prop · G4033 · 1980-12-31 00:00:00 — Som råvara hos metallverken och andra bearbetare tordeskrotet kunna antas motsvara ett värde som inte understiger i varje fall 280 milj. kr.övrigaätervin-ningsråvaror,som faller under den nuvarande regleringen, insamlas i mera blygsamma mängder. 1980/81:3 140 Omsättningen av begagnade varor avolika slag torde ha ökat . Inte minst har den expanderande auktionshandelnbidragit till denna utveckling. Urvalet av olika slag av föremål och godssom omfattas av regleringen av handeln ärganska disparat. Det har, naturligt nog, dikterats av å ena sidan om godset är stöldfrekvent och å andra sidan om godset, då det olovligen åt-kommes,i någon större omfattning vinner eller kan tänkas vinna avsättninginom handeln. Den första fråga som utredningen har att besvara, när utredningen nu gär att redovisa sina bedömningar, är om regleringen på detta område i fortsättningen skall behållas. Huvudsyftet med regleringen äratt försvåra att stulet eller eljest olovligen åtkommet gods avsätts inom handeln och att, i den mån detta ändå skett, underlättapolisens spaning efter godset. Man har alltsågenom regleringen velat söka förebygga brottslighet av olika slag, främst stölder. Men man kan också få, och harhoppats att få, vissa bieffekter i form av enviss allmän uppstramning inom den regleradehandeln till nytta för avnämarna, som i fråga om skrothandeln är främst järnbruken och metallverken och i fråga om handeln med begagnade varor den konsumerandeallmänheten. Av de uppgifter som utredningen genom framställningar, i inlagor och i svaren på utredningens omfattande enkät och vid direkta överläggningar fått frånpolismyndigheter och andra myndigheter och ävenrepresentanter från branschhäll, måste enligtutredningens bestämda uppfattning den slutsatsen drasatt en fortsatt reglering på detta område är i hög grad påkallad.Stölder av olika slag av gods har ökat. Uppgifter i tidningar och från försäkrings-hällbestyrker detta. Denna utveckling har skett också i fråga om handelsreglerade varor trotsden nuvarande regleringen. Man skulle alltsåkunna tänkas påstå attregleringen dä egentligen inte haft någon störrebrottsförebyggande effekt. Men en sådan slutsats motsäges av uppgifter från polisensom menar att de möjligheter som regleringen erbjuderär viktiga led i polisens brottsförebyggande och spanande verksamhet. Det förhåller sig säkerligen såatt situationen skulle vara sämre utan enreglering av det slag som skrothandelsförordningenomfattar. Utredningen anser därför att en reglering på detta område bör bibehållas för 1980/81:3 141 Emellertid ärsjälvfallet förekomsten av en lagstiftning på området i och för sig inte tillräcklig.Den måste upprätthållas genomen någorlunda konsekvent tillämpning. Vidare börvissa förändringar vidtagas i syfte att fåregleringen mera effektiv men enklare. Slutligen är det sannolikt att den oroväckande utvecklingen gör andra, mera generella åtgärder påkallade. I sistnämnda hänseende kan bl.a. anmärkas att vid utredningens överläggningar med polismyndigheter om lämpliga medel att förbättra situationen pä detta områdedet har påpekats att reglerna om godtrosförvärv av lösöre ochutformningen och tillämpningen av häl eri bes tämmelsernagör det alltför lätt för brottslingar att avsätta tjuvgods. Man menar att en ändringpå dessa områden skulle kunna ha en gynnsam effekt på utvecklingen. Enligt vad utredningen erfarit överväges det äv en arbetsgrupp inom brottsförebyggande rådet(BRA) att göra en översyn av de nämndareglerna. För att återvända till denför utredningen aktuella handelsregleringenbeträffande skrot och begagnade varor förutsätter dennasjälvfallet en kontinuerlig aktivitetfrån de tillämpande myndigheternas sida. Ett led i polisensarbete är att vid tillståndsprövningensälla bort sådana sökandesom bedöms olämpliga som skrothandlare. Men inte mindre viktigt är att polisen kan avdela personal som får tid att utövaen någorlunda tillfredsställande tillsyn. Förhållandena i detta hänseende lämnarnu