prop · G403126 · 1980-12-31 00:00:00 — Bidragsformen är avsedd atl motverka all tillfälliga nedgångar ielt förelags produktion resulterar i onödiga uppsägningar och atl ge företagetmöjligheter att som alternafiv lill korttidspermitteringar ut-8 1980/81. Prop.1980/81:126 114 nyttjaproduklionssvackan till produktivitetsfrämjande ulbildning. Etl absolutvillkor av den lyp AMS diskuterar i sin rapport skulle begränsa möjlighelernalill arbetsmarknadspoliliskl väl motiverade insatser i etl läge medotillräcklig arbeiskraftseflerfrågan. De negaliva stmklureffekter stödformenkan ge upphov lill om den missbrukas bör enligl min mening kunna motverkasgenom en skärpt konlroll av att företagen uppfyller villkoren för bidraget. AMShar utfärdat nya och strängare bestämmelser som syftar till alt minskamöjligheterna lill missbruk av 20-kronan. Dessulom förutsätter bestämmelsernaför stödformen all det sker en arbetsmarknadspolitisk prövning av behovel medhänsyn lill del allmänna arbetsmarknadsläget. Statsbidrag tillindustrins lagerhållning som konjunkturpolitiskl medel prövades under år 1972och . Erfarenheterna har som tidigare nämnls blivit utvärderadeav lagerstödulredningen, vars belänkande har remissbehandlats. Jag delarutredningens bedömning att lagerslöd skall ses som ett grovtarbetsmarknadspoliliskl medel, som kan vara effektivt i vissa lägen men somsamtidigt har svårkontrollerade bieffekter. Lagerstöd utnyttjades främst av dekonjunkturkänsliga industrigrenar som är baserade på olika inhemska råvaror,främst gruvor, stålverk och skogsindustri. Man kan som RRV påpekade i sittremissyttrande inle utesluta att lagerslödel genom sin inriktnig kan habidragit fill alt motverka de näringspolitiska åtgärder som syftade till altlösa mera långsikliga strukturproblem i dessa branscher. Jag bedömer motbakgrund av vad som är känt om lagerslödets effekter alt del f. n. inte äraktuellt alt på nytt utnyttja denna åtgärd. Det är som jag redanframhållit angeläget att stimulera personalrekryle-ringen i goda företag underkonjunkturdämpningar. Jag delar därför den i framfördauppfattningen att samhällel i vissa situafioner bör stödja ulbildning även avnyanställd personal. Etl problem är dock att den volym av utbildningsinsatsersom företagen kan nyttiggöra för nyrekrytering i elt svagt efterfrågeläge omräknati sysselsättningseffekt torde vara begränsad. Rekryteringen lillframlidsföretagen inom industrin är emellertid av en så avgörande strategiskbetydelse för hela samhällsekonomin alt man bör pröva särskilda ålgärder föralt ge dessa förelag försteg i rekryteringsprocessen som mandärigenom stärker del allmänna sysselsättningsläget. Jagförordar mot bakgrund av vad jag här har anfört atl särskilda insatser nu görsför att stimulera rekryteringen lill expansiva företag inom tillverkningsindustrin.En tillfällig rekryteringsstimulans bör införas med syftet atl göra detbilligare för expansiva företag att utöka sin personalstyrka under deninnevarande konjunktursvackan än under den efterföljande uppgången, och däimedförmå sådana förelag att tidigarelägga sin rekrytering. Någotkrav på särskilda utbildningsinsatser bör inte knytas till rekryle- Prop.1980/81:126 115 ringsslimulansen.Erfarenheterna av de regler som tillämpades i fräga om nyrekryleringsbidragetunder åren 1978-1979 visar att ett sådant krav, bortsett från det avsevärdaadministrativa kontrollarbete delta ger upphov fill, också i många fall medföratl företag avstår från att utnyttja stimulansen. Det ulbildningskrav somangavs för nyrekryteringsbidraget var i många fall svårt all förena med deulbildningsmfiner företagen normall fillämpade och var ocksä svårt alt anpassatill del verkliga utbildningsbehovet för enskilda nyanställda. Vidare hademånga små företag problem att på egen hand anordna den föreskrivnaulbildningen. Det är alltså klart all sådana särskilda krav kan motverka detprimära syfiet med en ansläll-ningsstimulans. Delavgörande från arbetsmarknadspolitisk utgångspunkt måste vara all stimulansenskall ge