prop · G40313 · 1980-12-31 00:00:00 — Åklagarens möjligheter att aktivtmedverka vid förundersökningsledning får därför inte äventyras. Tvärtom böråklagarna 1 betydligt större omfattning än f. n. leda och delta iförundersökningarna. i län framhåller att en utvidgningav antalet typer av brott vid vilka polismyndigheten kan fungera somutredningsledare inte enbart torde vara positiv ur polisens synpunkt. För detförsta så torde den redan hårda arbetsbelastningen på polissidan i många fallöka och för det andra så torde med tanke på polisens förhållande till allmänhetendel vara en påtaglig nackdel att ett ökat antal utredningar avskrivs av polisen.Resultatet av RÅ:s och RPS:s översyn av bestämmelserna angåendefömndersökningsledning bör avvaktas, menar . Deflesta polisstyrelserna ansluter sig till utredningens uppfattning. a.polisstyrelserna i , och uttalar sig dock 1980/81:13 198 föratt förundersökningsledningen överlag skall ankomma på polisen, medan bl. a.polisstyrelserna i , och Sala uttryckligen motsätter sig ensådan ordning. Polisstyrelserna i och anser att en översyn avgällande anvisningar bör göras. Delfinns enligt polisstyrelsens i GöteborgMppfattning möjlighet att på ett enkeltsätt ändra bestämmelserna om förundersökningsledningen utan att fördenskullbehöva mbba principerna för den nuvarande rättegångsordningen i brottmål.Ändringen innebär i princip endast att begreppet "enkelbeskaffenhet" 123 kap. 3 § utgår. Polisstyrelsen erinrarom att enligt särskilda bestämmelser förundersöknings-ledarskapet inom polisen1 princip är delegerat till kommissarieskiktet. Med hänsyn till denna personalsgoda utbildning och långa erfarenhet av arbetsuppgifterna är det enligtpolisstyrelsen välmotiverat att utvidga polismyndigheternas kompetens på dettaområde. Den skisserade ändringen skulle även bringa lagstiftningen på områdetmera i samklang med det praktiska skeendet och få till följd en meraverklighetsanpassad arbets- och beslutsfördelning mellan polis- och åklagarmyndigheterna.Utvecklingen på området har enligt polisstyrelsen gått i den riktningen attpolismyndigheterna övertagit större och större del av förundersökningen ibrottmål. Det synes också vara en rationell och lämplig arbetsfördelningmellan de rättsvårdande myndigheterna att polisen handhar förundersökningen(fram till beslut om anhållande), åklagarna åtalet, domstolarna den dömandefunktionen och kriminalvården de tillrätta-förande åtgärderna. Polisstyrelseni tar upp frågan från ett något annorlunda perspektiv.Förundersökningarna i är mycket grundliga, omfattande och noggranna. Ipraktiken blir skuldfrågan helt klarlagd genom förundersökningen. Det ärsällsynt att en åklagare väcker åtal om det inte framstår som visst att detiåtalade skall bli fälld. Huvudförhandlingen och domstolens ställningstagande 1skuldfrågan framstår därför som mera av formell och registrerande natur. Detkan väl inte utan fog hävdas att nämnda förhållande inte är tillfredsställande.Om man skulle så att säga sänka kraven på "tillräckliga skäl tillåtal" så att detta stadium skulle anses uppnått närmare stadiet"skälig misstanke" eller "på sannolika skäl misstänkt"borde det innebära, att domstolarna 1 större utsträckning skulle komma att taställning mer 1 skuldfrågan. Detta skulle göra rättegången merlevande och dramatisk och innebära att man verkligen finge koncentrerad,omedelbar och muntlig rättegång. Det skulle också Innebära att åklagarens rollbleve mera renodlad utan det stora Inslag som finns av undersökningsdomare.Framför allt skulle det medföra att fömndersökningen inte behövde vara så omfattandesom nu är fallet. anser att det effektivaste sättet att komma till rätta med deproblem, som bl. a. prioriteringarna inom utredningsverksamheten medför,skulle vara att ledningen av fömndersökningen 1 betydligt större utsträckningän f. n. anförtros ät polisen, som bäst kan bedöma vilka insatser som börsättas in. Frågan bör enligt förbundet utredas i särskild ordning. Vissatungt vägande skäl, bl. a. frågor