prop · G403114 · 1980-12-31 00:00:00 — Det rättsliga stödet för ett sädant ingripande får härvid sökas i 3 §1 p LTO respektive 2 § Pl. 1 den män den som stör förhandlingen gör sig skyldigtill brott vara fängelse kan följa, t ex störande av förrättning eller avallmän sammankomst enligt 16 kap 4 § Brb, kan han däremot, enligt vad som förutframhållits, gripas av envar med stöd av 24 kap 7 § RB. Inom ramen för åliggandet enligt 5 kap 9 § RB ankommer detpä rättens ordförande att i vissa fall även före förhandlingen besluta omeventuellt erforderliga åtgärder, t ex inför förhandling i uppmärksammat måleller mäl där ordningsstörningar kan befaras. Fördelningen av antalet åhörarplatser hör till de frägorsom kan behöva uppmärksammas på ett tidigt stadium. Det är angeläget attrepresentanter för massmedia i största möjliga utsträckning bereds tillfälleatt övervara rättegångar. Föreligger det risk för trängsel i rättssalen börtillses att platser ställs till deras förfogande. Det kan därutöver finnasanledning att reservera visst antal platser för anhöriga till part eller annansom medverkar i rättegängen. För att klargöra dessa och liknande frägor kan detnägon gäng bli nödvändigt att ta kontakt med företrädare för nyhetsorgan, medparterna eller deras ombud m fl. Av betydelse i detta sammanhang är även valet av lämpligförhandlingssal. Är målet mycket uppmärksammat eller berör ett stort antalparter mäste kanske en större förhandlingssal än den ordinarie tas i anspråk omsädan finnes. I vissa fall behöver speciella arrangemang vidtas i rättssalenmed avseende på möbleringen, ljudupptagning etc. Prop.1980/81:114 88 Är omständigheterna sådana att man kan befaraordningsstörningar bör på ett förberedande stadium även övervägas otn särskildbevakning erfordras. Om det finns någon person anställd vid domstolen sominnehar ordningsvaktsförordnande kan det i många fall vara tillräckligt omdenne övervarar förhandlingen eller finns tillgänglig i intilliggande utrymmen.I andra fall bör eventuellt tillses att bevakning sker genom polisens försorg.Polis och ordningsvakt kan under förhandlingen biträda rättens ordförande medåtgärder för ordningens upprätthällande och - som tidigare framhållits - ävenmed tvång verkställa utvisning av ordningsstörare om så skulle erfordras.Frågan om polisbevakning föregås av samråd med chefen för ordningspolisen ellerannat ansvarigt polisbefäl. Frågor angående upprätthällande av ordning vidförhandlingar har bl a behandlats i sarnband med hovrättspraxisdiskussioner. I protokoll frän framhållerpresidenten i fräga om själva processledningen att han rekommenderar fasthetoch lugn, att rättens ledamöter inte inlåter sig pä argumentation av t expolitisk karaktär med parter, vittnen och andra, samt att förhandlingen börajourneras om det är svårt att bevara lugnet. har frägor kring säkerheten viddomstolsförhandling fått ökad aktualitet. En bidragande orsak härtill har varitatt den grova brottsligheten visat tecken på att bli allt farligare och merhänsynslos, som den internationella brottsligheten och antaletväldsdöd med internationell och politisk bakgrund ökat i omfattning. 1 sambandmed lagföringen av personer som gripits i dessa sammanhang har i vissa fallansetts föreligga allvarliga risker för fritagningsförsök, liksom även förJiämndaktioner av olika slag riktade mot rätten eller andra som medverkar iförhandlingen. Mål där säkerhetsrisker av denna art förelegat har oftarönt särskild uppmärksamhet. Förutom de fall som redovisas i JO:sämbetsbe-rättelse 1976/77 s 28, varom mera i det följande kan nämnas det Prop.1980/81:114 89 brottmål som handlades vid tingsrättoch som rörde ett flertal tilltalade, misstänkta bl a för förberedelse tillmänniskorov. Även i mindre uppmärksammade mål och i andra mål än brottmål tordeha förekommit fall där risken för allvarliga brott i samband med förhandlingenframstått som överhängande. Mål av denna karaktär kräver noggrann planering införförhandlingen med speciella överväganden i