prop · G403146 · 1980-12-31 00:00:00 — som utarbetat promemorian, pekar på alt ändringarna i konkurslagen(1921: 225, KL) emellertid kan fä till följd alt intresset ökar hos mindrenogräknade företagare alt utnyttja likvidationsförfarandet i brottsligt syfte.Mol bakgrund härav läggs i promemorian fram vissa förslag till ändringar iaktiebolagslagen (1975:1385, ABL) i avsikt att förebygga missbruk avlikvidationsförfarandet. Förslagen, som i stor utsträckning utformats efterförebild av ändringar i KL, gär ytterst ut på att skapa garanfier föratt en brottsutredning vid behov kommer till sländ i samband med likvidation avelt aktiebolag. För att få en uppfattningom vilka ändringar av likvidationsbestämmelserna i som är påkallade urbrottsförebyggande synvinkel har i arbetsgruppens regi företagils vissaundersökningar. Bl.a. har de likvidationsärenden som 1978 handlagts slutligthos palentverkets bolagsbyrä gåtts igenom. Av dessa 1 257 ärenden hade enligtuppgift 832 likvidationer lagts ned och 425 avslutats genom slutredovisning.Dessa siffror stämmer onekligen illa överens med den "officiellastatistiken" enligt vilken samma är 100 likvidationer lades ned och 1 176avslutades genom slutredovisning. Med den "officiella statistiken"torde avses uppgifter sammanställda av palentverket. Enligt kommitténs meningkan man inte förklara den slora skillnaden mellan palentverkets ocharbetsgruppens uppgifter med "ett annorlunda sätt att beräkna antaletbalanserade ärenden". Det är med andra ord ett osäkert underlag arbetsgmppenbygger pä. En brist som vidlåder undersökningen är vidare atl man inte tagitreda på likvidationsgrunden vid de likvidationer som lagts ned därior alltillgångarna inte täckt likvidationskostnaderna. Arbetsgruppens förslag synesnämligen utgä frän att det i första hand är i de frivilliga likvidationerna(enligl 13 kap. 1 § ABL) där missbrtik kan befaras och att tillvägagångssättetjust är att upplösa bolaget genom att lägga ned likvidationen. Det skulledärför ha varit av värde att fä belyst i vilken omfattning likvidationer sombeslutats på annan grund lagts ned. Härigenom skulle man kunnat få en bättrebild av hur stort missbmk som kan befaras. 1 förevarande sammanhang skulleockså uppgift om likvidationsbolagens skulder ha varit av intresse. Över huvud synes deundersökningar som har gjorts inte lämna tillräcklig vägledning när det gälleratt la ställning till vilka lagstiftningsåtgärder som behövs på området. Ipromemorian pekas också på all uppgifterna i palentverkets likvidationsakter ärför varierande och ofullständiga för alt några bestämda slutsatser skall kunnadras om förhållandena i bolag som går i likvidation. För att råda bot pä dennabrisl visar arbetsgruppen i stället med ett par tänkta fall hur den frivilligalikvidationen kan användas på ett illojalt sätt. Förslagen i promemorian ärtydligen att se främst mot denna bakgrund. Vadsom har anförts nu visar enligt kommitténs mening att promemorian inle lämnarett tillräckligt säkert underiag för en slutlig bedömning av samtliga framlagdaförslag. Pä en punkt står det dock klart att man redan nu bör se över ABL,nämligen såvitt avser reglerna om fattiglikvidation. Kommittén delaruppfattningen atl denna form för avveckling av ett aktie- Prop.1980/81:146 96 bolag bör avskaffas. Promemorian ger här belägg bäde föratt missbruk av detta likvidationsförfarande redan förekommer och för allmissbruket kan väntas öka. Beträffandepromemorieförslagen i övrigl anser kommittén all ett ställningstagande börföregås av ytterligare undersökning i de hänseenden som har berörts nyss.Endast härigenom kan skapas klarhet huruvida alla de föreslagna åtgärdernaverkligen behövs för att stävja missbruk av likvidationsförfarandet. Somytterligare motiv för all fördjupa undersökningen i dessa delar vill kommitténanföra följande. Det finnsen principiell skillnad mellan likvidation å ena sidan och konkurs ä den andra.Konkurs är en exekutionsform, vars funktion är att vid gäldenärens insolvensmöjliggöra att