prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — När i förevarande sammanhang talas om hävande,åsyftas enligt beredningen även återgång av vidtagen åtgärd. Bestämmelser avhithörande slag finns i 3 kap. 7 8 fjärde stycket, 24 8 tredje stycket och 268, 4 kap. 12 8 andra stycket och 17 8 första stycket, 7 kap. 12 8 tredjestycket, 10 kap. 6 8 Qärde stycket, II kap. 21 8 fjärde stycket, 12 kap. 1 8 jämförd med sistnämnda lagrumsamt 13 kap. 17 8 och 42 8 Qärde stycket och 18 kap. 6 8 Gfr även 19 kap. 408). Beredningen anser att även frågorom verkställighets (eller handräcknings) avbrytande eller om hävande av redanvidtagen åtgärd i princip bör prövas av kronofogdemyndigheten utan att särskUdbegäran därom behöver framstäUas. I första stycket andra meningen av 19 kap. 188 anges att även sådan fräga prövas självmant av kronofogdemyndigheten, om inteannat är föreskrivet. om all särskild begäran förutsätts för vissaåtgärder som har samband med återgång av exekutiv ätgärd finns i 3 kap. Prop.1980/81:8 2 kap. 20 § 259 26 8 andra stycket, 4 kap. 26 8 och 14 kap. 22 8. Beredningen har även uppmärksammatfrågan om rättelse på grund av skrivfel, räknefel eller annat dyliktförbiseende. Beredningen erinrar om att enligl 17 kap. 15 8 RB domstol kan, omden finner att dom eller beslut av sädan anledning innehåller uppenbaroriktighet, meddela beslut om rättelse. Partema skall få tillfälle all yttrasig innan rättelse sker. Se även 32 S förvallningsprocesslagen och 19 8förvaltningslagen. Beträffande de bestämmelser omändring eller rättelse som finns i införsellagen och UL påpekar beredningenall deras införande i resp. lagar inte har avsetts skola inverka på denbefogenhet som kan tillkomma utmätningsmannen att med analogisk tillämpning av17 kap. 15 8 RB rätta skrivfel o.d. En sådan befogenhet bör finnas ochberedningen föreslär i andra stycket av 19 kap. 18 8 uttryckliga bestämmelserdärom. Bestämmelserna bör enligl beredningen bl.a. kunna tillämpas, omsakägarförteckning eller köpeskillingsfördelning har råkat bli felaktig pågrund av felräkning eller liknande förbiseende. Bestämmelserna gäller ävensedan kronofogdemyndigheten har skilt sig frän ärendet. Fleraremissinstanser påpekar att lydelsen av första stycket första meningen närmastger intrycket att ändring eller rättelse endast får ske i fall då det finnsuttryckligt lagstöd. Beredningens tanke att ändring eller rättelse skall kunnaske även i andra fall bör enligt hovrätten för och RSV komma tilltydligare uttryck i lagtexten. RSV anmärker alt utformningen avförsta stycket grundar sig på att det finns en systematisk skillnad mellanändring och rättelse ä ena sidan och avbrytande och hävande å den andra. Verketanser emellertid tveksamt om denna skillnad är sådan all den bör läggas fillgrund för utformningen av lagtexten. hävande kan sålunda vara förenat medomprövning av ett tidigare beslut och bör i så fall hänföras till kategorien"ändring eller rättelse". Hovrätten för anförliknande kritik. Kammarrätten i påpekaratt någon genereU föreskrift om kommunikation inle har givils när fråga är omrältelseförfarande enligl första stycket. En sädan föreskrift bör emellertidmeddelas. Frågan i vad mänkronofogdemyndigheten bör kunna själv ändra eller rätta sina beslut harbehandlats närmare i den allmänna motiveringen under avsnitt 5.4. Ett par remissinstanser harifrågasatt om det finns en sådan skillnad mellan ändring och rättelse avbeslut, å ena sidan, samt avbrytande och hävande av verkstäUighet å andrasidan, att den bör läggas lill grund för utformningen av bestämmelsema iförevarande hänseende. Med ändring eller rättelse avses i balken fall dåtidigare meddelat beslut omprövas enligl 4 kap. 33 och 34 88, 7 kap. 10 8, 15kap. 12 8 första stycket och 16 kap. 13 8 jämförd med 4 kap. 33 och 34 88eller, i vissa fall, utan stöd av särskild bestämmelse. Avbrytande ellerhävande av verkställighet innebär däremot i princip inte någon omprövning avtidigare beslut. Prop.1980/81:8 