prop · G403146 · 1980-12-31 00:00:00 — Konkursdomaren skall höra tillsynsmyndigheten ochborgenärerna innan han utser förvaltare. Förvaltaren skall ha den särskildainsikt och erfarenhet som uppdraget kräver, åtnjuta borgenärernas förtroendesamt i övrigt vara lämplig för uppdraget (44 §). 1980/81:146 51 Förvaltarenkan på egen begäran entledigas av konkursdomaren, om han visar skäl till det.Om han visar sig vara olämplig, kan han entledigas efter framställning avtillsynsmyndighet, granskningsman, borgenär eller gäldenär. Tillsynsmyndighetöver förvaltningen skall vara vissa av regeringen utsedda kronofogdemyndigheter(SFS 1979: 755). På begäran av borgenär kan även granskningsman förordnas meduppgift all övervaka förvaltningen på borgenärens vägnar. Förvaltaren skallombesörja de ärenden som rör borgenärernas gemensamma rätt och bästa och vidtaalla åtgärder som främjar en förmånlig och snabb utredning av boet. I viktigafrägor skall förvaltaren höra särskilt berörda borgenärer. Förvaltarenskall sä snart som möjligt omhänderta gäldenärens bo med böcker och handlingarsom rör boet. Han har därvid möjlighel alt påkalla handräckning avkronofogdemyndigheten. Förvaltaren skall förteckna gäldenärens tillgångar ochskulder. Denna konkursbouppleckning skall undertecknas av gäldenären underedsförpliktelse och ges in till konkursdomaren. Förvaltaren skall så snart detkan ske upprätta skriftlig berättelse om boets tillstånd och om orsakerna tillgäldenärens obestånd. I berättelsen skall upptas en översikt över tillgångaroch skulder samt särskilt anmärkas om återvinning kan komma i fråga och om detfinns anledning anta all gäldenären gjort sig skyldig till gäldenärsbrott.Dessulom skall uppges om eventuell bokföringsskyldighet fullgjorts. Omförvaltaren finner att gäldenären kan misslänkas för gäldenärsbrott, skall hanomedelbart undertätta äklagaren därom och därvid ange grunden för misstanken.Har gäldenären drivit näringsverksamhet och har det under konkursförvaltningenkommit fram att gäldenären kan misstänkas för annat icke ringa brott som harsamband med verksamheten, skall förvaltaren anmäla även det (55 §), Varjehalvår skall förvaltaren till tillsynsmyndigheten avlämna berättelse meduppgifter om avvecklingen av boet. Förvaltaren är bokföringsskyldig enligtkontantmetoden, om det inte föreligger så särskilda förhållanden atl godredovisningssed påkallar alt bokföringsskyldigheten sker på annat sätt.Räkenskapsmaterialet skall av förvaltaren bevaras under fränutgången av det kalenderår då konkursen avslutades. I övrigt skallbestämmelserna i 22 § bokföringslagen (1976: 125) om arkivering av räkenskapsmaterialtillämpas. De räkenskapshandlingar som tillhör konkurs-gäldenären skall iprincip efter konkursens avslutande återlämnas till gäldenären. Föreligger dethinder mol elt sådant återlämnande - t.ex. på grund av all konkursgäldenären ären juridisk person som upphör all existera i och med konkursens avslutande -skall handlingarna överiämnas till tillsynsmyndigheten, om förvaltaren inteanser atl han bör bevara dem. Handlingarna skall bevaras i enlighet med vad somi varje särskilt fall gäller om arkivering (206 §). Omgäldenären bedrivit rörelse, kan förvaltaren låta rörelsen fortsätta förkonkursboets räkning, om del anses ändamålsenligt. Rörelsen får dock intedrivas än ell är frän första borgenärssammanlrädet, om det inteföreligger särskilda skäl för det. Boets egendom skall annars säljas så snartdet lämpligen kan ske. När bevakningstiden gått ut skall konkursdomarenöverlämna bevakningshandlingarna till förvaltaren. Denne skall dä upprätta enförteckning som utvisar varje beräknad fordran och grund för eventuellt yrkandeom förmånsrätt. Konkursdomaren skall bestämma den lid inom vilken anmärkningarkan framställas mot de bevakade fordringarna. Uppstår tvisl på grund avanmärkning kan konkursdomaren förordna förlikningsman. Kan tvisten inte lösaspå della säll, behandlas frågan vid Prop.1980/81:146 52 borgenärssammanträde med konkursdomaren som ordförande(108 §). Kan förlikning inte heller nu träffas, hänskjuts frågan till rätten.Sedan anmärkningstiden gått ut och eventuellt borgenärssammanträde hållitsskall utdelning ske av boets tillgångar som då skall ha omvandlats lill kontanter.Det ankommer pä förvaltaren atl bestämma när utdelningen skall äga rum och göraupp uldelningsförslag. mol uldelningsför-slaget skall anmälas inom visstid. När förslag till slutuldelning försl finns att tillgå för granskning anseskonkursen avslutad. Arvode lill förvaltaren bestäms av rätten. För tillsynenskall ersättning lill staten utgå ur konkursboet enligt bestämmelser somregeringen meddelar. Gäldenärens personliga rörelsefrihet är under konkurseninskränkt och vissa tvångsmedel kan riktas mot honom (4 kap.). Sålunda får haninle utan konkursdomarens samtycke i konkursens inledningsskede lämna landel.Om del senare under konkursen kan befaras att han genom att bege sig fränlandet undandrar sig sina skyldigheter, får förbud meddelas honom all lämnariket. Han kan vidare åläggas all lämna ifrån sig sill pass eller förbjudas attlämna orten (88 §). Vid första borgenärssammanlrädet skall gäldenären införkonkursdomaren avlägga bouppteckningsed. Även annan än gäldenären är skyldigatt på yrkande av förvaltaren eller borgenär avlägga bouppteckningsed ellerbeediga viss uppgift i bouppteckningen, om del kan anlas att sådan edgång är avbelydelse för boutredningen. Undandrar sig gäldenären atl fullgöra vad somåligger honom i samband med boutredningen eller överträder han reseförbud, kankonkursdomaren efter omständigheterna förordna att han skall hämtas eller genomhäkte tillhällas alt fullgöra sin skyldighet. Delsamma gäller om det skäligenkan befaras all gäldenären undandrar sig sina skyldigheter eller överträderreseförbud. För häktning i sistnämnda fall krävs dessutom att särskildanledning förekommer för en sädan åtgärd. Om annan än gäldenär undandrar sigall fullgöra edgång, kan konkursdo-niaren förordna om hämtning eller genomföreläggande av vite eller förordnande om häkte tillhålla honom atl fullgörasin skyldighet. Om gäldenären är juridisk person, kan styrelseledamot,verkställande direktör eller likvidalor som har avgått eller entledigatssenare än före dagen då konkursansökan kom in lill konkursdomaren bliunderkastad bestämmelserna om inskränkningar i konkursgäldenärensrörelsefrihet och upplysningsplikt. Den nya ordningen för handläggning av mindre konkurserinnebär att förvaltare skall förordnas i alla konkurser. Förvaltaren skall iprincip ha samma kvalifikationer som förvaltare i ordinär konkurs. Tillsynenöver förvaltningen i mindre konkurs skall liksom i ordinär konkurs utövas avkronofogdemyndighet. Förvaltarens uppgifter motsvaras till en del av förvaltarensuppgifter i ordinär konkurs (185 b §). Förvaltaren skall utreda orsakerna tillobeståndet samt undersöka om del finns återvinningsmöjligheter och omgäldenären kan misstänkas för gäldenärsbrott. Till förvaltarens uppgifter hörocksä all ulreda vilka fordringar som kan göras gällande i konkursen. Finnsdel egendom i boel skall förvaltaren sälja den och upprätta ettuldelningsförslag. Borgenärerna behöver inte bevaka sina fordringar.Utdelningsförslaget prövas av konkursdomaren efter elt kungörelseförfarande.Bestämmelserna belräffande ordinär konkurs om möjligheter för förvaltaren atlbegära handräckning av kronofogdemyndigheten för att kunna omhänderta ellerannars få tillgång lill gäldenärens bo med de böcker och andra handlingar somrör boet gäller även för förvaltare i mindre konkurs. Gäldenären är skyldig altvara närvarande vid boupp- 1980/81:146 53 teckningsförrättningen och uppge boet underedsförpliktelse. Bestämmelserna om tvångsmedel mol gäldenär i ordinär konkurssom underlåter atl vara närvarande och uppge boet under ed är desamma i mindrekonkurs. Om delinte finns tillgångar i boel som täcker konkurskostnaderna och boets andraskulder, skall konkursen avskrivas i anslutning till att gäldenären beedigarbouppteckningen (185 d §). Är tillgångarna i ordinär