prop · G40376 · 1980-12-31 00:00:00 — Givetvis bör i så fall mängden narkotika vara en avdessa omständig- 1980/81:76 206 heter,men den behöver inle enligt promemorian i lika stor utsträckning som hadominerande belydelse. Ellsärskill skäl för en lagändring med denna inriktning är enligt promemorian attlagändringen skulle ge underiag för en ytterligare nyansering av praxis vidbestämmande av påföljd för den förut berörda kategori av lagöverträdare somutgörs av yngre narkotikaberoende missbrukare som begår narkotikabrott i delhuvudsakliga syflel all finansiera eget missbruk. Ofta rör del sig här omförhållandevis slora kvantiteter narkotika, men det är inte sällan beroende avtillfälligheter vilken mängd brottet har avsett i del särskilda fallet. Detlorde enligl promemorian inte innebära några nackdelar från allmänpreventivsynpunkt, om brott av denna lyp i någol slörre utsträckning än nu bedöms somnormalbrolt. I den mån så sker innebär detta att det inte längre fordras särskildaskäl för all döma lill skyddslillsyn, eftersom 28 kap. 1 § tredje styckei BrBdå inle blir tillämpligt. Det bör härvid uppmärksammas att dd fr.o.m. den 1januari 1980 finns möjlighet alt kombinera skyddslillsyn med fängelse . En sådan påföljdskombinalion bör enligt promemorian i vissulslräckning vara länkbar i de nu avsedda fallen. Brottens samhällsfarlighdkräver naturiigtvis dock ofta att fängelse väljs som enda påföljd. Det torde iregel inte finnas anledning att, när fängelse ådöms, gå ifrån nuvarande praxisi fråga om strafftidens längd. Avdessa skäl finns del enligt promemorian beaktansvärda skäl som talar för enlösning som innebär att minimistraffet för grovl narkotikabrott höjs från dltill och att en justering företas i fråga om de omständigheiersom särskill skall beaktas vid bedömningen av om dl brott skall betraktas somgrovt. 1promemorian påpekas att en höjning av minimistraffet för grovt narkotikabrotttill får konsekvenser för möjligheterna alt tillgripa häktning. 1 8 tredje stycket rätlegångsbalken föreskrivs all, då någon är påsannolika skäl misstänkt för ett brott för vilket inle är stadgal lindrigarestraff än fängelse , häktning skall ske, om det inle är uppenbart attanledning därtill saknas. Denna bestämmelse blir om förslaget genomförstillämplig på grovt narkotikabrott, vilkel enligl promemorian inte kanbetecknas som nägon nackel med hänsyn lill intresset av en snabb lagföring i defall som del här gäller. Mol denna bakgrundförordas i promemorian att 3 § narkotikastrafflagen-ändras på del sättet altdels straffminimum för grovt narkotikabrott höjs från ell till , dels dekriterier som i främsta rummet skall ligga till grund för bedömningen av om dl brottskall anses grovl utformas sä att de ger slörre möjUghet än nu alt la hänsyntill samtliga föreliggande omständigheter även i fall där befattningen mednarkotika har avsett jämförelsevis stora kvantiteter. Lämpligen bör därvid denuvarande kvantitativa begreppen i 3 8 "i slörre omfattning" och"avsett särskill slor mängd narkotika" ulgå. 1 stället börföreskrivas all del vid bedömningen av om dt narkotika- Prop.1980/81:76 207 brott är grovt särskill skall beaktas om brottet harutgjort led i en verksamhet som har bedrivits yrkesmässigt eller annars harvaril av särskill farlig eller hänsynslös art. Förslaget alt höja minimi straffet för grovtnarkolikabrolt har fått dl blandat mottagande av de vid hearingen företräddainstanserna. Förslaget har tillstyrkts eller lämnats ulan erinran avflerlalel insianser, däribland och domareförbund.Slor tveksamhet till förslagel har däremot uttalats av RÅ,och . RFHL har förklarat sig vara slarkl kritiskt tillförslaget. RÅ är sålunda tveksam till om en höjning av slraffminimumverkligen leder till en generell höjning av slraffnivån. Enligl BRÅ kanförslaget leda till en straffhöjning för de personer som döms lill mellandl år och fängelse medan vissa sloriangare som döms lill två-treårs fängelse i fortsättningen får sin brottslighet rubricerad som enkelnarkotikabrottslighet