fräga om vilka förebyggande ochskyddande ätgärder som kan vidtas vid domstolen. I det följande skall motbakgrund av nuvarande förhållanden och bestämmelser först redovisas någraallmänna synpunkler i detta hänseende innefattande bl a förslag till vissaåtgärder av främst praktisk natur. Till särskild behandling upptas därefterfrågor om personkontrollätgärder. I likhet med de två föregäende avsnitteninnefattar redogörelsen i flera avseenden egnaställningstaganden och synpunkter. Som lidigare omtalats har allmänheten en vidsträckt och iflera avseenden grundlagsskyddad rätt att i olika syften besöka en domstol.Detta förhällande försvårar möjligheterna till effektiv kontroll och bevakningvid domstolen. En presumtiv väldsverkare behöver t ex inte nödvändigtvisbefinna sig i själva rättssalen för att genomföra ett planerat angrepp.Våldshandlingar riktade mot en förhandling och de som medverkar i denna torde iflera fall lika gärna kunna vidtas frän intilliggande utrymmen, t ex genom atten bomb eller dylikt placeras i nära anslutning till rättssalen. Ävenfritagningsförsök kan givetvis utföras frän andra utrymmen. Det är med hänsynhärtill av stor vikt att förhandlingen kan hållas i en sal som, tillsammans mederforderliga biutrymmen såsom t ex väntrum, advokatrum, toaletter m rn, liggersä avskilt som möjligt från övrig verksamhet. Salen bör helst vara försedd medegen provisorisk ytterentré för den besökande allmänheten. Ur övervakning.s-och bevakningssynpunkt är det även en stor fördel om tillträde till självarättssalen kan ske genom separata ingångar, en för rätten, en för parter ochandra som medverkar i förhandlingen samt en för åhörare. Frihetsberövad partbör därjämte kunna föras till förhandlingen ulan att allmänhetens utrymmen 1980/81:114 90 Som framhållits i tidigare avsnittunderlättas möjligheterna att förhindra rymning och fritagning om salen inte ärbelägen på första våningsplanet eller om samtliga fönster i byggnaden,inkluderat rättssalen, sitter på ett avstånd av minst tvä meter fränmarkplanet. (Beträffande säkerhetsaspekter på doinstolsbyggnad m m, se avsnitt8.6; jmf även 8.5). Endast ett fätal domstolar torde förfoga över enförhandlingssal som till fullo tillgodoser dessa och andra liknande skydds--och säkerhetsaspekter. I flera fall torde emellertid provisoriska avspärrningsanordningarkunna anordnas utanför och inne i domstolen varigenom besökare tillförhandlingen kan slussas direkt till den aktuella rättssalen pä sädant sättatt andra "känsliga" och näraliggande lokaler inte behöver passeras.För att hindra obehöriga att på annat sätt komma i närheten av rättssalen kandet vara erforderligt att låsa vissa dörrar och passager som annars brukarhållas öppna. Det kan även bli nödvändigt att temporärt dra in på verksamheteni intilliggande utrymmen. Ätgärder av detta slag minskar inte barasabotagerisken utan underlättar givetvis även bevakningen. I fråga om valet av lämplig lokal har det någon gångförekommit att domstolsförhandling i mål med frihetsberövad part avsäkerhetsskäl förlagts till annan lokal än vid domstolen, i första hand tillpolishus eller kriininalvårdsanstalt där den frihetsberövade förvarats. I dessafall har i regel riskerna för fritagning eller andra övergrepp ansetts säöverhängande att transporten inte bedömts kunna ske under betryggande former,eller också har det av olika skäl inte ansetts möjligt att vidtaga tillräckligteffektiva åtgärder vid domstolen för att förhindra ett olagligt angrepp. En programgrupp med representanter från ,, , åklagar- och polismyndigheten samtkriminalvårdsstyrelsen har utrett frågan om en särskildsäkerhetssal vid . Med säkerhetssal avses i dettasammanhang en rättssal avsedd för mål vilka på grund av omfattning,uppmärksamhet frän mass.media och allmänhet eller särskilda säkerhetskrav,väsentligt avviker frän normala rättegångar. Vid projekteringen har bl a lagts särskild vikt vid att möjliggöra 1980/81:114 91 effektiv personbevakning och allmänbevakning i