prop · G403201 · 1980-12-31 00:00:00 — En lagändring bör inle träda i kraft förränorganisationen av tillsynshem och tillsynsman utbyggts i sådan omfattning atlden fungerar på ett tillfredsställande sätt. Hovrätten över och : Den utformningutredningen har givit tillsynsinstitutet kan hovrätten i stora drag anslutasig till. Det gäller också det sanktionssystem som utredningen föreslår skallkunna tillgripas om den misstänkte undandrar sig den kontroll som tillsynen förutsätter(25 kap 9 §). Utredningen uttalar att föreskrift som skall förenas med tillsyni många faU bör kunna få formen av en anmälningsskyldighet från den misstänktessida (s 160). Eftersom syftet med tillsynen är att förhindra fortsattbrottslighet, är det enligt hovrättens mening viktigt att den misstänkte blirföremål för effektiv uppsikt. Om dét angivna syftet skall tillgodoses, fårhuvudregeln emellertid inte bli att vederbörande enbart åläggs anmälningsskyldighet.I stället måste denna vara en intensiv övervakning med krav på mycket tätakontakter mellan den misstänkte och den särskilt förordnade tillsynsmannen.Hovrätten vill inte utesluta att i vissa fall enbart en anmälningsskyldighetkan vara tillräckligt för att avhålla vederbörande från att begå nya brott.Tillsyn i denna form kommer i praktiken inte att skilja sig från detsjälvständiga institutet unmälnlngskyldighet som utredningen föreslår som altemativtill häktningsgmnden flyktfara (25 kap 2 §). Sistnämnda förhållande föranlederhovrätten att ifrågasätta om inte tillsynsinstitutet skulle vara etttillräckligt alternativ till häktning vid såväl flyktfara som recidivfara. Detsynes hovrätten onödigt att belasta regelsystemet med ett självständigtinstitut avseende anmälningsskyldighet, när uppenbarligen samma syfte somdetta institut skall fylla kan nås inom tillsynsin-slilutets ram. har hovrätten slutligen enerinran av formell art. Benämningen tillsyn ger enligt hovrättens meningassociationer till påföljdssystemet. Det vore olämpligt om tillsyn skulleuppfattas som en påföljd. Det kan i detta sammanhang erinras om att BRÅ i sinrapport 1977:7 föreslår en ny påföljd benämnd tillsyn som ungefär skallmotsvara dagens skyddstillsyn. Likaså finns anledning fästa uppmärksamheten på ungdomsfängelsutredningensaviserade förslag till tillsynsdom. Hovrätten vill därför ifrågasätta om inteuttrycket uppsikt vore en mera adekvat benämning (se t.ex. 35-37 §§utlänningslagen). : Den kontroll, som den under tillsynställde skulle bli föremål för, skulle emellertid i huvudsak inskränka sig tillatt han med 1980/81:201 123 en eller annan dags mellanrum kontrollerades i sill hem aven tillsynsman eller att han ålades att tillbringa nätterna i ett tillsynshem.En på så sätt anordnad tillsyn torde inte i någon högre grad kunna hindra brotlsbenägnapersoner från att fortsätta sin brottsliga verksamhel. Det lär heller inte varasvårt för den misstänkte atl dölja den fortsatta brottsligheten för den somutövar tillsynen. Tillsyn kan med hänsyn lill detta inte anses vara elltvångsmedel lämpat för personer med mera makerad brottslig läggning.Visserligen skall anhållande eller häktning få ske om den som ställts undertillsyn återfaller i brott. Detta skulle emellertid i praktiken innebära, altåklagaren eller domstolen i många fall nödgades besluta om en tillsyn, somredan från början framstod som verkningslös, för att först då den misstänkteåterfallit och detta uppdagats kunna inskrida med anhållande eller häktning.En sådan omgång vore utan förnuftig mening. Omtingsrätten sålunda ställer sig avvisande till tanken på tillsyn beträffandepersoner med klar brottsbenägenhel vill tingsrätten inte bestrida att viss formav tillsyn förtjänar övervägas såsom ett alternativ till häktning i fråga omandra, vilkas brottsbenägenhel är mer måttlig eller vilka av hälso-ellerlikande särskilda skäl lämpligen ej bör häktas. Det framstår stundom som enbrist i nu gällande lagstiftning alt för denna kategori icke ha