prop · G40348 · 1980-12-31 00:00:00 — Delägare som har väckt talan har rätt till ersättning avdödsboet för kostnaderna i målet, i den mån kostnaderna läcks av det som harkommU boet till godo genom rättegången. Bestämmelsen, som är ny men som står iöverensstämmelse med gällande rättspraxis, utgör ett undantag från den allmännaregeln i 18 kap. 1 § om att ett dödsbo, när särskild dödsboförvaltning inte haranordnats enligt 19 kap., företräds av delägarna gemensamt. Enligt den nyabestämmelsen får åven en eller flera enskilda delägare företräda boet i vissafall. Denna rätt gäller i mål som rör boet. I andra sammanhang än i rättegånggäller huvudregeln om dödsbodelägarnas gemensamma förvaltning. Att målel skallröra boet innebär vidare att det måsle föreligga en tvist mellan boet somsådant och någon annan. Enbart stridigheter mellan delägarna inbördes om hurförvaltningen lämpligen skall uiövas ulgör inle en sådan tvist. Den kan inteprövas av domstol, utan delägarna får i ett sådant fall liksom f. n. överlämnaavgörandet till en särskilt förordnad boutredningsman. ' Ipropositionsförslaget har tagits in ett nytt tredje stycke, 3 1980/81. 1 saml Nr 48 1980/81:48 34 Rätlen för enskilda dödsbodelägare att företräda boet irättegång gäller IS kap I n § ärvda-endasl när delägarna för talan som kärande.Delta framgår av kravet på att balken (ÄB) de skall "väcka och föralalan". Enskilda delägare kan däremot inte företräda boel påsvarandesidan. En utomstående som vill utverka ett rättskraftigt avgörande motboet måste alltså även i fortsättningen stämma in boet som sådant, varvid detföreträds av delägarna gemensamt. Även en delägare som för lalan mot boet föregen del får stämma in boet som sådant, företräds då av de övrigadelägarna. Rent tekniskt har de enskilda delägarnas talesråtlutformats som en rält att föra lalan som parter i eget namn men för boetsräkning. Del innebär alt avgörandet i målet får rättskraft mot boel men attdelägarna för talan på egel kostnadsansvar. Enligl andra stycket kan de dock ivissa fall få ersättning av boel för sina koslnader. En förutsättning för de enskilda delägarnas talerätt ärall samtliga delägare är parter i målet. exempel är att tre av fyradelägare väcker talan mot den fjärde om att denne skall utge viss egendom lillboel. Om en av de tre delägarna vill förhålla sig neutral och alltså ståutanför rättegången, har de andra delägarna taleräll endast om deras talanriktas också mol denne, alltså med yrkande alt också han skall utge denomtvistade egendomen. De enskilda delägarnas talerätl är emellerfid inlebegränsad lill fall då enbart delägarna i dödsboet är parter i målet. Någothinder finns inle mot alt en enskild delägare för lalan inte bara mot de andradelägarna ulan också mot någon utomstående som är inblandad i ivisten, I deltidigare nämnda exemplet kan de tre delägare som vill väcka talan mol denfjärde alltså stämma in även t, ex, dennes make om del finns anledning tilldet. Däremot medger inte bestämmelsen all enbart utomstående stäms in.Beträffande en sådan talan gäller huvudregeln i 18 kap. 1 §, dvs. lalan fårföras endast av samtliga delägare i boets namn. När flera delägare för lalan för boets räkning med stöd avförevarande bestämmelse gäller 14 kap. 8 § andra slyckel , dvs.endast en dom kan ges för dem alla. Del innebär att en handling som en av demföretar i rättegången gäller även till förmån för de andra delägarna. Om en avdelägarna överklagar domen gäller det alltså också för de andra. För det fall att dödsboet är försatt i konkurs gällerenligl 20 § konkurslagen alt boet företräds uteslutande av konkursförvallaren.Enskilda dödsbodelägare kan alltså inle i ett sådant fall väcka och föra talanför boets räkning med stöd av förevarande bestämmelse. Om de ändå gör del tordedomstolen dock böra bereda konkursboet genom konkursförvallaren tillfälle attöverta deras lalan innan den avvisas (jfr NJA 1978 s, 347), Har de väckt talanredan innan dödsboet försattes i konkurs, torde 22 § konkurslagen kunnatillämpas