utrymme för nyanställningar ulöver vad den för fillfäl-lel akluellaordersituationen medger. Förelaget bör därför självt få avgöra i vilken mån delextra sysselsättningsutrymme som stimulansen ger upphov till skall användas förinskolning av nyanställda, för vidareutbildning av redan anställda, förlagerproduktion etc. Självfalletmåste den period under vilken stimulansen skall utgå avpassas sä all denavbryts innan den allmänna efterfrågan på arbetskraft vänder uppål.För alt eliminera effektema av förekommande säsongsmässigaeflerfrågevariationer bör den också beräknas på förändringarna under etl hellår. Som jag lidigare har redovisat kan vi troligen inle räkna med någonavgörande uppgång i industrikonjunkturen förrän tidigast under andra halvåret1982. Jag förordar därför att rekryleringsslimulansen beräknas på denneltoökning av antalet anställda som sker mellan och den 31mars 1982. Ökningen bör dock inle få beräknas utifrån ett lägre antal anställdaän vad som fanns den 1 febmari 1981, dvs. den tidpunkt då regeringen förslaviserade atl man hade för avsikt atl införa en rekryleringssfimulans förtillverkningsindustrin. Härigenom elimineras möjligheterna för förelag allgenom onormal personalreduklion nu manövrera sig in i elt mer gynnsamtutgångsläge. Jag har tidigareframhållit att samhällets koslnader för arbetslöshet är myckel höga, inleenbart i form av kontant ersättning vid arbetslöshet ulan också i form avbortfall av skatteintäkter och arbetsgivaravgifter till bl. När det gäller nivå på den här diskuteraderekryleringsslimulansen finner jag del därför vara lämpligt att utgå frän justarbetsgivaravgifterna. 1 ett läge med otillräcklig efterfrågan på arbetskraftär en anslällningsslimulans, som medverkar lill alt en arbetslös får arbelestatsfinansiellt lönsam åtminstone upp till en nivå som motsvarararbetsgivaravgifterna, oavsett om han eller hon varil berättigad till arbetslöshetsersättning.Samtidigt ligger arbetsgivarnas sociala avgifler från denna utgångspunkt på enlämplig nivå eftersom de inle är så höga all de kan befaras uppmuntra tillspekulation i mycket tillfälliga personalökningar i förelag som inle på godagrunder kan räkna med en framtida expansion av 1980/81:126 116 Förelagets vinster av stimulansen bestårju främsl av ökade möjligheter lill rekrytering och inskolning av arbetskraftför en kommande efterfrägeuppgång. Jag föreslår mol denna bakgrund allrekryleringsslimulansen skall motsvara arbetsgivaravgifterna för denneltoökning av antalet anställda som uppnäs den 1 april 1981-den31 . Av praktiska skäl är det inte möjligt alt låtarekryteringsstimulansen utgå i form av ett direkt avlyft avarbetsgivaravgifterna. Rekryleringsslimulansen bör därför lämnas i form av enschablonmässigt beräknad ersällning molsvarande den ökning avarbelsgivaravgifterna som beror på en ökad sysselsältning. För en genomsnittlig industriarbelarlön på ca 70000 kr.per är uppgår arbetsgivaravgifterna till av bruttolönen, eller ca 23000 kr.För all motsvara arbetsgivaravgiften bör rekryleringsslimulansen utgäpropor-fionelll mot ökningen av sysselsällningsvolymen , såatt en ökning som ligger i början pä perioden berättigar lill ett högre beloppän en ökning som ligger . Med hänsyn till behovel av mycketenkla beräkningsmiiner föreslår jag att rekryteringsstimulansen skall utgå med23 . multiplicerat med den genomsnittliga ökningen av antalet fastanställda, omräknat i heltidssysselsalta, . Den genomsnittligaökningen bör beräknas som genomsnittet av anlalel anställda vidkvarlalsskiftena den , , ochden jämfört med ingångsvärdet . Rekryteringsstimulansen bör administreras avarbetsmarknadsverket och betalas ut efter periodens utgång. Del bör ankomma påregeringen alt utforma de närmare bestämmelserna för tillämpningen avstödformen. De erfarenheter som gjorts i samband med nyrekryteringsbidragetunder utgör en naturiig grund vid utformningen avdetaljbestämmelserna för rekryleringsslimulansen. Enligl vad jag har inhämtatutarbetar AMS f. n. en slutlig rapport över erfarenheterna