prop · G403154 · 1980-12-31 00:00:00 — Vidare är HD besvärsinstans i fråga om beslut avSveriges advokatsamfund angående bl.a. inträde i och uteslutning ur samfundet.Till HD:s övriga uppgifter hör att avge yttranden till regeringen i nådeärendenoch ärenden angående ufiämning förbrott. Reglemaom prövningstillstånd ändrades (prop. 1971:45, JuU 7, rskr 163).Avsikten med fullföljdsreform, varigenom bl.a. den ditlillsvarandemöjligheten till s.k. ändringsdispens togs bort, var att stärka HD:s ställningsom prejudikatinstans. Genom att prövningen i HD inskränktes till i princip målmed prejudikatinlresse skulle mera tid kunna ägnas ål den rättsbildandeverksamheten. Man räknade också med en betydande nedgång i HD:s arbetsbörda.Därmed skulle antalet ledamöter i HD kunna nedbringas väsenfiigt (jfr prop.1971:45 s. 93). Desträngare krav i fråga om möjligheterna att få elt mål prövat av HD som gällerefter reform har otvivelaktigt varit till gagn för prövningen i HD.Genom att möjligheten lill ändringsdispens avskaffades, har dispensprövningenblivit enklare och kan i huvudsak inriktas pä om det i målet finns en fråga medprejudikatintresse. Antalet dispensansökningar har emellertid inle minskat pådet sätt som man räknade med vid tiden för reformen utan har tvärtom ökalkraftigt. Detta gäller i varierande grad även belräffande andra typer av mål.Den ökade måltillströmningen, främsl dispensansökningar, har fört med sig allarbetsbelastningen på HD;s ledamöter nu är besvärande stor. Man torde få räknamed att de nuvarande pressade arbetsförhållandena kommer att bestå inomöverskådlig lid, om inte särskilda åtgärder vidtas för atl nedbringaarbetsbelastningen. År1979 tillsattes inom HD en arbetsgrupp för att se över möjligheterna att inomramen för den bestående organisationen skapa rationellare arbets- Prop.1980/81:154 25 förhållanden.På grundval av förslag från arbetsgruppen haren del förändringar iarbetsrutinerna genomförts. Det är emellertid tydligt alt några mera påtagligaförbättringar kan uppnås endast om man också ser över de olika lagar och andraförfattningar som påverkar målantalet och arbetsformerna hos HD. Motbakgrund av det anförda har inom arbetsgruppen, som utökats med en representantför vardera justifiedepartementet och RR, övervägts möjligheterna att befriaHD från en del av de nuvarande arbetsuppgifterna. Arbetsgruppen har också settöver reglema om dispensprövningen och om domförhet. Vidare har förhållandenainom RR uppmärksammats i den mån de är likartade med dem i HD. Resultatet avarbetsgruppens överväganden redovisas i denna promemoria. Inom arbetsgruppenhar rått enighet om de förslag som läggs fram.' Arbetsgruppenavser att i en nästa etapp behandla bl.a. frågan om vidgade befogenheter förannan personal än ledamöter alt vidta åtgärder i an-hängiga mål och ärenden. Degrundläggande bestämmelserna om HD;s organisation och verksamhet finns i 11kap. 1 och 11 §§ RF saml på skilda håll i (RB). Därutöverfinns en del särskilda bestämmelser i andra lagar. I fråga om organisation,handläggning av mål och ärenden m.m. gäller vidare förordningen (1979:567,ändrad senasl 1979:939) med instmktion för HD (Instr) samt arbetsordningen förHD, fastslälld och , med därefter vidtagna ändringar(AO). HDbestår f.n. av 25 justitieråd, varav 22 är indelade för tjänstgöring i domstolenoch 3 i lagrådet. Domstolen är delad i tre avdelningar, vilka var för sig ärlika behöriga att uppta mål som HD prövar. Ett mål kan i vissa fall hänskjutastill avgörande av HD i dess helhel (plenum, 3 kap. 5 § RB). Enavdelning av HD är domför med fem ledamöter. Fler än sju ledamöter får intesamtidigt sitta i rätten. Vid avgörande av frågor om prövnings-fillstånd skalltre ledamöter delta (3 kap. 6 §). När HD avger yttrande i ett nådeärende ärdomstolen beslutför med tre ledamöter (2 § lagen 1974:579 om handläggningen avnådeärenden). Vid avgivande av yttranden i utlämningsärenden är HD beslutförmed fem ledamöter. Bestämmelserom fullföljd av talan mot hovrätts dom och beslul finns i 54 kap. RB. Talan moten dom förs genom ansökan om revision och mot ett 'Vid utarbetandet av denna promemoria har arbetsgruppen bestått av justitierådetLars Welamson, ordförande, regeringsrådet , justitieråden ,och , kanslichefen i HD , revisions-sekreteramaUlla , och , assistenten samthovrättsassessorn, numera departementsrådet . 