prop · G40339 · 1980-12-31 00:00:00 — Vad man möjligen kan överväga är att temporärt införaett förenklat och "ofullständigt" avräkningssystem.Närmare bestämt skulle en sådanlösning innebära att man höllfast vid avräkningens huvudprinciper för behandling av hushållens utdelningsinkomster men avstod från att reglera sådana frågor sora rörbl.a. beskattningen inora bolagssektorn och de internationella förhållandena. Vi har dock funnit att flera skäl kan anförasmot en sådan lösning: a) Det är att märkaatt även ett ofullständigt avräkningssystemav det här skisserade slaget förutsätter att hushällen i sina deklarationer redovisar inte barafaktiskt uppburen utdelning utan ocksåtilläggsbeloppen. En sädan omläggningav deklarationsrutinerna kräver relativtbetydande informationsinsatser. I avsnitt 7.1.2 har vi framhållit att man i ett provisoriura bör avståfrän åtgärder sora leder till mer väsentiiga ändringari nuvarande deklarations- och redovisningsrutiner. b) En annan fråga är vilkenbetydelse avräkningen skall få förkommunerna. En genomgående princip för den kommunala beskattningen är att kommunerna får ut skatt på grundval av de beskattningsbarainkomsterna. De använda formernaav skattereduktion, som ju inte påverkarstorleken av beskattningsbar inkomst, har fallit helt på statsskatten. Eftersom avräkningssystemet innebär att de beskattningsbara inkomsterna och därmed kommunernas skatteunderlag höjs med tilläggsbeloppen,blir det nödvändigt att särskilt överväga om intedet avdrag från skatten som görs som ett andra steg i avräkningen börfördelas mellan staten ochkommunerna. c) Slutligen bör nämnas att ettavräkningssystem - även ett "ofullständigt" sådant - kan ge upphov till vissaproblem vid beskattningen av makar. Inkorast av kapital utgörB-inkorast och blir därför ofta föremål för gemensam skatteberäkning förmakarna. I fråga ora A- och B-inkomster gäller följande.Beskattningsbar A-inkomst och beskattningsbar B-inkomst bestäms för varderamaken. Oavsett inkomstens natur behandlas . av vardera makensbeskattningsbara inkomst som beskattningsbar A-inkorast. Om makarnassammanlagda B-inkomster inte överstiger , behandlas samtliga inkomster som A-inkomst. Vid skatteberäkningen läggsraakarnas beskattningsbara 1980/81:39 121 B-inkomster samraan och beskattas på toppen av den högstabeskattningsbara A-inkomsten. Skatten päB-inkorasterna fördelas mellan makarna efterstorleken av vardera makens beskattningsbara B-inkomst. Reglerna om B-inkorast kan ge upphov till vissa tröskeleffekter. Effekterna finns raen måste särskilt uppmärksaramas vid en övergång till ett avräkningssystem.Även ett obetydligt tilläggsbelopp kan raedföra att en kapital inkorast, som tidigare låg under 2 000-kronorsgränsen och därför behandlades sora A-inkomst, passerar gränsen och "omvandlas" till B-inkomst.Resultatet kan bli en skatteskärpning vidjämförelse med beskattningen enligt nuvarande regler. Det är raöjligt att sädana effekter äracceptabla -eller kan eliraineras - vid en övergäng till ett permanent avräkningssystem. I ett provisoriura, sora har tillsyfte att stimulera aktiesparandet, ärdet i varje fall önskvärt att undvika effekter av detta slag. Vår slutsats är att inte heller ett "ofullständigt" avräkningssystemlämpar sig som provisorium. En skattereduktion ärett avdrag som görs från skatten, dvs. den ingär som ettled i debiteringen. Till skillnad fränen avräkning päverkar skattereduktionen inte den