prop · G403150 · 1980-12-31 00:00:00 — LU konstaterar att det är förenat med flera svårigheteratt genomföra en framgångsrik revalveringspolitik med de balansbrister som iutgångsläget råder i svensk ekonomi. Svenska företags relativakostnadssilualion, vinstnivå och soliditel är svag. Det är därför mycketriskfyllt atl pröva en revalveringspolitik som riskerar att ge upphov till enytterligare försämring av konkurrenskraften. Det torde föreligga betydande svårigheter att vid rådandebalansbrister göra en revalvering trovärdig pä valutamarknaderna. Om enrevalveringspolitik inle möts med förtroende på marknaden kan destabiliserandevalutarörelser uppstå som starkt försvårar eller omöjliggör revalveringarna.LU pekar avslulningsvis pä all när väl del relativa kostnadslägel ochexlernbalansen förbättrats kan det bli möjligt atl föra en aktiv växelkurspolitiksom avskärmar oss frän den internationella inflationen. Vissa remissinstanser har yttrat sig över LU:s bedömningav pris-, löne-och vinstutvecklingen samt den ekonomiska politik som krävs omden förutsatta ulvecklingen skall kunna förverkligas. () anför att del ärvärdefullt all LU sätter in utvecklingen av förelagens lönsamhel och soliditeli ell samhällsekonomiskt sammanhang. Kraven pä expori- och produktionsökningarkan härigenom relateras till centrala finansiella variabler, vilket ger framställningenökad operativ betydelse enligt SAF. (Kl) kan inle finna att det i LUförekommer nägon diskussion av de problem som möjligen kan föranledas av eninneboende motsättning mellan ulredningens resultat vad beträffarrelativprisutveckling och kapacitetsutnyttjande. I LU:s huvudalternativ (alt. I) förutsätts en fortlöpande sänkning av den svenska exportensrelativpris. Samlidigl beräknas fullt kapacitelsutnyll-jande råda i Sverige1985 medan arbetslösheten i OECD-omrädet fortfarande kommer alt ligga kvar päen hög nivä fram lill mitten av 1980-lalel. Enligt Kl innebär delta att detförutsätts föreligga ett tämligen högt relativt kapacitetsulnytljande förSveriges del 1985. Fullmäktige i riksbank påpekar att sänkningen avreallönen i alternativ 1 ger en anvisning om de stora krav som kommer attställas på den ekonomiska politiken och menar att förutsättningar mäste skapasför Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 63 någon form av samförståndslösningar för atl löneökningarnaskall hålla sig inom angivna ramar. och understrykeri sitt gemensamma yttrande att statens roll i lönebildningen bör, som LUframhåller, vara att tillse att inte skattepolitiken fär en utformning somskärper lönekraven. Delta bör dock inte gälla endast den direkla beskattningenutan i lika hög grad mervärdeskallen och andra indirekta skatter.Remissinstanserna anser det vara en brist i utredningen atl man inte närmarediskuterar möjlighelerna alt dämpa prisstegringstakten. De understrykerbetydelsen av att prisbildningen sker på basis av fri konkurrens och attprisregleringar som inte sammanhänger med varuknapphet avskaffas. Flertalet avinflationsdrivande indexregleringar bör tas bort. anser att denviktigaste av alla anpassningar är en återgång till rimliga relativaproduktionskostnader mellan och våra konkurrentländer. Delta innebäratt hela den försiktiga revitaliseringsstrategi som LU 80 för fram, medexportindustrins utveckling som nyckelfaktor i huvudsak bygger pä en endaförutsältning, nämligen ett stopp för reala löneökningar. () kan inteacceptera LU:s krav på relativa lönekostnadssänkningar. TCO anser att densvenska lönekostnadsnivån per producerad enhet i jämförelse med vårakonkurrentländer i stort sett återförts lill samma nivå som i början av1970-talet. TCO menar, lill skillnad från LU, all del inte blirnödvändigl all sänka priserna på svensk export i förhällande lillväridsmarknadspriserna utan att det finns goda möjligheter att öka den svenskaexporten i takt med väridshandelns tillväxt efter de relativa kostnadssäkningarsom nu genomförts. Dessa kostnadssänkningar har även skapat förutsättningarför all öka svenska tillverkares andelar av hemmamarknadsleveranserna inleminst vad gäller underleveranser till industrin. 