frånnyrekryteringsbidraget. För all säkerställa alt dessa erfarenheler tastillvara i utformningen av de adminislraliva rutinerna förrekryteringsstimulansen kommer jag all - i avvaktan på riksdagensställningstagande - förbereda detaljutformningen i nära kontakt med AMS. Eftersomulnyitjandet av rekryleringsslimulansen i hög grad kommer alt vara knutet lillindustriföretagens framtidsförväntningar, och därmed kon-junklumlvecklingen,kan kostnaderna för bidraget inte nu anges med någon slörre säkerhet. Jagbedömer dock, bl. a. med hänsyn lill den nedåtgående tendens för orderingångensom f. n. råder inom industrin, atl netloökningen i sysselsättning i deexpansiva förelagen under den nu föreslagna perioden inle kommer all överstiga10000 personer. Om man vidare utgår ifrån att personalökningen i dessa förelagkommer atl ha sin tyngdpunkt under den senare delen av perioden kan detförväntas alt kostnaderna för rekryleringsslimulansen inte kommer atl översliga75 milj. kr. Prop.1980/81:126 117 Sysselsättningsskapandeåtgärder bör för /82 räknas upp med della belopp. Somjag redan har nämnt uppgår samhällets kostnader för en arbetslös person tiilbetydande belopp. Del är självfallet önskvärt all en så slor del som möjligt avutgifterna för arbetslöshet används i offensivt syfte. 1 har påförsök prövats atl som etl allernaliv fill andra arbetsmarknadspoliliskaålgärder ge arbetslösa stöd för alt starta egen rörelse. Enligl vad jag harinhämtat kommer denna verksamhel all permanentas och utvidgas. Ja är f.n. inteberedd att ta ställning fill om en liknande åtgärd är möjlig och lämplig altpröva i . Jag finner dock syftet med denna åtgärd så intressant alt delbör övervägas att pröva uppslaget även för svenska förhållanden. Jag avserdärför all i samråd med chefen för industridepartementet närmare undersökaförutsättningarna för en liknande verksamhet i . 10.1Arbetsförmedlingens roll och uppgifter Delblir allt angelägnare under 1980-lalet alt så långl möjligt lösa arbelslöshetsproblemengenom alt hell och fullt utnyttja de lediga platser som finns på den öppnaarbetsmarknaden. Del innebär atl platsförmedlingen i ännu högre grad änhittills måsle sältas i centrum för del arbetsmarknadspolitiska arbetet.Frågan om effektiviteten i den rena förmedlingsverksamheten blir cenlral. Itakt med all de arbelsmarknadspolitiska ålgärdsprogrammen har byggts ut hararbetsförmedlingarna fått ökade adminislraliva uppgifter vilket fått negativaföljder för del som skulle kunna betecknas som normal förmedlingsverksamhet.Atl effekfivisera och avdela fillräckliga resurser för platsförmedlingen ochåterge den dess centrala plats i det arbelsmarknadspolitiska arbetet är därfören förslahandsuppgift i ett program som syftar till atl underlätta anpassningenpå arbetsmarknaden. Somjag tidigare påpekat måste under 1980-talel såväl arbetsgivare somarbetssökande själva la etl ökal ansvar för och en mer aktiv del i anpassningenpå arbetsmarknaden. Del krävs emellertid en effektiv arbetsmarknadspolitiskorganisation som kan stödja en sädan ömsesidig anpassning mellan arbetssökandeoch lediga platser. Här spelar platsförmedlingen och dess anpassningsfrämjandeinstrument en nyckelroll. Dentendens fill sämre överensslämmelse mellan arbetssökande och lediga platser somhar observerats under 1970-talel kan komma att förstärkas under 1980-lalet.Den tekniska och ekonomiska utvecklingen ställer krav på ökad omställbarhet påarbetsmarknaden som förändringar i arbetsmarknadens funktionssätthar lett till en ökad tröghet i anpass- Prop.1980/81:126 118 ningsmekanismema.Det sker ständiga förändringar på arbetsmarknaden som blir alltmera oenhetligoch komplex. På arbetsmarknadens efterfråge-sida blir kraven på dem som skallulföra olika arbetsuppgifter alltmer specificerade. Det kan gälla krav påutbildning och erfarenhet, men en allt noggrannare rekryleringspolilik tar ävenfasta på olika personliga egenskaper av mer eller mindre preciserat slag,såsom noggrannhet, koncentrationsförmåga, tidspassning, stabilitet