beskattningsbarainkomsten. Det är taxeringsnämnden som beslutar om förutsättningarna för de nuvarande formerna av skattereduktion. Denlokala skattemyndigheten beräknar sedanreduktionen pä grundval av taxeringsnämndens beslut. I tilläggsdirektivenanges som ett tänkbart provisoriura en"skattereduktion som motsvarar viss procent av uppburen utdelning".En avgörande fråga är hur dennaprocentandel, reduktionssatsen, skall bestämmas.Vi har funnit det möjligt att utforma en metod för skattereduktion som i fråga ora inkomstprofil n.n. mycket nära ansluter till ett avräkningssystem, modell A. Vi har ansett det motiveratatt också utforma en något enklare alternativ metod, modell B. I detta avsnitt diskuterar vi de båda modellernas tekniska utformning och belyser derasindividuella och statsfinan- Prop.1980/81:39 122 Modellernas för- och nackdelar frän olika materiella och tekniska synpunkter diskuterar vi närmare i avsnitt 7.3.1.6. Detaljutformningenbehandlas i författningskommentaren (kap. 8). Avräkningssystemet innebär ju att utdelningsinkorasten i aktieägarens deklaration ökas raed ett tilläggsbelopp och att skatten pä den beskattningsbara inkomsten reduceras med sammabelopp. En sådan metod leder till att aktieägaren fåren lägre skatt än om någonavräkning inte hade skett (vi bortser här från eventuellatröskeleffekter vid makebeskattningen).Skatteminskningen motsvarar tilläggsbeloppetminskat med den skatteökning som tillägget i det förstasteget har medfört, dvs. marginalskatten pä beloppet. I och för sig skulle det vara fullt möjligtatt lägga hela avräkningen pä debiteringssidan.Aktieägaren skulle dä bara deklarera den faktiskt uppburna utdelningenenligt nuvarande regler. Det skulle sedan bli en uppgift för taxeringsnämndoch lokal skattemyndighet att utförade olika momenten i avräkningen. Med en sådan uppläggningkommer den beskattningsbara inkomsten i princip inte att påverkas. En korrekt beräkning av den slutliga skatten förutsätter emellertid att debiteringen föregås av en omräkning av den beskattningsbara inkomsten (tilläggsbeloppet måsteräknas in). Därefter mästeskatten på den omräknade inkomsten beräknas. Vid beräkningen mäste i förekommandefall reglerna om makars B-inkomster, begränsningsregeln(80/85-procentregeln) och marginalskattespärrenbeaktas. Av det anförda framgår att man har kvar de tidigare berörda problemen vid makebeskattningen etc, även om avräkningenläggs över helt på debiteringssidan. Detta gäller dock bara sålänge man håller fast vid kravet på att debiteringen skall ge exakt samma resultat som en"verklig" avräkning. Vi har funnit att raangenora att förenkla systemet och införa vissa schablonregler kan komma fram till enmodell för Prop.1980/81:39 123 skattereduktion som ger i huvudsak samma materiellaresultat som en avräkning men är betydligt enklare att hantera och inte ger upphovtill de nyssnämnda tröskeleffekterna. Vår utgångspunkt är den skatteminskning sora en"verklig" avräkning medför. Denna skatteminskning kan uttryckas som en andelav den uppburna utdelningen, alltsäen reduktionssats (r). Av vad vi har anfört framgår att följande samband gällervid halv avräkning: r = m - m = .ab i_ 0,69(l-m) = 0,69 - 0,69n 1-b I denna formel ärra ett uttryck för den marginalskattesats sora gäller förtilläggsbeloppet. m uppgår till (= 0,7), ger formeln en reduktionssatsav (= 0,207) av den uppburna utdelningen. Den avgörande frågan ärfortfarande hur raarginalskattesatsen (ra) skall bestämmas. Om vi tills vidare bortser från reglerna förmakebeskattningen och vissa andra förhällanden som vi strax skall återkomma till, gällerföljande. Aktieägarens skatt påett marginellt tilläggsbelopp är beroende av storleken av hans beskattningsbarainkoi'ist, den statliga skatteskalan (basenheten) och den kommunalautdebiteringen. Det är raöjligt att vid en given statsskatteskala och utdebitering itabellform ange raarginalskattesatsen i olika inkomstlägen. Vid en viss grad av avräkning och en given bolagsskattesats är det ocksåi princip raöjligt att ange reduktionssatsen (r)i de olika inkomst lägena. en sådan tabellskall innehålla inkomstskikt som bestäms i kronor måsteman utgä från en basenhet av en viss bestämdstorlek. Det finns anledning att i detta sammanhang beakta att de provisoriska åtgärderna är avsedda att tillämpas till dess att en övergång till ett pernanent .system kan ske. Det kan varaen fördel om tabellen är oförändrad under denna Prop.1980/81:39 124 Mot denna bakgrund har vi valt att utgå från en basenhetpå . (basenheten vid taxering är5 ). Detta skall inte uppfattas som någonprognos can vare sig prisutvecklingen eller provisoriets livslängd. I övrigt bygger tabellen på att - skattesatsernai inkomstskikten är de som gäller vid 1981 årstaxering (från effekten av den tillfälliga ändringenav den särskilda skattereduktionen bortses), - attkommunalskatt utgår efter en skattesats av , - att halv avräkning medges (dvs. uppräkningsfaktorn är1,69). Statligt beskatt- Marginal- Reduktionssats ningsbar inkorast skattesats (skattelättnad i % av (kr.) (%) faktiskt mottagen 7 000 31 47,6 7 100 - 28 000 32 46,9 28 100 - 35 000 34 45,5 35 100 - 42 000 35 44,9 42 100 ' 49 000 38 42,8 49 100 - 56 000 41 40,7 56 100 - 63 000 44 38,6 63 100 - 70 000 50 34,5 70 100 ' 77 000 52 33,1 77 100 - 84 000 56 30,4 84 100 - 91 000 60 27,6 91 100 - 98 000 64 24,8 98 100 - 105 000 69 21,4 105 100 - 112 00(j 74 17,9 112 100 - 119 000 75 17,3 119 100 - 140 000 78 15,2 140 100 - 210 000 80 13,8 210 100 - 85 10,4 Tabellen kan ändras sä att reduktionssatsen faller jämnt. Prop.1980/81:39 125 Statligt beskatt- Reduktionssats (%1 (kr.) 45 44 43 42 41 40 39 38 37 36 35 34 33 32 31 30 29 28 27 2625 24 23 22 21 20 19 18 17 16 15 14 13 12 11 10 Prop.1980/81:39 126 Motsvarande tabeller vid uppräkningsfaktorerna 1,5 (avräkning) och 2,0 (avräkning) kan utformas enligt följande, Statligt beskatt- Reduktionssats (%) (kr,) Uppräkningsfaktor Tabell 7:5 och 7:6 kan ocksä återges i diagram (för överskådlighetens skull representeras tabell 7:5 inte av en"trappstegslinje"). c: o - o Prop.1980/81:39 128 Av diagrammet fraragåratt den trappstegslinje sora motsvarar tabell 7:6 ganska väl stäramer överens raed den "teoretiskt riktiga" linjesora raotsvarar tabell 7:5. Av det anfördahar framgått att det är möjligt attutforma tabeller som direkt anger reduktionssatsen vid olika storlek avstatligt beskattningsbar inkomst. Som vi redan nämnt har vi dock bortsett från vissa komplicerande faktorer. Det återstår att ta ställning till följandefrågor: a) Inkorastskikt m.m. I tabellerna har inkomstskikten bestämts i fasta belopp. Om inkomsterna höjs från ett är till ett annat, leder detta till attreduktionssatserna överlag blir lägre. Detta kan också uttryckas sä att avräkningsgraden i tabell 7:6 är något större än sä längebasenheten är . och omvänt att avräkningsgraden blir nägot nindre än50 % om