prop · G40368 · 1980-12-31 00:00:00 — Enligt delegationens bestämda uppfattning börsamma regler gälla för misslyckad brunnsborrning som för misslyckadprojektering av andra anläggningar. i anser att den utvidgaderätlen att dra av projekteringskostnader bör begränsas och förses med enspärregel. Beredningens förslag att projekteringskostnader för ejuppförda byggnader görs avdragsgilla förefaller väl motiverad vad avserkostnader för planering m. m. av skräddarsydda lokaler. På s. 617 anförberedningen visserligen att den föreslagna regeln i första hand torde komma atttillämpas av större handels- och industriföretag men några begränsningar iförfattningstexten har inte förordals. Enligl uppfattning böravdrags-rätten förbehållas den ovan angivna typen av lokaler.Projekteringskostnader för t. ex. arkilektritade enfamiljsvillor, vilkabedömts ulgöra länkbara personalbostäder, motiverar knappast en avdragsrätt.Det bör vidare observeras att beredningens förslag till författningstext kanlämna utrymme för kringgåendeåtgärder. förelag som uppför en byggnad skullekunna låta projekteringskostnaderna härför belasta ett närstående företag ochdärigenom indirekt få avdrag för dessa koslnader. En spärregel motsådana förfaranden bör införas i lagtexten. i anser vidare att reglerna börgälla även i inkomstslaget jordbruksfastighet och i vissa fall i inkomstslagetannan fasfighet, nämligen när fasfighet hyrs ut för rörelseändamäl. RSV efterlyser en precisering av begreppet"projekteringskostnader". Av beredningens redogörelse för gällande rätt (s. 510)framgår att till projekteringskostnader e. d. torde hänföras arkilektkostnaderoch andra koslnader, som nedlagts under planerings- och förberedelsearbetet.Beredningen har inte närmare preciserat vilka kostnader förslaget avser.Begreppel projektering återfinns bl. a. i 10 § första styckei 5)mervärdeskatlelagen. har närmare utvecklat vadsom i denna lags mening får anses vara hänförligt till projektering, ritning,konstruktion eller därmed jämförUg tjänst avseende mark, byggnad eller annananläggning som utgör faslighet (riksskattenämndens meddelande 1969:111.1). Omden av beredningen föreslagna avdragsrätten genomförs erfordras enligl RSVsmening från fillämpningssynpunkt men kanske främsi av konlrolltekniska skäl ellklarläggande uttalande angående vad som är att hänföra till "projekteringe. d.". ' 1980/81:68 90 Några remissinstanser är kritiska lill den av beredningenföreslagna olika behandlingen av projekteringskostnader, som hänför sig tillprojekl, som inte kommer till utförande och kostnader för förverkligadeprojekt. anser sig inte kunna tillstyrka, attprojekteringskostnader, som hänför sig till projekl, som inle kommer tillutförande, behandlas fördelaktigare - får avdragas direkt - än kostnader förförverkligade projekt, vilka kostnader inlägges i avskrivningsunderlaget föranläggning varom fråga är. Anses ändring i nuvarande regelsystem böra kommatill stånd, bör kostnader för såväl förkastade som förverkligade projektavskrivas genom årlig värdeminskning. Ifrågavarande projekteringskostnader föreslås avberedningen få dras av som driftförlust medan projekteringskostnader som direkileder lill att byggnader uppförs skall aktiveras och inräknas iavskrivningsunderlaget för byggnaderna. Denna skillnad kan medföratillämpningsproblem när del gäller alt hänföra en viss kostnad eller del däravtill del ena eller del andra slaget av kostnad. RSV förordar att ävenprojekteringskostnader som avser förkastade lösningar skall aktiveras ochräknas in i avskrivningsunderlaget, så att nämnda fillämpningsproblem undviks. Liknande synpunkler framförs av länsslyrelserna i Hallandsoch . Enligl beredningens förslag får företaget - om det påbalansdagen inle vel om något av ett eller flera möjliga investeringsalternativkommer alt genomföras - direkt dra av samtliga nedlagda projekteringskostnader.Kommer någol projekl lill utförande senare skall dock de projekteringskostnadersom kan antas ha samband med det valda alternativet aktiveras