som ansluter sig till resursanvändningen,talar enligt Föreningen er för att fömnder-sökningslednlngenbör Ugga hos polisen. Föreningen finner emellertid alt frågan tarvarytterligare överväganden 1 särskild ordning, varför det Prop.1980/81:13 199 förnärvarande icke från föreningens sida finns annat förslag än att resultatet avgenomgången mellan RÅ och RPS avvaktas. Kompetensfördelningenmellan polisen och tullen är enligt de flesta remissinstanser som har yttratsig på denna punkt väl avvägd f. n. Polisstyrelsen i anser dock attföreskrifterna och anvisningarna för utredningar om vamsmuggling bör ses över isyfte att nå en bättre avgränsning mellan polisens och tullens befogenheter.Polisstyrelsen i menar att befogenheten att Inleda förundersökningprincipiellt bör ankomma på polismyndighet och att, då det av praktiska skälanses motiverat att tullmyndighet ges samma befogenhet, en författningsmässigreglering bör ske. framhåller att det 1 tullkriminalens utredningsverksamhetIbland uppkommer fall som kan härledas till den organiserade och ekonomiskabrottsligheten. Även andra skäl talar för att denna utredningsverksamhet börhandhas av polisutbildad personal. Vid bedömningen av huvudmannaskapet böräven förtroendemannainflytandet i verksamheten beaktas. Ett oförändrathuvudmannaskap Innebär att verksamheten fortfarande kommer att stå utanförförtroendemännens inflytande. Denna utredningsverksamhet bör därför överförastill polisväsendet, anser förbundet. Utredningensprincipiella uttalanden om serviceverksamheten har vunnit anslutning från sågott som alla remissinstanser som har yttrat sig i denna del. Medtanke på polisens roll som allmänt serviceorgan 1 samhället börserviceverksamheten enligt 1 framtiden tillmätas störrebetydelse och ett ökat utrymme ges för polisinsatser av detta slag. I en nypolislag bör verksamheten beskrivas som en självständig uppgift och inte somför närvarande vara kopplad med uppgiften att upprätthålla allmän ordning ochsäkerhet. Verksamheten är också av stor vikt när det gäller alt befästa och ökaallmänhetens förtroende för polisen liksom polismännens kontakter medallmänheten. När det gäller polismyndighetsverksamheten instämmer förbundet att polisen inte bör belastas medförvaltningsuppgifter 1 andra fall än när ordnings- eller säkerhetssynpunkteringår som väsentliga moment eller när maktbefogenheter kan behöva utnyttjas föratt genomföra en åtgärd. Detta bör beaktas i samband med ny eller ändradlagstiftning. För polisens del skulle detta innebära ett resurstillskott attanvändas till väsentligare uppgifter inom polisverksamheten. ÄvenFöreningen delar utredningens uppfattning att polisenbör handlägga förvaltningsuppgifter endast när ordnings- ellersäkerhetssynpunkter ingår som väsentliga moment eller när polisens maktbefogenhetermåste utnyttjas för att genomföra den åtgärd som behövs. Denna princip kan dockinte drivas hur långt som helst. Som utredningen framhållit kan i vissahänseenden avvikelser behöva göras därför att något annat organ inte står tillförfogande eller lämpligen kan inrättas. Det mäste även beaktas att mångaärenden kan vara till nytta för polisen som kontaktyta i den egentligapolisverksamheten. 1980/81:13 200 Allmänhetenskrav på en smidig närservice måste också beaktas. FöreningenSveriges polischefer anser att den hjälp- och räddningsverksamhet och annanserviceverksamhet som polisen utövar har stor betydelse som "balans"ål de repressiva uppgifterna. Många vägande skäl talar sålunda för att polisensinsatser inom serviceverksamheten bör ökas. Föreningen finner det emellertidangeläget att understryka att denna verksamhet inte får drivas så långt attpolisen övertar ansvaret för uppgifter som primärt åvilar andra samhällsorgan.Föreningen tillstyrker i övrigt utredningens förslag i denna del. Polisenshjälp- och räddningsverksamhet är enligt RPS en viktig del i samhälletsinsatser vid katastrofer av olika slag. Polisens medverkan måste emellertidklart avgränsas från andra myndigheters ansvarsområden