prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — All vidgakvarstadsinstitutets funktion på sätt som beredningen har föreslagit skulleenligt hovrätten för sannolikt ge upphov till en kapplöpning omkvarstad mellan de borgenärer som inte har exekutionstitel. Risk föreliggerockså att borgenärer söker gäldenären i konkurs för att undanröja det hindersom en beviQad kvarstad ulgör. Dessa konsekvenser är inle önskvärda. De konsekvenseri fråga om inträdd utmiitningsverkan, som enligt beredningens motivutlalandenskulle inträda om den egentliga utmätningen går åter, förefaller ocksåhovrätten anmärkningsvärda. Vidare skulle reglema säkerligen erbjuda problem itillämpningen. Hovrätten nämner del fallet att kvarstad för en oprioriteradfordran har erhållits i gäldenärens enda utmätningsbara tillgång, i vilken ettstörre övervärde finns, och att utmätning därefter söks för en likaledesopriorilerad fordran, som har uppkommit efter det alt kvarstaden beviQades.Utmätningsborgenären skall då tydligen avvisas. Det skulle tvinga denne attsöka gäldenären i konkurs. Om övervärdet bedöms vara så stort alt utmätningeninte påverkar kvarstadsborgenärens rätt, synes emellertid det riktiga vara attutmätning beviQas i egendomen. Då uppkommer frågan om egendomen skall ansesutmätt även för kvarstadsfordringen. Enligt förslaget skall så inte varafallet, men hovrälten iinser inte alt något sakligt skäl kan åberopas mot altkvarstaden medför utmätningsverkan. i anserdet i första hand anmärkningsvärt att kvarstadsborgenär, vars fordran äroprioriterad, skall vara skyddad 1980/81:8 16 kap. 15 § 817 mot utmätning för oprioriterad fordran som har uppkommitefter kvarstaden. Detta är enligt inte förenligt med principen atten tidigare utmätning inle hindrar en . Det skulle innebära att utmätningssökandeninte skulle kunna erhålla utmätning även om egendomens värde väsentligtöverstiger kvarstadsfordringen. anser inte heller beredningensmotivering i övrigt helt övertygande. Det kan visserligen vara riktigt att delär obilligt all en borgenär, som har varit på sin vakt och lagt ned arbete ochkostnader för att få till stånd kvarstad, skall få vika för utmätning förannans fordran. Huvudfrågan måste emellertid enligt varareglernas mera generella verkningar. påpekar att beredningensjälv nämner risken för en inte önskvärd kapplöpning om kvarstad mellan deborgenärer som inle har exekutionstitel. har svårt att se attförslaget skulle vara till större gagn för borgenärer i allmänhet. Om kvarstadskall få sådan betydelse som har föreslagits, synes åtgärden böra beslutas avdomstol. Liknande synpunkter anförs av i . Kvarstad (ellerskingringsförbud) till säkerhet för fordran medför inte förmånsrätt enligtgällande rätt. Beredningen har övervägt huruvida kvarstad i och för sig börförenas med förmånsrätt men har avvisat en sådan lösning. Detta har inte mötterinran från någon remissinstans. För egen del vill Jag förstunderstryka att kvarstad för fordran enligl departementsförslaget liksom f n.är en säkerhetsåtgärd som avser att om möjligt säkerställa att egendom senarefinns tillgänglig för utmätning. En ordning enligt vilken kvarstad i och försig medför förmånsrätt skulle väsentligt ändra kvarstadens funktion och syfte.Härigenom skulle kvarstaden inte bara rikta sig lill gäldenären för alt hindradenne från att förfoga över egendomen utan även skydda kvarsladsborgenären molgäldenärens övriga borgenärer. Detta skulle möjligen kunna i viss omfattningleda till en kapplöpning mellan borgenärema om att först erhålla kvarstad,något som inle är önskvärt. Nämnda ordning skulle ocksä påkalla ändring avfömtsättningarna för kvarslads beviljande. Även en del andra problem skulleuppkomma. Av del sagda framgår att inte heller Jag är beredd att förorda attkvarstad skall i och för sig medföra förmånsrätt. Kvarstad bör sålunda enligt minmening i princip syfta endast till att hindra gäldenären från att förfoga överden kvarstadsbelagda egendomen. Detta hindrar dock inle alt det bör tillses attobilliga verkningar för kvarsladsborgenären i förhållande till andraborgenärer undviks. För detta ändamål har beredningen föreslagit att om kvarstadsbelagdegendom utmäts för annan fordran som har uppkommit före kvarstaden och inle ärförenad med särskild förmånsrätt, egendomen skall anses utmätt förkvarstadsborgenärens fordran, dvs, även kvarsladsborgenären får i och medutmätningen förmånsrätt för sin fordran. DäGämte föreslås att kvarstaden skalli viss utsträckning hindra utmätning eller kvarstad för annan fordran. 