2 kap. 21 § 260 sakliga skillnaden i några fall inte är så stor (se t.ex.3 kap. 21 8 tredje stycket), synes lämpligt att dessa principiellt olika fallhålls isär. Jag finner alltså inte skäl alt frångå den av beredningen användaterminologin. Jag delar beredningens mening attkronofogdemyndigheten bör självmant pröva fråga om ändring eller rättelse näranledning föreligger lill sådan åtgärd. För att föreskriften härom inte skallge intryck av att självrättelse fär ske endast med stöd av uttryckligbestämmelse har föreskriften Jämkats så att det tydligt framgår att möjlighettill självrättelse finns även i vissa andra fall. Även fråga om avbrytandeeller hävande i annat fall av verkställighet bör prövas självmant avkronofogdemyndigheten, om inte annat är föreskrivet för särskilda fall. En remissinstans har ansett att ifråga om sådan självrältelse som regleras i första stycket en generell regelbör meddelas om att vederbörande part som regel skall höras innan sådan åtgärdvidtas. Beträffande rättelse av utmätning enligt 4 kap. 33 och 34 88 finnsemellertid sådan föreskrift i 4 kap. 35 8. Motsvarande gäller rättelse avkvarstad för fordran (16 kap. 13 8). 1 övrigt torde några motsvarandeföreskrifter inte behöva meddelas i lag. Av 18 kap. 12 8 framgår att frägaom ändring eller rättelse av beslut samt om avbrytande eller hävande i annatfall av verkställighet skall prövas självmant av kronofogdemyndigheten även näranförda besvär ger anledning till del. Även andra stycket i förevarandeparagraf överensstämmer i sak med beredningens förslag. Det har dock inte syntsbehövligt all särskilt ange all sädan rättelse som behandlas där får ske.ävensedan målet har avslutats. 21 8 Paragrafen innehåller en regel om sådana faktiskaåtgärder som faller utanför vad som räknas till beslut. Den motsvarar 19 kap.16 8 beredningens förslag. Beredningen erinrarom att kronofogdemyndigheten även vidtar faktiska åtgärder som inte utåtframstår som beslut. Som exempel nämner beredningen säkerställande av utmätningeller utbetalning av medel som har influtit efter utmätning. Sådana åtgärderbör i princip likställas med beslut, i den män åtgärden är av betydelse förnågons rätt. 1 19 kap. 16 8 anges att vad som i kapitlet sägs om beslut skall itillämpliga delar gälla även åtgärd som företas utan särskilt beslut ellerföljer på beslut och som är av betydelse för part eller tredje man. Bestämmelsenhar bl.a. tillämpning i fråga om möjligheten till och tid för klagan. Enligl 10 kap. I 8 andra stycket iförslaget fär kronofogdemyndigheten liksom f n. i viss utsträckning överlämnaåt annan att sälja lös egendom på offentlig auktion. Här kommer närmast i frägaföretag för auktions-verksamhet samt beträffande värdepapper fondkommissionäreller mäklare. Det kan enligt beredningen möjligen diskuteras hur försäljningsom sker i sädan ordning bör betraktas i fräga om möjligheten att över- 1980/81:8 2 kap. 22 och 23 §§ 261 Det skulle i och för sig vara tänkbart alt klagan endast fickföras över kronofogdemyndighetens beslut alt överlämna försäljningen till annan,medan själva försäljningen inle skulle få överklagas. En sädan ordning kan dockknappast anses lämplig. Beredningen anser att den försäljning som sker enliglkronofogdemyndighetens uppdrag bör jämställas med försäljning somkronofogdemyndigheten själv företar. Klagan bör alltså kunna anföras översjälva försäljningen. Eftersom denna inte formligen bekräftas av nägotkronofogdemyndighetens beslut bör den betraktas säsom en sädan faktisk åtgärdsom avses i 19 kap. 16 8. Motsvarande bör enligt beredningen gälla åtgärd somsökanden enligt 16 kap. 4 § första stycket andra meningen utför efterkronofogdemyndighetens anvisning. Att faktiska ätgärder somkronofogdemyndigheten företar bör jämställas med beslut har betydelse inte baraför tUlämpningen av 18-20 88 i förevarande kapitel utan bl.a. även i fråga omklagan tUl hovrätten. 