skattemässigt.Detla tillgår så alt dessa projekteringskostnader redovisas som intäktspost ideklarationen som molsvarande belopp las upp på värdeminskningsplanför byggnader resp. markanläggningar. Enligl beredningen skall det också varamöjligt alt tillfälligt balansera alla nedlagda projekteringskostnader och draav kostnaderna för förkastade alternafiv det beskattningsår då kostnadernas karaktärklarlagts. Förslaget all projekteringskostnader avseende projekt somsenare år kommer lill utförande i efterhand skall aktiveras kritiseras av någraremissinstanser. All skattemässigt medge avdrag direkt för kosinaden förförkastade alternativ lorde enligl BFN:s mening överensstämma med företagensbokföringspraxis. Sådana kostnader kostnadsförs i allmänhet i företagensresultaträkning och har sedan tillagts i rörelsedeklarationen såsom ickeavdragsgill post. Beredningens förslag innebär en anpassning lill bokföringspraxisoch tillstyrks av BFN. Att däremol i efterhand tvingas aktiveraprojekteringskostnader avseende 1980/81:68 . projekt som senare år kommer till utförande innebär enliglBFN ett fjärmande från redovisningspraxis. Att i efterhand aktivera enkostnadsförd post lorde inle slå i överensstämmelse med bokföringslagensvärderingsregler då det gäller anläggningstillgångar. Sålunda kan dennaaktivering ske enbart i deklaration, varigenom skapas en skillnad mellanföretagens redovisning och deklaration, som lever kvar för byggnaden. Med utgångspunkt från BFN:s strävan alt medverka lill enökad samordning av olika lagstiftning rörande företagens redovisning vill nämndenföreslå all en gång kostnadsförda projekteringskostnader må förblikostnadsförda och att sålunda någon aktivering i efterhand av kostnader försenare vall allernaliv skaltemässigl inle kommer att krävas. Om lagstiftaren emellerfid väljer all gå på beredningensförslag lorde detla komma alt kräva en civilrättslig ändring av bokföringslagenså att överensstämmelser uppnås mellan civillagsfiftningen ochskatlelagsfiftningen. Enligt förarbetena fill bokföringslagen (BFL) (SOU 1973:57s. 210 ö och prop. 1975:104 s. 186 öx) måste grundprincipen för redovisningenvara att resultatet innefattar endast realiserade vinsler. RSV ifrågasätter motbakgrund härav om den i punkl 10 fjärde stycket andra och tredje meningen avanvisningarna till 29 § KL föreslagna regeln står i överensstämmelse med BFL. Näringslivels skatledelegation ifrågasätter nödvändighetenav den föreslagna skattemässiga aktiveringsskyldigheten i vissa fall avtidigare omkostnadsförda projekteringsarbeten. Till den del ifrågavarande koslnader är att hänföra lillinvenlarier medför aktiveringsskyldigheten misstämmelse mellan bokförda ochskaltemässiga värden med de konsekvenser för avskrivningsrätten som della fårenligt beredningens förslag. Med hänsyn lill de relativt begränsade koslnaderdel här gäller bör man enligt vår mening av praktiska skäl kunna avstå frånkravet på aktivering. Liknande synpunkler framförs av SHIO och . Länsstyrelserna i Väslernorrlands och länförordar frän konlroll-och tillämpningssynpunkt alternativet med aktivering avsamtliga projekteringskostnader fram till den tidpunkt då föreiagei kan göraen definitiv uppdelning av kostnader som kan föras upp på värdeminskningsplanresp. RSV lar upp frägan om hur projekteringskostnader skalldokumenteras. Om beredningens förslag genomförs, fill den del delinnebär alt avdrag skall medges för projekteringskostnader avseende projekt sominte leder lill någonting, anser RSV alt man bör ställa vissa uttryckliga kravpå att den skatlskyldige skall dokumentera att koslnaderna haft ett direkisamband med hans förvärvsverksamhel. Utan en sådan dokumentation är del svårtalt kontrollera alt yrkade avdrag verkligen avser avdragsgilla koslnader. 1980/81:68 92 fortsatta lagstiftningsarbetet bör närmare utredas påvilkel sätt den dokumentation, som RSV kräver, lämpligen kan fullgöras av deskattskyldiga. 