på sina håll en del övrigtatt önska. Så uppger att av de handlare iStockholm som saluför begagnat gods underkastatregleringen endast omkring hälften tordeha vederbörligt tillstånd. Tillgängligapersonalresurser räcker inte till för att kontrollera området tillräckligt. I vet polisen också att långt ifrån alla handlare, som i och för sig faller under förordningens bestämmelser, verkligen har tillstånd, men polisen kan inte säga hur mångasom på detta sätt ligger utanförtillsynen. Detta är från flera synpunkter en otillfredsställandeordning. Utredningen äremellertid väl medveten om attbrottsutvecklingen på olika håll tagit såoroväckande proportioner att polisen måst Prop.1980/81:3 142 skjuta många i och för sig angelägnauppgifter åt sidan. För polisen blir det då fråga om en prioritering, och det förevarande området- tillsynen över skrothandeln och handeln medbegagnade varor - kan ibland få stå tillbaka. Det äremellertid då särskilt viktigt att de tillgängligapersonalresurserna utnyttjas på bästa sätt. Man harfrån olika håll betonat vikten av att polisens tillsynsarbete på skrotområdetoch pä marknaderna för begagnade varor utföres av personal med varukännedomoch god kunskap om branscherna i övrigt.Det är alltså önskvärt med utbildning. Det är ocksåönskvärt att det inte blir täta byten avpolispersonal på dessa områden. I spaningshänseendeär det av vikt, att samarbete äger rum överpolisdistriktsgränserna och ibland också över länsgränserna. IStockholmstrakten och är redan nu ett regelbundet samarbete över distriktsgränsernaorganiserat. När större brottsaffärer är under utredning, kan särskildaorganisationsåtgärder i syfte att öka samarbetet bli aktuella. Bl.a.kan i samverkan mellan olika länsstyrelsertillfälliga enheter (kommissioner) bildasför utredning och spaning över länsgränserna. Frånrikspolisstyrelsen har inhämtats att ett tillfredsställande administrativt underlag finns för att organisera samarbete inom ett län eller mellan flera län. En annan sida av tillsynen på dessa områden, som på åtskilliga håll betonats vara av stort värde, är att detkommer till stånd ett målinriktat samarbete mellan den övervakande polisen och den seriösa handeln. Det måstei hög grad ligga i de samvetsgrannahandlarnas eget intresse att hjälpa polisenatt i möjligaste mån sanera handeln. Och polisen kan å sin sida fåmycken hjälp av dessa handlare. Det kan därför t.ex. vara på sin plats att polisen på lämpligt sätt lämnar handelnupplysningar om när större stölder eller kupper ägt rum, såatt uppmärksamheten kan skärpas mot försök att säljastöldgods. Ävenom önskemålet om förstärkning av polisresurserna pädetta område i och för sig möterförståelse hos de beslutande myndigheterna, är det säkerligen realistiskt att räkna med att behovet ej kommer att kunna helt täckas. Man måstesäkerligen alltjämt få godta enviss knapphet på detta område. Med denna utgångspunktbör man vid utformningen avregleringen göra en viss sovring vid Prop.1980/81:3 143 val av varuområden,så att inte polisens kraftersplittras på ett sätt som göratt tillsynen blir ineffektiv på alla områden. Man börtill en början ta med endast någorlunda stöldfrekventavarugrupper och utesluta sådana objektsom ur denna synpunkt är mindre intressanta, även om dåi vissa fall urvalet kan förefalla något inkonsekvent. Men man bör vidare undanta också varor eller föremål som visserligen är stöldbegärliga mensom efter tillgreppen mera sällan når den reguljärahandeln. Eljest nedläggs en mängd tämligenmeningslöst arbete både hos handeln och av polisen utan nytta ispaningshänseende och till men för aktiviteten påandra mera givande varuområden. Ett exempel härpå är enligt utredningens uppfattning, som i ett följande avsnitt kommer att närmare utvecklas, handeln med bilar. Vidare måste det vara frågaom varor som med någorlunda säkerhet och utan alltför arbetskrävande åtgärder kanidentifieras av de övervakande polismyndigheterna. Av uppgifter inhämtadefrån och andra polismyndigheter framgår att man nu