rättssalen.Inpasseringskontroll förutsätts kunna ske tned användande av s k metalldetektor.Skydd mot demonstrationer, sabotageförsök eller väpnade angrepp beaktas vidsalens förläggning inom dornstolskomplexet. Audivisuella hjälpmedel kommer attanvändas i större utsträckning än normalt för att underlätta för demi somdeltar i eller pä annat sätt följer förhandlingarna. I avvaktan pä utbyggnadenav en permanent säkerhetssal har vissa ombyggnadsåtgärder beslutats för attprovisoriskt och övergångsvis tillgodose behovet av en rättssal för meraomfattande rättegångar med särskilda krav i säkerhets- och skyddshänseende. Beroende bl a pä lokalförhållandena kan det varanödvändigt att före förhandlingen grundligt genomsöka och se över vissa lokalervid domstolen för att minska sabotagerisken och för att utröna vilka utrymmensom eventuellt bör hällas tillstängda under förhandlingen. En sådan besiktningär av värde även i fräga om vilka bevakningsåtgärder som behöver vidtas. Polisbör medverka vid undersökningen. Inför en riskförhandling bör rätten i dessa frågor samrådamed företrädare för polismyndigheten. Eftersom domstolens övriga verksamhet imånga stycken kan komma att påverkas av arrangemangen måste även domstolenschef medverka vid planeringen. Under alla förhållanden bör han givetvisinformeras otn den förestående förhandlingen. Föreligger risker för att allvarligt brott kan komma attförövas i samband mied domstolsförhandling bör självfallet tillses atteffektiva bevakningsåtgärder vidtas. En väl avpassad polisbevakning säväl isotn utanför rättssalen kan i många fall ha en betydande preventiv effekt ochäven i övrigt medverka till att förhandlingen kan genomföras störningsfritt ochunder betryggande former. Är riskerna för övergrepp mindre framträdande kandet vara tillräckligt rned en mer diskret form av bevakning som t ex kan vidtasgenom att en eller flera civilklädda polismän är närvarande vid förhandlingen.I några fall torde ha förekommit att den som innehar ordningsvaktsförordnandehar tagits i anspråk för sädant ändamål. Prop.1980/81:114 92 Frågan om polisbevakning bör givetvis föregås av samrådmed företrädare för polismyndigheten. I allvarligare fall bör samrådet äga rurnmed polischefen, särskilt om bevakningsinsatserna beräknas bli av störreomfattning. I andra fall torde samrådet kunna ske med annat polisbefäl.Ansvaret för bevakningen av frihetsberövade personer såväl under transportensom i rättssalen åvilar i första hand . Företrädare förkriminalvården såsom häktesföreståndare, styresmän och andra bör därför iförekommande fall beredas tillfälle att lämna synpunkler. Rör förhandlingenbrottmål bör givetvis även äklagaren medverka. Liksom det åligger rättens ordförande att upprätthälla ordningenvid förhandlingen, mäste det anses ankomma på denne att ge föreskrifter ochanvisningar i frägor som rör bevakningen i själva rättssalen. När det gällerbevakningen i övriga utrymmen, säväl i anslutning till rättssalen som utanfördomstolslokalen, har emellertid polisen ett självständigt ansvar. Oavsett dennauppdelning av beslutsfunktionerna bör naturligtvis bevakningsätgärdernasnärmare utformning föregås av en nära samverkan mellan rätten och polis.Bestämmelserna i 5 kap RB bygger bl a på den grundsatsen att domstolen är denmyndighet som har alt tillse atl förhandlingsoffentiigheten inte åsidosatteseller inskränks. Inte minst mot denna bakgrund är det angeläget att rätten iförväg förvissar sig om vilka bevakningsät-gärder som polisen ämnar vidta, ochatt därvid särskilt beaktas att arrangemangen inte blir sådana att allmänhetenstillträde till förhandlingen i realiteten begränsas. Vad nu sagts gäller isynnerhet de fall där förhandlingen av säkerhetsskäl utsatts att äga rum iannan lokal än vid domstolen. Även i rättssalen kan givetvis vidtas en del ätgärder föratt öka säkerheten under förhandlingen. För att hindra insyn under förhandlingenbör gardiner eller persienner dras för, något som särskilt bör iakttas omförhandlingen äger rum pä