12 Den finansiella utvecklingen I långtidsutredningen presenteras en detaljerad analys avden finansiella utvecklingen inom olika sektorer av den svenska ekonomin. Definansiella kalkylerna för har tagit sin utgångspunkl i denreala utvecklingen saml i beräkningarna av pris-, löne- och vinstutvecklingen. Den privata sektorns finansiella sparandeöverskott (dvs.hushållens och företagens) beräknas i LU:s båda utvecklingsalternativ sjunkanägot som andel av BNP frän den höga nivån 1979. Som framgår av labell 9 ärnedgången huvudsakligen hänförbar till ett växande finansiellt sparunder-skotti de icke finansiella företagen (dvs. företagssektorn exkl. banker,försäkrings- och finansbolag). Detla innebär för alternativ 1 att ökningen i 1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 64 investeringsutgifternaär väsentligt större än den ökning i brullosparande som den ökade lönsamhetenmedför. I alternativ 2 är de icke-finansiella företagens brultosparande nästanoförändrat i förhällande till 1979. Eftersom investeringarna beräknas bli iungefär motsvarande mån lägre jämfört med alternativ 1, blir det finansiellasparandet emellertid ungefär lika storl i de båda alternativen. Definansiella företagen har, i motsats lill de icke-finansiella, en starktpositiv sparandeutveckling enligt de båda kalkylalternativen. Delta sammanhängerdels med att ränteintäkterna (netto) stiger kraftigt, dels med att de enskildaförsäkringsinrättningarnas sparande bedöms öka kraftigt genom tillväxten avdet i kollektivavtal reglerade pensionssparandel. Denoffentliga sektorns finansiella sparande blir, i motsats lill den privalaseklorns, starkt olikartat i de båda alternativa kalkylerna . I alternativ2, med fortsatt växande statligt budgetunderskott, ulgör det finansiellasparunderskottet för den lotala offentliga seklorn en avsevärl större andel avBNP än . I alternativ 1, där en minskning i del statligautgiftsöverskottet inberäknas, blir den offentliga seklorns finansiellaunderskott något förminskat, uttryckt som andel av BNP, men fortfarande avbetydande storlek. För bytesbalansen innebär kalkylerna därmed, i alternativ1, att underskottet mätt i proceni av BNP, endasi obetydligt kan minskas iförhållande till 1979. I allernaliv 2 sker i stället mer än en fördubbling avbytesbalansunderskotlets andel av BNP. 1de finansiella kalkylerna spelar industrins utveckling en central roll.Soliditeten i industrin har fallit kraftigl under 1970-talel främst beroende påen trendmässigt sjunkande lönsamhet. För att åstadkomma den invesleringsuppgångsom förutsätts i alternativ 1 bedöms det vara nödvändigl all återföravinstandelen och soliditeten lill den genomsnittliga nivå som rådde under perioden19701974. I alternativ 2 förulsätts däremot alt den fallande lönsamhetenmedför ett fortsatt solidilelsfall i linje med den utveckling vi haft under1970-talels andra hälft. Nyemissionskravenunder den första hälften av 1980-lalet kommer att vida överstiganyemissionsvolymerna . Nyemissioner pä i genomsnitt ca 3miljarder kr. i fasta priser behövs i alternativ 1 för att soliditetenskall stiga. I jämförelse med så innebär det 2-3 gånger så storanyemissionsvolymer mätt som andel av egel kapital. En högre vinstnivå skulleminska nyemissionskraven som kapitalplaceringar i företagen blir merattraktiva. Detbehövs dock vinster på i genomsnitt mycket höga nivä för att enbartden vägen få fram tillräckligt med riskkapital. En vinstgenere-ring av dennaomfattning skulle enligt utredningens bedömningar inte vara förenligt med enstabilisering av löne- och prisutvecklingen. Hushållensfinansiella sparande förbättras i löpande priser men beräknas i reala termerbli ungefär oförändrat , vilkel framgår av tabell 9.Bruttosparkvolen, dvs. sparandets andel av den dispo- Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 65 nibla inkomslen som uppgick lill 5,anlas blioförändrad. Den reslriktiva