ianställningen, inlärningsförmåga etc. får de arbetssökande genomulbildning och erfarenhet en inriktning mot arbetsuppgifter av visst specielllslag och villkoren och begränsningarna i deras sökande tenderar all öka.Tendenserna mol en ökad specialisering säväl på utbuds- som efterfrågesidan göralt det blir alltmer komplicerat atl på en viss ort och vid en viss lidpunktpassa samman sökande och platser. Specialiseringen leder lill en ökad tröghetpå arbetsmarknaden. tenderar, somjag lidigare framhållit, bindningen mellan arbetsgivare och arbetstagare atlbli mera långsiktig. Härigenom får de interna arbetsmarknaderna en ökadbelydelse. Om fler vakanser tillsätts på den interna arbetsmarknaden blir delfärre lediga platser som kommer ut på den externa marknaden och dessa arbetentenderar alt vara sådana som de redan anställda inle vill eller kan la, dvs.del är arbelen som allmänl anses vara mindre attraktiva eller arbelen somkräver särskilda kvalifikationer. De lediga platser som annonseras ul externtblir därför svåra alt tillsätta. Eftersom arbetstagarnablir mera fasl knutna till företagen när de väl har fått en anställning,tenderar arbetsgivarna alt göra en noggrannare "sortering" av dearbetssökande i samband med rekryteringen. 1 allt slörre utsträckning blir dearbetssökande som står utanför förelagen sådana personer som har svårast att fåarbele. Arbelslöshelsbördan koncentreras på grupper som ännu inte kommit in påde interna arbetsmarknaderna eller som har lämnat dem. På den externaarbetsmarknaden kommer säledes att återfinnas en allt större andel relativtsvårplacerade sökande och relativt svårtillsatla platser. Detla görarbetsförmedlingens uppgift alt koppla samman arbetssökande och lediga platserallt besvärligare. För att förmedlingen skallkunna medverka lill en sammanjämkning av kraven från arbetsgivare resp. sökandekrävs i varje enskilt fall ell mera aktivt förmedlingsarbete med möjligheleralt påverka. Arbetsgivarna kan vid rekryteringen ha överdrivna krav som dehäller fasl vid i del längsta. Genom atl ge information om lillgången påarbetskraft kan förmedlingen förmå företagen alt snabbare anpassa krav ochönskemål och bredda sitt sökområde. Även de arbetssökande söker ofta inom ellbegränsat omräde. Om deras sökande breddas med stöd från förmedlingen kan desnabbare finna ett arbete. Arbetsförmedlingenär etl serviceorgan som självfallet sä långl möjligt skall söka lillgodoseönskemålen från arbetssökande och arbetsgivare. 1980/81:126 119 faktum atl arbetsförmedlingen har en servicefunktion färemellertid inle skymma den grundläggande uppgift som arbetsförmedlingen harinom arbetsmarknadspolitiken. Arbetsförmedlingen är basen i en arbetsmarknadspolitiskorganisation vars huvuduppgift är att främja anpassningen på arbetsmarknaden.Det räcker inte atl inhämta, registrera och informera om de önskemål somarbetsgivare resp. arbetstagare har, eftersom önskemålen inlestämmer överens. Del är sammankopplingen av lediga platser och arbetssökandesom är yttersta syftet med arbelsförmed-lingsarbelel. För denna uppgift krävsen mera offensiv arbetsförmedling som ingående informerar, bearbetar ochpåverkar de agerande på arbetsmarknaden. Det är nödvändigl atl förmedlarnaverkligen konfronterar arbetsgivarna med de arbetssökande som mankonfronterar de arbetssökande med aktuella arbeten. I det praktiska förmediingsarbetet måsleanvisningsförfarandel stä i centrum. De arbetssökande fär en anvisning lilllämpligl arbete och därefter sker en noggrann uppföljning av gjordaanvisningar för att utröna orsaken ifall anvisningen inte leder till enanställning. Denna process fär inle bli alltför utdragen. Förmedlingarna börtillämpa sädan melodik och sådana arbetsformer att de sökande relativt snabbtfår förslag om ett arbete och atl platserna tillsätts . Del krävssådana kontaktformer med arbetsgivare och arbetssökande atl delta blir möjligt.Om arbetsgivare och arbetstagare skjuter pä sina ställningstaganden alltförlänge, leder delta lill att sökandetider och vakanstider