annaltvångsmedel att tillgå än övervakning enligt 24 kap 3 8 1 st RB. I dessa fallkan säkerligen det överhängande häktningshot varmed utredningen förknippattillsynen tänkas bidra till att dé berörda avstår från vidare brolts-lighet.Mot ett efter sådana linjer utformat tillsynsförfarande har tingsrätten inte någolatt invända. Sammanfattningsviskonstaterar tingsrätten i de frågor som genom-gåtts, att utredningensförslag om minskade möjligheler lill häktning vid recidivfara inte kan godtagasmen att det förtjänar att övervägas att införa möjlighet att ställa misstänktapersoner under någon form av tillsyn i sådana fall där en dylik åtgärd med fogframstår som tillräcklig för att avhålla från fortsatt brottslighet. Göteborgstingsrätt: Tingsrätten har redan inledningsvis understrukit vikten av attalternativ skapas till häktning. Utredningen anser sig i tillsynsinstitutet,som syftar till att förhindra brottslig verksamhet, ha funnit ett sådantalternativ. Tingsrätten kan dock inte inse hur en föreskrift för den misstänkteatt vara tillgänglig exempelvis i bostaden eller påarbetsplatsen i någon utsträckning skall kunna förhindra återfall i brott ensom föreskriften följs. Enligt tingsrättens mening saknas all gmnd förutredningens bedömning att den misstänkte "blir föremål för en effektivuppsikt" genom en sådan föreskrift, kontrollerad "varje eller varannandag". En intagning på tillsynshem av det slag som utredningen förordartorde inte ha större effekt. Tingsrätten avstyrker att utredningens förslag om tillsyngenomförs och att häktning används som påföljd inom ett tillsynssystem vidöverträdande av föreskrift, om ett sådant system trots allt skulle komma tillstånd. Med hänsyn till den allvarliga kritik som tingsrättenriktat mot utredningsförslaget i denna del anser sig tingsrätten inte haanledning att närmare gå in på vad utredningen i övrigt anför i ämnet. Domstolsverket:Förutsatt att erforderliga resurser verkligen avdelas för tillsyn kan dettainstitut säkerligen ersätta häktning i många fall. Belräffande en stor gruppmisstänkta kan det emellertid inte ske. Beträffande sådana misstänkta som äralkohol- eller narkotikaberoende och som begår brott för att få pengar tillinköp av alkohol eller narkotika skulle tillsynen ofta bli 1980/81:201 124 ett slag i luften.Detla gäller särskilt om man inte anserdel lämpligl alt placera dem på lillsynshem. Utredningen har ansett atlordningen på tillsynshemmen skulle slöras i alltför hög grad om detla klientelplaceras där. delar den uppfattningen. Utredningen anser att manmåste nöja sig med övervakning genom tillsynsmän i dessa fall. Enligt domstolsverketsmening måsle emellertid slutsatsen bli att häktning skall få ske närtillfredsställande tillsyn inle kan anordnas. Ledumoten (): Tillsynsinslitutelmed möjligheler till frivillig social rehabilitering bör vara tillämplig ävenför alkohol- och narkotikamissbrukare. När grövre alkohol- eller narkotikamissbrukföreligger ger utredningens förslag genom uttrycket "liknande fariigbeskaffenhet" i 24 kap 2 st möjlighet till häktning vid befarat återfall ibrott p.g.a. missbruket. RPS: De personer som enligt utredningens förslag skall bliföremål för tillsyn är erfarenhetsmässigt svårkontrollerade och saknar oftastmotivation för efterlevnad av föreskrifter. I realiteten torde tillsyn intemedföra hinder för fortsatt brottslig verksamhet. Ej heller intagning itillsynshem torde komma att utgöra någol hinder i nu nämnt avseende. Även utredningensynes hysa vissa tvivel inför förslagel, då den infört ett moment av hot omomedelbar häktning av den misstänkte om denna åsidosätter i samband medtillsynen lämnade föreskrifter. Polisstyrelsen i : vetman att bland de till skyddstillsyn dömda är återfallsprocenten hög.Utredningen synes inte ha presenterat några vägande skäl för att det föreslagnainstitutet tillsyn skulle ge en bättre effekt i detta avseende. Den föreslagnatillsynen genom besök i bostaden och i synnerhet på