1980/81:8 16 kap. 15 § 818 Med anledning av vad som sålundahar föreslagits om förmånsrätt vid utmätning för annan fordran vUl Jagframhålla att del förhållandet att viss egendom har belagts med kvarstad oftakan vara till fördel för en annan borgenär som söker utmätning. Hade kvarstadeninte ägt rum. är det mycket möjligt all egendomen inte skulle ha funnits ibehåll vid tiden för utmätningen. Del framstår då som obilligt motkvarsladsborgenären, om han måste vika helt för utmätningssökanden. Ett sådantresultat är särskilt otillfredsställande om kvarsladsborgenären har anvisategendomen vid kvarstadsbeslutets verkställande eller om kvarstadsfordringenutgörs av ett målsägandeanspråk och kvarstad har lagts på ell penningbeloppeller ett banktillgodohavande som härrör frän brottet. En ordning som innebärall kvarstad inte medför något skydd mot andra borgenärer kan också missbrukasav gäldenären. Det kan sålunda inträffa att efter kvarstaden utmätning söks pågrund av en exekutionstitel, som har meddelats efter det att talan har medgettsav gäldenären trots att någon verklig skuld inte existerade. För att sådana obilliga verkningarskall undvikas synes det lämpligt alt, om den kvarstadsbelagda egendomen utmätsför annan fordran, kvarstaden får medföra förmånsrätt i och med utmätningenoch att kvarsladsborgenären och ulmälningsborgenären sålunda får dela på egendomensvärde i förhållande till fordringarnas storlek. Enligt min mening behöver maninte befara alt en sådan ordning skall medföra att kvarstad begärs i nämnvärtstörre omfattning än f n. eller att borgenärer får slörre anledning att sökagäldenärer i konkurs. Nyssnämnda syfte kan uppnås genomatt egendomen skall anses utmätt även för kvarstadsborgenärens fordran i ochmed att utmätning äger rum för annan fordran. En sådan ordning bör dock integälla i fall då ulmätningssökandens fordran är förenad med särskildförmånsrätt i egendomen. I sådant fall får Ju kvarsladsborgenären under allaförhållanden hålla sig till överskottet. Strängt laget finns det inte helleranledning att låta regleringen avse fall då kvarstadsborgenärens fordran ärförenad med särskild förmånsrätt i egendomen. 1 enkelhetens intresse förordarJag dock att undantag inte görs för det fallet. Beredningen har emellertid gåttlängre och föreslagit att kvarstad även skall utgöra hinder mot att egendomenutmäts för fordran, som har uppkommit efter det att kvarstaden ägde rum. Omkvarstadsborgenärens fordran eller utmätningssökandens fordran är förenad medsärskild förmånsrätt i egendomen, föreslås utmätning dock få ske eftersom utmätningendå inte är till skada för kvarsladsborgenären. Som en följd härav föreslås attkvarstad skall på motsvarande sätt utgöra hinder mot att egendomen beläggs medny kvarstad för annan fordran. Förslaget har kritiserats av fleraremissinstanser. För egen del vill jag medge attutmälningsförbud i enlighet med vad beredningen har föreslagit kan vara avvärde för all syftet med nyss- 1980/81:8 16 kap. 15 § 819 nämnda ordning med förmånsrätt skall till fullo uppnås. Åandra sidan kan del inte anses nödvändigt att föreskriva att kvarstadsbelagdegendom inle skall få utmätas för fordran som har uppkommit efter kvarstaden,trots att gäldenären inte själv får förfoga över egendomen till skada förkvarsladsborgenären. Risken för all utmätning söks för skenfordringar börenligt min mening inte överdrivas. En regel av del slag som beredningen harföreslagit skulle ocksä vålla stora svårigheter i tillämpningen. Jag tänkernärmast på att tidpunkten för fordrans uppkomst tilläggs avgörande betydelse.Det torde ofta vara svårt alt avgöra när en fordran har uppkommit. 