1 förevarande paragraf anges, i huvudsakligöverensstämmelse med beredningens förslag, att vad som sägs i balken om besluti tillämpliga delar gäller även sådan åtgärd av kronofogdemyndigheten sominverkar på parts eller tredje mans rätt. Jag ansluter mig liU beredningensuttalanden om innebörden av termen ätgärd. Under denna rubrik behandlas dels viss tvist somkronofogdemyndigheten själv skall pröva, dels tvister som myndigheten harhänskjutil lill särskild rättegång. 22och 23 88 Dessa paragrafer, som motsvarar 19 kap. 19 och 20 8 i beredningensförslag, reglerar tvister som kronofogdemyndigheten själv handlägger. När vid fördelning av medel fordranär Ivistig skall enligt huvudregeln i 151 8 2 mom. UL medlen avsättas ochborgenären föreläggas att väcka talan vid domstol mot sakägare som medlenskall tillfalla om borgenärens anspråk bortfaller. För det fall alt frågan omfördelning är anhängig hos överexekutor gäUer emellertid en särskildbestämmelse. Om fördelningen i sädant fall inte utan betydande olägenhet förparterna kan avslutas utan att tvisten har avgjorts, skall enligt 151 8 3 mom.,om del är ändamålsenligt, överexekutor själv ta upp tvisten och efler muntligförhandling pröva den i utslaget om medlens fördelning. Talan anses väckt, närpart framställde sitt yrkande. Om bevisning gäller vad som i RB föreskrivs förtvistemål. 1 nämnda mom. anges slufiigen att om part uteblir från förhandling,det inte utgör hinder för handläggning och avgörande av tvisten. Lagberedningen.Beredningen erinrar om att i anslutning till reglema 1980/81:8 2 kap. 22 och 23 §§ 262 omfördelning av köpeskilling m.m. har i 14 kap. 9 8 i förslaget tagits upp enbestämmelse om all kronofogdemyndigheten i vissa fall själv kan pröva tvistangående fordran eller förmånsrätt. Tillämpningsområdet för denna bestämmelsehar vidgats Jämfört med motsvarande bestämmelse i 151 8 3 mom. Medan dennuvarande bestämmelsen endast avser ärenden som handläggs av överexekutor, dvs.försäljning av registrerat skepp, f ft-farlyg, intecknade reservdelar tillluftfartyg och fast egendom, skall bestämmelsen i förslaget gälla alla slagsärenden. Första stycket av 19 kap. 19 8 i förslagetinnehåller en bestämmelse om alt talan i tvist, som enligt 14 kap. 9 8 tredjestycket skall prövas av kronofogdemyndigheten, skall anses väckt när partframställde sitt yrkande. Med "yrkande" avses det yrkande ombetalning ur den utmätta egendomen som förutsätts vara framställt under detföregående förfarandet, muntligen eller skriftligen. Beredningen påpekar altdel inte behövs någon särskild begäran om alt tvisten skall prövas avkronofogdemyndigheten, men berörda sakägare kan givetvis la initiativ i denriktningen. För att kronofogdemyndigheten skall fä tillräckligtunderlag för sin bedömning av tvisten kan det behövas att framställt yrkandepreciseras med angivande av grunden och bevis m.m. Därvid är del enligt beredningenlämpligt att anknyta till de krav som enligt 42 kap. RB gäller förstämningsansökan i tvistemål. Sådan ansökan skall ske skriftligen och innehållauppgift om bl.a. de omständigheter på vilka talan grundas, det yrkande somframställs och de skriftliga bevis som åberopas. Andra stycket i 19 8 i förslaget innehåller ienlighet härmed en bestämmelse att om väckt talan inte uppfyller de krav somställs pä stämningsansökan i tvistemål, kronofogdemyndigheten skall anmodaparten att avhjälpa bristen. Beredningen har inte ansett det behövligt allföreskriva någon påföljd vid underlåtenhet att efterkomma föreläggandet. Delligger i partens eget intresse att tillhandahålla sä fullständigt material sommöjligt för tvistens prövning eftersom han annars riskerar att hans talanogillas. Om den som har yrkat betalning lill äventyrs i någol fall skulle varaovillig att medverka, kan det länkas medföra att kronofogdemyndigheten finneratt tvisten inte bör prövas av myndigheten. Parten kan då i stället föreläggasatt väcka talan enligt 14 kap. 9 8 andra stycket i förslaget. på det sättet beslutar att inle själv pröva lalan böremellertid enligt beredningen