kredilpolitiken i allernaliv I anlas moiverkanlendensen till fallande sparkvol som följer av all disponibel inkomst minskar idetta alternativ. Även i alternativ 2 förulsälls sparkvoten vara oförändrad,vilket mofiveras av att tillväxten i real disponibel inkomst blir i slorl selloförändrad. För atl skapa en utveckling av hushållens inkomster somvid gällande sparkvol är förenligt med den reala konsumtionstillväxt somförutsätts kan hushållens direkta skatter, som andel av BNP. sänkasfrän 21,till 20,i alternativ I samt till 21,i alternativ 2. Det blirdärmed möjligt främst i allernaliv I, all genom sänkning av den slalligadirekla skatten underlätta avtalsrörelserna så att löneökningarna håller sig inomde ramar som förutsätts i kalkylerna. I allernaliv I med dess låga privala konsumfionstillväxtkommer fördelningsproblemen mellan pensionärer och yrkesverksamma att bliaccentuerade. Trots atl pensionärernas disponibla inkomster och konsumtionbara växer realt , till följd av ändrade regler förpriskompensation av pensionerna, kommer de yrkesverksammas konsumtion allkunna öka med endasi 0,1979-1985. Eftersom antalet yrkesverksammaökar med per är blir utvecklingen av per capita konsumtionen negalivför denna grupp. Utav den privata konsumtionstillväxten på 0,kommer sålunda pensionärskollektivet att inteckna 1,perår. I alternativ 2. med dess snabbare konsum-tionstillväxl, blir intefördelningsproblemen lika svåra, trots alt pensionerna växer dubbelt sä snabbtsom i alternativ I, då en fullständig priskompensation anlas ske. Som framgår av tabell 9 försämras statens finansiellasparandeunder-skollet marginellt i alternativ 1 medan del försämras kraftigl iallernaliv 2. Vid oförändrad statlig utlåning indikerar kalkylerna att slalensbudgetunderskott 1985 kan beräknas bli . i alternativ I samt108 miljarder i alternativ 2. 1 absoluta tal innebär delta atl underskottet ialternativ I förbättras något jämfört med . Om budgetunderskottet beräknassom andel av BNP innebär kalkylerna att andelen i allernaliv 1 faller från10,1980 lill 6,1985. Därmed uppnäs i stort sett den målsättning somformulerades i samband med regeringens besparingsproposilion (prop. 1980/81:20), nämligen alt ft.o.m. 1980 nedbringa budgelunderskollel somandel av BNP per är. I alternativ 2 beräknas budgetunderskottetsandel växa frän 10,1980 till 11,1985. Statsskuldsräntornas andel avbudgetunderskottet växer kraftigt i bägge alternativen. 1 alternativ I uppgårbudgetunderskottet exkl. räntor endasi till 1,av BNP 1985. Kommunernas finansiella sparande förutsätts i bådaalternativen minska från ca . till noll 1985 (se labell 9).Detla leder i alternativ I till en oförändrad medelutdebilering underperioden. Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 66 1 alternativ 2 krävs en kommunalskallehöjning med lotalt ca . 1985 för att kommunernasinkomsler och utgifter detla år skall balansera. Socialförsäkringssektorns finansiella sparande beräknas ibägge allernaliven öka i löpande priser . I reala termersjunker sektorns finansiella sparande såväl i allernaliv I som allernaliv 2främst beroende pä atl AP-fondernas bidrag lill del finansiella sparandelfaller. Under 1970-lalel har del finansiella sparandet isocialförsäkringssektorn varil realt oförändrat. Förutsätlningar för dennautveckling är dels att ATP-avgiflerna höjs från 11,lill 13,, vilket redanär beslutat, dels atl sjukförsäkringsavgiftens inkomster och utgifter skallbalansera. Vidare förutsätts atl sparplanens förslag om justering av indexregleringenför ATP-pensioner genomförs i allernaliv 1 men inte i alternativ 2. Bostadssektorns finansiella sparandeunderskotl minskar somandel av BNP dä bostadsbyggandet slagnerar. Skillnaden i ulvecklingen mellan debåda alternativen avspeglar olikheter i bostadsinvesteringarnas storiek. Den totala skattekvoten dvs. summan av direkta-,indirekta- samt löneskatters andel av BNP, beräknas öka under perioden1979-1985 från lill 50,i allernaliv 1 saml lill 53,i alternativ 2.I eU historiskt