hans egendom tvångsvis omhändertas för att tillgodosekonkurrerande betalningsanspråk enligt vissa regler. Typiskt sett utövastvånget av borgenärerna mot gäldenären. Likvidationen däremot är enavvecklingsform, som i princip ligger i bolagsledningens och ägarnas hand,även om likvidationen i bl.a. borgenärernas intresse i vissa fall kan påtvingasbolaget. Det bör inte komma i fräga atl införa regler som står i konfiikt meddenna grundsyn, om inte starka skäl talar för all ett verkligt missbrukförekommer eller kan väntas bli vanligt också i andra fall än dä en likvidationläggs ned enligt 13 kap. 15 § tredje stycket ABL. Uppgifterna i promemorian gersom nämnls inte tillräckliga belägg för atl sä är fallet. Tvärtomframhålls alt man måste räkna med alt flertalet frivilliga likvidationer har seriösamotiv. För atlman skall kunna tala om missbruk av likvidationsinstitutet torde under allaomständigheter krävas all likvidationen medfört ekonomisk förlust för nägonborgenär, enskild eller def allmänna. Av avgörande betydelse är alltså ombolagets borgenärer har kunnat förnöjas. År bolaget solvent, kan det starktifrågasättas, om del är befogal alt alltid göra brottsutredning etc. i sambandmed en likvidation. Enligl kommitténs uppfattning går det således enskiljelinje mellan ett bolag på obestånd och ett bolag där tillgångarna räckertill betalning ät fordringsägarna. Frågan om bolagets obestånd har inteformellt någol att göra med den i 13 kap. 2 § ABL föreskrivnalikvidationsskyldighelen när tvä tredjedelar av det registreradeaktiekapitalet gått förlorat och åtgärder, som medför alt del egna kapitaletuppgår till hälften av det registrerade aktiekapitalet, inle vidtagils inomviss fid. Den regeln syflar uteslutande till att skydda bolagets borgenärermed utgångspunkt i det registrerade aktiekapitalet. Eftersom insolvensbedömningenhar karaktär av en mer eller mindre långsiktig prognos av gäldenärens förmågaatt fortleva som ekonomiskl företag kan ett bolag vara på obestånd utan attlikvidalionsplikl enligt 13 kap. 2§ ABL föreligger. Omvänt kan det varaskyldigt att träda i likvidation enligt nämnda lagmm även om bolaget ärsolvent. Utredningenom säkerhetsåtgärder m.m. i skalteprocessen: USS har enligt sina ursprungtigadirektiv atl överväga olika lyper av lagsliftningsåt-gärder som kan förbättrastatens ställning som part och borgenär inom området för skatter, tullar ochavgifter. Regeringen har dessutom utfärdat tilläggsdirektiv som innebär enallmän översyn av myndigheternas kontrollbefogenheter på området i fråga samtav reglerna om ansvar för annans skatt m. m, USS harunder sill arbete tid efter annan stött pä fall där personer har utnyttjatregelsystemet i ABL pä sädani sätt att staten har orsakals betydandeinkomstförluster i fråga om skatter och avgifter. Del förhållandel allmyndigheterna har relativt begränsade möjligheler till insyn i aktiebola- Prop.1980/81:146 97 gens verksamhet har därvidlag spelat en avgörande roll.Inte sällan har det allmänna först efter det att bolaget har upplösts fältvetskap om atl fordringar pä skatter och avgifter har uppkommit längldessförinnan. Det har då vanligtvis varit för sent att ens fastställafordringsanspråken. Några betalningskrav har därför över huvud taget inlekunnat framställas. Fall därlikvidationsförfarandet har fått bilda slutaklen finns det flera exempel på idet material som USS har tillgång till. Här kan nämnas ätskilliga av de s. k.vinslbolagsärendena i början av 1970-lalet. De "plundrade"vinstbolagen som innehöll slora skatteskulder - begärdes i konkurs ellerupplöstes genom fattiglikvidation. Någon närmare utredning om förekomsten avlatenta skatteskulder gjordes i allmänhet inle av konkursförvallning ellerlikvidator. 