1980/81:154 26 Som nämnts förutsätts för prövning i HD i princip att HD harmeddelat prövningstillstånd. Kravel på prövningstillstånd gäller dock inte ibrottmål när talan förs av RÅ, JK eller JO. Vidare gäller detta krav endast ifråga om mål eller ärenden som har väckts vid underrätt, dvs. tingsrätt (jfr 21§ lagen 1946:804 om införande av nya RB). Prövningstillståndfår till en början meddelas om det är av vikt för ledning avrättstillämpningen atl talan prövas av HD (prejudikatdispens, 54 kap. 10 §första stycket 1 RB). Bestämmelsen lar sikte på sådana fall då målet med hänsynlill det allmänna intresset av tillgång lill en omfaltande och vägledandeprejudikatbildning bör prövas av HD. Den enskildes intresse av att få tillstånd en överprövning kan alltså inte medföra prejudikatdispens. Vidarefår prövningstillstånd undanlagsvis meddelas även om del inle finns någol prejudikatinlresse.Del krävs då att det föreligger synnerliga skäl till en prövning av HD, såsomatt det föreligger grund för resning, alt domvilla har förekommit eller attmålels utgång j hovrätten uppenbarligen beror på etl grovt förbiseende ellerett grovt misslag (extraordinär dispens, 54 kap. 10 § första stycket 2). Enannan situation då extraordinär dispens anses kunna meddelas är när denrättstillämpning som ligger till grund för ett överklagat avgörandeuppenbarligen strider mot lagtolkning eller rätls-gmndsats som lidigare harantagits av HD utan att målet i och för sig har prejudikatintresse. Dispens kanockså meddelas t.ex. när ett antal liknande mål fullföljs till HD menprejudikatintresset endasi motiverar prövningstillstånd i ett av dessa (54kap. 10 § andra slyckel). Prövningstillstånd kan begränsas till alt avse vissdel av en dom eiler ett beslut. Bestämmelserom revision finns i 55 kap. RB. En part som vill söka revision skall ge in enrevisionsinlaga lill hovrätten från domen. I revisionsinlaganskall anges bl.a. grunderna för revisionstalan och i vilkel avseende hovrättensdomskäl enligt partens mening är oriktiga. Om prövningstillstånd behövs, börparten också ange de omständigheter som han åberopar till stöd för att prövningstillståndskall meddelas (55 kap. 4 § RB). Någon påiföljd för underlåtenhet att ange dispensgrundär inte föreskriven. HD är inte bunden av den dispensgrund som klaganden har uppgelt.Revisionsinlagan skall delges motparten med föreläggande för denne atl inkommamed genmäle. När skriftväxlingen har avslutals skall HD, om prövningstillståndbehövs, bestämma om sådanl tillstånd skall ges. En fråga om prövningstillståndkan, något som oftast sker, tas upp utan att skriftväxling har ägt rum (55kap. 11 §). Revisionsmål avgörs i princip efter huvudförhandling, menåtskilliga undantag från denna regel förekommer. Liknandebestämmelser gäller i fråga om besvär mot en hovrätts beslut (56 kap. RB).Handläggningen är i princip skriffiig, men munfiig förhandling kan äga rum. Bestämmelserom resning och återställande av försutten tid finns i 11 kap. 11 § RF och 58kap. Förstnämnda lagmm rör kompetensfördel- 1980/81:154 27 ningenmellan HD och RR i sådana ärenden. En ansökan om resning skall görasskriftligen. Beträffande handläggningen gäller i huvudsak detsamma som i frågaom handläggningen av besvärsmål. Beviljas resning, förordnar HD att målet skalllas upp på nytt av den domstol som sist dömt i målet. I vissa fall kan HD dockomedelbart ändra eller beslutel. En ansökan om återställande avförsutten lid handläggs på liknande sätt. RB finns bestämmelser om besvär över domvilla. Sådana besvär skall tasupp av HD om talan mot domen eller beslutel skulle ha fullföljts dit eller omtalan mot domen eller beslutet inle hade varit möjlig. 