analogt. Det innebär alt konkursboet kan överta delägarnas talan menall, om del inle sker, delägarna kan fortsätta rättegången utan all den egendomsom tvisten gäller anses tillhöra konkursboet. Som har nämnts för enskildadelägare lalan enligt 1980/81:48 35 första slyckel på egel kostnadsansvar. Förlorar de måletfår de alltså slå för 18 kap 2 § ÄB både sina egna och motpartens rättegångskostnader. målet, har de i regel rätt lill ersättning av motpartenför sina koslnader. fall måste de dock även då slå för sina egna kostnader (se18 kap. 2-4 och 6 §§ I så fall, liksom när motparten inlekan betala deras kostnader, kan de enligt förevarande bestämmelse fåkostnaderna ersatta av dödsboet,i den mån dessa täcks av det som har kommit boet till godo genom En motsvarande bestämmelse gäller enligt 19kap. stycket vid av boutredningsmansförvaltning. Till dess att egendomen har tagits om hand av samfiigadödsbodelägare eller av den som / annat faU har att förvalta boet, skallegendomen, om den ej står under vård av förmyndare, syssloman eller annan,vårdas av delägare som sammanbodde med den avlidne eller annars kan ta hand omegendomen. Den som har tagit hand om egendomen skaU genast underrätta övrigadelägare om dödsfallet och, om det behövs god man för någon delägare, göraanmälan hos rätten enligt 18 kap. . Vad som har sagts om delägaregäller också efterlevande make som inte år delägare. Finns det inte någon som sålunda tar hand om den dödesegendom, skall medlem av hushållet som den döde tillhörde, hyresvärd ellerannan som är närmast //// det ta hand om egendomen saml tillkalla delägareeller anmäla dödsfallet lill socialnämnden. Då anmälan skett eller förhållandetpå annat sätt blir känt, skall socialnämnden, om det behövs, göra vad somenligl första stycket åligger delägare. För kostnaderna med anledning av dettahar kommunen rätt lill ersättning av boel. Bestämmelserna har endast justerats rentspråkligt. Bestämmelserna har ändrats så att denskyldighet som polisen L n. har att ta hand om avlidna personers egendom ifortsättningen läggs enbart på socialnämnden. Ändringen har sin grund i ettförslag av polisutredningen i betänkandet (SOU 1979:6) Polisen. Som harframhållits under remissbehandlingen av detla belänkande (se prop, 1980/81:13s, 204) kan polisen dock bli skyldig all i ett inledande skede ta hand om enavlidens egendom, så länge det inte finns en utbyggd socialjour i allakommuner. Av bestämmelserna i polisinstruktionen (1972:511) om polisensskyldighet all lämna allmänheten hjälp följer vidare att polisen även ifortsättningen måste ta hand om en avlidens egendom, om del behövs för allförhindra att egendomen skingras genom brott eller på ell annat obehörigt sätt. Bestämmelserna har vidare ändrats på så sätt altsocialnämnden är skyldig att la hand om den dödes egendom inle bara, som f. n.,när anmälan om dödsfallet har gjorts lill nämnden utan också när nämnden påannat sätt har fått kännedom om att dess ingripande är nödvändigt. 1980/81:48 36 19 kap. 19 kap 12 a § ÄB När dödsboet förvaltas av boutredningsman får var och enav delägarna i mål som rör boet väcka och föra talan som part I eget namn menför boets räkning, om även övriga delägare är parter i målet ochboutredningsmannen avslår från att föra boets talan. Delägare som har väckt talan har rätt till ersättning avdödsboet för kostnaderna i målel, i den mån kostnaderna täcks av del som harkomtnit boet till godo genom rättegången. Bestämmelsen är ny men motsvarar gällanderättspraxis. Den innebär att delägarna i ett dödsbo under vissa förutsättningarkan företråda boet i rättegång trols alt boet förvaltas av boutredningsman. Denulgör alltså ett undantag från huvudregeln i 19 kap. 12 § om all del i ettsådant fall är boutredningsmannen som ensam företräder boet. På samma sätt som gäller enligt den nya bestämmelsen i 18kap, 1 a § får dödsbodelägarna företräda boet endast i mål som rör boel. Nårdel inle råder tvist mellan boel som sådant och någon annan utövasdödsboförvaltningen även