skattskyldiga.Detta tycks utredningen över huvud tagel inte ha beaktat. Inte heller har dentagit närmare ställning fill vilka straffrättsliga och sanktionsrättsligafrågor som förslagets genomförande skulle ge upphov till. Som förslaget ärutformat skulle också felakfigheten kunna rättas lill ett helt annatbeskattningsår än det till vilket den verkligen hör. Prop.1980/81:68 164 Vi vill i och för sig inte bestrida att vissa poster ibalansräkningen enligt god redovisningssed bör bli föremål för särskildgranskning varje bokslut. Vilka poster dessa är bör emellertid anges ikommunalskattelagen och då med användning av definitionerna i bokföringslagen. Vi avstyrker att förslaget, som inte är tillräckligtutrett, läggs till grund för lagstiftning. Enligl riksförbundets mening skulle förslaget i praktikeninnebära en utvidgning av eflertaxeringsrällen som i liden blev obegränsad.Genom att förslaget inle innehåller de för eflertaxeringsrält stadgadelillämpningskri-lerierna skulle dess genomförande medföra en hell oacceptabelrättsosäkerhet inom hela taxeringsområdet. Härvid måste dessulom beaktasrisken för att skattemyndigheterna vid den ordinarie granskningen avdeklarationerna för ett visst taxeringsår skulle kunna ta lättare pågranskningsuppgiflen i förlitan på att ett begånget fel - om det upptäcks förstvid en deklarationsgranskning för ett senare taxeringsår - ändock skulle kunnarättas med stöd av föreslagna regler. avstyrker förslagel och anser alteftertaxeringsinstitutet ger tillräckliga möjligheter till rättelse. Förslaget strider inle bara mol grundläggande element inomskatterätten utan även mot vedertagnarättssäkerhetsprinciper. Begränsningen avförslaget fill alt endast avse vissa balansposter ger ingen garanti för attrimliga rältssäkerhelskrav tillgodoses. Förslaget går enligt föreningens meningalldeles för långt och bör absolut inte få leda lill lagstiftning. Samfundet, som givetvis anser att materiellt riktigataxeringar skall eftersträvas och alt alla försök till skattefusk skallstävjas, ifrågasätter emellertid om den av beredningen föreslagna lagändringenkan anses utformad på ett ur rättssäkerhetssynpunkt godtagbart sätt.Bestämmelsen, som genombryter principerna för del nuvarandeeftertaxeringsinstitutet, har utformats alllför schablonmässigt. Samfundetanser att en fidsobegränsad omprövningsregel innebär alltför stor osäkerhet iredovisningen. Det synes därför befogat att ange en tidsgräns för regelnstillämpning. Härvid bör beaktas att, om så lång lid förflutit alt denskattskyldige inte enligt vare sig taxerings- eller bokföringslagarna haft alt bevararäkenskapsmaterial, taxering enligt regeln i vart fall inte bör kunna göras. I flera av de återgivna yttrandena framhålls att det avlaglexten klart bör framgå vilka balansposter som den föreslagnarättelsemöjligheten avser. Denna synpunkt framförs också av iJämtlands län, som i övrigt tillstyrker beredningens förslag. AO, som anser attden föreslagna reformen är angelägen, har däremot motsatt uppfattning i dennafråga: Jag vill emellertid ifrågasätta om det är en lämplig metodatt som föreslagits räkna upp de fillgångar och skulder som får beaktas. Enligtmin mening skulle det vara lämpligare att föreskriva att alla sådana poster,vilkas värdemässiga förändringar betraktas som driftförlust resp. skattepliktigintäkt, finge beaktas. Inventarietillgångar skulle dock uttryckligen undantas. Prop.1980/81:68 165 I den av beredningen föreslagna regeln kan t. ex. intevärdeändringar på grund av kursfluktuationer på obligations- och förlagslån ochliknande beaktas. i ifrågasätter om intebestämmelser bör införas som medger rättelse senare år beträffandefelaktigheter av annan typ än balansposter. i län anser att lagtexten börutformas så all den täcker felaktigheter i deklarationer för skattskyldiga sominte upprättar balansräkning. Förslagets samband med reglerna om eftertaxering harberörts i nästan alla de återgivna avstyrkande