med åtföljande slrafflindring. Liknande synpunkler försfram av RFHL som också är kritiskt lill avsaknaden på sociala åigärder ipromemorian. beräknar att förslaget, om delgenomförs, medför dl lägsta resursbehov för kriminalvårdens del om 70årsplatser molsvarande en kosinad om 13-15 milj. kr. När del gäller förslagel om ändrade kriterier för grov tnarkotikabro 11 är en majoritet av de instanser som yttrat sig kritiska. Framförallt riktar sig kritiken mol förslagel i promemorian all la bort del s. k.mängdkrilerid. För egen del vill jag anföra följande. Jag delaruppfattningen i promemorian att mininistraffet för grovt narkotikabrott börhöjas från ell års lill fängelse. Härigenom markeras nämligenytteriigare brollds slraffvärde. Med hänsyn lill de synpunkler som har förtsfram vid hearingen bör det understrykas all höjningen av slraffminimum för delgrova brottet är avsedd all ge underlag för en skärpning av påföljderna för deallvarligaste narkotikabrotten. Den bör härigenom rimligtvis ha en avskräckandeeffekl förde narkotikabrotlslingar som kalkylerar med ell tänkbart slraffnärmasl som en företagsmässig riskfaktor, t.ex. vissa internationellabrotlssyndi-kat inom narkotikahandeln. Denna grupp brottslingar är själva inleberoende av narkotika men utnyttjar för egen hänsynslöst andras okunnigheteller beroende i en verksamhet som ofta sker yrkesmässigt. Tecken tyder på attden illegala narkotikahandeln blir alll mer organiserad och att inslaget avutländska brotlssyndikal ökar. Ettytterligare skäl att höja minimistraffet för grovt narkotikabrott utgör justitieministernsförslag att övergå lill mera konsekventa principer i fråga om villkoriigfrigivning. Vad därefter angår kriteriema för när ett grovtnarkotikabrott skall anses föreligga har jag förståelse för remisskrifiken ochföreslår att såväl kriteriet "särskUt stor mängd" som kriteriet"i större omfattning" behålls i lagtex- Prop.1980/81:76 208 ten.Jag delar emellertid den uppfattning som framförs i promemorian att graden avhänsynslöshet i gärningsmannens förfarande bör fillmätas förhållandevis störrevikt vid bedömningen av om brottet skall anses grovt. Därmed avser jag sådanafaktorer som att det aktuella preparatet är särskUt farligt eller att frågahar varit om systematiskt bedriven överlåtelse till skolelever eUer annanungdom eller tiU intagna på anstalter. Utgör gärningen ett led i enorganiserad brottslighet, bör detta också beaktas i större utsträckning. Attgärningen varit av särskilt hänsynslös art bör därför uttryckligen nämnas blandde omständigheter som särskilt skaU beaktas vid bedömningen om brottet skallanses grovt. Det nya rekvisitet iförening med det höjda minimistraffet är avsett att få särskild betydelse förbedömningen av den allvarligaste kategorin narkotikabrott. Däremot bör intedenna höjning medföra att genomsnittligt längre strafftider än f.n. ådöms t.ex.unga narkotikamissbmkare som överlåter eller medverkar till överlåtelse avnarkotika i det huvudsakliga syftet att finansiera sitt eget missbrak i sådanafaU då enligt nuvarande rättstillämpning endast mängden narkotika föranlederatt brottet bedöms som grovt. Det bör inte innebära några nackdelar frånallmänpreventiv synpunkl om brott av denna typ i större utsträckning än nubedöms som normalbrott. Tvärtom är det från preventionssynpunkt en fördel attbrottsmbriceringen grovt narkotikabrott inte urvattnas. Det bör dockunderstrykas att det förhållandet att gärningsmannen missbmkar narkotikagivetvis inte kan åberopas som skäl för strafflindring vid narkotikabrott avverkligt allvarlig natur, t.ex. när gärningsmannen tagit befallning mednarkotika i stor omfattning eller när gärningen är ägnad att leda till enomfattande spridning av missbruket. Jag anser mig kunna fömtsätta att höjningenav minimistraffet jämte ändringen i fråga om kriteriema för vad som är grovtbrott i enlighet med det sagda leder till att gränsen mellan normalbrottet ochgrovt brott förskjuts och tiU att bedömningen i större utsträckning än