i fortsättningen av boutredningsmannen ensam.Delägarna har vidare endast rält att företräda boet som kärande, däremol intesom svarande. Beträffande innebörden av att delägarna för talan somparter i eget namn men för boets räkning kan hänvisas till specialmotiveringentill 18 kap, la§. En förutsättning för delägarnas talerätt är, liksom enligt18 kap. 1 a § första stycket, att samtliga delägare är parter i målet. Någothinder finns inte mot att utöver samtliga delägare också utomstående är parteri målet på kärande- eller svarandesidan. Till skillnad från vad som gällerenligt 18 kap, 1 a § första styckei kan talan föras av samtliga delägare mol eneller flera utomstående. Ytterligare en förutsättning för delägarnas talerätt ärall boutredningsmannen avstår från all föra boets talan. Det saknar belydelsevilken orsaken till avståendet är. Vanligen torde boutredningsmannen ha bedömtutsikterna till framgång som så små att han inte vill föra boets talan. Det kanvidare tänkas att motpartens ekonomi är så svag att del enligt boutredningsmannensmening inte lönar sig att föra lalan mot honom. Boutredningsmannen kan även avandra skäl anse all en lalan är mindre meningsfull, särskilt med hänsyn tillden fidsutdräkt som den kan medföra. Slutligen kan del finnas anledning för boutredningsmannenall låta delägarna föra talan för boets räkning når frågan aktualiseras efterdet att han i övrigl har slutfört sitt uppdrag men innan han har blivitentledigad enligt 19 kap. 15 § fjärde stycket. Att boutredningsmannen avstår från all föra boets talan ären processförutsättning som skall beaktas av domstolen självmant. När enskildadelägare för lalan för boets räkning skall domstolen alltså kontrollera om boetförvaltas av boutredningsman och. om så är fallet, undersöka om han avstår 'Första stycket har fått en något annan lydelse i propositionsförslaget. 1980/81:48 37 från att föra denna talan. Ett avstående bör i regel görasskriftligen. Del är 19 kap 12 a § AB givetvis bäst om delägarna ger in meddelandet om avstående redan i samband med stämningsansökningen tillsammansmed uppgifler om boutredningsmannens förordnande. Domstolen bör i allmänhet kunna godta ett påstående avdelägarna om att boet inte förvaltas av boutredningsman. Skulle del senare visasig att en boutredningsman var förordnad när delägarna väckte sin lalan, bördomstolen innan frågan om avvisning prövas undersöka om boutredningsmannenavslår från alt föra denna lalan. Har målel avgjorts trots att boet förvallas av enboutredningsman som inle har avstått från att föra boets lalan, lorde dödsboetgenom boutredningsmannen ha möjlighel alt anföra domvillobesvår. Om en talan från början har väckts av boutredningsmannenmen denne därefter vill återkalla eller lägga ned sin lalan, bör enskildadelägare enligl grunderna för den nya bestämmelsen kunna överta denna talan ochfullfölja den som parter i eget namn men för boets räkning, under förutsättningatt samtliga delägare är parter i målet, 1 rällegångskoslnadshänseende synesgrunderna för 18 kap, 10 § böra lillämpas (jfr prop, 1975:6 s,257), Om boutredningsmannan å andra sidan från början avstårfrån all föra boets lalan bör han när som helst kunna överta en lalan som harväckts av enskilda delägare, om han ändrar sig och vill processa för boet (jfrprop, 1975:6 s, 257), Han bör f, ö, på motsvarande sätt ha rätt att överta entalan som någon enskild delägare kan ha väckt med stöd av 18 kap, 1 a § innanboutredningsmannen förordnades. Om boutredningsmannen i dessa fall övertar enlalan som har väckts av enskilda delägare för boets räkning, kan dessa intelängre stå kvar som parter i målet. Också vid ett sådant övertagande synesgrunderna för 18 kap, 10 § böra tillämpas i fråga omfördelningen av delägarnas och boets ansvar för rättegångskostnaderna i målet. Oavsett om boutredningsmannen har övertagit en lalan somhar väckts av enskilda delägare eller dessa alltjämt för talan för boetsräkning kan boutredningsmannen när som hell ingå en förlikning med motparten