perspektiv är detta en kraftig minskning av tillväxten i dellolala skattetrycket. har den totala skallekvotenväxt med drygt l%perår. Skalleulvecklingen innebärenomfördelning från direkt skatt till indirekt skatt och löneskatt. För statens del täcks skattebehovet av den automatiskaintäktsökning som följer vid oförändrade skatteregler. Del blir i bådaalternativen möjligt atl sänka statsskatten. För kommunernas del krävs enhöjning av skatteuttaget i alternativ 2 medan kommunalskaltesatsen kanbehållas oförändrad i allernaliv 1. I båda allernaliven höjs löneskallen somföljd av höjningen av ATP- och sjukförsäkringsavgifterna. Snabbast ökar deindirekta skatternas andel av BNP bl.a. som följd av all kalkylerna tagithänsyn lill den momshöjning saml de punklskattehöjningar som genomförs 1980.Vidare förutsätter kalkylerna att de nominella punktskatterna hålls realtoförändrade. En stark likviditelsökning försvårar möjligheterna allhålla inflationen och bytesbalansunderskottet inom de ramar som förutsätts ialternativen. Som en norm har tillväxten i penningmängden, dvs. allmänhetensinnehav av sedlar, mynt och banktillgodohavanden satts något långsammare änbmttonationalproduklens nominella tillväxt. Det överensstämmer med denminskning av likviditetsbehovet i ekonomin som kan konstateras för 1960- och1970-talen. 1 alternativ 1 anger en årlig ökning av penningmängden med9% och i alternativ 2 . Finansieringen av statens budgetunderskott, som uppgårtill 55 resp. . i alternativ 1 resp. 2 har avgörande betydelseför likviditetsutvecklingen. Vid de givna tillväxttalen för penningmängdenmåsle den del 1980/81:150 Bilaga 1.2 1980 årslångtidsutredning 67 av statens budgetunderskott som finansieras "viasedelpressarna", dvs. i och i utlandet, begränsas.lill 22miljarder kr. i alternativ 1. I alternativ 2 förändras situationen sä attstaten tvingas finansiera 65 miljarder med "sedelpressarna" varavinte mindre än 55 miljarder skulle behöva upptas i utlandet för all uppväga denkraftiga likviditets- och valutaavtappningen, som sker ur den privata sektornpå grund av bytesbalansunderskottet. och andel av BNP Summa (= bytesbalanssi ildo)-ll 195 Remissinslanserna uppehåller sig i sina synpunkter på denfinansiella utvecklingen främsl vid sparandets storlek och utveckling.Villkoren för sparandet i olika former och sambandel med inflationen ochskattesystemet tillhör de problem som måste lösas för alt obalanserna i densvenska ekonomin skall kunna bli mindre enligt många remissorgan. Flerainstanser diskuterar utredningens kalkyler över förelagsseklorns behov avökning i akliekapilalei . En annan viklig fråga i dellasammanhang som uppmärksammas särskill är slalens budgelunderskoll och vilkakrav della innebär för slalens upplåning i och utlandet. Flera remissorgan framhåller att hithörande problem ägnalsen alltför kortfattad analys med hänsyn lill deras stora betydelse för densvenska ekonomin. Fullmäktige i riksbank anser att en viktig faktorsom under 1970-lalet har verkat sänkande på sparkvoten är den kraftigarelativprisstegring på realtillgångar som skett . Dennautveckling har lett till betydande förmögenhetsstegringar, vilka verkat höjandepä den privata konsumfionen. 1 synnerhet stigande fastighetspriser har givit underlagför en ökning i den lånefinansierade konsumlionsefterfrågan. Det är därförviktigt att ökningslakten i priserna på realtillgångar dämpas. Fullmäktige framhåller i sin diskussion av alternativ Iatt del inte bara krävs åtgärder för att göra aktieplaceringar mer attraktivaulan ocksä åtgärder som gör företagens kostnader för exlernfinansiering genomnyemission mer jämställda med lånefinansiering. 