hittillssker med utgångspunkt i samtliga föreliggande omständigheter. Sammantaget tordedärmed förändringama av straffbestämmelserna endast medföra förhållandevisbegränsade konsekvenser för kriminalvårdens del. Jag har, också av chefen förjustitiedepartementet inhämtat att de av honom och mig själv i detta ärendeanmälda lagförslagen betraktade som helhet inte såvitt . kan bedömas gerunderlag för att beräkna något ökat resursbehov för kriminalvården. Enhöjning av minimistraffet för grovt narkolikabrolt lill får denkonsekvensen att häktning för grovt narkotikabrott skall ske, om det inte äruppenbart att anledning därtill saknas. Som har anförts i promemorian kan deltainte ses som någon nackdel, med hänsyn lill intresset av att snabbi kunnaåstadkomma lagföring i de fall som det här gäller. Beträffandekritiken mol promemorian för alt den inte innehåller några förslag till socialaåtgärder mot missbruket villjag påpeka följande. Olika sociala insalser för attmotverka narkotikamissbruk ingår i den proposition 1980/81:76 209 omsocialtjänsten, som antogs av . 1 riksdagsbeslutom åtgärder mot narkotikamissbruket och i uppföljningsarbetet lill det beslutethar, som jag tidigare anfört, tyngdpunkten legat på sociala åtgärder.Fortfarande råder dock stor brist på bl.a. behandlingshemsplatser, vilkelutgör dt stort problem. Staten verkar emellertid genom generösa statsbidragför en ökning av platsantalet. Det förhållandet att frågan om huvudmannaskapetför hem för vård och boende inom numera har lösts torde ocksåunderlätta en fortsall utbyggnad av missbruksvården. Jag följer givelvisutvecklingen på detla område med stor uppmärksamhet. Medden nu förordade lösningen aktualiseras frågan om en ändring av straffskalanäven för norma'brottet enligl narkotikastrafflagen. Maximistraffet enligtdenna skala är nu tvä år. Vid gradinddade brott brukar i allmänhet skalan förnormalbrotlel ge möjlighel alt ådöma strängare slraff än vad som svarar molstraffminimum för del grova brottet. I promemorian avvisas detta förnarkofikabrottens del med hänsyn till alt en sådan ändring skulle kunna ledalill en generell slraffskärpning för den kategori av lagöverträdare som dömsför normalbrott, en effekl som inle är åsyftad. Frånframför allt domarhåll har vid hearingen kritik framförts mol att straffskalanför normalbrolt behålls oförändrad. Att inte ha någon s.k. överiappning när ddgäller strafflalituden för normalbrotlel och för del grova brottet skullestrida mol vedertagen lagstiftningsteknik. Jaghar förståelse för kritiken på denna punkt och föreslår därför attmaximistraffet för normalbrotlel höjs till fängelse. Jag vill dockstarkt underslryka att denna höjning inte är avsedd att medföra en allmänhöjning av straffen för narkotikabrott som inle bedöms som grova. Däremol börenligt vad som tidigare anförts vissa broll som f. n. bedöms som grova ifortsäliningen alt hänföras till normalbrotlel. Höjningen gör det möjligt fördomstolarna all i dessa fall när del är påkallat tillgripa högreslraff för normalbrotlel än fängelse . Hillillshar endast nämnts de ändringar som görs i narkotikastrafflagen. Molsvarandeändringar såvitt avser straffskalorna - dvs. en höjning av dels minimistraffetför grovl brott till fängelse tvä år. dels maximistraffet för normalbrolt lillfängelse - bör ocksä vidtas i lagen (1960:418) om straff förvamsmuggling. Skälen för dessa ändringar såvitt gäller narkotikastrafflagenhar redovisats lidigare och gäller i alll väsenlligl även belräffandevarusmugglingen. Däremotkan inte samma bdraklelsesält anläggas när del gäller alt kvalificera grovtbrott i narkotikastrafflagen och i varusmugglingslagen. Den senare lagen avseralt kriminalisera bl.a. olovlig in- eller utförsel oberoende av varuslag och äralltså inle specielll inriklad pä narkolika-14 1980/81. Prop.1980/81:76 210 smuggling.Dd hänsynslöshetskriterium som jag har föreslagit för narkotikastrafflagentorde bl.a. därför sällan vara tillämpligt för varusmugglingslagens del.Rekvisitet är speciellt utformat för