1 fråga omskatter och andra allmänna avgifter synes det nästan ogörligt att utan närmareutredning och reglering fastställa vad som i olika fall skall anses varaavgörande för anspråkets uppkomst. I praktiken torde det också vara Just ifråga om det allmännas fordringar som frågan oftast skulle bli aktuell. På grund av det sagda är Jag inleberedd att föreslå att kvarstad skall medföra hinder mot utmätning ellerkvarstad för annan fordran. Kvarstad bör emellertid så till vida innebära skyddmol utmätning eller kvarstad för annan fordran att annan egendom som finns atttillgå bör tas i anspråk i första hand. 1 enlighet med det anfördaföreskrivs i första stycket av 15 8 i departementsförslaget att kvarstad förfordran inte hindrar att egendomen utmäts eller beläggs med kvarstad för annanfordran saml att, om annan egendom finns att tillgå, denna skall tas i anspråki första hand, om inte den fordran för vilken utmätning eller kvarstad sökes ärförenad med särskild förmånsrätt i den kvarstadsbelagda egendomen. Iparagrafens andra stycke föreskrivs att om egendom som har belagts medkvarstad för fordran utmäts för annan fordran som inle är förenad med särskildförmånsrätt i egendomen, denna skall anses utmätt förkvarstadsborgenärens fordran. Beträffande bestämmelsen i andrastycket vill Jag påpeka att om egendomen har belagts med kvarstad för två ellerflera fordringar, dessa får lika rätt dvs. i förhällande till fordringamasstorlek, om inle någon av dem är förenad med särskild förmånsrätt i egendomen.Kvarstadsborgenär får också samma rält som utmätningssökanden. Beståndet avförmånsrätten för kvarstadsborgenärens fordran är, liksom själva kvarstaden,beroende av att han inom föreskriven tid väcker talan angående sin fordran omdet inle redan har sketl och all han får bifall lill sin talan. Beträffandeförmånsrättens bestånd i fall då den egentliga utmätningen går åter ellerupphävs ansluter jag mig till de uttalanden som beredningen har gjort. Avslutningsvis villjag nämnaföljande. 1 belänkandet (SOU 1975:104) Belalningssäkringslag för skatte- ochavgiftsprocessen har föreslagits alt möjlighet skall införas att säkerställabetalningen av skatt, tull eller avgift av viss beskaffenhet lill del allmännainnan utmätning får äga rum. 1980/81:8 16 kap. 16 § 820 omsäkerställande, s.k. betalningssäkring, skall kunna meddelas om särskild riskföreligger att gäldenären inte kommer att betala fordringen. Betalningssäkringskall verkställas av kronofogdemyndigheten, i princip enligt vad som gäller omutmätning. Åtgärden föreslås medföra förmånsrätt. Förslaget bör ses motbakgrund av att utmätning för skatter och andra allmänna avgifter i allmänhetinte kan äga rum förrän relativt lång lid efler del all de förhållanden harinträffat som utgör gmnd för det allmännas anspråk. Förslaget övervägs f n. i budgetdepartementet. Omförslaget genomförs, bör det beaktas i förevarande paragraf Bl.a. bör tillsesatt kvarsladsborgenären inte kommer i sämre ställning än om utmätning hade ägtrum för det allmännas fordran. 168 Denna paragraf, som motsvarar 17 kap. 10 8 andra stycket i beredningensförslag, innehåller bestämmelser om verkställighet av beslut om kvarstad tillsäkerhet för bättre rält och om rättsverkningarna av sådan kvarstad. Beträffande verkställighet avkvarstad eller skingringsförbud som har meddelats till säkerhet för bättrerätt gäller enligt 183 och 185 88 UL i huvudsak samma regler som för kvarstadeller skingringsförbud för fordran. Här kan därför hänvisas till redogörelsenunder 13 8 i detta kapitel. Bestämmelsen om att kvarstad inte får läggas påegendom som inte kan utmätas gäller dock inle kvarstad till säkerhet för bättrerätt och vid sådan kvarstad skall värdering av egendomen inte äga rum (183 8 1och 2 mom. och 185 8 1 mom.). Även i fråga om rättsverkningama av kvarstadeller skingringsförbud lill säkerhet för bättre rätt torde i princip detsammagälla som rörande kvarstad eller skingringsförbud för fordran. 