1 de flesta fall flck berörda myndigheler kännedom om förhållandeav betydelse för beskattning eller indrivning alltför sent för att kunna vidtanägra åtgärder lill skydd för statens fordrings-anspråk. Statistiskaeller andra undersökningar, som anger hur vanligt missbruk avlikvidationsinstitutet är, saknas i värt land. Att sädant förfarande förekommeri skatteundandragande syfte finns del som tidigare nämnls klara belägg för ochåtskilliga omständigheter - bl.a. den ändrade konkurslagsliftningen - pekar päatt missbruket kan komma att öka om inga motmedel sätts in från lagstiftarensoch myndigheternas sida. Enligt vär uppfattning är det således i dagnödvändigt med sädana ändringar i gällande rätl att myndigheternas insyn ilikvidationsförfarandel förbällras på elt radikalt sätl. Endasi härigenomskapas verkliga förutsäitningar att förebygga brottslig verksamhet pä dettaomräde. Allmäntsett är det viktigt att regler skapas som ger staten fortlöpande information omett aktiebolags ekonomiska förhållanden så atl lämpliga skyddsåtgärder skallkunna vidtas sä snart som det är befogal. En metod kan därvid vara alt i lagföreskriva atl alla aktiebolag skall ha auktoriserad eller godkänd revisor. Ensädan lösning har diskuterats av föredraganden i prop. 1979/80:143 s. 88 meninte ansetts kunna genomföras på grund av den begränsade tillgängen påkvalificerade revisorer. Åven omdet allmännas informationsbehov med hänsyn till vad nu har sagts inte kantillgodoses på ett tillräckligt effektivt sätt anser USS att man genom etl ökatkrav pä information från bolagsledningens och likvidalorernas sida kan uppnåklara förbättringar som dessutom är av mindre kostnadskrävande art. Läggstyngdpunkten pä författningsändringar av nu föreslagen typ minskar behovet avingrepp i andra delar av likvidalionsförfarandet. Härigenom kan man i stortsett bibehålla den nuvarande skillnaden mellan likvidation och konkurs, vilkeldäremol BRÅ-förslagel inte medger i samma utsträckning, Atl detla är tillfördel för såväl näringslivet i storl som olika borgenärsgrupper ligger iöppen dager. : harbegränsat sin prövning till frågor med direkt anknytning till den obeståndsproblematiksom kommittén har att behandla. Med denna utgångspunkt finner kommittén inteanledning att närmare ta ställning till de framlagda förslagen i rubricerade promemoria.Kommittén vill dock, i fråga om det allmännas medverkan och insyn ilikvidationsförfarandel, göra följande påpekanden. BRÅ hari sin promemoria koncentrerat sig på den ekonomiska brottsligheten ilikvidationsförfarandet. är givelvis rimligt med hänsyn till inriktningenav BRÅ:s verksamhel. Företag som trätt i likvidation har emellertid inle sällaninlresse från även andra samhälleliga ulgängspunk-7 1980/81. Prop.1980/81:146 98 Kommittén tänker då närmast pä de regional-,sysselsättnings- och försörjningspolitiska aspekter som kan vara förknippademed likvidationsförfarandet. Det kan exempelvis gälla atl med olika insatserbevara sysselsättningen på en utsatt ort eller åtminstone få till stånd enavveckling i socialt acceptabla former. 1 vissa fall kan försörjningspoliliskainlressen ge anledning fill särskilda överväganden. Kommittén har i sitt tidigare avgivna delbetänkande"Företags obesländ - samordning av statliga åtgärder", SOU 1979:91,föreslagit en statlig organisation som skall ha till uppgift att iobeståndssituationer bl. a. tillvarata statens intressen på de angivnaområdena. Kommittén finner det naturligt att likvidalorn, när sä befinnspåkallat, samräder med företrädare för denna organisation. För att ylterligareförstärka bevakningen av de samhälleliga intressena utreder kommittén nubehovet av ett allmänt ombud i obeslåndssitualioner. skulleföreslå ell allmänl ombud kan härvid frägan om samråd mellan likvidatorn ochombudet aktualiseras. Huruvida kommitténs överväganden i denna fråga kommer attutmynna i förslag innebärande direkta bestämmelser för likvidator att samrådamed ett sådant ombud kan kommittén emellertid inte uttala sigom. LRF:Arbetsgruppen har genom egna studier sökt undersöka hur likvidationsinstitulettillämpas. Av dessa undersökningar har emellertid endast vissa tämligen vagaslutsatser kunnat dras. LRF konstaterar därför att arbetsgmppens förslag fillstor del bygger på antaganden om hkvidations-förfarandets