uppmärksammas, om detta medför besvärandekonsekvenser för andra sakägare. Som första mening i första stycket i 20 8 hartagits upp en bestämmelse att kronofogdemyndigheten skall sätta ut muntligförhandling i tvisten. Dämäsl sägs i en andra mening att vid sädan förhandlinggäller i tillämpliga delar vad som i 8 8 första och andra styckena, 9 8 såvittangår Iredje man som är sakägare, 10 8 första stycket samt II och12 88 sägs om förhör. Beredningen framhåller att kronofogdemyndigheten sålundaskall kalla vederbörande sakägare till förhandlingen och all myndigheten färålägga 1980/81:8 2 kap. 22 och 23 §§ 263 sakägarepersonlig inställelse vid äventyr av vite (8 8 första och andra styckena saml 98). får döma ut försuttet vite (10 8 första stycket).Part eller annan sakägare som har inställt sig vid förhandling kan fåersättning av allmänna medel för inställelsen och kan även fä förskott pä sådanersättning (II 8). Vidare kan kronofogdemyndigheten förordna attvad som har förekommit vid förhandlingen inle får yppas obehörigen. Den sombryter mot förordnandet kan i så fall dömas lill böter (12 8), Däremot skallbestämmelsen i 8 8 tredje stycket om att sökanden kan föreläggas att inställasig vid påföljd att hans ansökan avvisas inte vara tillämplig vid sådanförhandling som är i fråga. I första stycket tredje meningen i 20 8 föreslåsi stället all parts utevaro inte skall utgöra hinder för handläggning ochavgörande av tvisten. Inte heller tredskopåföljd får således tillämpas mol densom uteblir. Beredningen påpekar att partsställningen i hithörande mål kan avvikamycket från vanliga slämningsmål vid domstol. Enligt 19 kap. 9 8 i förslaget kan förhör även ägarum med den som inte själv är sakägare men enligt balken är skyldig att lämnaupplysningar. I denna del blir bestämmelsen inte tillämplig i tvist som avses i20 8, vilken hänvisar tUl 9 8 endast såvitt angår tredje man som är sakägare.Annan tredje man kan emellertid höras som vittne. I fråga om hans hörande ochersättning till honom skall andra stycket i 20 8 tiUämpas. Ersättningsbestämmelsernai 11 8 blir inte tillämpliga för hans del. 1 andra stycket i 20 8 sägs att beträffandebevisning skall gälla vad som i RB föreskrivs för tvistemål. att kronofogdemyndigheten kan höra vittnen resp. höra part undersanningsförsäkran. I tredje stycket första meningen av 20 8 har lagilsupp en bestämmelse, enligt vilken tvist som prövas av kronofogdemyndighetenskall avgöras i samband med fördelning av de medel som tvisten rör. Enligt enandra mening skall avgörandet då las upp i beslutet om medelsfördelningen.Beredningen påpekar all förslaget utgår, liksom gällande rätt, frän att medelsom inle berörs av tvisten skall fördelas ulan avvaktan på avgörandet, om ensådan uppdelning kan ske utan komplikationer. DäGämle innehåUer 14 kap. 18 8andra stycket en bestämmelse vilken medger att belopp som inte berörs avtvisten betalas i förskott. 19 kap. 20 8 tredje stycket innehåller som entredje mening en särskUd föreskrift om att en hithörande tvist får avgöras försig om synnerliga skäl föreligger. Tvisten kan t.ex. avse en fråga som harprejudicerande betydelse för andra sakägare med likartade anspråk. Det kanenligt beredningen då vara praktiskt att kronofogdemyndigheten avgör tvistenför sig och låter anslå med den medelsfördelning som har samband därmed. ifrågasätter om dekrav som ställs på stämningsansökan i tvistemål allfid behöver upprätthållas ide sammanhang varom här är fråga. Sveahovrätt ställer sig ocksä kritisk till att kronofogdemyndigheten Prop.1980/81:8 2 kap. 24 § 264 skullekunna hålla förhör under sanningsförsäkran, vittnesförhör m.m. och detta t.o.m.utan offentlighet. Hovrälten ser inget skäl mot att sådan bevisupptagning skervid domstol. Den föreslagna befogenheten är enligl hovrätten särskiltbetänklig mot bakgmnd av kronofogdemyndighetens dubbelslällning i allmänna mäl.