yttrandena. Även iBlekinge län, som godtar beredningens förslag, tar upp frågan och pekar på vadledamoten anfört om att förslaget förutsätter en närmare analys avsystemets samband med eflertaxeringsreglerna. Frågan tas också upp avlänsstyrelsen i lån, som även behandlar frågan om bevisbördan föratt felel i fråga inte rättats vid ett tidigare års taxering. Förfarandet kan därför ses som en form av förtäckteftertaxering, som dessutom kan utsträckas till taxeringsår, som inle kanomfattas av del normala eflertaxeringsinslitutet. Dessa effekter av de föreslagnareglerna inger principiella betänkligheter. Med hänsyn till att rättelse endaslskall kunna ske av vissa balansposter tillstyrker emellertid , atträttelse i vissa fall skall kunna ske vid taxeringen än det år,då felet uppkommit. bör dock i delta sammanhang åläggasbevisbördan för att felet inte rätlats vid tidigare års taxering. Sålunda kanen reservering ha återförts till beskattning eller avdrag vägrats för en skuldvid tidigare års taxering. Framför allt i de fall, där taxeringsmyndigheternaaktualiserar en beskattning efter det att felaktigheten uppkommit, bördet ankomma på myndigheten att visa alt felet inte rättats tidigare. I intetfall bör emellertid en laxering kunna aktualiseras, om den ursprungligafelakfigheten uppkommit före det år vid vilket års taxering enrättelse ifrågasätts. Ett rältelseförfarande av den innebörd länsstyrelsensålunda förespråkar - innebärande att myndigheten helt får bära bevisbördan avvad som kan ha förevarit vid tidigare ärs laxeringar -kräver dessutomoundgängligen att deklarationer för samtliga skattskyldiga med inkomst avrörelse och inkomst av jordbruksfastighet förvaras i minsl . i anför att progressionseffekleroch reglerna om skattetillägg i vissa fall enligt förslaget kan medföraytterligt kännbara ekonomiska konsekvenser för den skattskyldige i förhållandetill beskattning enligt gällande regler. Enligt är det angelägetatt med anledning härav lämpliga tekniska lösningar rörande skatteuttagetytterligare övervägs. i anser däremot attdet får accepteras att vissa för den skattskyldige ogynnsamma progressionseffekteri vissa fall kan uppkomma enligt förslaget, eftersom felakfigheten i frågaorsakats av den skattskyldiges egna ätgärder. Förslagels förhållande tillreglerna om skattefillägg har även berörts i yttrandena av 1980/81:68 166 kammarrätten i , i ochNäringslivets skattedelegalion. 2.8 Ändrat bokslut vid taxeringen (11.12) Sexton länsstyrelser är positiva fill den av beredningenföreslagna möjligheten att i ökad utsträckning beakta ändrade bokslut ellerlämnar förslaget utan erinran. Fem av dessa länsstyrelser motsätter sig dockbefogenheten för en taxeringsnämnd att medge anstånd med taxeringsåtgärd omförutsättningar föreligger för att godta ett nytt bokslut. RSV, kammarråtlerna i och Göleborg, AO samtnågra länsstyrelser avstyrker förslaget eller redovisar en negativ inställning.Fyra länsstyrelser förordar det förslag fill lösning som förts fram av expertenLangborn, vilket skiljer sig från beredningens förslag bl. a. däri att det inteinnehåller något anståndsförfarande. De övriga remissinstanser som tagit upp frågan ställer sigi huvudsak positiva till förslaget. Ett undantag utgörs dock av Lantbrukarnasskattedelegalion. BFN anser att den av beredningen föreslagna möjligheten tillrättelse i del efterföljande bokslutet bör utvidgas i förhållande fillförslaget. motsätter sig förslaget till anståndsförfarande. Den förlängning av taxeringsperioden i första instans ochde möjligheter till omprövning av egna beslut i taxeringsnämnden som kanväntas bli genomförda bör enligt RSVs uppfattning kunna ge utrymme för attändrat bokslut i ökad utsträckning bör kunna beaktas vid taxeringen. RSV delaraUtså beredningens grundsyn på frågan. RSV anser sig dock inte kunna tillstyrka att saken nulagregleras på sätt beredningen föreslagit. En lagreglering borde föregås av enmer ingående analys av