omdet som Ivisten gäller. Boutredningsmannen har inte behörighet all ingåförlikning beträffande de enskilda delägarnas rättegångskostnader. Givelvis börhan emellertid la hänsyn även lill dessa koslnader när han träffarförlikningen, I fråga om förhållandel mellan delägarna och motparten irättegångskostnadshänseende blir bestämmelsen i 18 kap, 5 § tredje slyckelrättegångsbalken lillämplig (jfr prop, 1975:6 s, 257), Av grunderna för andrastycket i förevarande paragraf lorde vidare följa att delägarna har rätt tillersättning av dödsboet för sina kostnader i målet, i den mån dessa läcks av detsom har kommit boet till godo genom förlikningen. Bestämmelsen motsvarar den som har tagitsin i 18 kap, 1 a § andra styckei. Prop.1980/81:48 38 20 a§1 19 kap 20 a a ÄB 21 kap 1 § ÄB När dödsboet förvaUas av teslamenlsexekulormed behörighet att företräda boel i rättegång får var och en av delägarna i mål som rörboel väcka och föra lalan som part i eget namn men för boets räkning, om ävenövriga delägare är parteri målet och leslamenlsexekutorn avstår från att föra boets lalan. Delägare som har väckt talan har räll till ersättning avdödsboet för kostnaderna i målet, i den mån kostnaderna täcks av delsom har kommit boet till godo genom rättegången. Bestämmelsen, som är ny, innebär attdödsbodelägarna i princip har samma rätt att väcka och föra talan för boetsräkning när boet förvaltas av en testamentsexekutör som när det förvallas av enboutredningsman. Till skillnad från vad som är fallet med en boutredningsmankan emellertid en teslamenlsexekutors behörighet alt företräda boet i rättegångha inskränkts i det testamente genom vilket han har förordnals, I samma mån hardelägarna inle någon lalerält enligt denna bestämmelse. Deras talerätl reglerasi denna situafion i 18 kap. 1 a §. En annan skillnad mellan en boutredningsmans och entestamentsexekutörs behörighet att företräda boet är att testamentsexekutorngör det endast i förening med den avlidnes make så länge denne är delägare idenna egenskap. Vid tillämpningen av förevarande bestämmelse krävs dock inteatt också den efterlevande maken avstår från att föra boets talan. I stället ärdel en förutsättning för enskilda delägares lalerält att samtliga delägare,däribland den efterlevande maken, är parter i målet. Bestämmelsen motsvarar dem som har tagitsin i 18 kap. 1 a § andra stycket och 19 kap. 12 a § andra stycket. Innan en månad har förflutit efler det att bouppteckningförrättades eller, om höet förvaltas av boutredningsman, uppgörelse /lorträffats med samtiiga borgenärer om betalningen av skulderna får en skuldbetalas endast om del med fog kan antas att betalningen inte är tiU skada förborgenärerna. Paragrafen överensstämmer i sak med de nuvarandebestämmelserna i 21 kap. 8 §. De ändringar som har gjorts är i huvudsak avspråklig art. F. n. gäller enligl 21 kap. 11 § alt delägare som betalaren skuld i strid med 21 kap. 8 § blir personligen betalningsansvariga försådana skulder som var kända för dem vid en därefter förrättad bouppteckning. Ivissa lindrigare fall föreligger dock endast skadeståndsskyldighet. I och medalt 21 kap, 11 § nu upphävs handlar delägarna i fortsättningen endast under delallmänna skadeståndsansvar som gäller enligt 18 kap, 6 §, Liksom f. n, kan en boutredningsman eller enteslamenlsexekulor som 1 Första stycket har fått en något annan lydelse ipropositionsförslaget 1980/81:48 39 betalar en skuld i strid med de angivna bestämmelserna bliskyldig att betala 21 kap 2-4 §§ ÄB skadestånd enligl 19 kap, 18 resp, 20§, Sedan en månad har förflutit efter del all bouppteckningförrättades får borgenärerna kräva säkerhet för sådana skulder efler den dödevilka inle har förfaUit till betalning och för vilka det inte redan finnstillräcklig säkerhet. Ställs ej säkerhet ,/År dödsboet intelängre tillgodoräkna sig någon förfallolid. Paragrafen överensstämmer i sak med de nuvarandebestämmelserna i 21 kap, 9§, Finns del flera delägare i dödsboet eller är allmännaarvsfonden ensam delägare,/fl/- en