2.2.i5 Avyttring av fasta rörelseinventarier i fastighet Enligl nuvarande regler beskattas ersällning för fastarörelseinventarier enligt realisationsvinstreglerna i det fall fråga är omuthyrning lill rörelse som bedrivs av annan ån fastighetens ägare. Beredningenföreslår att den ifrågavarande ersättningen skall tas upp som intäkt av annanfasfighet. Förslagel tillstyrks eller lämnas utan erinran av samtligaremissinstanser. I ett par yttranden görs särskilda påpekanden. Vi har ingenting att erinra mot att intäkt vid avyttringav till annan fastighet hänförliga tillgångar som avskrivits enligt de förrörelse gällande invenlarie-avskrivningsreglerna i enlighel med beredningensförslag behandlas som intäkt av annan fastighet. Vid sådant förhållande böremellertid sista meningen av tredje stycket i p. 1 av anv. till 28 § KL ändras.Enligt denna mening skall nämligen sådan intäkt i vissa fall redovisas somintäkt av rörelse. Enligl delegationens uppfallning är det principielltriktigt alt beskatta ersättning för fastighetsinventarier i förvärvskällan.Delegationen förutsätter att reglerna om särskild skatteberäkning förackumulerad inkomst är tillämpliga beträffande ersättningen på samma sätt som irörelse. Delegationen anser del också befogat att dispensreglerna i46 § 2 mom., sjätte sl KL rörande avdrag för engängsbetald pensionsförsäkringvid avveckling av lantbruk eller rörelse, skall få tillämpas på ersättning avförevarande slag om fastighetsägaren själv haft hand om förvaltningen avfasligheten. Inkomsten har i sådant fall i realiteten karaktär av A-inkomsl. 2.2.7 Vissa vid remissbehandlingen aktualiserade frågor I remissyttranden har flera frågor rörande avskrivning avfastigheter tagits upp som inte behandlats av beredningen. I detta avsnittåterges synpunkter i vissa frågor som inle har återgetts i lidigare avsnitt avremissammanställningen. Lantbrukarnas skattedelegalion lar uppproportioneringsreglerna vid onerösa förvärv av bebyggd fastighet. Vid oneröst förvärv av bebyggd jordbruksfastighet ellerrörelsefastighet beräknas den nye ägarens avskrivningsunderlag för byggnadermed hjälp av en proportioneringsregel enligt vilken köpeskillingen förfastigheten fördelas i samma proportion som det laxerade byggnadsvärdetförhåller sig till del totala taxeringsvärdet. 1980/81:68 93 Beträffande jordbruksfastigheter skall härvid justeringske med hänsyn till ev. värde av överbyggnad. Eftersom byggnadsvärde påjordbruksfastighet kan beslå av olika delposter skall avskrivningsunderlagetberäknas särskill för olika byggnader eller byggnadsbestånd. Innanavskrivningsunderlaget erhålles skall i förekommande fall delframproporlionerade byggnadsvärdet reduceras med anskaffningskosinaden förfaslighelsinventarier. Dock får del sammanlagda avskrivningsunderlaget förbyggnaderna jämkas om den del av köpeskillingen för fasligheten som belöper påannat än byggnader - dvs. mark, växande skog, naturtillgångar m. m. - visasmera avsevärt över- eller understiga värdet av dessa andra tillgångar. Såsom delegationen framhållit vid tillkomsten avjämkningsregeln är denna felkonstruerad och i praktiken nästan värdelös.Bevisningen bör avse byggnaderna och inte de övriga tillgångsslagen. Del ärnämligen närmast omöjligt att förebringa bevisning om värdet på de många olikaövriga fillgångsslag som normalt förekommer på en jordbruksfastighet. Läggsbevisningen på byggnadsvärdet kan man däremot rätta till uppenbarafelaktigheter, t. ex. i de fall då betydande nybyggnation förekommit påfastigheten kort lid före förvärvei. Delegationen finner del stötande all man idessa fall på grund av bevissvårigheler rörande värdet på de övrigatillgångsslagen inte skall kunna erhålla jämkning. Till bilden hör också desvårigheter som finns vid fastighetstaxeringen när del gäller att få fill ståndvärdemässigt korrekta inbördes förhållanden mellan de olika delvärden som ingåri taxeringsvärdet på jordbruksfastighet. De s. k. regressionsanalyser som görsvid marknadsvärdeanpassningen av de olika delvärdena kan närmasl karaktäriserassom kvalificerade gissningar. Även om det lolala