förlängs. En sädanförlängning drar med sig stora samhälleliga kostnader. Hur väl platsförmedlingen lyckas med sin uppgift allfrämja anpassningen på arbetsmarknaden är beroende av arbetssätt, organisationoch resurser. Individualiserad information, rådgivning och uppföljning ärmycket resurskrävande. Förmedlarna bör få tillfälle atl gå igenom den sökandesbakgrund och förulsällningar så att hans eller hennes situation klarläggs ochen individuell rådgivning kan ges. Det är också nödvändigt att hämta in kunskapom den lediga platsen, vad arbetet innebär och vilka krav som ställs pä den somskall utföra arbetet. Förmedlaren måste skaffa sig tillräcklig information föratt kunna förmedla ett arbete som passar individens förutsättningar ochförmedla arbetskraft som passar in på arbetsuppgifterna. Det måsle finnastillräcklig tid lill förfogande för samtal med arbetssökande och arbetsgivareom arbetsförmedlingen skall kunna ge service av god kvalité ål båda håll ochsnabbare nå det eftersträvade resultatet när det gäller arbetsplaceringar ochplatslillsättningar. Del ärarbetsförmedlingens uppgift dels att pröva de sökandes utbud och söka uppnå enanpassning av de personliga förutsättningarna lill arbetsmarknadens krav, delsatl pröva förelagens utbud av lediga platser och medverka till altarbetsplatserna anpassas lill de sökandes förutsättningar. Arbetsförmedlingensinformation och påverkan måsle rikta sig lill båda sidor på arbetsmarknaden föratl anpassningsprocessen skall kunna under- Prop.1980/81:126 120 lättas.Della förutsätter förändring av attityder och värderingar såväl hos dearbetssökande som hos arbetsgivarna. kvinnor och män skall förmås allvälja mindre traditionellt, måste förmedlaren ofta påverka den arbetssökandelill annat yrkesval än det hon eller han från böijan har tänkt sig. Påmotsvarande säll måste arbetsgivarna påverkas att jämka sina krav så atl debättre molsvarar den arbetskraft som finns tillgänglig. För att påverka atfityderoch värderingar krävs förmedling av ny kunskap och information. Inte minst görsig detla behov gällande i arbetet med alt förbättra invandrarnassysselsättningssituation. Arbetsuppgifter av della slag gör förmediingsarbetetmycket tidskrävande som det ställer krav på elt mera offensivtarbetssätt där arbetsförmedlingen i större ulslräckning går in för alt påverkade agerande pä arbetsmarknaden. Insatser för att påverka företagensrekryleringspolilik kräver ell mera rörligt förmedlingsarbete därarbetsförmedlarna oftare lämnar förmedlingskonloren och ger sig ut påarbetsplatserna för alt diskutera konkrela förmedlingsärenden. Enmera individuell betjäning av de arbetssökande är en förutsättning för attarbetsförmedlingen skall kunna spela den aktiva roll i den anpassningsprocesssom kommer alt krävas under 1980-lalet. I många fall räcker del inle medvanliga förmedlingssamtal utan del krävs en fördjupad utredning ochvägledning. I synnerhet när del gäller arbetssökande med arbelshandikapp behövsofta en gmndligare kartläggning av den sökandes situation och möjligheler. Omdel inle finns arbele som ligger direkl i linje med den sökandes utbildning ocherfarenhet eller om den sökande är yrkesobestämd och inle rikligt vet inomvilket område han eller hon skall välja ett arbete kan del behövas en vidareoch mer fördjupad information och vägledning som kan avse säväl yrkesval somolika utbildningsvägar. Sådan vägledning kan exempelvis behövas när en personhar förlorat etl arbele i samband med en driftsinskränkning och bedöms haförutsättningar alt ställa om lill nägot helt nytt område av arbetsmarknaden. Arbetsgivarna måste i ökadutsträckning förmås alt välja bland den arbetskraft som faktiskt finnstillgänglig och de arbetssökande måste välja bland de lediga platser som defacto finns. Företagen bör i första hand söka utnyttja den arbetskraft somfinns ledig på orten innan man gör stora rekryleringsansträngningar gentemotanställda i andra förelag eller arbetskraft pä andra orter. De bör också kunnavidta sädana åtgärder på