Även tar bestämt avstånd frän att kronofogdemyndigheten skullefä rätt att höra vittne eller part pä ed eller försäkran. Sådan bevisupptagningbör enligt samfundet, med hänsyn lill edens eller försäkrans solennitet ochallmänna betydelse, förbehållas domstol. i befararatt parter utan rättegångsbiträde inle kommer att kunna framställa yrkande ochinvändningar på sådant sätt att processen kan sluta i ett materieUl riktigtbeslut, även om man från myndigheten söker leda processen. Frågan i vad månkronofogdemyndigheten bör kunna själv pröva tvist vid fördelning av medelbehandlas i anslutning till 13 kap. 7 8 i departementsförslaget. Som iframgårav vad som anförs där anser jag att kronofogdemyndigheten bör kunna pröva sådantvist, om fördelningen inte kan utan betydande olägenhet för parterna avslutasutan att tvisten har blivit avgjord och om sådan prövning även i övrigt ärändamålsenlig. I allmänna mål får bestämmelsen dock inle tillämpas, om statenseller kommunens fordran berörs av tvisten (13 kap. 21 8 tredje meningen). förevarande paragrafer innehåller vissaföreskrifter angående handläggningen av fördelningstvisl som skall prövas avkronofogdemyndigheten. De av beredningen föreslagna bestämmelserna överensstämmeri huvudsak med vad som f n. gäller beträffande motsvarande prövning hosöverexekutor. Enligt min mening behöver man inle ha nägra betänkligheter mol allkronofogdemyndigheten i detta särskilda faU får befogenhet att bl.a. hållavUtnesförhör och höra part under sanningsförsäkran. Tvist som avses ibestämmelsema skall naturligtvis handläggas av kronofogde. Jag kan även iövrigt i huvudsak godta beredningens förslag. I departementsförslaget har dockinle tagits upp någon bestämmelse om att tvist under viss förutsättning fåravgöras för sig. Något praktiskt behov av en sådan befogenhet torde intefinnas. De ändringar som i departementsförslaget har skett av bestämmelsemarörande förhör (10-14 88 i förevarande kapitel) föranleder vissa Jämkningar i23 8. Även några andra jämkningar har skett i departementsförslaget. Bl.a.hänvisas i 23 8 inte tUl bestämmelserna i 11 8 om förhör med sakägare.Hänvisningen till vad som sägs i 10 8 tredje stycket första meningenbeträffande förhör med part avses bli tillämpligt på parterna i tvisten, ävenom sådan part endast är sakägare i målet hos kronofogdemyndigheten. 248 1 denna paragraf ges bestämmelser om forum i fall då kronofogdemyndighetenhar förelagt någon att väcka lalan vid domstol. Paragrafen motsvarar 19 kap. 218 i beredningens förslag. Vid tvist om äganderätten lill lösegendom som avses i 69 1980/81:8 2 kap. 24 § 265 8 UL gäller om forum att talan skall väckas vid dendomstol till vilken utmätningsmannens Gänstgöringsområde hör. Bestämmelsenavser enligt ordalydelsen endast lös egendom som finns i gäldenärens bo. I fråga om föreläggande att väckatalan i tvist som rör äganderätt till utmätt fast egendom gäller enligt 5 8första stycket FfL alt talan skall väckas vid domstol som anges i 10 kap. 10 8RB, dvs. domstolen i den ort där fasfigheten är. Motsvarande gäller enligt 5 8andra stycket FfL, när tvisten rör äganderätten till byggnad eller annat somframstår som tillbehör till fastighet. I 91 a 8 UL finns forumbestämmelserför det fallet att föreläggande att väcka talan meddelas med anledning av tvisti vad mån pantbrev i skepp eller fast egendom ulgör pant för fordran. Talan skallväckas, såvitt avser pantbrev i fast egendom vid faslighetsforum ochbeträffande pantbrev i skepp vid den domstol lill vilken utmätningsmannensGänstgöringsområde hör. När fordran vid fördelning avinflutna medel är tvistig, kan borgenär enligt 151 8 2 mom. UL föreläggas attväcka talan mot sakägare som medlen skall tillfalla i andra hand. Behörig allta upp tvisten är domstol lill vilken utmätningsmannens Gänstgöringsområde höreller, om mälet är anhängigt hos överexekutor, domstolen i den ort där överexekutorär. Här kan erinras om bestämmelsen i10 kap. 17 8 första stycket 6 RB, enligl vilken domstol inle på grund av vadsom stadgas i samma kapitel är behörig att la upp tvist som angår utmätt lösegendom och för vilken behörig domstol är särskilt stadgad. 