prop · G4033 · 1980-12-31 00:00:00 — 1 det led av åtgärder som kan vidtas för att stävjahandeln med stöldgods får skärpt kontroll av handeln med skrot och begagnadeföremål ses som en viktig del. De möjligheter som fortsatt reglering erbjuderär betydelsefulla led i polisens brottsförebyggande och spanande verksamhet.Länsstyrelsen delar utredningens uppfattning att en reglering på detta områdebör bibehållas för framtiden. Förslaget innebär både en förenkling och en utvidgningenligt nu gällande reglering. Ändamålssynpunkterna är dominerande.Stölder av olika slag av gods har ökat och detta förhållande motiverar dels enskärpning av redbarhets- och lämplighetsprövningen vid skrothandelstillståndoch dels att uppgifts- och anteckningsskyldigheten noga iakttas. finner förslaget till ny lagstiftning omhandel med skrot och begagnade varor väl avvägt och har ingen erinran motutformningen. Särskilt tillfredsställande synes det attutredningen föreslår separata förordningar, en för handel med skrot och en förhandel med begagnade varor. Tillståndskravet kvarstår endast beträffandehandeln med skrot och polismyndigheten är alltfort tillståndsmyndighet.Beträffande handel med begagnade varor har sortimentsgruppen gjorts enklareoch tydligare. Handlare med begagnade varor skall endast behöva anmäla sig förregistrering hos polismyndigheten. Det nuvarande tillståndskravet när detgäller handel med begagnade varor har i praktiken visat sig svårt att tillämpa,varför ett registreringssystem får anses vara ett smidigare förfaringssätt.Polismyndigheten skall också kunna låta registrera sådan handlare medbegagnade varor, som underlåter att anmäla sig till registrering. Detta kommeratt underlätta polisens tillsynsskyldighet och möjlighet att bedrivaefterspaning av stulet gods. 1980/81:3 277 Syftet med gällande reglering på ifrågavarande område -att hindra eller försvåra avsättningen av oärligt åtkommet gods och attunderlätta polisens efterspaning av sådant gods - synes inte ha uppnåttshuvudsakligen till följd av direkta brister i författningen och i tillämpningenav densamma. hälsar därför med tillfredsställelse det förslag tillny reglering som föreligger och som ger polisen betydligt störremöjligheter att utöva en effektiv kontroll över verksamheten. De detaljregistersom föreslås tycks i allt väsentligt tillgodose de polisiära intressen som iförsta hand måste beaktas. En fortsatt reglering av handeln med skrot och begagnadevaror torde vara påkallad. Utredningens förslag synes medföra att man på ettrationellare och effektivare sätt än vad som varit fallet kan minskaeller begränsa häleribrotten och därmed stäldbrotten. Polisen får genomförslaget bättre möjligheter till insyn i handeln med skrot och begagnadevaror. Utredningens förslag syftar till att öka samhälletsmöjligheter att komma till rätta med försäljning av stulet gods. För att gepolismyndighet bättre förutsättningar i detta arbete föreslås nu flera åtgärdersom syftar till att öka polisens kännedom om handeln med begagnade varor. 1 sintur leder detta enligt förslaget till ett ökat uppgiftslämnande på flerapunkter för företagen. DEFU delarutredningens uppfattning att det är angeläget för samhället att effektiviseramöjligheterna att spara stöldgods i den mån försäljning av sådant godsförekommer inom den ordinarie handeln. Även för de berörda branscherna är detgivetvis mycket värdefullt att ett effektivt informationssystem utvecklas.Utredningens förslag innebär i vissa hänseenden förbättringar i förhållandetill den nuvarande ordningen. DEFU redovisar i det följande modifieringar ochförenklingar i utredningens förslag. Syftet med dessa är såväl att ytterligareeffektivisera systemet som att förenkla uppgiftslämnandet för företagen. DEFUvill därvid stryka under att det föreligger ett klart samband mellan kravet påenkelhet för företagen och effektiviteten i systemet. Ett omfattande ochkrångligt uppgiftslämnande kommer i praktiken att leda till en varierandeefterlevnad. Syftet med regleringen av handeln med skrot och begagnadevaror är att försvåra avsättningen av olovligen tillgripet gods samt attunderlätta polisens efterspaning av sådant gods. Skälen för en reglering äridag minst lika starka som . Utredningens redovisning (s. 107 ff) geranledning anta att det förekommer en utbredd brottslighet på området. 