1980/81:150 Bilaga 1.2 1980 årslångtidsutredning 68 För att industriell expansion skall komma tillstånd krävsemellertid ocksä all reala invesleringar blir mer lönsamma i förhållande tillfinansiella placeringar. Detta i sin tur kräver all hushållens ränlekänslighetökar. För alt åstadkomma en sådan förändring fordras att skattesystemetförändras. Utomordentligt viktigt är emellertid ocksä alt inflationslaklenreduceras. Angående slalens utlandsupplåning påpekar fullmäktige allsvenska slalen framstår som en av de största låntagarna på den internalionellalånemarknaden. uppgick statens utlandsupplåning till . Den var därmed av samma storieksordning som Väridsbankens -den störstalåntagarens - upplåning. Svårigheterna att få långa lån växer ju mer omfattandeutlandsupplåningen är. Denna effekt som har börjat uppträda redan under 1981måste uppfattas som en allvarlig varningssignal. Fullmäktige understryker vikten av atl kraftfulla åtgärdervidtas för att bryta trenden i utvecklingen. Angående ränteanlagandena invänder riksbankfullmäktige attom budgetunderskottet skall finansieras på ett sådanl sätt att man i någon månneutraliserar likvidiseringseffekten på kredilmarknaden och begränsarva-lutautflödet, måsle della medföra alt altemativ 2 innebär en starkare pressuppåt på räntan. Utredningens förutsättning om samma nominella räntenivå i debåda allernaliven ler sig därför knappasi realislisk. Speciellt kan enligt riksbankfullmäkliges åsikt diskuterasom inte kraven vad gäller kreditpolitiken kan få sådana återverkningar att denreala utvecklingen och prisutvecklingen som tas för given i analysen kommeratt påverkas. Fullmäktige i diskuterar utförligtstatens budgetunderskott och påpekar atl nu föreliggande prognoser förbudgetsaldots utveckling lyder på all den ekonomisk-polifiskaanpassningen måsle bli än slörre än vad ulredningen antagit, för atl uppnåutredningens mål . Fullmäktige erinrar ocksä om all som orsak till denoreglerade kreditmarknadens snabba tillväxt anger ulredningen de högabudgetunderskotten och den därmed sammanhängande likviditelsökningen iekonomin. Enligl fullmäktiges mening är det snarare kombinationen av högabudgetunderskott och en ränteregleringspolitik som lett till framväxten av den"grå" kreditmarknaden. Denna politik har också enligl fullmäktige medfört attbudgetunderskotten kunnat finansieras till räntor som underskattat denverkliga samhällsekonomiska koslnaden. Längivare i den regleradekreditmarknaden har med andra ord tvingats subventionera de lägreräntekostnaderna för slaten. Fullmäktige ifrågasätter om budgetunderskottentillåtits växa lika okontrollerat om deras effekt på räntorna fått slå igenomoch på sä sätt demonstrera den verkliga kostnaden. () kommenterar LU:sberäkning av 1980/81:150 Bilaga 1.2 1980 årslångtidsutredning 69 SAF konslalerar därvid atldenna är utomordentligt känslig för variationer i förutsättningarna. Deltagäller säväl antagandena om lönsamhel och kapitalslockslillväxl som målel försolidi-tetsutvecklingen. Vad den sistnämnda faktorn beträffar bör framhållasatl soliditeten är beräknad på bokförda värden och atl nämnaren innefattar ävenfinansiellt kapital. Studeras i slällel hur stor del av del materiellakapitalel (till bokförda värden) som täcktes med eget kapital blir resultatetsamma täckningsgrad som . Användes åleranskaffningsvärden islällel för bokförda värden lorde täckningsgraden under 1970-talel ha legatkring . Etl krav på soliditetsförbältringar skulle alltsåinnebära en väsentligl slarkare läckning av del maleriella kapitalet med egelkapital än . framstår knappast som motiveratvare sig företagsekonomiskt eller samhällsekonomiskt. Därmed framstår del somomotiverat atl räkna med ett högre nyemissionsbehov än . igenomsnitt för femårsperioden. Del väsentliga är emellertid all möjlighelen all imarknadsmässiga former placera nyemissioner i tillräcklig omfallning inleframstår som något hinder för realiserandet av allernaliv I. anser all ulredningens analys präglas framför alltav én passiv syn pä sparandet som en restpost när alla andra variabler ärfastställda. Delta är elt märkligt synsätt, framför allt med tanke pä att justsparandel och dess förändring är en av nyckelfaktorerna i den svenska krisen. pekar på all i ,där kraftiga sparslimulanser länge varit ett cenlrall inslag i den ekonomiskapolifiken, har man en sparkvot på . Motsvarande siffra förSverige är . Enfyrdubbling av del svenska hushållssparandet skulle betyda inte mindre än 32miljarder kr. i ökal sparande . kan ställas mot exempelvisnäringslivets behov av riskvilligt kapital, som enligl Långlids-utredningensberäkningar uppgår lill mellan 2 och 4 miljarder . Förbundet framhåller attdelta är endast ett räkneexempel, för atl visa på vilken sparpotential som härfinns. Enintressant effekt av en av de västtyska sparstimulansreformerna är att man harlyckats sprida sparandet till av alla kollektivanställda löntagare. påpekar angående utredningens räntabilitetskalkyler all om manslällerkravet, all aktiekapital bör ha en ränlabililel motsvarande bankernasnuvarande inläningsränla () plus ell par procents riskpremie,skulle del snarare behövas 14- 15 proceni än de som ulredningenräknar med. För alt klara en jämförelse med avkastningen på fasl egendom skulleaktieavkastningen behöva ligga pä en ännu högre nivå. Detta under deförutsättningar som gäller . Naturligtvis kan dessaförutsätlningar ändra sig, sä att en lägre Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 70 räntabilitet kan bli tillräcklig. Men för de närmasle tvååren är del förmodligen orealistiskt att tänka sig 12proceni som en tillräcklig nivå. anser atl denangelägnaste åtgärden för besparing och inflationsbekämpning otvetydigt är enminskning av de offentliga utgifterna. Uppmärksamheten bör uppenbariigensärskilt riktas mot iransfereringarna, som i budgetförslaget /1982uppgått till . av de lolala slatsulgiftema, 225,7 miljarderkr. Statsskuldräntorna /1982 beräknas lill , vilketkan jämföras med alt den statliga inkomstskatten beräknas ge . framhåller att den samhällsekonomiskabalansen och sparandet är ömsesidigt beroende av varandra. Den bästastimulansen för sparandet är ett någorlunda fast penningvärde. Mer eller mindrepunktvisa stimulansåtgärder, som premierar vissa sparformer på andrasbekostnad, ger inte fillräcklig effekt på sparandet i samhället. är kritiskt till vissa verkningar avkreditpolitiken och anför att de åtgärder som ansett sig böra vidtagahar diskriminerat sparandel däribland försäkringssparandet. Som företrädareför försäkringsspararna finner riksförbundet denna diskriminering helloacceptabel så myckel mer som man genom de proporfioner budgelunderskolleltagit kan känna förtroende för möjligheter att fyllasin penningvårdande uppgift. pekar pä ett dilemma vidfinansieringen av budgetunderskottet. Stalsskuldspolitiken mäste inriklas päatl dämpa de likvidilelshöjande effekterna sä att inle ell starktefterfrågetryck skapas via en läll kredilmarknad med åtföljande inflation ochbytesbalansunderskotl. En sädan politik för att begränsa likviditetstillväxlenriskerar ä andra sidan som svenska erfarenheter kan bekräfta - allkredilmarknaden stramas åt lill den grad atl andra låntagare trängs ut. är kritisk lill verkningarna på bankerna avslalens upplåning och kredilpolitiken. har bankerna slätt förca av statsskuldsfinansieringen inom landet. Det som ej kunnal placerashos kapilalmarknadsinstitut och allmänhet har genom ökade likviditetskravtvängsplacerals i bankerna. framhåller härmed att det ej ingår ibankernas traditionella uppgifter atl förvalta statspapper. För bankernas del har regleringarna, framför alltränteregleringen, under senare är alltmer minskat incitamenten för bankerna atlacceptera högre kreditrisker. har det vuxit fram etl otal statligakreditformer, där kreditprövningen ej följer sedvanliga förelagsekonomiskaprinciper. 1 syfte all minska nödvändighelen av de kvantitativaregleringarna på kreditmarknaden bör staten i mindre grad tvångsplacera sinupplåning till prioriterade villkor i bankerna och i stället finansiera enstörre del av sitt underskott direkt hos hushåll och förelag till mermarknadsmässiga villkor. () anser angåendesparbrislen i ekono- 1980/81:150 Bilaga 1.2 1980 årslångtidsutredning 71 min att det är nödvändigt alt placeringar i aktier, obligationeroch banksparande får förbättrade förutsättningar.