1 denna sak kandärför hänvisas till redogörelsen under 14 8. Enligt beredningen börgenomförandet av kvarstad till säkerhet för bättre rätt och verkningama avsådan kvarstad regleras på i princip samma sätt som har föreslagils beträffandekvarstad för fordran. 1 enlighet härmed föreslås i andra stycket av 17 kap. 108 att bestämmelserna i 6 och 7 88 om kvarstad för fordran i tillämpliga delarskall gälla även när kvarstad har beviQats till säkerhet för bättre rält.Beredningen framhåller att i tiUämpningen självfallet måste beaktas att kvarstadtill säkerhet för bättre rätt har ett annait syfte än kvarstad för fordran.Härav föQer bl.a. alt någon värdering av egendomen inte behöver ske vidkvarstad till säkerhet för bättre rätt. De problem som kan uppkomma vid kvarstad föranspråk på bättre rätt är enligt beredningen inte heller i andra avseenden heltdesamma som vid kvarstad för fordran. Detta gäller bl.a. i fråga om överlåtelseav egendomen. Beredningen har dock inte ansett del lämpligt att differentieraförfogandeförbudei på den punkten. Beträffande pantsättning av pantbrev ellerannan inteckningshandling fra.mhåller beredningen alt kvarstad till säkerhet för bättre rält kan medföra att iredje man kommeri ond tro. När inteckningshandling har omhändertagits av kronofogdemyndigheten,följer av 5 kap. 27 8 andra stycket samt 7 kap. 6 8 och 13 kap. 5 8 i förslagetalt panlsällning inte kan äga rum. anser att svaranden imäl om kvarstad lill säkerhet för bättre rätt. på motsvarande sätt som vidkvarstad för fordran, bör vara skyldig alt underlätta förrättningen genom attlämna upplysningar om den egendom som avses och att bekräfta uppgifterna påheder och samvete. Samfundet föreslår all 17 kap. 10 8 kompletteras medföreskrifter härom. Jag delarberedningens mening all genomförandet av kvarstad till säkerhet för bättre rättoch rättsverkningarna av sådan kvarstad bör regleras på liknande sätt som ifräga om kvarstad för fordran. Det synes emellertid i tydlighetens intresse lämpligtall något mera preciserat än vad beredningen har gjort ange de bestämmelsersom skall tillämpas. Vid verkställighet av beslut om kvarstad till säkerhetför bättre rätt finns det sålunda inle utrymme för tillämpning av debestämmelser i 4 kap. som avser själva verkställandet av utmätning. 1 detta sammanhang vill Jag nämnaall det enligt min mening inte finns anledning alt införa skyldighet försvaranden vid verkställighet av kvarstad till säkerhet för bättre rätt attlämna upplysningar under straffansvar, vilket har förordats av enremissinstans. Sådan skyldighet har inle heller tagits upp i fråga om annanverkställighet som avses i förevarande kapitel. 1 enlighet med vad nu har sagtsanges i första stycket av 16 8 i departementsförslaget att beträffandeverkställighet av beslut om kvarstad lill säkerhet för bättre rätt 6 kap. (omsäkerställande) och 12 kap. 5 8 (om omhändertagande av pantbrev ochpantsättningsförbud) har motsvarande tillämpning. Det ligger emellertid isakens natur att egendom som har belagts med kvarstad till säkerhet för bättrerätt inte skall värderas Qfr 6 kap. 9 8). Vidare föreskrivs i paragrafens andrastycke alt i fråga om verkan av kvarstaden tillämpas vad som sägs i 14 8 iförevarande kapitel beträffande kvarstad för fordran. I fråga om pantsättning av pantbrev i skepp ellerfastighet eller av skuldebrev som är intecknat i luftfartyg, när den inlecknadeegendomen har belagts med kvarstad lill säkerhet för bättre rätt, vill Jagframhålla följande. Visas sökanden vara rätt ägare till egendomen, är han ävenberättigad att erhålla obelånade inteckningshandlingar. En panlsällning skulledärför kunna vara till skada för sökanden. Även om en pantsättning inte kanåberopas av den som var i ond tro beträffande sökandens äganderättsanspråk, ärdet enligt min mening lämpligast att föreskriva förbud mot pantsättning. Ettsådant förbud bör emellertid förenas med befogenhet för kronofogdemyndighetenatt