i godsspaningsarbetet har börjat användasig av datorbaserade metoder. Man förutseratt metoderna här kommer att ytterligare utvecklas.Detta kommer att öka effektiviteten i godsspaningen.Utvecklingen kan också ge anledning till en framtidakomplettering av varukategorierna inom regleringen av handeln med begagnadevaror. För att tillsynen och godsspaningen på förevarandeområde skall fungera fordras självfallet - förutomatt polisen har insyn i och tillträdetill handelns lokaler och bokföring - atthandeln pålägges vissa arbetsmoment i form av anteckning av en del uppgifter och,i vissa fall, översändande av dessa till polisen. Utan en sådan skyldighet skulle regleringen b1i ett skenförfarande. Skrothandelsorganisationerna har i sittyttrande i anledning av utredningens enkätgjort uttalanden som tyder på farhågor att regleringen skulle bli så ekonomiskt betungande att den skulle avsevärt höja skrotbranschenskostnader och minska dess möjligheteratt insamla skrot. Utredningen kan inte finna att den nuvarande regleringen ioskälig män belastat de samvetsgranna handlarna. Och utredningen avser inte attmed sina förslag försvåra dessahandlares verksamhet. A andra sidan måstebetonas att om 1980/81:3 144 inte de enligt utredningens mening mycket måttfulla anspråk,som nämnda förslag ställerpå handlarna, uppfylles, så skulle skrotregleringen bli tämligen meningslös.Uppfattningen hos polismyndigheterna och ävenhos åtskilliga skrothandlare är emellertid klart inställd på attregleringen har en viktig uppgift att fylla. 12.2 Huvuddragen av regleringen Den nuvarande lagstiftningen bygger på tiUståndstvång både för handeln med skrot och annat återvinningsgods och för handeln med begagnade föremål. De bärandeprinciperna i övrigt innefattar antecknings- ochuppgiftsskyldighet beträffande förvärvat godsoch rätt för polisen till insyn i bokföringm.m. och tillträde till lokaler och lager. Såsom i det föregående harangetts bör enligt utredningens uppfattningen reglering bibehållas på förevarandeområden i brottsförebyggande syfte. I fråga om handeln med skrot bör den i fortsättningengrundas i huvudsak på samma principer som . Tillståndstvånget bör alltså bibehållas. Och den uppdelning av tillståndsgivningen päfasta handlare och uppköpare som den nuvarande förordningen stadgar synes vara en lämplig anordning också för framtiden. Genom den prövning som föregår meddelande om tillstånd bör kunna vinnas en viss garanti för att olämpligapersoner hålles borta från den yrkesmässigaskrothanteringen. Möjligheten att ett tillstånd kan återkallastorde dessutom innebära ett tryck på handlarna att iaktta gällande bestämmelser.Det torde vidare förhålla sig så att det för handlare med fasta lokaler är praktiskt taget omöjligt att driva skrothandel utan tillstånd utan att det upptäckesoch alltså kan beivras. Det torde också möta svårigheter att någonlängre tid oupptäckt driva yrkesmässigverksamhet som uppköpare, förutsatt att avnämarna- de fasta handlarna -fullgör sinaskyldigheter enligt författningen. Utredningen föreslår således att yrkesmässighandel med skrot också i fortsätt-.ningen skall vara underkastad tiUståndstvång.Emellertid bör en viss skärpning av tillståndsprövningen komma till stånd. Bl.a. bör när bolag eller annan juridisk person söker tillstånd, ocksä 1980/81:3 145 bedömas om företaget som sådantär lämpligt; det är alltså inte bara lämplighetenhos föreståndaren för rörelsen som skall bedömas. Ilikhet med vad som gäller nu skall behovet av sökandens verksamhet inte prövas. Någonbegränsning av konkurrensen på detta områdegrundad på en bedömning av om den tilltänkta rörelsen behövs får således inte förekomma. Jämväl övriga moment i handelsregleringen för skrot föreslås skola bibehållas,ehuru med vissa modifikationer. Dessa innebäri vissa hänseenden skärpningar men innefattar också lättnader. Beträffande handeln med lump ochtextilavfall har utredningen kommit till den slutsatsen att denna bör utmönstras urlagstiftningen. Lump och textilavfall torde