tillämpning. På enpunkt i denna del av promemorian finner LRF också anledning lill viss kritik.Arbetsgruppen har vid genomgång av handlingar i bolagsregistrel avlikvidationsakter funnit att likvidation ofta föregåtts av andra anmälningar omändringar i bolagets registrerade förhållanden och att det är tydligt att fallförekommer där ändringar i firma, sätesort och styrelse har direkt samband meddel föreslående beslutel om likvidation, Arbetsgmppen drar visseriigen ingendirekt slutsats härav, men LRF anser dock atl det bör påpekas alt byle avfirma, styrelse och säiesort ofta torde utgöra ett led i en seriös likvidation.Detta kan ha sin orsak i t. ex. en önskan att behålla etl visst bolags firma. LRF finner i övrigt inte skäl invända mot vad som anförsunder rubrikerna brottsutredningen, antalet likvidatorer, likvidalors ansvar,revision, övergångsbestämmelser och domförhetsreglerna. Övriga avsnitt kommenterasnedan. LO: LO delar arbetsgruppens uppfattning alt 1979 årskonkursreform leder lill uppenbart ökade risker för alt bestämmelserna iaktiebolagslagen om likvidafion kommer alt utnyttjas för att dölja ekonomiskkriminalitet. Denna risk kommer dessulom enligt LOs uppfattning att ökaytterligare på grund av den senaste ändringen av konkurslagen (prop.1979/80:83). LO anser därför att det är av mycket stor vikt all enförändring av likvidalionsbestämmelserna genomförs omgående. TCO: TCO tillstyrker de lagändringar som föresläs ipromemorian. : Föreningen har icke någol atterinra mol genomförandet av i betänkandet framlagda förslag. : Bankerna är bl.a. i egenskap avkreditgivare intresserade av att möjligheterna till missbruk avaktiebolagsformen såvitt möjligt begränsas. har bankerna ett intresseav att seriös företagsverksamhet inle försvåras eller rent av omöjliggörs avalltför stränga lagbestämmelser. har statsmakterna bedrivit ellintensifierat arbete för Prop.1980/81:146 99 altförsöka förebygga missbruk av aktiebolagsformen. Därvid har åtgärder vidtagits främsl för att förhindra| oegenlliga förfaranden i samband med konkurs. Såsom exempel kan nämnas att institutet "fatligkonkurs" har avskaffats med verkan fr.o.m. . Detta innebär bl.a. att förvaltare i fortsättningen skall förordnas i samtliga konkurser. Denne har vid fullgörandet av sitt uppdrag anmälningsplikt till allmänne åklagaren beträffande misstanke om gäldenärsbrott och, under förutsättning all gäl denären är näringsidkare, annat brott av ej ringa beskaffenhet, som har samband med verksamheten. mening fyller aktiebolagslagens föreskrifter om likvidation enviktig funktion då det gäller avveckling av etl företags verksamhel.Framförallt affärsmässiga överväganden men även andra legi-fima skäl kan imånga fall medföra att det lämpligaste sättet atl upplösa ett företag är attlikvidera del. har sig bekant tordelikvidationsinstitutet, möjligen med bortseende frän fattiglikvidation, tillövervägande del komma till användning vid seriösa avvecklingar av bolag. Dennauppfattning jävas inle på något sätl av vad som framkommit vid den avarbetsgruppen hos bl.a. olika myndigheter företagna undersökningen omförekomsten av missbruk av likvidationsförfaranden. Den nämnda undersökningenbygger ju också på ett mycket knapphändigt material. Mångalikvidationer medför alt bland aktieägarna kan, sedan bolagets kända skulderreglerats, fördelas ett överskott. I dessa fall lider bolagets fordringsägareicke något förfång. Emellertid förekommer ocksä likvida-fioner där fulltäckning för bolagets skulder ej finns. Risken för brottsliga förfaranden tordevara aktuell endast i sistnämnda situationer. Mol bakgrund av del ovan anfördaanser bankföreningen att ocksä ell framtida regelsystem inom förevarande områdemåste vara anpassat till all del i största utsträckning förekommer seriösalikvidationer. 