och inriktat på narkotika och kansvårligen tillämpas beträffande andra varor. De olika försvårandeomständigheter som kan beaktas i dl renl varusmugglingsärende läcks också välav de nuvarande kvalifikationsgrunderna för grov varusmuggling. Ansvarför grov varusmuggling döms ofta i konkurrens med grovl narkotikabrott. Del ärdärvid naluriigt all den helhetsbedömning som jag har förordatbeträffande narkotikastrafflagen kommer till slånd också beträffandevarusmugglingslagen. Även i de fall då ansvar utkrävs med stöd av enbarlvarusmugglingslagen vid olovlig införsel av narkotika bör en helhetssynanläggas. Medhänsyn till vad jag nu har anfört anser jag all någol tillägg till de kriteriersom föranleder att bedöma dl smugglingsbroll som grovt inle är påkallat. Idessa frågor har jag samrått med chefen för handelsdeparlemen-Id. Den tidsbegränsade lagen(1969:36) om telefonavlyssning vid förundersökning angående grovlnarkolikabrolt m. m. blir överflödig till följd av ändringarna i narkotikastrafflagenoch varusmugglingslagen. I 27 kap. 16 § finns nämligen engenerell reglering av telefonavlyssning vid misstanke om brott för vilka inteär sladgal lindrigare straffan fängelse . Eftersom telefonavlyssninghar visat sig vara ett betydelsefullt hjälpmedel vid utredningar rörandenarkotikabrott är det också renl allmänt sett en fördel alt lagavlöses av en permanent reglering. Av del anförda följer alt sistnämnda lag,som senasi har förlängts lill utgången av (se SFS 1979: 1063), börerhålla fortsatt gillighel endasl till , då de här akluellaändringarna avses träda i kraft. Chefen för juslitiedeparlemenlel kommer iannat sammanhang alt anmäla denna fräga. En följdändring bör göras i . Ennärmare redovisning av de förordade lagändringarna och deras innebörd lämnas idet följande. 1enlighel med det anförda har inom upprättals förslag till 1. lagom ändring i narkotikastrafflagen (1968:64), 2. lag om ändring i lagen(1960:418) om slraff för varusmuggling. 3. lag om ändring irättegångsbalken. Lagförslagenunder 2 och 3 har utarbetats efler samråd med cheferna för handels- resp.justitiedepartementen. Förslagen bör fogas lill prolokollel som bil. Prop.1980/81:76 211 Förslaget lill lag om ändring i narkotikastrafflagen 1 paragrafen har på skäl som har anförts i den allmännamotiveringen maximistraffet för narkotikabrott höjts från fängelse lillfängelse . Ändringen skall ses mot bakgmnd av att de ändringar somföreslås i 3 § innebär all en del av de brott som med nuvarande regler skulleha bedöiTils som grova i fortsättningen kommer all hänföras lillnormalbrol-lens kategori. Ändringen är inte avsedd alt leda till en allmänhöjning av straffen för sådana narkotikabrott som inte bedöms som grova.Förslagen som helhel ger dl visst uirymme för ökad nyansering i fråga omstraffmälningen. Första slyckel har ändrats på del sättet att minimistraffetför grovl narkolikabrolt höjts från dl lill . Vid bedömande av frågan om ell narkotikabrott skall ansessom grovt skall enligl nuvarande lydelse av andra stycket särskill beaklas ombrottet har utgjort ett led i en verksamhet som har bedrivits i slörreomfattning eller yrkesmässigt, avsett särskill slor mängd narkotika ellerannars har varil av särskilt farlig arl. Enligl förslaget skall rekvisitet"av särskilt hänsynslös arl" läggas till de kriterier som främsiskall ligga lill grund för bedömningen om ett brott skall anses grovt. Genom de här föreslagna ändringarna markeras tydligare änförut brotids slraffvärde i förhållande till andra allvariiga brott. Som jaghar angeti i den allmänna motiveringen är avsikten att åstadkomma enförskjutning i domstolarnas brottsrubricering när del gäller gränsen mellannormalbrotlel och grovt brott. Del nya hänsynslöshdsrekvisild är vidare iförening med höjningen av minimistraffet avsett alt bidra lill ulvecklingen aven praxis enligt vilken omständigheter vid sidan av mängden narkotika tilläggsslörre belydelse än vid brottsrubriceringen. Avsikten äratt en prövningskall ske av samtliga omständigheter