bl. a. de civilrättsliga reglerna och dessas förhållandetill skattereglerna. De civilrättsliga reglerna är mycket vaga, jfraktiebolagslagens förarbeten prop. 1975:103 s. 395. Vidare bör frågan om tillåtlighetenav ändrat bokslut vid taxeringen kan lagregleras bedömas i relation till nuaktuella straffrättsliga regler, eftertaxeringsbestämmelserna, reglerna omskattetillägg samt frågorna om kvittning vid beräknande av skattetillägg och iden beloppsmässiga taxeringsprocessen. Vidare bör viss hänsyn tas till hurmotsvarande frågor behandlas inom mervärdebeskattningen. En svaghet med beredningens förslag till lagregel är attden, trots att den ger sken av del, inte är uttömmande. Regeln kan och avses nämUgeninte omfatta fel beträffande balansposter i stora företag, t. ex. debörsnoterade företagen, utan här får man endast falla fillbaka på praxis.Slutligen anser RSV att det kan ifrågasättas om en så allmänt syftande lagregelsom den föreslagna bör vila på ett i sammanhanget så pass obestämt kriteriumsom "obehörig skatteförmån". Även med detta uttryck kan det bliproblematiskt att i längden upprätthåUa en för de skattskyldiga mer generöspraxis än den som i varierande utsträckning fillämpas. I allt fallfordras utförliga och exemplifierade uttalanden i förarbetena för attsäkerställa enhetlig praxis. Om beredningens förslag att saken bör lagregleras godtas,anser RSV att regeln bör flyttas över till taxeringslagen och där riktas direktoch enbart till Prop.1980/81:68 167 Skatledomstolarnas prövning av fråganom tillåtligheten av ändrat bokslut bör som vara fri, låt vara attriksskattenämndens anvisning här ger vägledning. RSV motsätter sig tanken att taxeringsnämnden skulle kunnalåta en taxeringsåtgärd anstå till efter taxeringsperiodens utgång i avvaktanpå att ett förulskickat ändrat bokslut ges in, varefter saken skall bevakas avskattechefen. Detla förslag fordrar ett system med kontinuerligt arbetandetaxeringsnämnder men är både praktiskt och principiellt sett olämpligt att förain för taxeringsnämnderna som dessa nu är och avses bli arbetande. Ävenmateriellt sett skulle den förslagna lösningen kunna vara olämplig då denallmänt sett kan påverka bokslutskvalitén i negativ riklning. RSV anser -ilikhei med experten i hans särskilda yttrande - att ändrat bokslut föratt kunna beaktas i första instans måsle ha givits in lill taxeringsnämndensenast under taxeringsåret. En sådan ordning fordrar enligt RSVsmening ingen lagreglering ulan bör kunna upprätthållas genomtillämpningsanvisningar. Kammarrätten i Slockholm: Förslaget i delta avsnitt, som avser ökad möjlighet altändra bokslut i vad det avser vissa balansposter, har fåll sitt förfatlningsmässigauttryck i tillägg till 41 S kommunalskatlelagen och 67 § taxeringslagen.Kammarrätten ifrågasätter lill alt börja med om inle det föreslagna instituteti sin helhet bör ha sin plats i sistnämnda lag. Det avser ett förfarande somhar vissa likheter med extraordinär besvärsrält. I sakanser kammarrätten att åtskilligt talar för beredningens förslag. Det tordeinnebära en vidgad möjlighet att ändra bokslut. Nuvarande praxis synes varaalltför restriktiv i detla avseende. Å andra sidan kan den åsikten görasgällande, att förslagel går för långt genom att hänsyn inte skall tas till denbakomliggande orsaken till alt viss balanspost blivit felaktig. Rättelse kandärigenom ske även när förfarande som uppenbart utgör försök tillskatteundandragande ligger lill grund för felaktigheten. Ett villkor förrättelse borde måhända vara att felet av en eller annan anledning kan anses somursäktligt. Förslaget innefattar ett väsentligt avsteg från principen attavlämnad deklaration skall innehålla rikliga uppgifter. Enligt kammarrättensmening bör en utvidgad möjlighet till ändring av bokslut knappast regleras ilag. Anvisningar från synes vara att föredra. Kammarrätten i Göleborg: Vid en första anblick förefaller beredningens förslagbeträffande ändring av bokslut rimliga.