1 fråga omhandläggningen i HD gäller bestämmelserna om besvärsmål. Somnämnts kan den som har vägrats inträde i eller uteslutits dämrbesvära sig över beslutet lill HD. Vidare kan JK besvära sig över beslut avsamfundet eller organ inom detta angående förhållanden som kan föranledauteslutning eller varning (8 kap. 7 och 8 §§ RB). 1 fall som avses gällervanliga regler om besvär lill HD, med vissa avvikelser (56 kap. 14§RB). Nådeinslitulel regleras i11 kap. 13 § RF. Beslut angående nåd fattas av regeringen. Enligl lagen(1974:579) om handläggningen av nådeärenden kan regeringen avslå enansökan om nåd, om skäl lill bifall uppenbarligen saknas. 1 annal fall skallregeringen innan ärendet avgörs inhämta yttrande från HD eller, i vissa fall,från RR. Ärenden angående nåd i brottmål, vilka är de till antalet heltdominerande, bereds av en särskild enhet inom . Övriganådeärenden bereds i del departement till vilket förvaltnings- ellerlagstiftningsärenden på området i fråga hör. Enligl I § lagen (1957:668)om utlämning för brott (allmänna ullämningslagen) kan en utländsk medborgareutlämnas lill en främmande stal om han där är misstänkt, tilltalad eller dömdför en där straffbelagd gärning. Beslul om utlämning meddelas av regeringenefter framställning via . Innan regeringen meddelar besluli anledning av en framställning om utlämning, skall yttrande avges av RÅ ochärendet prövas av HD. Om del är uppenbart att framställningen inle börbifallas, skall den dock avslås . RÄ ombesörjer behövlig utredning iärendei och överlämnar ulredningen och sitt yttrande till HD. Prövningen i HD omfatlarfrågan huruvida utlämning lagligen kan beviljas enligt de närmarebestämmelserna i lagen. Om det behövs, kan förhandling äga rum inför HD.Finner HD all det möter hinder mot utlämning, får framställningen intebifallas. Beviljas utlämning, får den som utlämnas inte åtalas eller straffasför annat brott begånget före utlämningen. Regeringen kan emellertid påframställning av den främmande staten medge all så får ske. HD skall ytlra sigäven över en sådan framställning, om den inte avslås . Bestämmelser inu berörda hänseenden finns i 12, 15-20 och 24 §§ allmänna ullämningslagen. Denallmänna ullämningslagen gäller inte i förhållande till övriga nordis- 1980/81:154 28 1 stället gäller lagen (1959:254) om utlämning för brott till ,, och (nordiska ullämningslagen). Denna medger i en delhänseenden ell enklare förfarande. Framställning om utlämning kan göras direkthos RÅ eller, om vederbörandes uppehållsort är känd, direkl hos en stats- ellerdistriktsåklagare. Åklagaren kan i vissa fall själv besluta om utlämning, omden som avses med framställningen samtycker till atl han utlämnas. 1 övrigafall avgörs frågan av regeringen. En framställning om utlämning prövas av HDendast om den som avses med framställningen begär del. Detsamma gäller enframställning om medgivande till att vederbörande lagfors för ett annat brottsom har begåtts före utlämningen. Beredningoch föredragning av mål i HD - med mål avses i del följande även ärenden som inleär av administrativ natur - ombesörjs av revisionssekreterare.Revisionssekreterarna skall vara lagfarna, dvs. ha avlagt juris kandidatexamen(3 kap. 8 § RB). De förordnas av regeringen. Vanligen brukar den förordnas somredan innehar eller anses kunna komma i fråga för en ordinarie domartjänsl.Antalet revisionssekreterare är f.n. omkring 35. Ungefär hälften av dessa innehartjänst som t.f. revisionssekreterare, vilket innebär atl tjänstgöringen brukarvara ett eller annal år. Måleni HD fördelas på rotlar, vilka i sin tur är fördelade på HD:s olika avdelningar.Varje rotel innehas av en revisionssekreterare (8 § Inslr). 