bl. a. för attförebygga kompetenskonflikter om ansvaret för vidtagna eller uteblivnaåtgärder. RRVmenar att det är naturligt att polisen inom ramen för en allmän serviceuppgifti akuta nödsituationer skall kunna gripa in med eller tillhandahålla specifikaresurser. Det behöver inte innebära att polisen har ansvaret för reguljärverksamhet Inom området. Huvudmannaskapet för fjällräddningstjänsten harnyligen varit föremål för utredning, och sjöräddnlngstjänslen utreds avsjöövervakningskommittén, varför dessa frågor torde bli föremål för ytterligareöverväganden 1 särskild ordning. Vad beträffar t. ex. ambulans- ochräddningsflyg vill RRV framhålla att denna verksamhei i princip skulle kunnahandhas av huvudmännen för sjukvården, dvs. De praktiskaförutsättningarna härför bör enligt RRV:s mening utredas närmare. LOanser att viss del av polisens serviceverksamhet kan överföras till andrasamhällsorgan. Landstingen torde t. ex. ha sådana resurser att de heltkan klara hjälp- och räddningstjänsten. Länsstyrelseni framhåller att fjällräddningstjänsten är väl utvecklad ilänet. Den fungerar bra och har god förankring i samhället. Det vore därför felatt bryta nuvarande ordning 1 denna del, anser . Polisstyrelseni Sala uttalar viss skepsis mot att polisen ombesörjer ambulansflygverksamhet. Umeåkommun anser inte att är nöjaktigt ordnad. Förnärvarande sysslar marinen, flygvapnet, , ,föreningen för skeppsbrutna samt polisen med sjöövervakning och räddningsverksamhettill sjöss. En uppsplittring av resurserna och ansvaret på så många olika organkan inte vara rationeUt i synnerhet som man vet att resurserna särskilt efterNorrlandskusten är väldigt knappa. En samordning av resurserna och ansvaret försjöräddnings-verksamheten till exempelvis borde därför göraverksamheten effektivare. Då skulle också myndighetsutövningen och områdesansvaretbli entydigt uttalade så att oklarheter om vem som skall svara för eventuellaInsatser ej behöver uppstå. Detta bör beaktas vid planerad översyn av hjälp-och räddningsverksamheten, anser kommunen. ÄvenVilhelmina kommun förordar en översyn av var ansvaret för vissa hjälp- ochräddningsinsatser skall ligga och nämner lokala diskussioner härom 1 fråga omlavinfara, jordskred och utmärkning av svaga isar. Polisstyrelseni sätter 1 fråga om inte polisen bör ha huvud- 1980/81:13 201 mannaskapetför sjö- och fjällräddningen, eftersom personalen är utbildad och delvis ävenutrustad för sådana arbetsuppgifter. Inom ett distrikt medÖstersunds karaktär har självfallet den polisiära hjälp- ochräddningsverksamheten fått en framträdande roll, framhåUer polisstyrelsen iÖstersund. I detla arbete röner polispersonalen uppskattning och arbetet upplevssom ytterst positivt. Lokalt har det aldrig varit något som helst problem attdra gränsen mellan vad som 1 dessa hänseenden bör åvila polisen och vad sombör åvila andra samhällsorgan. Det hälsas dock med tillfredsställelse attstatsmakterna bl. a. på fjällsäkerhetens verksamhetsområde söker klarlägga vemsom bör vara handledare för det arbetet. RPSframhåller att det polisarbete som betecknas som allmän service ochupplysningsverksamhet grundas på polisens skyldigheter enligtpolisinstruktionen samt på sedvana. Verksamheten har ett stort värde för attskapa förståelse för polisens uppgifter. Betydelsefullt är dock att intemöjligheten att utnyttja polisens medverkan missbrukas till förfång för deegentliga polisuppgifterna. Polisen har på vissa områden ålagts uppgifter somlika väl kan utföras av andra myndigheter. RPS har tidigare vid fleratillfällen hos statsmakterna begärt en samlad översyn för att befria polisenfrån sådana uppgifter som icke har någon anknytning till polisuppgifterna. Framställningarnahar 1 stort sett varit resultatlösa. En sådan översyn är enligt styrelsensmening angelägen. Ett stort antalpolisstyrelser anför liknande synpunkter. Polissiyrelseii i Jakobsbergunderstryker således att denna verksamhet har en grundmurad förankring hosallmänheten. Polisen är den Institution