skuld som inte förfaller till betalning sågas upp hos borgenären lill betalning efteruppsägningen. Om borgenären till säkerhet för sin fordran har panträtt i fastegendom eller tomträtt eller har inteckning och han efteruppsägningen meddelar all han vill hålla sig endast lill säkerheten, är handock Inte skyldig att ta emot betalning före förfallodagen. Paragrafen överensstämmer i sak med de nuvarandebestämmelserna i 21 kap, 10 §. Sker bodelning eller arvskifte innan den dödes och boetsandra skulder har betalts eller medel till deras betalning har ställts undersärskild värd, skall bodelningen eller skiftet gå åter. Är skulderna inle större än all de kan betalas av dendödes tillgångar och, om han var gift, vad som av den andra makens egendomskulle ha belöpt på hans lott för det fall att skulderna hade beaktats vidbodelningen, skall återgången begränsas till vad som behövs för att skuldernaoch kostnaderna för boets förvaUning skaU kunna betalas. Vad som sålunda behövsskall utges av delägarna i förhållande lill vad var och en av dem har fåll förmycket vid bodelningen eller arvskiftet, / övrigl skall bodelningen ellerskiftet beslå. Uppkommer brist hos någon delägare, skall de övrigadelägarna täcka brislen med vad de har fåll vid bodelningen eller skiftet. Vadsom behövs för att brislen skaU kunna täckas skall uiges av delägarna iförhållande tiU vad var och en av dem sålunda har fått. Paragrafen har sin motsvarighet i de nuvarandebestämmelserna i 21 kap, 5 §, Til) skillnad från dem tillämpas dock de nyareglerna även när dödsboet inte har aviräits till förvaltning avboutredningsman eller till konkurs. Delägarna har vidare i fortsättningen inlenågot personligt ansvar för den dödes och boets andra skulder vid sidan av denåtergångspåföljd som regleras ' Tredje stycket har ändrats ipropositionsförslaget. 1980/81:48 40 i förevarande paragraf. Däremot är delägarna liksomhittills också under- 21 kap 4 § ÄB kastade det allmänna skadeståndsansvarsom gäller enligt 18 kap, 6 §, Återgångsreglerna i förevarande paragraf aktualiserasendast om inle delägarna kommer överens om att betala de aktuella skulderna avegna medel. Vid mindre skulder torde det normala vara att de betalas på dettasätt. Kan delägarna inle enas, åligger det boet att se till att bodelningeneller arvskiftet går åter. Om boet inte förvaltas av boutredningsman får delägarnasjälva verkställa återgången. Om någon av delägarna vägrar all medverka, kan deandra tvingas att i sista hand föra lalan vid domstol för alt få honom attlämna tillbaka egendom till boet. Förhåller de sig passiva, kan borgenärenenligt 19 kap. 1 § ansöka hos domstolen att en boutredningsman förordnas. Ävenvar och en av dödsbodelägarna kan göra en sådan ansökan för att undvikaskyldigheten all svara för återgången. Om en boutredningsman förordnas blir delsedan hans sak all för boets räkning föra talan mot den eller de dödsbodelägaresom inte godvilligt lämnar tillbaka egendom till boel. De principer för en återgång som anges i förevarandeparagraf bör kunna lillämpas även i sådana fall då någon bodelning eller någotarvskifte inte har skett därför att boet består av en enda delägare. Däremolblir paragrafen inle lillämplig när boets egendom har skiftats hell formlöstmellan flera delägare. Som har sagts i den allmänna mofiveringen är delägarna iett sådant fall skyldiga att på begäran av boel återställa all den egendoin somde har mottagit, oavsett om det finns skulder i boet eller inte. I likhet med vad som gäller f, n, enligl21 kap, 5 § första stycket skall en bodelning eller ett arvskifte gå åter i sinhelhet när den dödes skulder uppgår till eller överstiger hans tillgångar.