1 flera avseenden motsvarar arbetsgruppens förslag inte dettakrav. Dessutom har förslagen i nägra hänseenden jämställts med föreskrifter ikonkurslagen. Eftersom likvidation normalt sett är en frivillig avveckling,medan konkurs innebär elt tvångsvis avvecklande av etl bolag, är ensammankoppling mellan de olika regelsystemen föga lämplig. Svenskarevisorsamfundet: SRS vill inledningsvis kraftigt underslryka uttalandet ipromemorian, atl det stora flertalet frivilliga likvidationer betingas av sundaaffärsmässiga skäl. De regler, som skapas för all försvåra brottslig ekonomiskverksamhet, bör därför i största möjliga utsträckning inrikta sig på sädanalikvidationer, där denna brottsliga verksamhel förekommer. Det saknas enligtsamfundets uppfattning anledning att ingripa med lagsliflning som försvårargenomförandet av en frivillig seriös avveckling av ett aktiebolag. Å andrasidan kan SRS självfallet inte bortse från risken av atl hkvidafionsinstituteti vissa fall kan utnyttjas för alt dölja och utgöra ett led i ekonomiskbrottslighet. Mot bakgmnden härav kan samfundet ställa sig bakom stora delar avutredningens förslag. : Föreningen finner för sin del inte anledning att framföranågra särskilda erinringar mol förslagen i promemorian. Sverigesackordscentral: Promemorian ger intryck av all ha tillkommit med utgångspunktenatt det mäste vara pä så vis att fattigkonkurserna som sanitär olägenhetefterträtts av fattiglikvidation och alt sedan argument och förslag tillåtgärder byggts upp frän detla antagande. Med all respekt för BRÅ:s ambitionerifrågasätter vi dock utifrån våra begränsade erfarenheler om inle förslagetkan betecknas som mera våld än nöden kräver. Vi är därför närmast benägna attstödja reservation. Prop.1980/81:146 100 : Samfundet kan ulan reservationansluta sig till uppfattningen om behovet av atl skyndsamt åtgärda de brister ilagstiftningen som enligt erfarenheten utnyttjas i brottsligt syfte. Å andrasidan medför denna mycket speciella infallsvinkel och den skyndsamhet medvilken arbetet skall bedrivas en alltför ensidig belysning av både problem ochlösning. En gmndligare analys av skälen för atl användaaktiebolagsformen för verksamhel i näringslivet skulle gett vid handen altbegränsningen av ansvarel för bolagets skulder endast är etl av dessa skäl ochenligt samfundels mening inte del viktigaste för den som bedriver verksamhel ifåmansbolag. Viktigare är de fördelar som vinns i beskattningshänseende,framför allt att kostnader för pensionering, sjukförsäkring och andraarbetsgivareavgifter påförs aktiebolaget och inte rörelseidkaren personligen.En annan viktig orsak är vissa påtagliga praktiska nackdelar med andra bolagsformer,ofta betingade av bristande kunskap och erfarenhet. Bland näringsidkare iallmänhet torde andra former för bedrivande av verksamhet och med demförknippade för- och nackdelar vara myckel lite kända. Hade BRÅ haft en annan utgångspunkt än attaktiebolagsformens "popularitet" beror på fränvaron av personligtbetalningsansvar hade rädel kunnat pröva andra lösningar som varit mindrekostnadskrävande och enklare än de föreslagna och som mer direkl än dessaangripit missförhållandena. Eftersom enligt samfundets erfarenhelaktiebolagsformen inom slora delar av näringslivet är en organisationsformvarigenom en viss verksamhel administrativt avgränsas frän annan kunde det varavärt all överväga, humvida likvidation kunde ske under nuvarande enklare formerom exempelvis säkerhet ställdes av aktieägaren för betalningen av likvidationsbolagetsskulder. Etlgenomförande av BRÅs nu aktuella förslag skulle medföra en myckel betydandekostnad för att genomföra en enkel likvidation (för särskill kvalificerad likvidalor,behandling i rätlen, auktoriserad revisor, berättelse om granskning m, m. ).Aktieägaren avser med likvidationen i normalfallet att avveckla verksamhetenoch att därvid betala bolagels skulder och få tillbaka ett sä storl överskottsom möjligt. Om detta överskott lill slor del skall gå ål lill kostnader avangivet slag är det rimligt att anta att likvidation-av aktiebolag avstannaroch att man istället behåller bolag tills vidare för attvid eventuellt behov aktivera eller sälja dem. De negaliva konsekvenserna