i samhället som allmänheten alltid,dygnet runt och 1 all synnerhet då alla andra Institutioner 1 samhället ärstängda, kan vända sig till för att få råd och hjälp. Service- ochupplysningsverksamheten utgör även ett naturligt led i kontakten med andrasamhällsorgan. Polisstyrelsen är av den meningen att verksamheten bör beståoch om möjligt utökas. Polisstyrelseni ifrågasätter om inte brandutredningar till viss del kunde läggas påkommunala organ. Systemet med att polisenlämnat förskott till behövande personer på sociala centralnämndens vägnar, dens. k. Luleåmodellen, godtas av de flesta remissinstanser. kommunoch ställer sig dock direkt avvisande eftersomsystemet inte anses vara förenligt med kommunallagens bestämmelser. Kommunalbeslutanderätt får endast delegeras till kommunala organ, förtroendevaldaeller tjänstemän men ej till statliga tjänstemän, framhåller förbundet. Ävenen del polisstyrelser ställer sig tveksamma eller avvisande men från andrautgångspunkter. Man befarar sålunda att systemet leder till ett minskatintresse frän kommunalt håll att bygga upp socialjouren och varnar för attpolisen inte får förvandlas till en reservsoclal Inrättning. Polisstyrelseni omtalar att Luleåmodellen har prövats i distriktet med negativtresultat. Vetskap om att systemet tilllämpades spred sig bland kommunensutslagna och blev till en stor belastning framför allt under veckoslut ochhelger. Uppsalakommun år däremot positivt inställd till Luleåmodellen. 1 tordesystemet dock vara av mindre intresse, då där finns en socialjour som har öppet08.0001.00. Erfarenheten visar enligt kommunen att antalet hjälpärenden eftersistnämnda tidpunkt är ytterst få. Prop.1980/81:13 202 Luleåmodellenhar även tillämpats av kommun men har man alltmer kunnathänvisa till den sociala jour som upprätthålls under vissa tider inom kommunen.Några olägenheter med polisens hjälpmöjlighet har dock inte visat sig och inteheller har några oklarheter framträtt mellan myndigheterna, upplyser kommunen. Beträffandepolismyndighetsverksamheten instämmer RPS i utredningens uppfattning att dennatill en viss del ger polisen möjligheter till värdefulla kontakter medmyndigheter och allmänhet. Betydelsen av dessa kontakter har emellertid oftaöverbetonats. Befattningen med polismyndighetsärenden bör enligt styrelsensmening inskränkas till sådana typer av ärenden där främst ordnings- och säkerhetsfrågornaspelar en avgörande roll. TSVdelar utredningens uppfattning att polisen i princip inte bör belastas medförvaltningsuppgifter 1 andra fall än när ordnings- eller säkerhetssynpunkteringår som väsentliga moment 1 uppgifterna. TSV har i skrivelse den 6 febmari1979 hemställt om en ändring i körkortsförordningen som Innebär att beslut omkörkortstillstånd samt beslut om utfärdande av traktorkort och utlämnande avtraktorkort överflyttas till lokal polisstyrelse. Vidare har TSV föreslagit attbeslut om spärrtid som fattas vid prövning av fråga om förhandsbesked ellerkörkortstillstånd också skall ankomma på polisstyrelse. TSV anser att den avverket föreslagna ordningen i hög grad anknyter till ordnings- och säkerhetssynpunkteroch att ärendena därför bör ankomma på poUsen att handlägga. Nägrapolisstyrelser är kritiska mot att polisen har belastats medförvaltningsuppgifter som inte har samband med ordnings- ochsäkerhetssynpunkter och nämner som exempel delglvnlngs-och passärenden. Utredningensuppfattning att det är förhållandevis sällan som polismyndighetsärenden harsådan karaktär att de befordrar samarbete med andra organ eller kontakten medallmänheten bestrids bestämt frän flera polisstyrelser, som framhåller att ettvanligt enkelt polismyndighetsärende ofta kan leda till fruktbärande kontaktersåväl med aUmänheten som med andra myndigheter. Polisstyrelseni har inte någon erinran mot gmndprincipen att polisen ej skall belastasmed förvaltningsuppgifter i andra fall än när ordnings- och säkerhetssynpunkteringär. Det är däremot polisstyrelsens uppfattning att icke endast ett befriandeav uppgifter härvidlag kommer att bli aktuellt utan att även ett tillförande avvissa förvaltningsuppgifter kan komma ifråga, t. ex. körkortsärenden.Förändringar bör vidtas först efter noggranna överväganden och bör inte minskautan snarare öka polisens positiva funktioner. Ävenpolisstyrelsen i berör i anslutning till TSV:s skrivelse 1 saken frågan om handläggningen av körkortstillstånden och utesluter inte att dessaärenden läggs på polisen. 