1 beredningensförslag har bestämmelser om föreläggande att väcka talan tagits upp i 5 kap.19-21 och 24-26 88, 10 kap. 12 8 andra stycket samt 14 kap. 9 8 andra stycket.Bestämmelsema täcker de fall då föreläggande nu kan komma i fråga men sträckersig därutöver. De innehåller emellertid inte några regler om forum för talansväckande. Frågan om forum regleras i stället i 19 kap. 21 8. Beredningen erinrar om att dennuvarande forumregeln i 69 8 UL tillkom i samband med ändringar i UL.Enligt vad som därvid uttalades kunde i nägot enstaka fall förekomma altutmätningsmans Gänstgöringsområde föll inom mer än en domkrets. Talan skulle isådant fall väckas vid domstolen för den del av Gänstgöringsområdet till vilketmälet var att anse som lokaliserat med hänsyn till den omständighet som hadebetingat utmätningsmannens kompetens. Antalet kronofogdedistrikl torde,anför beredningen, komma alt minskas väsentligt. Man fär räkna med att det iframliden kommer att i flertalet län finnas endast en kronofogdemyndighet.Såvitt man nu kan bedöma kommer då regelmässigt all i varje kronofogdedistriklfinnas tvä eller flera allmänna underrätter. De nuvarande forumreglerna i 69,91 a och 151 88 UL kan därför inle tas upp i balken utan en viss jämkning.Beredningen föreslår alt indelningen i kronofogdedistrikt inte längre skallvara Prop.1980/81:8 2 kap. 24 § 266 avgörande för kompetensfrågan såvitt angår tvister om lösegendom utan att denna i stället får bli beroende av den plats där myndighetenär situerad. Den domstol blir sålunda behörig inom vars domkrets kronofogdemyndighetenhar sina lokaler. Man kan emellertid enligl beredningen utgå från att det inomvissa distrikt kommer all finnas en eller flera filial-avdiiltiingar vilkasjälvständigt handlägger vissa gru!i;. 'cr av ärenden. När en sådanfilialavdelning ger föreläggande alt väcka talan, bör domstolen i den ort däravdelningen finns vara behörig. Domstolen skall anges i föreläggandet. 1frågan var kronofogdemyndigheten skall anses situerad kan närmare bestämmelsermeddelas i administrativ ordning. I första stycket av 19 kap. 21 8anges som huvudregel att hithörande tvister skall tas upp av den allmännaunderrätt där kronofogdemyndigheten finns. Forumbestämmelsen skall gälla, närnågon enligl 5 kap. 19, 20, 25 eller 26 8 eller 14 kap. 9 8 andra stycket harförelagts att i fråga om lös egendom väcka talan vid domstol, om inle annatföljer av andra stycket i paragrafen. Forumbestämmelsen är tvingande Gfr 10kap. 17 8 första stycket 6 RB). Beträffande innebörden erinrarberedningen om alt 5 kap. 19 8 i huvudsak motsvarar 69 § UL, med denskillnaden att alla slag av lös egendom omfattas och att den är tillämplig ävenbeträffande egendom i tredje mans besittning. 1 5 kap. 20 8 behandlas fall dådel finns anledning till anlagande att gäldenären är ägare till annan lösegendom än registrerat skepp eller registrerat luftfartyg ulan att delföreligger sådant fall som avses i 5 kap. 16- 18 SS. Det kvarstår alltså enviss grad av osäkerhet om äganderätten. Egendomen kan då utmätas med förbehållför tredje mans rätt och sökanden kan enligt andra stycket i 5 kap. 20 8föreläggas att väcka talan i saken mot tredje mannen. Beredningen har ansettövervägande praktiska skäl tala för att man vid föreläggande enligt 5 kap. 208, trots den omvända partsställningen Jämfört med 5 kap. 19 8, har sammaforumregel som vid föreläggande enligt sistnämnda paragraf. 1 5 kap. 25 8 regleras det falletatt tredje man efter ulmätt egendoms försäljning eller indrivning av utmättfordran gör anspråk på influtna medel. Bestämmelserna i 19 och 24 88 i sammakapitel har dä motsvarande tillämpning. Föreläggande enligl 5 kap. 26 8 röråtervinning med anledning av utmätning. Det har synts beredningen lämpligt attnär föreläggande har meddelats enligt 5 kap. 25 eller 26 8, samma fommregel fårgälla som i fall vUka direkt regleras i 5 kap. 19 och 24 88 resp. 5 kap. 20 8.