arbetsplatsen (s 158)kommer säkerligen med fog av den som drabbas av sådan tillsyn att uppfattassom etl kraftigt ingrepp i den personliga integriteten. Polisstyrelsen är medveten om atl den dragna parallellenmellan skyddstillsyn och den föreslagna tillsynen ej är adekvat. Det bör dockframhållas att angelägenheten av atl undvika fortsatt brottslighet är lika högom inte högre vid den föreslagna tillsynen som vid påföljden skyddstillsyn. Polisstyrelsen i polisdistrikt: Polisstyrelsenställer sig som tidigare nämnts negativ till förslagel om minskade möjlighetertill häktning vid recidivfara. Polisstyrelsen vill ändå något kommenterautredningens förslag till altemativ till anhållande och häktning vid fara förfortsatt brottslig verksamhel. De personer som enligt förslaget skulle komma atlbli föremål för tillsyn är erfarenhetsmässigt svårkontrollerade och i avsaknadav motivation för lämnade föreskrifters efterlevnad. Det är förvånande attutredningen inte tagit något intryck av de resultat som uppnåtts vidanordnande av övervakningstillsyn över den som dömts till skyddstillsyn elleråtnjuter fri vård. I realiteten kommer tillsyn inte att medföra något hinderför fortsatt kriminell verksamhet och ej heller kan intagning på tillsynshemväntas få någon nämnvärd positiv effekt. Utredningen synes också hysa vissa tvivelpå förslaget och därför infört ett moment av hot om omedelbar häktning av denmisstänkte om denne begår nya brott eller åsidosätter i samband med tillsynenlämnade föreskrifter. "Härigenom görs klart att samhället inte tolereraratt den som är föremål för lagföring fortsätter sin brottsligaverksamhet." : De möjliga alternativen lillhäktning är reseförbud och - beträffande vissa gmpper - övervakning.Övervakning innebär, att det frihetsberövande som häktning utgör, ersätts meden av den misstänkte medgiven uppsikt över honom. Prop.1980/81:201 125 ningsinstitutetär mycket begränsade eftersom sådan övervakning knappast alls förekommer itillämpningen. Utredningen har inte utrett varför möjligheten till övervakningsom alternativ till häktning inte använls i större utsträckning. Såsomstyrelsen inledningsvis anfört finner styrelsen det vara angeläget att finnaalternativa åtgärder till de personella tvångsmedel som i brottsutredandesyfte står till förfogande och som innebär ett provisoriskt frihetsberövande.Styrelsen kan emellertid inte tillstyrka utformnigen av det föreslagnainstitutet på de sätt som utredningen tänkt sig. Det framstår som väloptimistiskt att tro på en brottsförebyggande effekt enbart, såsom utredningenföreslagit, genom korta sammanträdanden. Det är nödvändigt att ytterligareresurser tillförs organisationen för att tillsynsinstitutet skall kunnainnehålla även positiva hjälpåtgärder. BRÅ: Utrediiingens förslagom tillsyn och anmälningsskyldighet ligger som inledningsvis antytts i linjemed de idéer om utbyggd kontroll i frihet som aktualiserats i denkriminalpolitiska debatten. Sådan kontroll skall här fungera som alternativtill häktning. De föreslagna tvångsmedlen innebär sålunda att man i erforderligutsträckning skall kunna begränsa den misstänktes rörelsefrihet utan attbehöva tillgripa frihetsberövande. Tillsyn skall enligt föreslaget kunnaanvändas vid risk för fortsatt brottslig verksamhet. Anmälningsskyldighetskall tillgripas när de föreligger flyktfara och den skall eventuellt kunnaförenas med reseförbud. BRÅ ansluter sig i princip till utredningens idéer omalternativa tvångsmedel. Förslagetatt tillsyn skall kunna användas vid brott, för vilkel är stadgat fängelse iett år eller däröver, förefaller väl avvägt. De brott som sålunda fallerutanför institutets tillämpning - rena bötesbrott och brott som har böter ellerfängelse i straffskalan - kan alllmänt betecknas som mindre brott. Den risk förfortsatt brottslig verksamhel som kan föreligga, när någon sätter t.ex. snallerieller reslaurangsnyltning i system, motiverar inte personella tvångsmedel. Detär däremot av stor vikt