basenheten skulle komma att överstiga7 . Inkorastskikten kan naturligtvis uttryckas i basenheter istället för fasta belopp. Därigenomfår man - till priset av en något mer svåruppfattadtabell - en skattereduktion som ligger kvar på samma nivå även när penningvärdet förändras. Man skall dock ha i minnet att det inte bara är basenhetens storlek som ändras årfrån år. Ändringar i t.ex. skatteskalan ochkommunal utdebitering kan göra att den nära överensstämmelsen mellan "trappstegslinjen" och den"riktiga" linjen gär mer ellerraindre förlorad. Vad beträffar denkoramunala utdebiteringen bygger tabellerna på en enhetlig skattesats föralla skattskyldiga. Av praktiska skältorde en sådan ordning vara nödvändig. Prop.1980/81:39 129 b) Makars B-inkoraster Reglerna ora beräkningav skatt pä makars A- och B-inkomster innebär att marginalskatten på ett tillskott till en gift skattskyldigskapitalinkomster bestäms av storleken av denskattskyldiges egen beskattningsbara inkomst bara i följande tre situationer: - tillskottetskall pä grund av 2 000-kronors- eller 4500-kronorsregeln behandlas som A-inkomst, - den andra makensaknar beskattningsbar inkomst, - den andra makensaknar beskattningsbar B-inkorast och har en beskattningsbar A-inkorast som är lägre än den egna beskattningsbara A-inkonsten, I övriga fall kommer marginalskatten på tillskottet i princip att bli beroende avstorleken av en inkorast som motsvarar sumraan av antingen den egnabeskattningsbara inkorasten och den andra makens beskattningsbara B-inkomsteller den andra makens beskattningsbara inkomst och den egna beskattningsbaraB-inkomsten. Det skulle vara en stor praktisk fördel om man vid tillämpningen av den härdiskuterade formen av skattereduktion kunde bortse från inkomsternas karaktär av A- eller B-inkomst. Detta börockså vara möjligt. Enligt vårmening får man ett rimligt resultat om man imakefallen alltid utgår frän den högsta av makarnas beskattningsbarainkomster när det gäller att med hjälpav den föreslagna tabellen bestämma reduktionssatsen. I flertalet fall torde dettavara fördelaktigare för makarna änom man skulle utgå från summan av den enas beskattningsbara inkomst och den andras beskattningsbaraB-inkomst. Införandet av en skattereduktion avmodell A ger inte upphov till nägon skatteskärpning av det slag som vi har berört. 9 1980/81. 1 .saml Nr 39 Prop.1980/81:39 130 De reduktionssatser som anges i tabellen för de olika inkomstskikten gäller i princip bara under förutsättning atthela tilläggsbeloppet ligger i sammamarginalskatteskikt som den första kronanav beloppet. Det sagda kan belysas med ett exempel, som baseras på tabell 7:5. Antag att en skattskyldig har enbeskattningsbar inkomst på . Om den uppliurnautdelning soin är inräknad i inkorasten uppgår till högst , kommer till-läggsbeloppet inte att överstiga (av 7 246 =) . Hela beloppet ligger då inon skiktet för69 % marginalskatt. Om utdelningen däremotuppgår t.ex. till . Av beloppet komraer , att ligga i skiktet för marginalskatt. Av exemplet framgåratt den i tabellen angivna reduktionssatsen bör sänkas en eller flera procentenheter,om utdelningen och därmed det tänkta tilläggsbeloppetuppgår till ett raer betydande belopp. Enligt vår nening bör detta förhållande beaktas schablon-raässigt påföljande sätt. Tabell 7:6 börkunna tillämpas så längeutdelningen uppgår till högst . (vilket motsvarar ett tilläggsbelopp på6 . eller drygt två inkomstskikt i tabellen). För