konkurs otillräckliga förbetalning av konkurskoslnaderna och annan boets skuld, skall efterkungörelseförfarande även konkurs av detta slag avskrivas (186 §). Om denmindre konkursen uppstått pä ansökan av annan borgenär än staten och kostnadernainte kan las ur boel, skall borgenären svara för dessa intill ett belopp sommotsvarar en tiondel av basbeloppet. Staten skall stä för de kostnader som intekan betalas av boel eller ansvarig borgenär (188 §). Kostnaderna för konkurssom avskrivits enligt 186 § skall betalas ur konkursboet framför annan skuldsom boel ådragit sig. Kan konkurskostnaderna inte tas ul ur boel eller avborgenären, skall de betalas av allmänna medel. 4.3 Ackordslagen (1970:847; AckL) Med ackord avses en ekonomisk uppgörelse mellan engäldenär som är pä obestånd och hans borgenärer (1 S AckL). På ansökan avgäldenär som är på obestånd skall god man förordnas för ulredning ochförhandling med borgenärerna om ackord (2 S AckL). God man bör vara lagfaren.Han skall i övrigt ha den insikt och erfarenhet som uppdraget kräver samtåtnjuta borgenärernas förtroende (3 S AckL). Gäldenären skall vid förvaltningenav sin egendom samråda med gode mannen, som skall övei-vaka atl borgenärernasbästa iakttas (4 § AckL). Ansökan om förhandling om offentligt ackord skallåtföljas bl.a. av berättelse av gode mannen som anger boets tillstånd ochorsakerna till gäldenärens obestånd samt innehåller översikt över tillgångaroch skulder, uppgift om den utdelning som kan påräknas i en konkurs ochupplysning huruvida egendom frångått gäldenären under sådana förhållanden altden kan bli föremål för återvinning, huruvida del finns skälig anledning antagaatt gäldenären gjorts sig skyldig till brott mot sina borgenärer och i så fallgmnden därför samt vilka handelsböcker gäldenären hållit och hur de blivitförda (22 § andra stycket 4 AckL). Bestämmelserna om gäldenärsbrott återfinns i 11 kap. BrB. I 1 Ikap.1 § straffbeläggs oredlighet mot borgenärer. Huvudfallet är att gäldenärenförstör eller genom gåva eller annan liknande åtgärd avhänder sig egendom avbetydenhet och därigenom försätter sig på obestånd eller förvärrar sillobestånd (första stycket första meningen). I förarbetena uttalas altförstörande kan äga rum genom underlåtenhet atl tillvarata egendom och att ävenåtgärd som ekonomiskt är att jämställa med förstörelse faller underbestämmelsen, som t. ex. att någon säljer en värdefull maskin som skrot. Underbestämmelsen faller också annan rättshandling än gåva, såvida den ekonomiskt äratt jämställa med en sådan. Exempel härpå utgör försäljning lill underpris ibenefikl syfte. Bestämmelsen avser även det fallet att gäldenären ingår enförbindelse utan vederlag eller mot Prop.1980/81:146 54 Vidare framhålls i förarbetena altbestämmelsen träffar vissa fall när en gäldenär avslår från sin rätt,exempelvis vid likvidation eller bodelning. Vinstutdelning i strid mol ABL kanockså vara atl jämställa med gåva. Enligl första stycket andra meningen skall gäldenärendömas för oredlighet mol borgenärer även i det fallet alt han genom sådanlförfarande som nämnls framkallar allvarlig fara för att han skall komma påobestånd. Bedömningen om en åtgärd har framkallat fara för obestånd skall skemed beaktande av gäldenärens ekonomiska ställning och övriga omständigheter vidtiden för åtgärden i fråga. För atl vara straffbar skall sålunda den aktuellatransaktionen med utgångspunkt i förhållandena framstå somekonomiskt oförsvarlig. Förutsättningen för att efterföljande omständigheterskall få beaktas är alltså att de kunde förutses vid tiden för transaktionen. Oredlighetsparagrafen riktar sig också mot gäldenär somvid konkurs eller i liknande sammanhang förtiger tillgång, uppger obefintligskuld eller lämnar annan sådan oriktig uppgift. För straffbarhet förutsätts härall uppgiften inte rättas innan den beedigas eller eljest läggs lill grund förförfarandet. Vidare straffbeläggs som oredlighet alt gäldenär i samband medexekutiv förrättning åberopar oriklig handling eller skenavtal och