Återgången omfattar alltså då all den egendom som har delats eller skiftats.Detta gäller även när arvskiftet är endast partiellt. Till skillnad från de nuvarande bestämmelserna i 21 kap. 5§ första styckei avser de nya återgångsreglerna inle bara den dödes skulderulan också andra skulder som kan åvila boel, t. ex. enligt 18 kap. 3 §. Detpersonliga ansvar för sådana skulder som delägarna f. n. har enligt 21 kap. 15§ har upphävts. En total återgång enligl förevarande bestämmelse medför,när delningen eller skiftet inle har hunnit verkställas, att beslutet omdelningen eller skiftet inte kan fullföljas. Har delningen eller skiftetgenomförts, innebär återgången att rättshandlingen inte längre gäller som lagafång eller grundar några rättigheter eller skyldigheter i övrigt för delägarna.De är då i stället skyldiga alt lämna tillbaka all egendom som de har fått ut.Angående skyldigheten alt ersätta avkastning av egendomen och om rätten tillersättning för kostnader som har lagts ned på egendomen finns bestämmelser i 21kap. 6 § i dess nya lydelse. Var den döde gift, är det inte säkert alt den efterlevandemaken måsle återställa någol till dödsboet. När en bodelning går åter skall den 1980/81:48 41 efterlevande visserligen lämna tillbaka egendom som hartillhört boet, men 21 kap 5 § ÄB han får behålla och har även rält all få tillbaka egendomsom förut har tillhört I denna del kan i övrigt hänvisas tillförarbetena till de nuvarande bestämmelserna i 21 kap. 5§ första stycket (SOU1932:16 s. Sedan den egendom som omfattas av bodelningen ellerarvskiftet har lämnats tillbaka till boet skall egendomen realiseras ochborgenärernas fordringar betalas. Även koslnaderna för förfarandet skallersättas genom den återburna egendomen. Uppkommer därefter överskott, skalldetla efler en förnyad bodelning resp. ett nytt arvskifte fördelas mellandödsbodelägarna. De nuvarande bestämmelserna i 21 kap. 5 § första styckeiinnehåller inle någon uttrycklig reglering av vad som skall ske om en delägareinte kan lämna tillbaka egendom som har tillskiftats honom. Som har framhållitsi den allmänna motiveringen lorde delägaren emellertid enligl allmänna rättsgrundsatservara skyldig att utge ersättning för egendomens värde. Dennaersättningsskyldighet kan jämkas i särskilt ömmande fall (jfr SOU 1932:16 s,390 fL prop, 1933:7 s, 59-61 och ILU 1933:34 s, 7), Med egendomens värde fårförstås dess värde när återgången aktualiseras. Om den egendom som inle finns ibehåll har stigit i värde sedan den tillskiftades delägaren ulan att han haftnytta därav, kan del vara ett skäl att jämka dennes ersättningsskyldighet. Alt återgången skall begränsas till vad sombehövs för att skulderna och förvaltningskostnaderna skall kunna betalasöverensstämmer med vad som gäller f.n. enligt 21 kap. 5§ första stycket. Fråganom återgången skall vara total eller partiell avgörs med hänsyn till del värdeden dödes tillgångar har vid återgångstillfället. Vid en partiell återgångenligl förevarande bestämmelser ligger detla värde även lill grund förberäkningen av vad delägarna har fått för mycket vid bodelningen ellerarvskiftet. Liksom vid tillämpningen av första stycket kan delägarnasersättningsskyldighet enligt andra styckei jämkas i särskilt ömmande fall. Första meningen motsvarar 21 kap. 5 §andra styckei i dess nuvarande lydelse. I klarläggande syfte har i andrameningen tagits in en bestämmelse om hur brislen skall fördelas mellandelägarna. Egendom som har utgetts som legal eller / enlighet med enändamålsbestämmelse skall lämnas tillbaka till boel, om det behövs för att dendödes skulder skall kunna betalas. Finns egendomen inte i behåll skall dessvärde ersättas, om det inte finns särskilda skäl mot delta. Paragrafen överensstämmer i sak med de nuvarandebestämmelserna i 21 kap, 6 §, ' Andra meningen har fått en något annan lydelse ipropositionsförslaget. 1980/81:48 42 6 § 21 kap6§ ÄB 23 kap 2 § ÄB Den som enligl 4 eller 5 § är skyldig altlämna tillbaka egendom lill boel eller -.41 1 ÄB att ersätta egendomens värde skall utge även ränta eller avkomst av egendomen. Hanhar dock själv rätt till ersättning för nödvändiga kostnader för egendomen och.otn han va/-i god tro, kostnadersom har varil lill nytta för egendomen. Paragrafen motsvarar de nuvarande bestämmelserna i 21 kap,7 §, De ändringar som har gjorts är närmast av språklig arl.