i del enskilda fallet. Omständigheter somkan tala för all gärningen i någol slörre utsträckning än f. n. skall kunnabedömas som normalbrott är t. ex. alt det är uppenbart alt den huvudsakligaförklaringen till brottet är känslomässigt beroende av en annan person elleralt gärningsmannen, utan att vinstintressen för hans del har varit för handen,av en tillfällighet har kommil att befalla sig med narkotikan endast sommellanhand vid en förmedling mellan olika personer. För sådanafall då brollet har förövats som ett led i en yrkesmässig hantering, dikteradav vinstintressen, är däremol förutsatt alt brottet bedöms som grovt och attstrafftiderna regelmässigt sätts högre än vad-som Prop.1980/81:76 212 har varil vanligl. Över huvud laget är avsiktenatt mer vikt än f. n. skall läggas vid preparatets farlighet och den hänsynslöshetgärningsmannen har ådagalagt genom sin befattning med narkotikan. Exempelhärpå är att preparatet verkar starkt vanebildande, såsom heroin, eller ärlivsfarligt genom sin sammansättning, all gärningen har innefattat systematisktbedriven överlåtelse lill skolelever och annan ungdom eller intagna på anstaltereller alt gärningsmannen pä annat säll i särskill hög grad har ulnyujal andrasokunnighet, nyfikenhet eller beroende av narkotiska medel. Förslagel till lag mn ändring i lagen (1960:418) om straffJör varusmuggling Straffskalanför varusmuggling är i normalfallet böter eller fängelse i högst . Föratt kongruens skall näs med den föreslagna skalan i 1 8 narkotikastrafflagen ifall då smugglingen har gällt narkotika, föreslås för dessa fall en särskildslraffskala omfallande böter eller fängelse i högsl . I övrigl hänvisaslill vad som har anförts i den allmänna motiveringen. Ändringen i första styckei innebär att minimistraffet förgrov varusmuggling som avsett narkotika höjs från fängelse ett till ikonsekvens med motsvarande ändring i 3 8 narkotikastrafflagen. Däremotgörs pä skäl som har anförts lidigare ingen ändring i andra stycket. n. all del vid bedömande om varusmuggling ulgör grovt brott skall särskillbeaktas om brottet har förövats yrkesmässigt eller avsett gods av betydandemyckenhet eller värde eller annars har varil av särskilt farlig art. Jag har i den allmänna motiveringen förordat att ävensåvitt avser narkotikasmuggling en helhetssyn anläggs, vilkel innebär atthänsyn las inte bara lill omständigheterna vid själva smugglingen utan ocksätill andra på bedömningen inverkande omständigheter. Avsikten är således all liksom rubriceringsfrågannär en smuggling har gällt narkotika skall bedömas enligt i huvudsak sammakriterier som dem som ligger till grund för molsvarande bedömning enliglnarkotikastrafflagen. Härvid är dock all märka all mängden narkotika vid smugglingoftast är del enda objektiva kriteriet som finns för att kvalificera brottet,varför den även med den förordade helhetsbedömningen i många fall kommer attvara av avgörande belydelse för bedömningen av smugg-lingsbrottd. Vad jag haranfört vid 3 8 narkotikastrafflagen om en förskjutning i praxis när del gällergränsen mellan normalbrotlel och grovl broll har givdvis även avseende påvarusmugglingsbroll som rör narkotika. I övrigt hänvisas till vad som har anförts i den allmännamotiveringen. 1980/81:76 213 Förslagel till lag om ändring i 27 kap. 16§ Enligldenna paragraf kan under närmare angivna förulsällningar tillstånd meddelastill telefonavlyssning när någon är på sannolika skäl misstänkt för dt brottför vilket inle är föreskrivet lindrigare straffan fängelse . Enligtlagen (1969:36) om telefonavlyssning vid förundersökning angående grovtnarkotikabrott m.m. fär motsvarande lillslånd lämnas även vid förundersökningangående grovl narkotikabrott eller grov varusmuggling som har gälltnarkotika, trots alt minimistraffet för dessa broll f. n. är endasl dl år. Medde här föreslagna ändringarna i narkotikastrafflagen och varusmugglingslagenblir lag överflödig. Lagen, som är tidsbegränsad och som senast harförlängts lill utgången av , bör därför erhålla