att det straffrättsliga ingripandet i dessa fall skerså snabbt att det i praktiken inte blir möjligt för den misstänkte attåterfalla i brott . Är brottslighet av denna art meraomfattande kan det dock finnas skål att vid en samlad bedömning anse attgränsen för ringa brott passerats, varvid förutsättningar kan finnas förhäktning eller tillsyn. Denaktuella frågan gäller dels vilket tillämpningsområde man i praktiken bör geåt tillsyn, dels hur detta institut bör utformas. MedBRÅs förut intagna ståndpunkt bör tillsyn användas i sådana fall då recidivriskeninte bedöms vara så stor alt häktning inte kan undvikas. Detta innebor iförhållande lill utredningens förslag en begränsning av tillämpningen eftersomutredningen generellt räknar med att tillsyn skall användas i stället förhäktning vid brott på vilka inte kan följa fängelse. BRÅanser liksom utredningen atl tillsynen inle skall förbindas med andra villkorän en skyldighet för den misstänkte all under bestämd lid vara tillgänglig påviss angiven plats. Institutet måsle bygga på konlroll vars intensitet ochomfattning är från början bestämd. Om man skall kunna uppnå det avsedda syftetatt förhindra fortsatt brottslig verksamhet, måste man räkna med tämligenintensiv kontroll. Självfallel är del i praktiken omöjligt att göra kontrollenså fullständig att recidivrisken helt elimineras, inte ens om tillämpningen avinstitutet begränsas så som BRÅ föruisätter. 1980/81:201 126 kor för att tillsynen skall kunna fungera som tvångsmedelär också att effektiva åtgärder snabbt kan sättas in när den misstänkteåsidosätter sina skyldigheter. Tillsynens uppgift bör vara atl kontrollera denmisstänktes förhållanden under brottsutredningen och tiden för lagföringen isyfte att hålla honom tillgänglig för utredningen och förhindra fortsattbrottslighet. Sådan kontroll bör kunna ske enligt vissa givna regler,oberoende av sociala skillnader bland de misstänkta. En annan sak är attintensiteten i kontrollen kan behöva bli starkare i vissa fall, beroende på attrisken för återfall här bedöms vara större än i andra. Häktning som innebär denmest ingripande kontrollen kan inte heller undvaras som primärt tvångsmedel. Länsstyrelseni lån: Som alternativ till häktning och anhållande föreslårutredningen tvä nya tvångsmedelsinstitut - tillsyn genom kriminalvårdsstyrelsenoch anmälningsskyldighet hos polisen. De två nya tvångsmedlen avses ersättaövervakning och reseförbud. Under vissa förutsättningar skall tillsynenförenas med placering i lillsynshem. För att fullgöra tillsynen skall särskildatillsynsmän förordnas. De föreslagna nya tvångsmedlen kan enligt länsslyrelsensmening knappast bli realistiska allernaliv till nuvarande tvångsmedel. Somframgår av yttrandena från polismyndigheterna arman också mycket skeptisk tillde nya institutens effektivitet och användbarhet i det praktiska arbetet. Polisstyrelseni polisdistrikt: Enligt betänkandet förordas att de processuellatvångsmedlen kompletteras med alternativ lill häktning. Detta alternativskulle vara tillsyn och tillsynshem med kontroll genom särskilda tillsynsmän.Polisstyrelsen kan icke finna alternativet realistiskt, enär kriminalvårdensresurser icke ens är tillräckliga för att kunna tillgodose kraven på enfunktionell frivård och tillfredsställande övervakning under permissioner. : Som ovan nämnts ställer vi ossnegativa till förslaget om minskade möjligheter till häktning på grund av riskför fortsatt brottslighet. Om man behåller nuvarande regler på detta område,hindrar detta emellertid inle alt man kan överväga meningsfulla alternativ tillhäktning. Det föreslagna tillsynsinslitutel förefaller, framförallt genom sinmer genomtänkta och reglerade utformning, i delta sammanhang ha vissa fördelarframför den nuvarande möjligheten till övervakning enligt 24 kap 3 § 1 st RB.Tillsynen torde främst kunna vara av värde i vissa fall där man kan befara attden misstänkte kommer atl undandra sig lagföring. Däremot vill vi