1 mål som skallavgöras på fullsullen avdelning (minst fem justitieråd) utses en referent. Omprövningstillstånd behövs, utses referenten i allmänhet försl närprövningstillstånd har meddelats (7 § AO). Revisionssekreterarenskall granska handlingarna i ett mål som har tilldelats hans eller hennesrotel efler hand som handlingarna kommer in. Förberedande ålgärder vidtas iprincip av revisionssekreteraren (jfr 17 § AO), men vissa inskränkningargäller. Revisionssekreteraren får t.ex. inte avvisa utredning, avvisa ombud,biträden eller försvarare, utdöma vilen eller andra påföljder för underlåtenhetatl iaktta förelägganden, avslå ansökningar om allmän rättshjälp ellerframställningar om förordnande av offenllig försvarare. Revisionssekreterarenfår heller inte beslula om annan ersättning för någons medverkan i ett mål änersättning enligt lagen (1964:542) om personundersökning i brottmål, ersättningi samband med blodundersökning i ett faderskapsmål samt ersättning föröversättningskostnader (11 § Instr). EftersomHD inte är bunden av vad klaganden har åberopat som skäl för prövningstillstånd,måste vid tillståndsprövningen beaktas om det har förekommit sådana processuellaeller andra felaktigheter vid de lägre instanserna som kan medföraprövningstillstånd enligt 54 kap. 10 § första stycket 2 RB.Revisionssekreterarens, och ytterst HD;s, granskning i dessa hänseenden ansesdock kunna inskränkas till förhållanden som har åberopats av en part eller somannars faller i ögonen vid inläsningen av målet (jfr prop. 1971:45 s. 94). Prop.1980/81:154 29 Inför en föredragning eller huvudförhandling i HD skallrevisionssekreteraren tillhandahålla ledamöterna en del skriftligt material, s.k.tryck. Trycket omfattar bl.a. förslag lill rubrik lill HD:s avgörande,parternas yrkanden och gmnderna för dessa, underinstansernas avgöranden samlsom regel en rättsutredning med uppgift om litteratur och rättsfall på området(19 § AO). Vidare skall vid föredragningaren promemoria upprällas där de olikauppgifter och omständigheter som är av belydelse vid målels avgöranderedovisas. Föredragningspromemoria är dock inte obligatorisk i mål som föredrasför dispensprövning (16 § Instr, 20 § AO). Skall målet avgöras efterföredragning på fullsutten avdelning, skall dessulom avges elt betänkande medförslag till dom eller beslul, om inte avdelningen medger annat (21 § AO). Revisionssekreterama har också överinseende över atl HD;savgöranden och olika underrättelser expedieras i vederböriig ordning (26 § AO). Vad somhar sagts nu om målens beredning och föredragning hänför sig närmast till målsom har fullföljts från hovrätt. En liknande ordning tillämpas också i fråga omresningsansökningar, domvillobesvär, utlämningsärenden m.m., med de jämkningarsom är påkallade med hänsyn lill målets beskaffenhet. Uppgifter från den officiella rättsstEitisliken som visarmålutvecklingen i HD har lagits in som bdaga 1. För RR:sdel gäller bestämmelser som i myckel liknar dem för HD. Bestämmelserna finns ibl.a. lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, förvaltningsprocesslagen(1971:291) och förordningen (1979:568, ändrad senast 1979:941) med instruktionför regeringsrätten. Bland de skillnader som finns kan nämnas atl en avdelningär domför med fem regeringsråd. Fler än fem ledamöter får inte delta. Vidaregäller att avdelningen är domför med fyra ledamöter, om tre av dessa är ense omslutet. Som har nämnls inledningsvis har fullföljdsreforminte fört med sig den nedgång i tillströmningen av mål lill HD som man räknademed vid liden för reformen. Del sammanlagda anlalel mål har stigit med irunt tal 1 100 eller med . Den numerärt störstaökningen gäller dispensansökningarna, men i stort sett samma tendens kaniakttas beträffande samtliga lyper av mål och ärenden hos HD. Med denna utveckling har del inle varit möjligt atlgenomföra den minskning av antalet ledamöter i HD som man lidigare hoppades på.Någon ökning av ledamotsantalet för atl kompensera den ökade mållillslrömningenhar inte heller ägt rum. Följden har blivil att arbetsbördan för HD;s ledamöternu är besvärande stor. De arbetsförhållanden som f.n. råder kan Prop.1980/81:154 30 inteaccepteras i längden. Förutom de nackdelar från rent personlig synpunkt somden nuvarande arbetsbördan för med sig finns det risk för alt HD:s viktigasteverksamhet, den