medge undantag, när särskilda skäl föreligger. Bestämmelser i enlighet meddet nu sagda har tagits upp i andra och tredje meningarna i andra stycket av 16 8. Beträffande skuldebrev som är 16 kap. 16 § 821 Prop.1980/81:8 17 kap. 822 intecknat i luftfartyg åsyftar pantsältningsförbudelgivelvis endast det fallet att inteckningshandlingen tillkommer luftfartygetsägare Qfr 4 kap. 3 § andra stycket). Om pantsättning sker i strid motförfogandeförbudet, är i fråga om fast egendom pantborgenären skyddad, om hanvar i god tro. Den omständigheten att kvarstaden har antecknats i fastighetsbokenär inte i och för sig tillräcklig för alt rubba den goda tron. Motsvarandetorde gälla i fråga om luftfartyg. Annorlunda förhåller det sig om panträtt harupplåtits i skepp i strid mot förbudet. Sedan kvarstaden har antecknats skallden enligt 23 S sjölagen anses känd För var och en vars rätt till skepp (ellerskeppsbygge) beror av god tro rörande omständighet som införingen avser. Detta kapitel, som motsvarar 18kap, i beredningens förslag, tar upp bestämmelser om kostnader i mäl hoskronofogdemyndigheten. Bestämmelserna motsvarar i gällande rätt närmast 9 kap.UL. UL gesbestämmelser om kostnader i utsökningsmål frånsett mål om införsel. Kapitletreglerar dock endast kostnadsfrågan såvitt angår förfärandet hosutmätningsmannen och överexekutor. Beträffande förfarandet i hovrätt och högstadomstolen gäller enligl 21 8 Rp att om kostnader i besvärsmål skalltillämpas. I fråga om införsel finns en särskild bestämmelse i 27 Sinförsellagen, enligt vilken införsel sker ulan avgift. De kostnader som kan uppkomma iexekutiva mål är av två slag. Handläggningen drar direkta kostnader hosutmätningsmannen eller överexekutor. Ersättning lill staten för dessaförrättningskostnader utgår enligl exekutionsavgiftskungörelsen (1971:1027) iform av avgifter: utsökningsavgift, försäljningsavgift och tilläggsavgift. Avexekulionsavgifierna utgår utsöknings- och försäljningsavgifiema enligt taxa.Tilläggsavgift utgår när särskild kostnad uppkommer för åtgärd i målet. Denmotsvarar kostnaden för åtgärden. Exekutionsavgifter i mål om utmätning skalltas ut ur utmätt egendom. Vid annan verkställighet får kostnaden tas ut endastunder viss förutsättning. Sökanden svarar mot staten för kostnad som avses nu.Han är skyldig att pä begäran förskottera kostnaden. Del andra slaget av kostnader ärsådana som parterna har för anlitande av advokat och för inställelser, föriuslav arbetsförtjänst m.m. UL ger inte utmätningsmannen befogenhet alt tillerkännapart ersättning för sådan s.k. processkostnad. Däremot har överexekutor enligt197 8 UL befogenhet att i utsökningsmål bestämma efter vad som finnes skäligtom och till vilket belopp förlorande part bör ersätta motpart hans kostnad imålet. Prop.1980/81:8 17 kap. 823 melsen torde förutsätta alt det är fråga om mål med typiskpartsställning, t.ex. mål om handräckning eller besvärsmål. Däremot tordeöverexekutor knappast ha befogenhet alt i fråga om försäljning av utmättegendom eller köpeskillingsfördelning tillerkänna sökanden eller annan sakägareersättning för kostnader i samband med själva försäQningen eller fördelningen. Beredningenframhåller till en böGan alt den inle har funnit anledning all föreslå någonändring av kostnadsreglema beträffande införsel. Nuvarande ordning att det vidinförsel över huvud inte las ut någon kostnadsersättning bör enligl beredningenlämpligen beslå. Beträffande andra mål omverkställighet och mål om handräckning skiljer beredningen mellanförrättningskostnader och parts processkostnader. 