taxeringsvärdet skulle vararält kan man därför inte utgä från att delvärdena är rikliga i förhållande tillvarandra. Som skäl mot alt ändra jämkningsregeln har anförts attbyggnadsvärdet i teorin är ett restvärde och att motsvarande bestämmelsergäller för rörelsefastigheter. Delegafionen tillbakavisar bestämt alt enteoretisk syn skall få hindra en materiellt riklig lösning. Att byggnadsvärdetvid fastighetstaxeringen betraktas som ett restvärde understryker snararebehovet av en prakfiskt fungerande jämkningsregel. Vad gällerrörelsefas-tighelerna är det vanligen lättare alt förebringa bevisning ommarkvärdet än byggnadsvärdet. Det rör sig med andra ord om det omvändaförhållandel i jämförelse med jordbruksfastigheter. Av just praktiska skäl ärjämknings-regeln för rörelsefasligheter riktigt utformad. Delegationen får därför ånyo framföra kravet attjämkningsregeln ändras på sätt ovan anförts. En annansak är att proportioneringsregeln för rörelsefasligheter är i behov av enöversyn, vilket sammanhänger med de ändringar som gjordes vid allmännafastighetstaxering. På grund av all det särskilda maskinvärdet logs bort och des. k. industrilillbehören inle ingår i taxeringsvärdet leder regeln till ettfelaktigt resullal i de fall då fastighetsförvärvel omfattarinduslritillbehör. Industritillbehören ulgör ju fasl egendom och måslesärredovisas på någol sätt vid förvärvet för att proporlioneringsregeln skallbli rättvisande. Frågan synes dock ha kunnal bemästras hjälpligt på grund avden föreliggande jämkningsmöjlighelen. Delegationen anser vidare alt avskrivningsreglerna vidbenefika förvärv av byggnader och invenlarier bör ändras. 1980/81:68 94 Efler förslag från den särskilda arbetsgruppen inomföretagsskatteberedningen (DsFi 1976:10) ändrades bestämmelserna i p 3 b sistast anv till 29 § KL så all anknytningen lill slämpelvärdet vid förvärv avbyggnader och invenlarier på grund av arv eller testamente borttogs. Däremottog man i delta sammanhang inle upp frågan om rätt för nye ägaren att vidbenefika förvärv få överta förre ägarens avskrivningsplan på samma sätt somgäller för markanläggningar. Denna fråga ansågs ligga inomföretagsskatteberedningens utredningsuppdrag. Delegationen, som vid flera lidigare fillfällen krävt enlagändring med angiven innebörd, nödgas emellertid konstatera all beredningeninte behandlat frågan i sill slutbetänkande. Delegationen finner delta märkligtsärskill som skatteutskottet anmärkt att frägan om möjligt borde behandlas medförtur (SkU 1974:20). Enligt delegationens bestämda uppfattning finns det ingaskäl alt motsätta sig den begärda lagändringen. Den nuvarande regeln, all denförre ägarens taxeringsmässiga restvärde skall anses som anskaffningsvärde förden nye ägaren, innebär ett degressivt avskrivningssystem, som står i strid medden grundläggande principen att avskrivningslakten skall besiämmas av de skildatillgångarnas beräknade ekonomiska varaktighet. Effekten härav är självfalletmest påtaglig för byggnader. Om en förvärvskäUa vid upprepade tillfällenförvärvas genom benefika fång blir byggnadsavskrivningarna orimligt låga.Delegationen kräver alt den moderna syn som kommil lill uttryck förmarkanläggningar även skall gälla för byggnader: Tredje meningen i sislastyckei av punkten 3 b anv lill 29 § KL kan t. ex. ges följande lydelse: "Har tillgång i samband med förvärv av den rörelse,vari den nytijas, erhållils annorledes än genom köp eller byte eller därmedjämförligt fång, skall, där ej särskilda omständigheter till annat föranleda,den nye ägaren få åtnjuta de värdeminskningsavdrag som skulle ha tillkommitförre ägaren om denne fortfarande ägl tillgången." Näringslivets skalledelegation redovisar sammauppfallning. Lantbrukarnas skatledelegation behandlar också frågan omjustering av avskrivningsunderlag på grund av ändrad beskattningsnatur påfastighet. Delegationen anför i detta hänseende: Om fastighet eller fastighetsdel omtaxeras frånjordbruksfastighet til! annan faslighel eller vice versa uppkommer frågan hurdetla skall