utdelningsinkorast därutöver bör reduktionssatsen sänkas med treprocentenheter för varje . Beloppet 10 000kr. bör i förekommande fall ta sikte pämakars sammanlagda utdelning. Prop.1980/81:39 131 Mannen (M) har en beskattningsbar inkomst på raedan hustruns (H) inkomst är lägre. M uppbär och H . Makarnasutdelningssumma är således . och denna berättigartill reduktion enligt följande. av 10 000 = 2 000 av 10 000 = 1 700 av 2 000 = 280 Det sammanlagda reduktionsbeloppet fördelas med 18/22 på M och 4/22 på H. Reduceringen för varje utdelningsbelopp på . börinte drivas längre än till den lägsta reduktionssatsen enligttabellen, dvs. Varje beslut ora skattereduktion innebär viss administrativ merbelastning. Det kan därför vara lämpligt att införaavrundningsregler eller raotsvarande bestämmelsersom hindrar att alltför obetydliga utdelningsbelopp ledertill reduktion. För vår del anser vi det rimligt med en föreskriftav innebörd att reduktion inte skall ske oraden skattskyldiges sammanlagda utdelningsinkorast understiger . Den modell A förskattereduktion som vi här har skisserat innebär sammanfattningsvis följande (uppräkningsfaktor 1,69): - utdelningsinkomsterberättigar till en skattereduktion soramotsvarar viss procent av inkomsten, - reduktionssatsenbestäms enligt en tabell med hänsyn till storleken av den skattskyldiges statligtbeskattningsbara inkomst, Prop.1980/81:39 132 för makar bestäms reduktionssatsen med hänsyn till den högstaav makarnas beskattningsbara inkomster, ora den skattskyldiges sammanlagda utdelningsinkomster överstiger . ninskas den reduktionssats sonanges i tabellen (tabell 7:6) ned i varje överskjutande utdelningsskikt pä , dock till lägst , beloppsgränsen 10 000kr. tillämpas gemensamt för makar, för varje skattskyldig gäller att nägonreduktion inte medges om den sammanlagcla utdelningsinkomsten understiger 100kr. Modellen är utformad på basis av avräkningssystemetsprinciper. Det innebär att de individuella ochstatsfinansiella effekterna i mycket höggrad överensstämmer med de effekter som erhålls i ett avräkningssystem.Vi kan därför på denna punkt hänvisa till vad vi har anfört ora avräkningenseffekter i avsnitt 7,3.1.2. De skillnader som kan föreligga sammanhängermed de schablonregler som vi har föreslagit.Det går inte att generellt uttala ivilken riktning skillnaderna går. En skattereduktion enligt modell A grundas alltså pä avräkningssystemets principer och innebär att reduktionssatsen är beroende av aktieägarens beskattningsbara inkomst och därmed av hans marginalskatt (m). Den lösning sora vi nu skall diskutera innebär att reduktionssatsen är oberoendeav marginalskattesatsen. En sådanreduktion innebär i princip attutdelningsinkorasten beskattas efter en skattesats som ligger ett visst antalprocentenheter under aktieägarens marginalskattesats. Omreduktion medges med ett belopp som motsvarar t.ex. av en vissutdelningsinkorast, är raarginalskattesatsen pä utdelningen lägre än aktieägarens marginalskattesats (m =m - 0,25). Sambandet mellan ra och m vid skattereduktionillustreras i diagram 7:3 (linje 2 i diagrammet). Diagram 7 ; .3 p;i utdelnini; (m ) Linje Vi) nuv.Tranclc regler m Linje (2 ) 2.i °o skattereduktion m = m - 0,25 injc \5) halv avräkning m = l,69ra - 0,69 (1,7 O,." j I I . 