rättsbildande, blir lidande. På förslag av denarbetsgrupp som tillsattes inom HD för att se över arbetsförhållandenahar en del ändringar i arbetsordningen och de rutiner som i övrigt hartillämpats i HD genomförts. De lättnader som dessa har fört med sig haremellertid inle kunnat bli annat än marginella. För att komma till rätta mednuvarande pressade arbetsförhållanden måste man gå djupare och undersöka i vadmån del skulle vara lämpligl atl genom lagstiftning påverka målantalet ocharbetsformerna hos HD. Den ökademåltillströmningen, främsl av dispensansökningar, kan till en del förklaras medatt även antalet mål som har avgjorts av hovrätt har ökat. Ökningen kanemellertid också ha andra orsaker, såsom alt parterna har blivit mindre benägnaalt godta elt hovrältsavgörande utan atl försöka få en omprövning lill stånd. Idet hänseendet bör påpekas följande. Fullföljdsreformen innebaratl vi i princip fick elt tvåinstanssystem på domstolssidan. En part skallalltså som regel få nöja sig med prövningen i tingsrätt och hovrätt, frånsettde relativt fåtaliga fall då målet har prejudikatintresse. Denna innebörd avreformen har emellertid knappast slagit igenom fullt ut i lagstiftningen.Möjligheterna att få verkställa hovrättsdomar har sålunda inte vidgats. Inleheller har begränsningen av möjligheterna till dispens fått någon motsvarigheti en begränsning av rätlen att begära dispensprövning. Frågan om ökade möjlighelerall verkställa hovrättsdomar har såvitt gäller tvistemålen behandlals isamband med den proposition om en ny utsökningsbalk som har lagts fram(prop. 1980/81:8 s. 294). Där föreslås emellertid inte på den punkten någonegentlig ändring i förhållande till vad som gäller. I fråga om domar påböter o.l. kan erinras om att enligt bötesverkställighetslagen (1979:189)böter inle får drivas in förrän domen har vunnit laga krafl. I fråga omverkställighet av andra påföljder än böter krävs också, med några få undanlag, atldomen har vunnit laga krafl. Del kan antas att vidgade möjligheler lillverkställighet av hovrättsdomar skulle medföra en minskning av antalet lill HDfullföljda mål. Vidgade möjligheler till verkställighet torde emellertidförutsätta en generell befogenhet för HD att förordna om inhibition ifullföljda mål. Del är därför osäkert i vilken utsträckning en sådan ordningskulle medföra en minskad arbetsbörda. Etl problem som haraccentuerats är atl del, trots den kraftiga ökningen avmåltillströmningen, råder brisl på mål med elt mera framträdande prejudikatinlresse.Denna s.k. prejudikatlorka lorde knappast bero på all behovet av prejudikathar blivil mindre. Den beror snarare på att parterna är obenägna atl fullfölja etlmål till HD enbart för att få lill stånd etl prejudikat. En fullföljd ärregelmässigt förenad med koslnader och besvär och i många fall en betydande tidsutdräkt.Många tvister görs Prop.1980/81:154 31 också upp utan medverkan av domstol (jfr Welamson i Svenskrätt i omvandling, 1976, s. 627 och i Rättsutvecklingenoch de juridiska yrkesrollerna, 1977, s. 25). Det kan i sammanhanget nämnas alt ien skrivelse till har väckt frågan om inrättandet av etts.k. Det skulle innebära atl parterna i en tvist skullekunna vända sig direkt resp. RR för att få etl auktoritafivt besked ien lagtolkningsfråga. Skrivelsen övervägs f n. inom departementet. Det finns sålunda flera skäl som lalar för atl man i sinhelhet bör se över systemet för fullföljd till HD. Samlidigl är det uppenbartall flera av de frågor som har berörts i det föregående kräver ingåendeöverväganden. Den nu aktuella översynen syftar till att så snart som möjligtåstadkomma förbättringar i de nuvarande arbetsförhållandena i HD. Den bördärför inriktas på enbart sådana åtgärder som kan vidtas utan slörre tidsutdräkt. Vad somdärvid i första hand bör komma i fråga är en översyn av de formella reglernaom dispensprövningen. Någon anledning att i del sammanhanget också se över dispensgmndernatorde inte finnas. Av de statistiska uppgifterna framgår att den kraftigaökningen av antalet