4 Åtgärder för att avlasta polisen vissa uppgifter m. m. Deprinciper som utredningen anvisar då det gäller att avlasta polisen vissaförvaltningsuppgifter har vunnit anslutning hos remissinstanserna. Polisen börsåledes inte belastas med förvaltningsuppgifter 1 andra fall 1980/81:13 203 ännär ordnings- eller säkerhetssynpunkter ingår som väsentliga moment eller närpolisens maktbefogenheter kan behöva utnyttjas för att genomföra den ätgärdsom behövs. Ätt avvikelser ibland kan behöva göras om något annat organ intestår till förfogande eller inte lämpligen kan inrättas vitsordas också allmänt. Länsstyrelseni framhåller att den nuvarande avgränsningen är tämligen välavvägd, vilket visas av att utredningens förslag innebär en mycket begränsadavlastning. i understryker att man, även om det ioch för sig finns en annan lämplig myndighet, även måste beakta kostnaderna föratt nyanställa och utbilda personal vid den andra myndigheten. Blandkommunerna förutsätter man att en eventuell överflyttning av uppgifter tillkommunala organ kompenseras genom statsbidrag eller skatteutjämningsbidrag. Frånpolisstyrelsehåll understryker man vikten av att onödiga eller bagatellartadestraffbestämmelser begränsas . Polisstyrelseni tar upp en rad uppgifter som styrelsen anser kunna överföras tillandra organ. Tillstånd till flyguppvisning skulle således kunna överföras tillluftfartsverket, tillstånd till handel pä allmän plats och kontroll avbyggnadsställningar och upplag till kommunala organ, godkännande av skjutbanortill länsstyrelserna, tillstånd till sprängning och störande buller tillkommunala organ, tillstånd till hotell- och pensionatsrörelse tillbrandmyndigheterna och hämtning av barn till de sociala myndigheterna.Polisstyrelsen i anser att de särskilda flygplatskontroUerna kanövertas av personal som avlönas av flygplatserna. Enligt polisstyrelsen i Sollefteåbör omhändertagande av trafikskadade eller skadeskjutna djur ankomma på annanän polisen. Blandpolisstyrelserna framhåller man också att en del av polisens nuvarandeberednings- och yttrandeverksamhet till bl. a. länsstyrelserna utan olägenhetkunde begränsas. Polisstyrelsen i föreslår att länsstyrelsernasorganisationsnämnd () och RPS gemensamt undersöker om man inte kan begränsaremisserna i en rad olika ärenden. Man pekar på att polisens yttranden mångagånger Inskränker sig till uppgifter som tjänstemän Uka välskulle kunna Inhämta på egen hand. Utredningensförslag 1 denna del godtas av så gott som alla remissinstanser.Socialstyrelsen anser dock att utredningens skrivning att "polishjälp fårbegäras endast när uppgiften inte kan lösas på annat sätt" är alltför vag.Nyköpings kommun Ifrågasätter om det alls behövs någon generell föreskrift iämnet och anser att frågan i stället kan lösas genom lokala överläggningar. Frånkommunalt håll framhålls att det måste vara den myndighet som begär åtgärdensom avgör om den behövs. Även bland polisstyrelserna uttalas att polisen intetorde vara berättigad att självständigt pröva behovet av en begärd åtgärd. Flerapolisstyrelser, bl. a. polisstyrelsen i , vill behålla det invandauttrycket handräckning. Bl.a. RPS framhåller att en begränsning av polisens handräcknings-verksamhet ärviktig även på grund av att dessa uppdrag som regel utförs Prop.1980/81:13 ' avdistriktens spaningsrotlar och har fått en sådan omfattning attbrotts-spaningen blir eftersatt. Enligt polisstyrelsen i ryckeruppdragen att hämta personer till domstolsförhandlingar sönder spaningsrotlarnasarbete. Det kan därför Ifrågasättas om inte dessa uppgifter borde