0,.i 0,4 0,5 0,6 0,7 0,8 Marginal--1skattesats (m) 11,.' Prop.1980/81:39 134 I tabell 7:8 visas aktieägarens skatt på utdelningen och hans behållning efter skatt (utdelningsnetto) vid några olika reduktionssatser. Den skatt som tas ut Aktieägarens utdel- hos aktieägaren på en ningsnetto om ra är utdelning på 100 om resp. ra är resp. 0,85 0,8 0,7 0,6 0,4 0,85 0,8 0,7 0,6 0,4 regler 85 80 70 60 40 15 20 30 40 60 (Halv avräk ning) (75 66 49 32 -1) (25 34 51 68 101) skattereduktion 75 70 60 50 30 25 30 40 50 70 skattereduktion 60 55 45 35 15 40 45 55 65 85 skattereduktion 40 35 25 15 -5 60 65 75 85 105 Av tabellen kan utläsasatt den nom ine 1la lättnaden vid en skattereduktion avdenna modell är densamma i alla inkomstlagen. Omutdelningen är 100 och skattereduktionen , ökar utdelningsnettot med 25. Den relativa lättnaden ärstörst i höga inkomstlägen.Vid en marginalskattesats på (m=0,8) mer än fördubblas utdelningsnettot (från20 till 45) medan den relativa höjningen viden marginalskattesats på är betydligt måttligare(frän 60 till 85). Vi har tidigare i förstahand utgått från en total lättnadsnivå sora i princip motsvarar halva bolagsskatten på utdelade vinstmedel. I avsnitt 7.3.1.2 uppskattadevi den statsfi- Prop.1980/81:39 135 nansiella kostnaden förett system med halv avräkning till ca 225-270 milj. kr.Inom en sådan kostnadsram skulle det finnasutrymme för en skattereduktion av modell Bsom motsvarar av uppburna utdelningsinkomster. Inom den kostnadsramson vi har uppskattat för avräkning med faktorerna 1,5 resp. 2,0 (160-195 resp. 320-390 milj. )skulle reduktion kunna medges med 12,5-15 resp. av utdelningarna. Den skattereduktion enligt modell B som vi har behandlatinnebär att reduktionssatsen ar fast ochatt skattereduktion beräknas på hela utdelningsinkorasten oberoende av dess storlek(fast reduktion utan tak). Det finns mångaandra alternativ. En möjlighet kan vara att förse den fasta reduktionen med ett tak, dvs. föreskriva att endast utdelningsinkomst upp till vissbeloppsgräns skall berättiga till reduktion (fast reduktion med tak). Ettannat alternativ är att låta reduktionssatsen avtrappas med stigandeutdelningsinkorast (avtrappad reduktion). Ävenen avtrappad reduktion kan naturligtvis tillämpasraed eller utan tak. När vi har övervägt dessaolika alternativ har vi funnit att flera skal kan anföras för enavtrappad reduktion utan tak. Dessa skäl,som vi i ett senare avsnitt får anledningatt utveckla ytterligare, kan sammanfattas enligt följande: - En relativt hög reduktionssats vid låga utdelningsinkomster ärägnad att ge särskild stimulans av småsparandet. - Avtrappningenav reduktionssatsen med stigande utdelningsinkomst är ägnad att geen inkomstprofil som någorluntla ansluter till profilen imodell A och i ett avräkningssystem. Det finns nämligen anledning att anta att utdelningsinkomsternagenerellt sett stiger - och att reduktionssatsen därför kommer attfalla - med växande beskattningsbar inkomst (jfrtabell 3:4). - Frånvaron av ett tak gör att även innehavare av större portföljerfår incitament till ökaile placeringar i aktier. 