starktifrågasätta om tillsynen praktiskt sett kommer att ha någon större betydelsenär del gäller att avhålla misstänkta från fortsatt brottslighet i väntan på lagföringen. : Förbundet har myckel svårt atlföreställa sig att en sådan tillsyn kan bli ett realistiskt alternativ tillhäktning vid risk för fortsatt brottslighet. Förbundet vill erinra om att detfinns anledning räkna med att många av de misstänkta som kan förmodas bliaktuella för sådan tillsyn redan står under övervakning av samhället, antingensåsom dömda lill skyddstillsyn eller såsom villkorligt frigivna. Att ersättaövervakningen med tillsyn eller möjligen låla båda tillsynsformerna löpajämsides synes verklighetsfrämmande, och detta betraktelsesätt måste även gällaför del fall all den misstänkte intas i tillsynshem. Många brott begås avnarkotikaberoende brottslingar och för dessa är drivkraften alt begå brott såstark alt tillsyn omöjligt kan utgöra ett tillförlitligt skydd mot fortsattbrottslighet. 1 många fall skulle tillsynen därför endast innebära atthäktningen 1980/81:201 127 sköts fram i tiden, medan ökad risk uppkom föratt den misstänkte skulle ådraga sig ytterligare brottsbelastning. I detta sammanhang vill förbundet ifrågasätta om inteanmälningsskyldighet i vissa fall kan ersätta häktning också då recidivfaramen inte flyklfara föreligger. odvokuisumfund: Samfundet godtar principen omtillsyn. Del är emellertid oklart om denna anordning som den beskrivits iutredningen kan fylla sin funktion på ett tillfredsställande sätt. FöreningenSveriges åklugure: Så som begreppet tillsyn utanför tillsynshemmen beskrivitsi utredningen verkar det inte vara fråga om tillsyn i ordets språkligabemärkelse. Tillsynens syfte uppges vara att förhindra fortsatt brottsligverksamhet genom att tillsynsmannen kontrollerar att den misstänkte fullgörföreskriften att vara tillgänglig på viss plats som regel ej merän . Tillsynen får ej kombineras med föreskrifter innefattandekrav på skötsamhet eller förbud mot missbruk av alkohol eller narkotika ellerandra beteenden som är ägnade att medföra risk för återfall i brott. Förmisstänkta som lever under besvärliga sociala förhållanden föreslåstillsynshem, vars ordningsregler ej bör utformas så att de inkräktar på deintagnas möjligheter atl sköta ett arbete eller i rimlig utsträckning disponeraöver sin fritid. Enligl föreningens mening är det uppenbart att tillsyn sådanden föreslås bedriven utanför tillsynshemmen inte är något verksami alternativtill häktning på grund av recidivfara. Föreningen avstyrker sålunda f.n. förslaget om tillsynsåsom ett i inskrivet särskilt institut utgörande ett altemativtill häktning. Föreningen anser å andra sidan att förslaget att inrättatillsynshem och att i övrigt kunna få hjälp av tillsynsmän med vissaövervakande och kontrollerande funktioner inte saknar positiva drag. Enmöjlighet vore att - åtminstone försöksvis inom någon region av landet - byggaut en organisation av den art utredningen föreslår. Då skulle inom ramen förnuvarande lagstiftning en försöksverksamhet med en praktisk tillämpning avreglerna i 24:3 om övervakning såsom alternativ till häktning kunna genomföras.Ett sådant försök skulle kunna ge besked om bärigheten i utredningens förslag. Föreningen : Förslaget i denna delär diffust och synes vara otillräckligt utrett. Nedre Norrlandssektionen (Föreningen ):Utredningens förslag att införa tillsyn som ett alternativ till häktning synesvara en ren skrivbordsprodukt utan förankring i det praktiska livet. Förslagetkräver ett enormt behov av omedelbara resurser, som inte inom överskådlig tidskulle kunna tillgodoses. Lagen om omhändertagande av berusade personer, som tillkomunder förutsättning att de bemsade omhändertogs inom sjukvårdens ram byggde påliknande orealistiska resonemang. Beträffande denna lag räknar man inte medatt kunna tillskapa de behövliga resurserna ens i ett lioårsperspek-tiv. Detfinns därför ingen anledning att återupprepa ett liknande misstag. Dessutom synes det tveksamt ur principiell synpunkt, atttillskapa ytterligare en tillsynsorganisation vid sidan av redan befintliga.Såväl inom kriminalvårdens, nykterhetsvårdens och barnavårdens som inom denpsykiatriska vårdens ram finns olika former av mer eller mindre kontrollerandefunktioner. Dessa funktioner bör räcka med tanke på att det till övervågandedelen är samma klientel som tillsynshemmen är tänkta att betjäna. 