dispensansökningar inte motsvaras av någon ökning avantalet beviljade dispenser. Sistnämnda anlal har under de senaste åiren varittämligen . Vad som bör övervägas är alltså regler varigenom man kankomma tillrätta med det stora antalet obefogade dispensansökningar på ettsmidigare sätt än . En möjligväg skulle vara att ersätta det nuvarande systemet med dispensprövning i HDmed en ordning varigenom frågan om prövningstillstånd togs upp redan ihovrätten i samband med att målet avgjordes där. Den frågan är emellertidkomplicerad. Bl.a. måste HD sannolikt ha kvar vissa möjligheler tillextraordinär dispens. De närmare formerna för hovrättens dispensprövning måstevidare utredas särskilt, om ett sådant system skall kunna genomföras. Någonsådan utredning kan inte genomföras i detta sammanhang. Utgångspunkten för dennu aktuella översynen bör därför vara atl dispensprövningen fortfarande skalläga rum i HD. Det bör emellertid övervägas om inte dispensansökningar skullekunna prövas på ett enklare sätt än f.n. Vad som i övrigl kan övervägas för atl lätta HD:sarbetsbörda är alt befria HD från en del speciella lyper av mål. Man kansålunda fråga sig om del är befogat att HD i den ulslräckning som sker f.n.skall pröva nådeansökningar och framställningar om utlämning för brott. Detbör vara möjligt atl utan men för rättssäkerheten inskränka HD:s befattning meddessa ärenden. En typ avmål som är ganska vanliga i HD är arvs- och gåvoskattemålen.Kapitalskatteberedningen föreslog i belänkandel (SOU 1971:46) Teknisk översynav kapitalbeskattningen att arvsskallebeslyren skulle föras över från allmän undertättlill länsslyrelsen och alt besvärsprövningen i arvs-och gåvoskattemål skulleske hos förvaltningsdomstol. 1980/81:154 32 inlelett till något slutligt ställningstagande i frågan (jfr prop. 1974:98 s. 34). Detnära sambandet mellan arvs- och gåvoskattefrågor och civilrättsligaförhållanden är i och för sig en omständighet som talar mot en överflyttning.En så genomgripande reform bör i alla händelser inte göras i samband med dennu aktuella översynen. Advokatärendenaär en ytterligare kategori av ärenden som möjligen skulle kunna flyttas från HDoch då närmast till hovrätt. Del bör emellertid framhållas att frågor ominträde i och uteslutning ur har avgörande betydelse föradvokatverksamheten i stort. Bl.a. bidrar prövningen av dessa frågor tillbestämningen av vad som ligger i begreppel god advokatsed. Det är viktigt atlen enhetlig praxis upprätthålls i dessa frågor. Skulle advokatärendena flyttastill hovrätt måste det sannolikt finnas möjlighel att överklaga hovrättensbeslut till HD. I så fall skulle inte så mycket vara vunnet med enöverflyttning. Övervägande skäl talar därför för att man i fråga omadvokatärendena inte gör någon ändring i vad som gäller. Förevarandeöversyn bör i övrigl omfatta frågan om HD;s sammansättning vid prövningen avdispensansökningar och vissa andra lyper av mål, t.ex. resningsansökningar och domvillobesvär. Rättegångsförfarandetvid allmän domstol, i första hand tingsrätt, ses f n. över av rättegängsutredningen(Ju 1977:06). En del av de frågor som berör HD och som inte tas upp i dettasammanhang kan komma att behandlas av den utredningen. Enligt11 kap. 13 § RF fär regeringen genom nåd efterge eller mildra en brottspåföljdeller annan sådan rättsverkan av brott. Regeringen får också genom nåd eftergeeller mildra andra liknande ingrepp som beslutas av en myndighel och som avseren enskilds person eller egendom. Enligt2 § lagen (1974:579) om handläggningen av nådeärenden kan regeringenomedelbart avslå en ansökan om nåd, om skäl lill bifall uppenbarligen saknas.I andra fall måste regeringen inhämta yttrande från HD innan den avgör ärendei.Är del fråga om ell mål i vilkel regeringen, en förvaltningsdomstol eller enförvaltningsmyndighet är sista instans, skall yttrande i stället inhämtas från RR. Detsammanlagda antalet nådeansökningar rör sig vanligen om cirka 2000 om året.Yttrande från HD inhämtas i omkring 400-500 fall åriigen.