fortsatt giltighetendasl till utgången av . Enligt lag gäller emellertid dessulom alttillstånd lill telefonavlyssning får meddelas på högst en månad, medanmolsvarande lid enligl 27 kap. 16 § är . Då anledningsaknas all i della avseende avvika från nuvarande ordning föreslås 27 kap. 16 §andra styckei kompletterat med en särskild regel om att lillslåndkan meddelas på en månad i fall då någon är på sannolika skäl misstänkt förgrovt narkolikabrolt eller grov varusmuggling avseende narkotika. De ändringar i narkotikastrafflagen som förut harföreslagils när det gäller kriterierna för alt ett broll skall bedömas somgrovl lorde inle i praktiken inverka på möjligheterna alt tillgripatelefonavlyssning. Man kan visserligen räkna med att en del fall, som f n.bedöms som grova huvudsakligen med hänsyn till den mängd av narkotika sombrottet har avsett, kommer att betraktas som normalbrolt. På det stadium dä enfråga om tillstånd till telefonavlyssning skall avgöras lorde emellertid redanen välgrundad misstanke om alt fråga är om befattning med en belydande mängdnarkotika vara tillräcklig för all skälig misstanke om grovl brott skall ansesföreligga. De här föreslagna lagändringarna bör träda i kraftsamlidigl med de lagändringar som har samband med avskaffandet av påföljdeninternering eller således . Av 5 8 andra stycket lagen (1964:163) om införandet av följer alt ändringarna inarkotikastrafflagen och varusmugglingslagen inte blir tillämpliga på broll somhar begåtts före ikraftträdandet. 1980/81:76 214 Jaghemställer alt lagrådets yttrande inhämtas över förslagen lill 1. lagom ändring i narkotikastrafflagen (1968:64), 2. lag om ändring i lagen (1960:418)om straff för varusmuggling, 3. lag om ändring irättegångsbalken. Prop.1980/81:76 215 Förslag till ändringar i narkotikastrafflagen (1968:64) m.m. 1980/81:76 216 2 Allmänt omnarkotika och narkolikamarknaden............ 3 Kartläggning avnarkotikamissbruket ........................ 4 Gällandebestämmelser om påföljder och ingripande mol narkotikahantering m.m 4.2 Lagen om straff för varusmuggling ...................... 4.4 Verkställighet av ådömd påföljd............................. 4.4.1 Placering i anstalt ochpermissioner .............. 4.4.2 Villkorlig frigivning ........................................ 5 överväganden angående straffskalan för narkotikabrott m.m 6 Praxis i frågaom påföljdsval och slraffmätning .......... 7 Bestämmelser om straff för narkolikabroU i andra nordiska länder 8 Åtgärder motnarkotikamissbruket .............................. 9 Övervägandenoch förslag........................................... 9.2 Åtgärder mol de lindrigare brotten.......................... 9.3 Åigärder mot de allvariigaste brotten: höjning av slraffmaximum? 9.4 Höjning av straffminimum för grovlnarkotikabrott? 9.5 Vissa följdändringar ...... .................................... 11.1 Förslaget lill lag om ändring inarkotikastrafflagen (1968: 64) 11.2 Förslagel till lag om ändring ilagen (1960:418) om slraff för varusmuggling 11.3 Förslagel lill lag om ändring irättegångsbalken.... 1980/81:76 217 Lag om ändring i narkotikastrafflagen (1968:64) Härigenomföreskrivs alt 3 8 narkotikastrafflagen (1968:64) skall ha nedan angivnalydelse. Är brott som avses i 1 8 alt anse som grovt, skall förgrovl narkotikabrott dömas till fängelse, lägsl ett och högst lio år. Vid bedömandehuruvida brottet är grovl skall särskill beaktas, om del har utgjort dt led ien verksamhet som bedrivits / större omjätlning eller yrkesmässigt, avsettsärskill slor mängd narkotika eller eljest varil av särskill farlig art. Är brott som avses i I 8 all anse som grovt, skall förgrovl narkotikabrott dömas till fängelse, lägst två och högsl lio år. Vidbedömande av huruvida brollel är grovl skall särskill beaktas, om det harutgjort ell led i en verksamhei som har bedrivits yrkesmässigt eller eljest harvaril av särskilt farlig eller hänsynslös art. Denna lag träder i krafl den . Lag om ändring i lagen (1960:418) om straff förvarusmuggling