på sä sättförhindrar att borgenären får betalning eller säkerhet (andra stycket).Gäldenär som inför förestående konkurs för bort egendom ur riket för att hålladen undan konkursen eller som undandrar eller undanhåller konkursförvaltningenegendom döms slulligen också för oredlighet (tredje stycket). Av allmänna principer följer att det för ansvar föroredlighet mot borgenärer krävs uppsåt, omfattande alla objektiva rekvisit. Om sädani brott som avses i I S är atl anse som grovt,skall enligl 2 § gärningsmannen dömas för.g/<7v oredlighet mol borgenärer.Vid bedömande om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gäldenären harbeedigat oriklig uppgift eller begagnat falsk handling eller vilseledande bokföringeller om brottet har varit av betydande omfattning. I 3 § första stycket har straffbelagts alt gäldenärfortsätter rörelse under förbrukande av avsevärda medel ulan motsvarande nyttaför rörelsen eller lever slösaktigt eller inlåter sig pä äventyrligt företageller lättsinnig ansvarsförbindelse eller vidtar annan sådan åtgärd ochdärigenom uppsåtligen eller av grov oaktsamhet framkallar eller förvärrarobestånd. För delta brott, vårdslöshet mot borgenärer, fordras att detbakomliggande förfarandet sker uppsåtligen. Däremot räcker det attgärningsmannen såvitt gäller framkallandet eller förvärrandet av obeståndetgjort sig skyldig till grov oaktsamhet. I fråga om gränsen för slraffbarhetenfår del ytterst ankomma på en prövning i det särskilda fallet, humvida engäldenär med viss ålgärd övrskridit gränsen till det straffbara området. Viddenna prövning fär man hämta ledning av gängse åskådningssätt och ta hänsyntill hans tillgångar, hans lidigare skulder och de nya skulder han ådrar siggenom transaktionen. Åtal enligt första stycket får väckas endasi om åtalfinnes påkallat ur allmän synpunkt (8 § första slyckel). För vårdslöshet mot borgenärer döms också gäldenär som vidkonkurs eller i liknande sammanhang av grov oaktsamhet förtiger tillgång, uppgerobefintlig skuld eller lämnar annan sådan oriktig uppgift, om inle uppgiftenrättas innan den beedigas eller eljest läggs lill grund för förfarandet (3 §andra stycket). Till gäldenärsbrotten hör ocksä mannamån mot borgenärer (4§) som 1980/81:146 55 förutsätteratl gäldenär, då han är pä obestånd, gynnar viss borgenär genom alt betalaskuld som inle är förfallen, betala med annat än sedvanliga betalningsmedeleller överlämna säkerhet som inte var betingad vid skuldens tillkomst ellergenom att vidta annan sädan åtgärd. Som ytterligare förutsättning förstraffansvar föreskrivs att ätgärden skall avsevärt förringa andra borgenärersrätt (första meningen). Till ansvar för mannamån mot borgenärer dömes enligtstyckets andra mening gäldenär som i otillbörligt syfte gynnar viss borgenär påannal sätt än som angivits och andra borgenärers rätt därigenom avsevärtförringas. Ansvar för bokföringsbrott(5 §) ifrågakommer om gäldenären uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätterbokföringsskyldighet pä sådant sätt att ställningen och rörelsens gäng inte kani huvudsak bedömas med ledning av bokföringen. I della fall har som en särskildförutsättning för ätal föreskrivits all gäldenären från tiden förbrottet har försatts i konkurs, fått eller erbjudit ackord eller ställt in sinabetalningar (8 § andra stycket). I anslutning härtill har en särskildpreskriptionsbestämmelse tagits in i 35 kap. 4 § andra stycket BrB. Av dennabestämmelse framgår att preskripfionstiden här skall räknas från den dag dåbeslut om egendomsavträde meddelades eller åtal eljest tidigast kunde ske. Av de i 11 kap. BrBupptagna brotten har endast det som består i bortförande av egendom ur riketstraffbelagts på försöksstadiet (6 5j). 