knappast vara stöldbegärligt. Det är då interationellt att tynga handeln och de övervakandepolismyndigheterna med onödigt sysslande med dessa slag avgods. Utredningen upptar således inte några bestämmelserom lump och textilavfall i sitt förslag.Inte heller anser utredningen det befogat att, som ibland ifrågasatts, förain returpapper under regleringen. Att reglera insamlingsverksamhet avseendereturpapper, lump och liknande inom ramen förnu ifrågavarande lagstiftning bör alltsåinte heller ifrågakomma. För handeln med begagnade varor, dvs.varor som avses skola säljas vidare i oförändrat skickeller efter endast mindre reparationer eller liknande, gäller förnärvarande, som förut framhållits,i princip samma bestämmelser som för skrothandeln. Tillstånd erfordras således.Författningen skiljer ocksä här mellanfasta handlare och uppköpare, trots att sistnämnda kategori knappast torde förekomma inom handeln med begagnade varor. Antecknings- ochuppgiftsskyldighet föreligger och polisen har rätt till insyn i bokföring m.m. Den nuvarande författningen omfattar sådana slag av varor som kläder, pälsverk, mopeder, cyklar, kameror,klockor, smycken samt andra föremål vilka helt eller till väsentlig del består av guld, silver, platina,nysilver, koppar, mässing, tenn och brons. Vidarefaller under förordningen bl.a. radio- ochtelevisionsapparater och musikinstrument. Det är alltså fråga om en rad olika valö 1980/81. Prop.1980/81:3 146 ror, som till störredelen saluföres i inbördes helt skilda branscher. Gemensamt för flertalet av varorna är att de handlare som saluför dem ocksåsäljer nya varor av samma slag. Densituationen föreligger alltså att handlaren fårsälja de nya varorna fritt men atthan skall ha tillstånd för att få handla med de begagnade varorna.Det torde vidare förhålla sig sä, som i tidigare avsnitt framhållits, att kontrollen över den regleringspliktiga handeln med begagnade varor pä många håll är mycketofullständig, i huvudsak beroende på personalbrist hos de övervakande polismyndigheterna. Dessa förhållanden göratt man måste i hög grad ifrågasätta om tillståndspliktenär den rätta grundvalen förtillsynen på detta område. Det väsentligabör vara att tillsynsmyndigheten harnågorlunda fullständiga uppgifter påvilka företag, som handlar red de regleradevarorna, och därigenom kan övervaka att uppgifts-och anteckningsskyldigheteniakttas. Om polisen, som läget är , upptäcker att exempelvis en fotohandlaremed tillstånd gjort sig skyldig till häleri och därför drar in tillståndetatt handla med begagnade kameror, skulle handlaren, som är i sin fulla rättatt handla med nya kameror, förmodligeninte alls upphöra med att köpa och säljaocksä begagnade kameror, utan den enda följden blev att handlaren mer eller mindre kom utanför polisens övervakning.Detta skulle ju direkt strida mot regleringens syfte. Och om polisen på sådana orter,där handlare med begagnade varor i större utsträckningarbetar utan tillstånd, skulle göra aktioner i syfte att fä in dem under regleringen genom anmaningar att söka tillstånd,blev förmodligen resultatet i åtskilliga fall avslag på ansökningarna på grund av brister hos sökanden. Men dennes handel med begagnade varor jämsides med verksamheten med nya varor skulletroligen fortsätta som förut. En utväg ur dettadilemma är att ersätta det nuvarande tillståndstvångetför handel med begagnade varor medett registreringssystem. samlar i ett register - lämpligen tekniskt upplagt branschvis - handlare medfast försäljningsställe inom sitt distrikt. Handlarna åläggesskyldighet att göra anmälan till polisen om sin verksamhet. Finner polisenatt handlare som inte har gjort anmälanlikväl driver registreringspliktighandel skall 1980/81:3 147 polisen registrera ocksäsådan handlare. Denne skall avpolisen underrättas om registreringen. Om enhandlare med registreringspliktig verksamhet inte har fast försäljningsställe, göresregistreringen av polismyndigheten i den ort där verksamheten är avsedd att huvudsakligen drivas.Har en handlare