påverka avskrivningsunderlaget. Frågan, som främst gäller byggnadermen även lorde kunna avse markanläggningar och invenlarier, har lämnatsoreglerad av lagstiftaren och har ej heller varit föremål för någon närmareanalys. Emellertid har praktiska fall inträffat då tvist uppkommil om hur manskall förfara. Del vanligaste fallet har gällt bostadsbyggnader som inteansetts erforderliga för jordbruket, s. k. överloppsbosläder, och som därförutbrutits till annan faslighel. Efler utbrytningen har de i allmänhet taxeratsenligl schablonmetod. Man har då tvekat om oeh i vad mån avskrivningsunderlagetför byggnader på jordbruksfastigheten skall justeras med hänsyn härtill. Enligtdelegationens uppfattning bör en lagreglering komma till stånd. NäringsUvets skattedelegalion erinrar om att del finnsregler för avskrivningsunderlagels beräkning för det fall skaltskyldigerhållit bidrag från staten för anskaffning av byggnader och markanläggningarmen att det är oklart hur 1980/81:68 95 bidrag från annat håll, t. ex. kommun eller enskiltföretag, skall behandlas. För alt undvika risken föratt rafionellasamarbetsformer mellan företag samt mellan kommuner och förelag skall motverkasav de negativa konsekvenser en omedelbar beskattning av bidragen skulle få, börenligt delegationen regler motsvarande de som gäller för statsbidrag införasockså för här avsedda bidrag. Näringslivelsskattedelegalion anser vidare att samma regler som för inventarier bör blitillämpliga för byggnader och markanläggningar i de fall kontraktsavskrivningskett eller investeringsfond tagits i anspråk. Del krävs därför hänvisningar ipunkterna 7 och 16 av anvisningarna lill 29 § kommunalskatlelagen till punkt 3sjunde styckei i de föreslagna anvisningarna till samma paragraf. Några remissinstanser tar upp frågan omavskrivningsunderlaget för byggnader och markanläggningar vid fusion. Enligt nuvarande anvisningar lill 29 § KL skallavskrivningsunderlaget för byggnad vid fusion beräknas på samma sätt som gällerför invenlarier. I förslaget till ändrade bestämmelser i 2 § 5 mom. Si, därfusionsbestämmelserna samlats, har regler getts för inventarier. Däremot finnsinle, vare sig genom särskild bestämmelse eller genom hänvisning i p. 7 av anv.fill 29 §, någon molsvarande regel för byggnader. Enligl vår mening bör sammabestämmelse som föreslagils för invenlarier gälla också för byggnader. Deninnebär visserligen en ändring jämfört med vad nu gäller, nämligen allavskrivningsplanen får las över av det fusionerande företaget, men dennaändring är sakligt väl befogad. Molsvarande ändring bör som vi framhållit ifråga om invenlarieavskrivningen göras för det fall där genom benefikt fångbyggnad förvärvals i samband med förvärv av rörelse. Särskildaregler för beräkning av avskrivningsunderlag för markanläggningar vid fusionsaknas f. n. Vi föreslär att samma bestämmelser som vi här förordat förbyggnader införs också för markanläggningarna. Lantbrukarnas skattedelegalion är av samma uppfattning.Delegationen anser att avskrivningsreglerna vid fusion kan formuleras enligtföljande: Vid sådan fusion, som avses i 28 § 3 mom. första och andrastyckei, skall moderbolag eller överlagande förening, som överlager tillgångfrån dotterbolag eller överlåtande förening, få åtnjuta devärdeminskningsavdrag som skulle ha tillkommit det överlåtande företaget om delfortfarande ägl tillgången. Enligl gällande regler skall som anskaffningsvärde försådan tillgång anses del belopp som vid fusionstillfällel kvarstår ibeskattningsavseende oavskrivet hos det överlåtande företagel. Detla medförvid oförändrad procentsats en förlängning av avskrivningstiden ulöver vad someljest gäller för tillgängen i fråga. KF anser att lagtexten bör ändras så attdel övertagande bolaget eller föreningen får fortsätta det fusioneradeföretagets värdeminskningsplaner för såväl byggnad som markanläggning. Sammaregler bör även gälla vid överlåtelser av fastigheter mellan koncernföretag. Prop.1980/81:68 96 Några remissinslanser behandlar fall då