1 7 § föreskrivs att ställföreträdareför gäldenär som begär gäldenärsbrott skall dömas som om han själv voregäldenär. I samma paragraf finns ocksä bestämmelser om i vilka fall borgenärkan dömas för medverkan till mannamån mot borgenärer. Det förutsätts här förstraffbarhel atl borgenären har brukat ofillbörligt hot eller otillbörligtlöfte om förmån eller handlat i hemligt samförstånd med gäldenären. Straffsatsen förgäldenärsbrotten är, utom såvitt gäller grov oredlighet, fängelse i högst tväår. För bokföringsbrolt kan dock, om brottet är ringa, dömas lill böter.Straffet för grov oredlighet är fängelse lägst och högst . Somframgått bygger regleringen i 11 kap. BrB pä obeståndsbegreppet. Med obestånd får i dettasammanhang förstås delsamma som i KL, nämligen att gäldenären bliviturståndsatt att betala förfallen gäld. Är han redan före den ifrågavarandegärningen på obestånd, bör fordras, att hans obestånd genom gärningenförvärrats. Det är inte uteslutet, att obestånd föreligger fastän gäldenärenhittills lyckats punktligt infria sina förbindelser. Kan det styrkas altgäldenären inle kommer att vara i ständ alt infria sina förpliktelser påförfallodagen, får han nämligen ändå anses vara på obestånd. Faslän det förstraffbarhet vid de ifrågavarande brotten inte krävs all någon exekutivförrättning kommit till stånd, följer av förhållandenas natur, alt obeståndjämförelsevis sällan kan tillförlitligen styrkas innan gäldenären blivitförsatt i konkurs eller annan exekutiv förrättning misslyckats. En borgenär,som avstått från atl sätta gäldenären i konkurs, kan i regel inte bevisa hansobestånd på annat sätt än genom ett misslyckat försök lill utmätning, Åvenandra omständigheter kan emellertid åberopas för alt styrka obeståndet.Särskilt kommer i betraktande de konkursanledningar som, jämte misslyckadutmätningsförrältning, upptagits i KL. Uppenbarligen bör vid prövning huruvidagäldenären är på obestånd samma krav ställas på bevisningen som vid prövning avbrottsfömtsättningar i allmänhet. 1980/81:146 56 aktiebolagslag tillkom efter etl omfattandenordiskt samarbete. Bestämmelserna i de nordiska aktiebolagslagarna omlikvidation och upplösning av bolag överensstämmer i stora delar. Framför alltär samstämmigheten stor mellan de svenska och finska lagarna. Beträffandesjälva likvidationsförfarandel medverkar dock i och i störreulslräckning än hos oss den frivilliga rättsvården (skifterellen) i förvaltningenoch avvecklingen av bolaget. I Danmarksom i kan bolag försällas i likvidation frivilligt eller pä gmnd avbestämmelser i lag eller bolagsordning om likvidalionsskyldighet. Frivilliglikvidation beslutas i av bolagsstämman, tvångslikvidation avskifterellen. Likvidationsförfarandet följer emellertid i stort sett sammaregler. I förhållande lill skiljer sig förfarandet bl. a. på det sättetatt aktieägare med sammanlagt 25 proceni av bolagets aktier har rätt att utseminoritelsrevisor. Vidare bör nämnas att del är likvidatorerna och inte den tidigarebolagsledningen - som skall avge redovisning för bolagets förvaltning för dentid för vilken redovisningshandlingar inte förut har framlagts pä bolagsstämma.Redovisningen och revisorernas yttrande över den hålls tillgänglig i bolagetslokaler för aktieägare och borgenärer och sänds dessulom in lillakliebolagsregislret. Mera intressant är atl likvidatorerna frändet att redovisningen har färdigställts till akliebolagsregislret skall avge enredovisning för de viktigaste orsakerna lill likvidationen, bolagets verksamhelunder de senasle åren före likvidationen och de övriga omständigheter som kanvara relevanta vid prövning av frågan om det finns anledning inledafömndersökning i brottmål. Bestämmelsen har tillkommit som ett led i de danskaanslrängningama att bekämpa ekonomisk brottslighet. Dansk rätl saknar motsvarighet till bestämmelserna i 13kap. 2S ABL om tvångslikvidalion när viss del av aktiekapitalet har gåttförlorat. Det är mot denna bakgrund man skall se de danska bestämmelserna omlikvidafion av insolventa bolag som gällde lill utgången av . När bolagsstämman beslöt om likvidation hade den samtidigtatl ta ställning lill om likvidationen skulle handläggas enligt reglerna omsolventa eller insolventa bolag. Insolvent var bolaget om man kunde räkna medatl likvidationen inte skulle ge full täckning åt