1 fråga omförrättningskostnader anser beredningen alt några större-ändringar i nuvaranderegler inte är påkallade. Beredningen utgår från att avgifterliksom f n. kommer att tas ut för del allmännas medverkan i utsökningsmål.Enligt beredningens mening är de nuvarande avgiftema betungande i många fallför såväl sökande som svarande. Avgifterna kan visserligen sägas medföra denfördelen alt den som har fordran eller annat anspråk avstår från att sökaverkställighet i en del fall då resultat inte kan väntas, men avgifterna tordeäven i andra fall verka avhållande på borgenärer m.fl. som inte vill riskeraatt själva få stå för kostnaden. Beredningen anser för sin del önskvärt allavgiftema sänks avsevärt och all staten i huvudsak svarar för kostnaderna förhithörande rättsvård på samma sätt som för domstolsväsendet. När del gäller parts processkostnadhos kronofogdemyndigheten krävs enligl beredningen över lag nya överväganden.Det kan, framhåller beredningen, från rättsskyddssynpunkl sägas all den somhar vunnit bifall till sin talan i rättegång eller som eljest innehar enexekutionstitel bör få ersättning för alla kostnader som är påkallade för atthan skall komma till sin rätt. Å andra sidan bör även en svarande kunna fåersättning för sin processkostnad i ärendet, när verkställighet ellerhandräckning vägras. Motsvarande gäller sakägare som oförskyllt har blivitinblandad i utsökningsmål på ett eller annat sätt. Den ersättning tillsökanden som enligt beredningen bör utgå i första hand gäller upprättandet avansökningen om verkställighet och kostnader som har samband därmed. Enligt beredningen börverkställighet av betalningsskyldighet i allmänhet kunna handhas avkronofogdemyndigheten på egen hand utan egentlig processföring från parternassida. De åtgärder som krävs från sökandens sida kan därför fömtsättas vararelativt enkla. Man torde vid sådant förhållande kunna hålla kostnadema neregenom restriktiva regler ulan att träda sökandens rätt för när. För detändamålet synes enligt beredningen lämpligt att låta regeringen ellercentralmyndigheten för rättshjälp utfärda taxa för normala fall. Även på annatsätt kan rätten tili ersättning för processkostnad begränsas. Beredningen harsålunda funnit del rimligt att som fömtsättning för att sökanden skall fåersättning för Prop.1980/81:8 17 kap. 824 processkostnad i allmänhet bör gälla att han föreverkställighetsansökan har uppmanat svaranden alt fullgöra vad som har ålagtshonom. Regeln har dock inte gjorts undanlagslös. Det kan även i andra fall varamotiverat all ersättning för processkostnad döms ut. 1 fråga om annan verkställighet änsådan som gäller betalningsskyldig-hel torde, enligl vad beredningen vidareanför, frägan om ersättning för processkostnad delvis ligga annorlunda lill.Svarandens förmåga att prestera vad som har ålagts honom är inle lika oftaberoende av hans ekonomiska situation. Om svaranden t.ex. har ålagts att utgeviss egendom, bör han regelmässigt utan vidare kunna överlämna den till sökanden.Och om svaranden har ålagts att avflytta från fastighet eller viss lägenhet,kan det rimligen begäras att han självmant ger sig därifrån, åtminstone sedandomen har vunnii laga kraft, såvida han har någonstans all ta vägen. Det kundeav dessa skäl synas obehövligt att ställa upp nägot särskilt villkor för attsökanden skall få ersättning för sin processkostnad. Beredningen vill dock ienkelhetens intresse förorda alt enhetliga regler ges. Vad härefter angår handräckning somgår ut på säkerhetsåtgärd anser beredningen att kronofogdemyndigheten som regelinte bör ålägga svaranden i målet all utge kostnadsersättning. Däremot bördomstol, som skall pröva själva saken, kunna tillerkänna sökanden ersättningför hans kostnader hos kronofogdemyndigheten. Beträffande handräckning för avhysning,återstäUande av besinning e.d. bör däremot kronofogdemyndigheten som regelålägga svaranden att ersätta sökanden hans kostnader när denne vinner bifalllill sin lalan i målet. Om kronofogdemyndigheten fårbefogenhet att tillerkänna sökanden ersättning för processkostnad, bör enliglberedningen en liknande befogenhet finnas till förmån för svaranden närsökandens talan finnes ogmndad. 1 särskilda fall bör part även kunna åläggasatt betala processkostnad oavsett målels utgång, om hans processföringföranleder därtill. Beredningen berör också del falletall tredje man för talan i mål om verkställighet. Saken torde då som regelkomma att hänvisas till domstol, om den inte är klar.