1980/81:201 128 (Föreningen ):Utredningen förordar att de processuella tvångsmedlen kompletteras med alternativtill häktning som inte skall innebära frihetsberövande men som innefattarlångtgående kontroll i form av tillsyn varvid särskilda tillsynsman skallutses. Man föreslår även att särskilda tillsynshem skall ordnas. Erfarenheter av tillsyn inom andra områden, t.ex.kriminalvården och samhällsvården är oerhört nedslående i vad avser tillsynenseffektivitet som avhållande faktor. Kriminalvården av har uppenbarligen intede resurser som är erforderiiga för att klara av tillsynen som kriminalvårdsreformeninnebär. Återfall i brott under permissionen och frivård har ökat. Inte ensgentemot detta klientel kan samhället skydda medborgaren i godtagbar grad.Utredningen borde i någon utsträckning ha undersökt nuvarande tillsynsformerseffektivitet innan man kommit med förslaget. Då hade utredningen förmodligensjälv kunnat konstatera, att förslaget förutsätter en enorm utökning avkriminalvärdens resurser. Ett absolut krav för genomförande av utredningensförslag i denna del är, att tillräckliga resurser tillskapas innan lagenträder i kraft. Det är föga sannolikt att alternativet tillsyn kommer attmedföra mindre antal anhållanden och häktningar. Med hänsyn till återfallsförbrytarens dokumenteradeobenägenhet atl rätta sig efter föreskrifter är det mera troligt att antaletanhållanden och häktningar ökar om utredningens förslag accepteras. : Alt en person av åklagare/domstolerhållit ett föreläggande om tillsyn är verkligen ingen garanti för attvederbörande kommeratt avhålla sig från brott. Det nu tillämpade frivårdssystemet inom kriminalvården har ofta visat sig fungera mindre bra, främstdärför att många av de till frivård dömda personerna inte har eller kanmobilisera en vilja att avhålla sig från brott. förslag ska den som erhållit tillsyn, omgäende också erhålla entillsynsman. Detta måste komma att innebära någon form av jourverksamhet inomkriminalvården som har ansvaret för tillsynen. Vi ifrågasätter om inte epitetettillsyn kan komma att få till följd ett större antal häktningar än vad som föreligger. Anledningen till denna vår misstro är att ett fåtal kan kommaatt följa de föreskrifter som meddelats honom/henne. Vid försummelse avföreskriften kan personen ifråga anhållas och senare häktas. Den pågående delgivningsutredningen visar också att ettstort antal personer som på något sätt är eftersökta har en benägenhet attvilja hålla sig undan. Med de resurser, som slår till polisensförfogande, har det visat sig svårt att få tag i eftersöktapersoner. Föreningen : Föreningen ställersig tveksam till införandet av ett "tillsynsinstitut" av det slagutredningen föreslagit. Föreningen anser att utredningen har en orealistiskföreställning om vad korta kontakter med en tillsynsman kan innebära både avkontroll och stöd. Beskrivningen av tillsynen som "effektiv uppsikt"och "långtgående kontroll" som skall "syfta till att förhindrafortsatt brottslighet" inger felaktiga förväntningar. Varje frivårdareoch övervakare erfar snart att det är det långsiktiga pedagogiska arbetet medatt påverka den övervakades värderingar, självförtroende m.m. som man igynnsamma fall kan uträtta via en god personlig relation, samt de konkretaförändringar som kan åstadkommas i de sociala förutsättningarna som ger bästresultat. Tillsynsuppdragen kommer att bli tämligen kortvariga - åtal skallväckas inom en månad - vilket i och för sig är bra men bara ger tillfälle tillytkontakter. 1980/81:201 129