fast försäljningsställe inom flera pol isdistrikt, skerregistrering i varje sådant distri kt. Utredningen har överlagtom detta registreringssystem med representanter för ett antal polismyndigheter. Flera av dessa anseratt systemet erbjuder påtagliga fördelar framfördet nuvarande tillständsförfarandet, när det gäller handel med begagnade varor. Några av myndigheterna har emellertid ställt sig negativa och uttryckt farhågor att man skulle nödgas acceptera att handeln drives av olämpliga personer. Utredningen har försin del funnit att det nuvarande systemet med tillståndstvång för begagnade varor inte kan anses tillfredsställande i alla de fall då handeln drivs tillsammans med handel med nya varorav samma slag. Om man bortser frånantikvitetsaffärer torde det vara sällsyntatt butikshandel drivs enbart med begagnade varor av de slag, som faller underifrågavarande reglering. Utredningen föreslär därför att tilIständstväng-et slopasför handeln med begagnade varor ochersätts med ett system medregistrering med den innebörd som angivits. Detta systemtorde bli mycket enklare och mindre byråkratisktän det nuvarande. Det är att räknamed att det därigenom blir effektivare.Polisen bör kunna skaffa sig ett betydligtfullständigare underlag för tillsynen och spaningen. För att fåin en handlare i registret fordras i allmänhetingen vidlyftig utredning. I förhållande till ett system med tillståndsprövning blir därför det grundläggande arbetet i ett registreringssystem enklareoch mindre arbetskrävande. Polisen kan ägna huvuddelen av sin tid åt sina egentliga arbetsuppgifter på området, nämligen tillsynen och spaningen. Några störresvårigheter i samband med övergången tilldet nya systemet torde inte behöva uppkomma;självfallet bör alla handlare med tillstånd enligt den nuvarande förordningen avseende sädana begagnade varor, som upptas i utredningens förslag, anses registrerade enligt den nya ordningen. Prop.1980/81:3 148 Sedan handlare registrerats, bör skyldighet att föra anteckningar och lämnauppgifter inträda. Vidare bör då också inträda skyldighetatt lämna polisen tillträde till lokaler och lager och att låta polisen granska bokföring. I dessa hänseendenföresläs bestämmelser som anknyter till denuvarande med vissa modifikationer. I den nuvarande skrothandelsförordningen (24 §)stadgas att rörelseidkare som avses i förordningen inte fårvägra polismyndighet att undersöka lokaler och lager eller granska affärsbok och inköpsnotor.Det råder ovisshet om bestämmelsen ger polisen tillträdes- eller granskningsrätt även i fråga om handlare som inte har tillstånd enligt förordningenmen som misstankes driva tillståndspliktigverksamhet. Flera polismyndigheter har förklaratsig tolka bestämmelsen så, att de inte har denna vidsträcktare rätt.Enligt utredningens uppfattning börde nya bestämmelserna förtydligas i detta hänseende så att de uttryckligen ger polisen sådan kontrollmöjligheti de fall då polisen har anledning antaga attvederbörande handlare driver tillståndspliktig skrothandel utan tillständ eller registreringspliktig handel med begagnadevaror utan att vara registrerad. I fråga-om urvalet av varor som skallomfattas av regleringen av handeln med begagnade varor föreslårutredningen vissa ändringar i förhållande tillden nuvarande förordningen. Dessa avser både utvidgningar och inskränkningar. Utredningen återkommer härtill i senare avsnitt. 12.3 Regleringens författningsmässiga utformning Handeln med skrot och handeln med begagnade varor reglerasnu i en och samma författning, nämligen förordningen(1949:723) angående handel med skrot, lump ochbegagnat gods. Även om syftet med regleringen istort sett är detsamma för de bådaområdena, har denna sammanföring inte varit helt lycklig för tillämpningenav lagstiftningen. När utredningen nu i sitt förslag grundar regleringen för de bådaområdena på olika system, nämligentillståndstvång förskrothandeln och registrering för handelnmed begagnade varor, har det tett sig naturligt att också formellt särapå