borgenärerna. Insolvenseninträdde således först när hela det egna kapitalet gått förlorat och tillgångarnainte räckte till betalning av skulderna. Beslöt bolagsstämman att likvidationen skulle handläggasenligl reglerna om insolventa bolag, skulle den utse en likvidatorför tiden intill dess skifterellen utsett likvidator i bolaget. Bolagsstämmanhade därmed spelat ut sin roll och aktieägarnas inflytande över bolagetövergick på bolagets borgenärer. Avvecklingen av bolaget skedde efter reglersom nära överensstämde med bestämmelserna om konkursförvaltning. Den nubeskrivna ordningen har ändrats med verkan fr.o.m. den 1 januari 1978.Bestämmelserna om insolventa aktiebolag har upphävts. Någon motsvarighet lillde svenska bestämmelserna om fatliglikvidation finns inte heller. I ställetföreskrivs skyldighet för likvidator att verka för att bolaget försätts ikonkurs, så snart det står klart att tillgångarna inle räcker för fullbetalning av skulderna. Huvudregeln är då atl likvidatorn skall inkallabolagsstämman för behandling av konkursfrågan. Har emellertid bolaget trätt ilikvidation enligt bestämmelserna om tvångslikvidalion t.ex. därför attaktiebolaget saknar lill akliebolagsregislret anmäld Prop.1980/81:146 57 behörigstyrelse, kan likvidalorn ansöka om bolagets försättande i konkurs utan atlbolagsstämma först hålles. Skifterellen kan också på eget initiativ besluta altbolag som trätt i likvidation skall försättas i konkurs, bl.a. om bolaget intehar någon likvidator förordnad. Definska likvidalionsbestämmelserna är nära nog identiska med de svenska. Ävende norska bestämmelserna om likvidation är mycket lika de svenska.Bestämmelser om Ivångslikvidafion vid föriust av aktiekapitalet saknas dock.Beslutas tvångslikvidalion på annan gmnd, t.ex. därför att behörig styrelsesaknas, träder skifterellen i bolagsstämmans ställe. Pä begäran av aktieägaresom representerar av aktiekapitalet kan skifterellen ocksåträda i bolagsstämmans ställe. Under likvidationen (avviklingen) träder ett"avviklingsstyre" i styrelsens ställe. Avviklingsstyret fullgör iallt väsentligt samma uppgifter som likvidatorerna enligt ABL. Det kan anmärkasatt avviklingsstyret har en lagfäst skyldighet att bevara bolagets bokföringunder efter upplösningen av bolaget. I del norska likvidationskapitlethar dessutom upptagits bestämmelser om s.k. konkurskarantän (se avsnitt 7.2). Undersenare år har man från olika håll påtalat all konkursinslitutet missbmkatsframför allt på det sättet att en och samma gäldenär förekommit i en serie avkonkurser. Med anledning härav fick konkurslagskommittén i lilläggsdirektiv(Dir 1977:09) i uppdrag att överväga hur man från konkursrältsligaulgångspunkter kunde stävja etl sädant missbruk av konkursinstitutet.Konkurslagskommittén, som fann det angeläget att den berörda frågan fick énsnar lösning, har lagt fram ett delbetänkande (SOU 1979:13) Konkurs och rättenatl idka näring. Etl lagförslag på grundval av belänkandet har nyligenremitterats till lagrådet. tillsattes inom ramen för denöversyn av lagstiftning mot organiserad och ekonomisk brottslighet, som f. n.företas av rädel, en särskild arbetsgrupp med uppgift att pröva möjligheten altlagstiftningsvägen förebygga missbruk av aktiebolagsformen. I en promemoriaBRÅ PM (1979:5) Akfiebolagslagen - förstärkt skydd för det bundna kapitalet,m. m., har vissa förslag lagts fram i syfte att motverka missbmk avaktiebolagsformen för ekonomisk brottslighet, Remissbehandlirtgen avpromemorian har avslutats. 7.2 Konkurslagskommitténsbetänkande (SOU 1979:13) Konkurs och rätten att idka näring Kommitténredovisar i betänkandet en undersökning som kommittén gjort av ett antalföretagskonkurser i vilka en och samma person uppträtt som gäldenär ellerföreträdare för gäldenären. Undersökningen visar att upprepade konkurser harförekommit i ej ringa omfattning. 1980/81:146 58 verksamhetenbedrivits i form av aktiebolag. Bolaget har kontrollerals av en person som oftahar varit ställföreträdare för eller dominerande aktieägare i bolaget.