första våningsplanet. Brevknivar, saxar, pennskrinoch andra lösa föremål som kan användas som tillhygge av våldsamma personer börinte ligga framme eller eljest finnas lätt tillgängliga i rättssalen.Motsvarande gäller även beträffande löstagbara bänklådor, extra stolar etc. Irättssalen bör finnas överfallslarm eller annan anordning varigenom rättensordförande snabbt kan komma i förbindelse med expeditionsvakl, reception ellerdomstolens telefonväxel. Prop.1980/81:114 93 När det gäller placeringen av åhörare i rättssalen liksomi fräga om parternas bänkar, vittnesbås och den särskilda möblering som eventuelltbehöver vidtas, mäste iakttas att arrangemangen inte blir sädana att säkerheteneftersatts. Åhörarplatser bör t ex inte finnas i sädan närhet av övrigafunktioner att ett angrepp från en ähörare med lätthet kan riktas mot någon sommedverkar i förhandlingen. Bedöms riskerna för sådana angrepp som överhängandekan provisoriska staket eller andra avspärrningsanordningar eventuellt anbringasmellan åhörarplatserna och de medverkande. Poliser med bevakningsuppgift börplaceras strategiskt så att de snabbt kan ingripa om något skulle inträffa. Detär ur övervaknings- och bevakningssynpunkt av vikt att de olika funktionerna irättssalen är klart åtskilda och därmed överblickbara. I vissa brottmål börtillses att de tilltalade placeras så att intern kommunikation försväras. Ansvaret för bevakningen av frihetsberövade i rättssalenåvilar som ovan framhållits i första hand företrädare för kriminalvården.Frågan huruvida part som är berövad friheten bör hållas fängslad under,förhandlingen får emellertid anses ankomma på rättens ordförande att besluta omi enlighet med åliggandet i 5 kap 9 § RB (jmf JO 1958 s 54). Prövningen häravär beroende av flera faktorer såsom vålds- och rymningsbenägenheten, vidtagnabevaknings- eller andra säkerhetsåtgärder etc. Det bör framhållas att JObetecknat det som högst otillfredsställande om den ena av i processuellthänseende jämställda parter i en rättegång hälls fängslad. Ett sådantförhällande bör därför fä förekomma endast undantagsvis när andra lösningar avsäkerhetsfrågan inte gått att finna och fängsel bedöms som oundgängligennödvändigt. Enligt JO är för domstolen också att beakta - förutom det störandeinslaget -- att användandet av fängsel kan försvära partsagerandet underprocessen och därigenom påverka rättegängen och målets avgörande (JO diarienr3034/1971, avgjort ). 1 kriminalvårdsverkets cirkulär FAK 1978:5(transportcirkuläret) föreskrivs bl a att intagen som ställs inför domstolinte fär hällas fängslad i rättssalen såvida inte rätten förordnar därom samtatt, om rymningsrisk föreligger i samband med förhandling inför domstol,styresmannen skall samråda med rättens ordförande och åklagare omerforderliga säkerhetsåtgärder. Prop.1980/81:114 94 (30 1976/77 s 28) avgjorde JO Thyresson tvåärenden som rörde allmänhetens tillträde till vissa domstolsförhandlingar. Detena ärendet gällde två häktningsförhandlingar vid 1972avseende utländska medborgare misstänkta bl a för förberedelse tili mord medpolitisk bakgrund. Det andra ärendet gällde en huvudförhandling i brottmål vidHallsbergs tingsrätt 1973 avseende ett flertal tilltalade som rymt fränkriminalvärdsanstalten i Kumla. 1 båda fallen bedömdes allvarlig risk föreliggaför fritagning och andra våldsamheter i samband rned förhandlingarna. De somvelat bevista förhandlingarna såsom ähörare hade därför avkrävts legitimationocli i viss utsträckning fått underkasta sig kroppsvisitation. Fräga uppkom om det fanns stöd i lag för sädanakontrollåtgärder. I sitt beslut i de båda klagoärendena redogjorde Thyressonför offentlighetsprincipen och för bestämmelserna härom i RF och i det förslagtill ändringar i RF som regeringen dä beslutat. Han anförde vidare angåenderättsläget bl a följande. Den offentlighetsprincip som enligt det sagda gällerbeträffande förhandlingar vid domstol och som kan förväntas bligrundlagsskyddad fär, tillämpad fullt ut, anses innebärabl