häravhar inle alls belysts. De beslår bland annat i en ökad belastning påbolagsregistret och taxeringsmyndigheterna, en onödig pappershantering förägaren och pä nytt ökade missbmksmöjligheler. I gäller alt pä brevpapper och i fakturaformulär skall ange del handelsregister ivilket det införts samt registreringsnummer. Syftel med bestämmelsen är altbolaget trots firmabyte lätt skall kunna identifieras. Motsvarande bestämmelserkommer, i den mån de ej redan finns, att införas i övriga EG-stater. En sådanregel i svensk associationsrätt skulle göra samma tjänst och på elt enkelt sättbidra till atl stävja missbruket av ändring av firma och säte. : Förbundet ansluter sigtill de synpunkter som reservanterna och haranfört. I anslutning till Ollens reservation vill förbundel sålunda underslrykaatl rådets förslag avseende minskning av ekonomisk brottslighet är ensidiga iden bemärkelse all andra rätlspoliliska önskemål än strävan alt minska denekonomiska brottsligheten endast i begränsad utsträckning kan beaktas. Ilikhet med Ollen vill förbundel kritisera att promemorian upprepar 1980/81:146 101 ochunderstryker förslag som arbetsgruppen redovisat tidigare. Dessa tidigareförslag skall enligt förbundets mening självfallet bedömas i del sammanhang därde framlagts och icke genom att upprepas ges något sken av självklar betydelse. I likhet med Ollen är förbundelocksä kritiskt till de slulsalser arbetsgruppen drar av sina exempel pä hurbestämmelserna om likvidation kan missbrukas. Förbundet konstaterar i dettasammanhang att vad som i promemorian anförs i kapitel 8 "" utgör en helt otillräcklig grund för delångtgående reformer som promemorian föreslår. Det sätt på vilket underlagetåberopas är etl besvärande exempel på ensidigheten i arbelets inriktning. Avdel aktuella kapitlet framgår att det inte finns några närmare undersökningarhur likvidationsinstitutet till-lämpas, att polis, åklagare, skattemyndigheteroch kronofogdar endast kunnat lämna relativt sparsamma uppgifter, atluppgifterna endast undantagsvis pekat pä att missbruk har kunnat konstateras,att en genomgäng av likvidationsakterna pä bolagsbyrä inte hellergett nägon ledning; av den särskilda redogörelse för genomgången av sistnämndaakter framgår att endast 1 276 aktiebolag avvecklades genom likvidation(att jämföras med antalet bestående bolag som var 120531) ochatt det alldeles övervägande flertalet av de I 276 likvidationerna lagts nerav domstolarna och att de likvidationer som genomförts tvångsvis berott påinitiativ av . Den redovisade genomgångenvisar enligt förbundets uppfattning atl det inte finns nägot underlag för attbedöma behovet av reformer och ännu mindre någon erfarenhel om brottsligaförfaranden i någon nämnvärd utsträckning rörande ekonomisk brottslighet.Promemorian säger ocksä att det hade varit önskvärt med en systematiskundersökning men avvisar tanken pä en sådan eftersom den sannolikt skulle talång tid att genomföra och ställa sig tämligen dyrbar. Arbetsgruppen har istället nöjt sig med atl redovisa 5 fall av missbruk som kommit fram vidrundfrågan hos myndigheterna. Vidare har man redovisat tvä fall från"litteraturen", varmed förstås en tidigare rapport frånbrottsförebyggande rådet 1978 och konkurslagskommitténs betänkande 1979. Dettaskall då tydligen vara underlaget för promemorians reformförslag. Enligt förbundetsuppfattning är detla underlag otillräckligt. 1 ett av de första 5 anförda fallen(fall två) ingrep kronofogdemyndigheten och kunde åstadkomma åtal för gäldenärsbrott. I etl annat fall (fallfyra) skulle kronofogden ha kunnat försätta gäldenären i konkurs, ommyndigheten visat slörre initiativ. 1 de övriga tre fallen föreligger av alltatt döma en brottslighet av sä kvalificerad och planmässig natur att denknappast låter sig hindras av en lagrevision och i alla fall utgör del ingengrund för långtgående förslag atl försvåra del alldeles övervägande antalet hellseriösa och normala likvidationerna. Detsamma kan sägas om de tvä fallen urlitteraturen.