överförastill särskilda arbetsenheter efter mönster av de tidigareordon-nansavdelnlngarna. Polisstyrelsen i , som är inne på samma linje,framhåller att arbetsuppgifterna som regel kan utföras av vilken polisman somhelst. Det är därför slöseri med resurserna att låta kvalificeradspaningspersonal tas i anspråk. Polisstyrelsen i efterlyser regler förhur man skall omhänderta och förvara folk som skall hämtas till domstol. Ävenfrån andra håll påtalas det växande arbetet med att inställa personer somuteblivit frän domstolsförhandlingar. /SR tar i det sammanhanget upp fråganom vidgad användning av strafföreläggande eller inrättande av jourdomstolar. Förslagetatt polisen befrias från sin skyldighet att medverka 1 ärenden om återbetalningav bidragsförskott och efterforskning av underhållsskyldiga har inte möttnågon invändning. Säväl som riks-försäkringsverkethitråderförslaget. anser dock att hänvisningen till 95 §barnavårdslagen bör kvarstå i 19 § andra stycket lagen om bidragsförskott menhar ingen Invändning mot att 19 § första stycket upphävs. 4.3 Omhändertagandeav dödsbos egendom Utredningensförslag att polisen befrias från sin skyldighet att omhänderta dödsbos egendombiträds av så gott som alla remissinstanser, bl. a. och . Endast en kommun säger sig ha erinringar mot utredningenssynsätt. FöreningenSveriges länspolischefer framhåller i likhet med några länsstyrelser ochpolisstyrelser att polisen i ett inledningsskede kan bli nödsakad att ta vårdom avlidens egendom så länge det inte finns en utbyggd socialjour i allakommuner. Polisstyrelsen i Gö/eftorg tillstyrker 1 princip utredningensförslag. Polisstyrelsen framhåller dock att polisen för att primärt förhindraatt dödsbos egendom skingras genom brott eller på annat obehörigt sätt ävenfortsättningsvis bör anses ha skyldighet att 1 vissa fall omhänderta sådanegendom i avvaktan på att anhörig eller socialnämnden övertar ansvaret. Även ompolisens skyldighet i detta avseende synes kunna härledas ur polisinstmktionensgenerella bestämmelse om att lämna allmänheten hjälp föreslår polisstyrelsenatt en justering sker av gällande lagbestämmelser i bl. a. 1enlighet med dessa synpunkter. Utredningensprincipiella uppfattning att polisen bör helt kunna befrias frånlotteriärenden delas av de flesta remissinstanserna. Flera remissinstanseravstår dock från att yttra sig med hänvisning till lotteriutredningens arbete.Andra motsätter sig polisutredningens ståndpunkt. Flerakommuner är tveksamma till förslaget, 1 vart fall om det innebär Prop.1980/81:13 205 attlotteriärendena skulle överföras till en myndighet. Hässleholmskommun framhåller att det medför praktiska olägenheter om lotteriärendenaövertas av . Ärendena är emellertid en statlig och ej en kommunaluppgift. Det är därför mera rationellt att låta dem bli kvar hos polisen. Mestrationellt vore emeUertid om man 1 större utsträckning avskaffadetillståndstvånget då del gäller lotterier. Länsstyrelseni anser att de flesta lotteri- och spelärenden kan avlastas frånpolisen men att exempelvis tillstånd till roulettspel på restaurang börmeddelas av polisen även . Flera polisstyrelser, bl.a. polisstyrelserna i , , och , vill attärendena stannar hos polisen, bl. a. därför att länsstyrelserna inte skullekunna ge erforderlig service. a. polisstyrelserna i och anseratt ärenden med anknytning till offentlig tillställning bör handläggas avpolisen även 1 fortsättningen medan övriga lotteriärenden kan överföras tillannan lämplig myndighet. Polisstyrelsen i SundsvaU anser att lokalskattemyndighet skulle kunna vara tillståndsmyndighet. Flerapolisstyrelser pekar på behovet av enklare lagtext och tillämpningsföreskrifter. äSP'hänvisartill lotteriutredningens numera avlämnade betänkande (SOU 1979:29) Lotterieroch spel, i vilket föreslås att tillståndsgivning och kontroll förs över frånpolisen till länsstyrelserna. RSV anser att de praktiska skälen inte är såstarka att polisen bör behålla sina uppgifter som tillstånds- ochtillsynsmyndighet för lotterier och spel.