a rätt för envar att övervara domstolsförhandlingar såsom åhörare utan attbehöva uppge namn eller underkasta sig identitetskontroll ellerkroppsvisitation. Principen vilar uppenbarligen på förutsättningen attförhandlingarna skall kunna hällas under betryggad säkerhet utan att sådanaskyddsåtgärder skall vara erforderliga. Denna förutsättning kan emellertid inte anses alltid föreligga.Utvecklingen mot allt grövre brottslighet, ej sällan organiserad, gör att mannumera i vissa fall måste allvarligt räkna med risken av svåra övergrepp viddomstolsförliandlingar, exempelvis sabotage och försök att med våld fritatilltalad. Behov kan därför ibland föreligga att förebygga brott och eljestskydda säkerhet och ordning vid domstolsförliandlingar genom ätgärder av olikaslag gentemot dem som gör anspråk på att fä närvara vid förhandlingarna, bl aavkrävande av uppgift om namn, identitetskontroll och kroppsvisitation. Sädana kontrollåtgärder kan, såsom förut antytts,betraktas som begränsningar 1 principen om offentlighet viddomstolsförhandlingar och därmed även som inskränkningar i principen om informations- Prop.1980/81:114 95 Begränsningarna måste i enlighet med vad somanförts ha stöd i lag. Sädant lagstöd saknas. Kotitrollätgärderna kan integrundas pä generalklausulen i 2 § polisinstruktionen om polisens skyldighet attvidtaga åtgärd till förebyggande av brott och till förhindrande av störning avallmän ordning och säkerhet, eftersom instruktionen inte utgör lag. Med detsagda är ocksä uppenbart att stadgandet i 5 kap 9§ omskyldighet för rättens ordförande att upprätthälla ordning vid rättens sammanträdenoch meddela därför nödiga föreskrifter inte kan ha avseende på sådana åtgärdersom de ifrågavarande. Beträffande kroppsvisitation är, utöver vad som förutsagts om kontrollåtgärder beträffande den som vill övervara domstolsförhandlingar,att beakta att det i den nya regeringsformen direkt stadgas generellt förbudmot kroppsvisitation utan stöd i bestämmelser som har karaktär av lag (2 kap 3och 4 §§). Reglerna om kroppsvisitation i 28 kap är intetillämpliga i förevarande sammanhang, eftersom de avser inte, såsom här är ifråga, kroppsvisitation i syfte att förekomma brott eiler förhindra störning avallmän ordning och säkerhet utan kroppsvisitation för utredning när anledningförekommer att brott redan förövats. Såsom framgår av det föregående finns f ninga lagregler pä vilka kan grundas rätt att företaga kroppsvisitation tillförebyggande av brott i samband med domstolsförhandlingar. När det gäller de aktuella förhandlingarna vilka samtligaägde rum innan RF trädde i kraft framhöll JO bl a att det helt visst förelågstarka skäl för att sörja för säkerheten. I avsaknad av en laglig reglering ochdå rättsläget kan anses ha varit i viss mån oklart innan uttryckligt krav pälagstöd uppställdes i RF, fann JO att det fick anses ha varit till nödsförsvarligt att söka stöd för ätgärderna i 2 § PI. JO ansåg sig därför i ochför sig inte kunna rikta någon anmärkning mot att undergående av kontrollenuppställdes som villkor för tillträde till rättssalen. I samband med dessa avgöranden framlade JO i särskildskrivelse till regeringen de nu berörda frågorna för eventuella ätgärder. Hanframhöll bl a att han fann det angeläget att författningsmässiga ätgärdervidtogs för att råda bot på denna brist på laglig reglering av kontrollåtgärderav förevarande slag. JO:s framställning har sedermera lett till dennautredning. 