utrangeringsavdraginte bör medges. Beträffande avskrivning på rörelsebyggnader behandlarberedningen enbart i förbigående frågan om utrangeringsavdrag och konstaterarfelaktigt på s. 507 att utrangeringsavdrag inte kan erhållas vid uthyrning avbyggnad för rörelseändamål då rörelsereglerna tillämpats förvärdeminskningsavdrag m. m. Enligt nu gällande lag medges avdrag förutrangering av byggnad lill den del byggnaden använls för rörelseändamål och omdel verkligen rör sig om en definitiv utrangering (sisla slyckel av punkt 7 avanvisningarna lill 29 § kommunalskattelagen och andra stycket av punkt 3 avanvisningarna till 25 § kommunalskatlelagen). Värdeminskningsavdrag för rörelsebyggnad ska - om dennaförvärvals genom köp - bestämmas med utgångspunkt från den verkligaanskaffningskostnaden (sista styckei av punkt 3 b av anvisningarna lill 29 §kommunalskattelagen). Om köpeskillingen avser både byggnad och mark skaanskaffningskosinaden fördelas på byggnad och mark i förhållande lill det vidförvärvei gällande laxerade byggnadsvärdels resp. markvärdets andel av dettotala taxeringsvärdet (sjätte stycket av punkt 7 av anvisningarna till 29 §kommunalskattelagen). Till "proportioneringsregeln" finns en"jämkningsregel" knuten. Enligt denna får det framproporlioneradebyggnadsvärdet jämkas om det framräknade markvärdet visas avsevärt över- ellerunderstiga ett skäligt värde på marken (sjätte stycket av punkl 7 avanvisningarna lill 29 § kommunalskatlelagen). Av förarbeten och kommentarer till lagtexten framgår attell frångående av "proporlioneringsregeln" förutsätter antingen altrelationen mellan taxerat byggnadsvärde och taxerat markvärde är felaktig ellerall omständigheter inträffat efter taxeringsvärdels fastställande, som kanpåverka relationen mellan mark- och byggnadsvärdena. Det torde inle vara ovanligt all förelag för alt erhållatomtmark för nybyggnation anskaffar äldre bebyggda fastigheier som helt ellerdelvis används för rörelseändamål. I avvaktan på rivning hyrs fasfigheterna utunder , varvid förelaget yrkar värdeminskningsavdrag päett byggnadsvärde som bort jämkas men med hänsyn till gällande regler inle kanjämkas. I samband med att fastigheterna rivs yrkar förelaget utrangeringsavdragför det oavskrivna beloppet på rörelsebyggnaderna. Varken lagstiftning ellerförarbeten syns f. n. ge någol entydigt svar på om företagen i nämnda fall ärberättigade till utrangeringsavdrag. Eftersom det inle torde föreligga någotmoliv för alt investera i ett byggnadsbestånd, som i och för sig inle behövsför verksamheten, har dylika förvärv närmasl karaktär av markanskaffning varförutrangeringsavdrag inle bör vara möjligt. Enligl uppfattning ärdel därför önskvärt att regler intas i kommunalskattelagen eller annatuttalande göres som i angivna fall klart anger när jämkningsregeln ska användasoch när utrangeringsavdrag kan medges. Liknande synpunkler framförs av länsstyrelserna iVästmanlands och . Lantbrukarnas skattedelegalion föreslår attavskrivningsreglerna för markanläggningar ändras. 1980/81:68 97 Avskrivningsreglerna för markanläggningar lillkom genomlagstiftning 1969 (prop. 1969:100, BeU 1969:45) och gällde då endaströrelsefastigheter. Genom jordbmksbeskatlning kom reglerna att omfattaäven jordbruksfastighet. I begreppet markanläggning ingår i stort sett allamarkarbeien och anläggningar som inle får avskrivas som byggnad ellerinventarier. Även kostnad för rivning av byggnad o. d. är att hänföra tillmarkanläggning. Avdrag medges för värdeminskning av markanläggning med 5 %om året beräknat på ett belopp molsvarande av anskaffningskostnaden. Dockmedges avdrag för täckdike på jordbruksfastighet av hela anskaffningskostnaden. Enligt delegationens uppfallning bör reglerna omprövas.Delegationen finner del framför allt otillfredsställande att inte helaanskaffningskostnaden för markanläggningar får läggas till grund föravskrivningar. Som motiv för att endasl medge 75-procenlig avskrivningangavs förarbeten alt vissa markarbeten kunde sägas ha ett beslåendevärde.