arbetsplatsen atl del blir möjligt alt i siörstautsträckning rekrytera bland den lediga arbetskraften. De arbetssökande å andrasidan bör åtminstone övergångsvis kunna la ell arbete som kanske inte ulgörderas förstahandsval men som de kan ha i avvaktan på alt de successivt kan sökasig fram till arbeten som mer ligger i linje med deras önskemål. Enslörre öppenhet i yrkesvalet skulle bl.a. ge kvinnorna större möjligheter atterhålla förvärvsarbete. Även etl lillfälligt arbele kan tjäna som utgångspunklför en fasl etablering i arbetslivet. Prop.1980/81:126 121 Avflertalet arbetssökande bör del vara möjligt att kräva en ganska hög grad avanpassning efter arbetsmarknadens krav. Detta är bl. a. nödvändig för atl anpassningsbördaninte i så hög grad skall falla på sådana grupper som har sämsl förutsättningaralt klara omställningar på arbetsmarknaden. Det kan vara äldre, handikappade,lokall bundna med otillräcklig utbildning etc. Kraven på anpassning kan inlesättas lika högt för sådana gmpper av sökande. Deras sysselsättningsproblemmåsle lösas i nära samarbete med företagen på den lokala arbetsmarknaden.Förmedlingen måste dels medverka till atl kraven på anpassning främsl riktasmot sådana sökandegrupper som har bättre fömtsättningar atl klaraomställningar dels ocksä aktivt påverka förelagens rekrytering så altarbetssökande med varierande fömtsättningar anställs. har länge pågått elt intensivt utvecklingsarbete i syfteall effekfivisera platsförmedlingen. Arbetsförmedlingens melodik, arbetsformeroch organisation har under 1970-lalet i olika hänseenden utvecklats ochförbättrats. Behovel av individualiserade insatser för all placera sökande iarbele och atl tillsätta platser har, som jag redan framhållit, ökat samtidigtsom arbetsförmedlingen har fält slarkl ökade arbetsuppgifter i samband med atlen rad nya hjälpmedel inom arbetsmarknadspolitiken har införts och byggts ut. Islutet av och pågick en landsomfattandeförsöksverksamhet med en långtgående s.k. öppen förmedling som innebar enavsevärd förändring och begränsning av den individuella platsförmedlingen.Till vissa delar ersattes den egentliga platsförmedlingen av självservice ochtyngdpunkten i de individuella insatserna lades på arbetsförberedandeåtgärder. Många sökande fick själva la del av tryckt plalsin-formation och manbegränsade eller slopade olika ätgärder för registrering, anvisning av sökande,uppföljning och redovisning av den platsförmedlande verksamheten. Omläggningenav den traditionella platsförmedlingen lill öppen förmedling enligtsjälvbeljäningsmodell var en förändring av genomgripande art. Den hade primärttill syfte alt skapa utrymme för ökade insatser på förmedlingarna för särskildagrupper med behov av arbetsförberedande ålgärder, bl.a.arbetsmarknadsutbildning. Tanken var att större delen av sökandeströmmen skullekunna klara sitt arbetssökande på egen hand med hjälp av plalslistor ochkortfattad information i anslutning lill dessa. Vid utvärderingen avförsöksverksamheten bedömde huvudorganisationerna i allrationaliseringen i alltför hög grad gått ut över den individuellaplatsförmedlingen och att den ogynnsamt påverkade resultatet av förmedlingensarbele. Efter förslag frän AMS fastställde statsmakterna (prop. 13, InU 1973:3, rskr 1973:71) rikfiinjer för arbets- Prop.1980/81:126 122 förmedlingensorganisation och arbetsformer. Därmed infördes s. k. modifierad öppenförmedling, vilkel bl.a. innebar en återgång lill etl mera regelmässigtinskrivningsförfarande. I riktlinjerna angavs också ätgärder i syfte att gearbetssökande hjälp med platsvalel och att ge arbetsgivare som anmäler en ledigplats förslag på lämpliga sökande. 1 en utvärdering är 1977 konstaterade AMSalt förmedlingshjälpen till de sökande hade ökal sedan riktlinjerna utfärdadesmen att det kvarstod etl behov av effektivisering på denna punkl. Förmedlingensservice till arbetsgivare hade enligl AMS inle utvecklats i lika hög grad. inleddesförsök med s. k. fasla arbetsformer för individuell platsförmedling på fleraförmedlingar.