1980/81:114 96 Såsom JO framhållit mäste principen omdomstolsförhandlings offentlighet och rätten till information enligt RF ansesinnefatta en rätt för envar att övervara domstolsförhandling utan att behövauppge namn eller underkasta sig identitetskontroll. Det finns i dettasammanhang anledning att erinra om den reglering som gäller den s k handlingsoffentligheten.Av 2 kap 1 § tryckfrihetsförordningen (TF) framgår att envar skall äga fritillgång till myndigheternas allmänna och offentliga handlingar. Härav följeren rätt att ta del av sådan handling utan att vederbörande behöver uppge sittnamn eller syftet med sin begäran. Han kan följaktligen inte heller avkrävaslegitimation (jmf 8 § 2 st allmänna verkstadgan [l965:600] samt JO 1977/78 s250 och JO 1978/79 s 212). Ur principiell synpunkt kan annat rimligen inteanses gälla för den allmänhet som önskar närvara vid offentlig förhandling. Detär mot denna bakgrund tydligt att den befogenhet som tillkommer polisman att iförekommande fall fä tillfråga någon om hans identitet (avsnitt 7.3) inte kanåberopas till stöd för åtgärder av detta slag. Det nu sagda har emellertid endast avseende på ätgärdervarigenom offentlighetsprincipen kan tänkas bli åsidosatt eller inskränkt.Några principiella betänkligheter kan däremot inte resas mot att t ex parter,ombud, vittnen och andra som direkt medverkar i rättegången i förekommande fallunderkastas identitetskontroll. Behov av sädana ätgärder torde nägon gäng kunnaföreligga ur kontroll- och bevakningssynpunkt, särskilt i de fallförhandlingen utsatts att äga rum i annan lokal än vid domstolen. 1 den mån rätlens ordförande reserverat vissa åhörarplatser för t ex representanter förmassmedia, anhöriga till part eller andra, torde det inte heller föreligganågot principiellt hinder mot att den som gör anspråk pä sådan plats fårlegitimera sig för att hans rätt till platsen skall kunna kontrolleras. Det måste uppenbarligen ses som en begränsning i såvälprincipen om domstolsförhandlings offentlighet som i rätten till informationenligt Prop.1980/81:114 97 RF, att som villkor för tillträde till domstolsförhandlingföreskriva att vederbörande skall underkasta sig kroppsvisitation. Därtillkominer det i 2 kap 6 § RF direkt stadgade förbudet mot kroppsvisitation utanstöd av bestämmelser som har karaktär av lag. Varken i RB eller annan författningtorde finnas någon bestämmelse som gör det möjligt att förordna om sädanagenerella och rättighetsbegränsande åtgärder av hänsyn till säkerheten vid enrättegång. Som omtalats i det föregäende (avsnitt 2) uttalade ocksåkonstitutionsutskottet vid tillkomsten av nyssnämnda bestämmelse, att detföreslagna skyddet i grundlag särskilt, aktualiserar den brist pä lagligreglering som föreligger i fräga om kontrollåtgärder av förevarande slag viddoms tolsf örhandling. Kroppsvisitation enligt 28 kap 11 § RB får företas endastom konkret misstanke om brott föreligger. Bestämmelserna medger således inteatt kroppsvisitation används i spaningssyfte eller i rent brottsförebyggandesyfte. Den som önskar bevista en offentlig rättegäng som åhörare kan i regelinte på förhand misstänkas för brott eller för att stå i begrepp att begå brottvid förhandlingen. Polisens möjligheter att ingripa med kroppsvisitationenligt är sålunda begränsade. Det bör emellertid framhållas att de flesta allvarligabrott som kan komma i fråga i detta sammanhang är straffbara även på förberedelsestadiet.Detta gäller t ex mord, dråp, grov misshandel och misshandel som inte ärringa, människorov, olaga frihetsberövande, utpressning, sabotage och våld mottjänsteman. Flera av dessa brott kan dessutom bli aktuella om någon med våldförsöker frita frihetsberövad person i samband med förhandlingen. Brottet främjandeav flykt enligt 17 kap 12 § BrB är inte straffbelagt pä förberedelsestadiet. Enlagändring som innebär att även förberedelse till sädant brott skall föranledastraffansvar föresläs emellertid i en inom utarbetadpromemoria med förslag till vissa ändringar i 17 § BrB (Ds Ju 1980:1). Förförberedelse till brott döms enligt 23 kap 2 § BrB bl a den som med uppsåt attutföra eller främja brottet lämnar eller mottager pengar eller annat såsomförlag eller vederlag, dvs ersättning, för brottet eller anskaffar, förfärdigar,lämnar, mottager, förvarar eller tar annan sådan befattning 7 1980/81. Prop.1980/81:114 98 med gift, sprängämne, vapen, dyrk, förfalskningsverktygeller annat sådant hjälpmedel. Den som inte ens påbörjat utförandet av brottetkan alltså enligt detta stadgande drabbas av straff.