1980/81:39 136 Stannar man fören reduktionsraodell som innehåller beloppsgränser i form av tak eller avtrappning, är det nödvändigt att ta ställningtill hur gränserna skall tillärapas i raake-fallen. Den tekniskt enklaste lösningen äratt beräkna reduktionsbeloppet separat för vardera maken. Det stäramer dock bättreöverens med nuvarande principer för sarabeskattning av makars kapi tal inkoraster attutföra beräkningen gemensamt för makarna. Med dessa utgångspunkterhar vi utformat en modell för avtrappadreduktion utan tak. Vi har ansett det motiverat att i första hand ange ett alternativ som kan förväntas ge ihuvudsak sarama inkomstprofil och rymmas inora samraa totala kostnadsram som enreduktion enligt modell A när denna grundaspä halv avräkning (uppräkningsfaktorn1,69). Alternativet ser ut så här. 1980/81:39 137 (kr. ) O - I 000 av utdelningen 1 000 - , för 1 000 kr.och " återstoden 6 00 0 - 1 700 " "6 000 " " " Ensamståendesutdel- Skattereduktion ningsinkorast (kr.) O - 500 av utdelningen 3 000 - 850 " " 3 000 " " " Det bör framhållas att relativt sraå ändringar i kostnadsramen kan gebetydande utslag i forn av ändrade skiktgänser. Metl en kostnadsram på 225 milj. kr. börden övre skiktgränsen - vid samma reduktionssatser och med oförändrad nedreskiktgräns - vara ca I 500/. ochinte 3 000/. Utgär man i stället frånen kostnadsram pä 270 milj. kr. finns det utrymme för att höjaden övre skiktgränsen till ca 4 500/. Dessa beräkningar grundas helt på utdelningsinkoinsternas fördelningenligt undersökning (jfr kap. 3). Vi har således utgåttfrån att antalet hushåll som deklarerar utiielningsinkomster är detsamma och att utdelningsinkomsterna - omräknade från1975 års nivå på ca 700 milj, kr, till en nivå av I 300 milj, kr. -fördelar sig på olika utdelningsskikt enligt sammamönster som . Uppskattningarna är således känsliga inte bara för slunpfel och valet av beräkningsmetitl utan också för ändringar i sammansättningen av gruppen av aktieägare. Prop.1980/81:39 138 Tabell 7:9a (makar) tillämpas enligt följande (mannen antas ha 4 000 kr.och hustrun . i utdelningar): reduktions belopp: för 1 000 = 450 av 4 000 = 1 000 fördelas: nannen 4/5 av 1 450 = 1 160 hustrun 1/5 av 1 450 = 290 Vi uppskattar att av skattebortfallet faller mindre än en tiondel pähushåll med en utdelningsinkomst pä upp till 500/, ca en tredjedel på hushåll med enutdelningsinkomst på nellan 500/. och 3 000/. samt återstoden på hushåll med högre utdelningsinkomst. Kostnaden för reduktionen pä25 % kan uppskattas till av totalkostnaden raedan den återstående delenav totalkostnaden fördelar sig ganska järant nellan reduktionen på och reduktionen på . Vill man i stället- med bibehållna skiktgränser - anpassa modellen så att de statsfinansiella effekterna ansluter till enavräkning som är grundad påuppräkningsfaktorerna 1,5 och 2,0 blirresultatet följande: Utdelningsinkomst Reduktionssats (%) (kr., ensanstående resp. nakar) Uppräkningsfaktor 1,5 (1,69) 2j0 Prop.1980/81:39 139 Av skäl som vi tidigare nämnt är det önskvärt att införa regler som hindrar att alltför obetydliga utdelningsbelopp leder tillskattereduktion. Vi förordar sanna regel son för modell A. Den modell B förskattereduktion som vi här har skisserat kan sammanfattasenligt följande (med samna kostnadsram somvid halv avräkning): - utdelningsinkomsterberättigar till skattereduktion, - reduktionssatsensjunker med stigande utdelningsinkomst, - för makar sker en gemensam beräkning av reduktionsbeloppet enligt tabell 7:9a, - för ensamståendeberäknas reduktionsbeloppet enligttabell 7:9b, - ora enskattskyldigs utdelningsinkomst inte uppgårtill , berättigar den inte till reduktion. Gemensarat förmodellerna A och B Vi vill här göra ett par påpekandensom rör båda reduktionsmodellerna. En gemensara frågaär vilken betydelseskattereduktionen skall få för kommunerna. Vi har tidigare nämntatt kommunerna får ut skatt på grundval av de beskattningsbara inkorasterna.