Prop.1980/81:3 149 Dessa skall - för båda områdena - tillämpasav ett stort antal polismyndigheter och d" berör ett stort antal handlare. Det är därför angelägetatt man., för vardera området för sig, i eriförfattning samlar och återger de bestämmelsersom skall tillämpas pä fältet. Åtskilliga av de erforderliga bestämmelserna ärav förhållandevis detaljartad karaktäroch kan behöva jämkas från tid till annan. Lämpligt ärdärför att de upptas i förordningarsom inte behöver underställas . A andra sidan kräver vissa delar av regleringen för sitt genomföranderiksdagens medverkan. I en särskild lag,som kan och lämpligen bör vara gemensam förhandeln med skrot och handeln med begagnade varor, bör de härför erforderliga föreskrifternaupptas. I lagen bör också anges syftet med föreskrifterna. I enlighet med det nu angivna har utredningen upprättat följandeförfattningsförslag, nämligen - förslag tillLag om handel med skrot och handel med begagnade varor förslag till Förordning om handel med skrot - förslag till Förordning om handel med begagnade varor. Den praktiska tillämpningenav handelsregleringen kommer alltså attgrundas på de båda förordningarna vilka som nämnts är avseddaatt uttömmande behandla eller, i förekommande fall, genom hänvisning återgedet materiella innehållet av regleringen. Ett viktigtled i tillämpningen är att sprida kännedomom bestämmelserna och dessas närmare innebördtill de lokala och regionala polismyndigheterna runt om i landet och till allahandlare som berörs av regleringen. Som omnämns pä annat ställe i detta betänkandehar gjort en kommentar till dennuvarande skrothandelsförordningen och spritt den tillpolismyndigheter och handlare. Denna kommentar har rönt mycken uppskattning. Om en ny lagstiftning kommertill stånd i enlighet med utredningensintentioner uppdelad på två förordningar, en för handeln med skrot och en för handeln med begagnade varor, är det angelägetatt också var och en av dessa åtföljs av förklarande kommentarer till Prop.1980/81:3 150 polisens och branschernas tjänst. Det bör lämpligen få ankomma på att låta utarbeta sådanakommentarer och sprida dem till lokala och regionala polismyndigheter. Därifrån bör kommentarerna pälämpligt sätt tillställasocksä skrothandlare med tillstånd respektive registrerade handlare med begagnadevaror. 12.4 översikt av författningsförslagen 12.4.1 Lagen om handel med skrot och handel medbegagnade varor Utredningens förslagtill lag om handel med skrot och handel med begagnade varor innehåller i förstahand bemyndiganden för regeringen att meddela föreskrifter om handelsregleringen på förevarandeområde. Den innefattar alltså förskrothandelns del att regeringen fårföreskriva att tillstånd av myndighet skall behövas för att handelskall få drivas och för de begagnade varornas del att registrering skallske hos myndighet av handeln i den omfattning regeringen närmare bestämmer.I fråga om skrotbranschen harutredningen funnit det behövligt att man liksom nu är fallet ocksåi fortsättningen har särskild av myndighet godkänd föreståndare förverksamheten i sådana fall då innehavaren av tillståndet till handel ären juridisk person. Om skrothandeln drivs ocksä vid filial med fast inköpsställe bör vidarefinnas särskild föreståndare för verksamheten där.Med hänsyn till förhållandenainom branschen har utredningen vidare ansett det påkallat att låtafängelse ingå i straffskalan - jämte böter - för brott som innebär att man driver skrothandel utan att vara berättigad till det eller utan godkänd föreståndare närsådan skall finnas. Denna straffbestämmelse fårej meddelas av regeringen utan måste ingå i lagen. Lagtexten om huvudbemyndigandet tillhandelsregleringen har då gjorts något fylligare änvad som måhända i allmänhet anses erforderligt för att straffbestämmelsenskall bli förståelig. Den nuvarande skrothandelsförordningen innehåller ingen ändamålsbestämmelse. Utredningen har ansett det önskvärt - både ur principiell synpunkt och för att underlättaförståelsen och tolkning- 1980/81:3 151