1 likhetmed utredningen anser jag därför en fortsatt reglering påkallad. Lagstiftningenpå området bör därvid ge uttryck för de krav som ställs. Nuvarande reglering på det aktuella området utgör ettviktigt inslag i den brottsförebyggande verksamheten inom polisen. De ändringari utformningen som föreslås av skrothandelsutredningen synes bl. a. ge enmöjlighet till en ännu effektivare kontroll av handeln med skrot och begagnatgods. Prop.1980/81:3 278 Handelnmed skrot och handeln med vissa begagnade varor är reglerad genom särskildförordning. Syftet med regleringen är att bekämpa stölder av dessa varor genomatt avsättningen till den reguljära handeln försvåras och att polisensefterspaning av stulna varor underlättas. Dettasyfte är i och för sig vällovligt, och vi kan från denna utgångspunkt accepteraen fortsatt reglering. Vi vill dock understryka att regleringenofrånkomligen innebär en administrativ belastning på de berörda företagen. Detär därför angeläget att belastningen inte blir större än vad som kan ansesoundgängligen nödvändigt för att syftet med regleringen skall uppnås. Dettaönskemål måste anses stå i överensstämmelse med regeringens mål att motverka byråkratiseringi samhället. anser inledningsvis att de framlagda förslagen är välgenomarbetade och väl belyser de speciella förhållanden och problem som ärförknippade med de berörda branscherna. Betänkandet bygger i allt väsentligtpå den nu gällande skrothandelsförordningen och den praxis somdärefter utvecklats. Förbundetanser det vara motiverat att särskilja lagstiftningen beträffande handeln medskrot från lagstiftningen beträffande begagnade varor. Vidare är det angelägetatt en ny lagstiftning utformas på ett sådant sätt att en enkelrättstillämpning är möjlig och att osunda företeelser inom branschenmotverkas. 2 Handeln med skrot Ifråga om handeln med skrot föreslår utredningen att den i fortsättningen börgrundas på i huvudsak samma principer som f. n. gäller, dock att en vissskärpning av tillståndsprövningen föreslås liksom att vissa undantag frånkontrollbestämmelserna som försvårat övervakningen och spaningen föreslås blislopade i den nya förordningen. Rådet har ingen erinran mot dessa förslag. BRÅdelar vidare utredningens uppfattning att handeln med lump och textilavfall börutmönstras ur lagstiftningen. Utredningenföreslår ett fortsatt tillståndstvång, vilket kollegiet tillstyrker.Tillståndsprövningen tillsammans med nu föreslagna skärpta krav bör kunna ökaförutsättningarna för sanering av branschen. Detmåste således enligt NO accepteras att yrkesmässig handel med skrot även ifortsättningen endast får bedrivas efter tillstånd och att lämplighetsprövningföregår beviljande av tillstånd. Att lämplighetsprövningen utsträcks till attomfatta även juridiska personer förefaller välmotiverat. NO vill understrykautredningens uttalande att tillståndsgivningen i likhet med vad nu gäller inteskall kopplas till en prövning av behovet av sökandens verksamhet. 1980/81:3 279 Utredningen föreslår en skärpning vid tillståndsprövningeninnebärande att inte bara lämpligheten hos föreståndaren för rörelsen utan helaföretaget som sådant skall prövas. anser detta förslag varamycket värdefullt. delar inte utredningens åsikt att man vidtillståndsprövningen skall kunna se till den sökandes sociala skäl i vissafall. Enligt mening skulle en sådan bedömning av den presumtiva tillståndshavarenkunna urholka lagstiftningens syfte. Vid prövning av ansökan om tillstånd till handel med skrotskall enligt 4 § förslag till förordning om handel med skrot sökandenslämplighet att bedriva den avsedda verksamheten utredas. För att skapamöjlighet till enhetlig bedömning och underlätta polisens handläggning av dessaärenden, bör bemyndigas att meddela föreskrifter elleranvisningar för polismyndighetens tillämpning av förordningen. Exempel påsådant bemyndigande finns i 96 § körkortskungörelsen jämfört med 32 §körkortslagen. Förslaget till förordning om handel med skrot har byggtsupp kring skrothandelsförordning och kan därför inte betraktas somlika framsynt som det tidigare berörda förslaget till förordning om handel medbegagnade varor. Utan att ha alltför ingående kännedom om branschen kan manvåga konstatera ett kraftigt ökat intresse för återvinning. Härvid spelar nyalegeringar och plaster som erhåller metallers egenskaper en ganska stor roll.Av detta skäl bör området för den föreslagna skrothandelsförordningenstillämpning utvidgas till att inte enbart avse "yrkesmässig handel medjärn- och annat metallskrot och tackor av metallskrot". Länsstyrelsenföreslår att denna del blir föremål för särskilt övervägande. Förslaget till skrothandelsförordning innehåller enavsevärd skärpning av de lämplighetskrav på tillståndssökanden som i dagtillämpas. På samma sätt skarpes polismyndighetens tillsynsskyldighet. De härbåda kraven på skärpning har tillkommit "på förekommen anledning"enligt vad som redovisas i utredningen och enligt vad som i övrigt är känt. Medhänsyn till de värden som börjat stå på spel inom återvinningsbranschen är deskärpta tillståndskraven befogade. De får dock inte drivas så långt att de blirtill hinder för den även från samhällets synpunkter mycket nödvändiga ochviktiga återvinningsindustrin. Enligt mening har man i dennadelen hamnat på en lämplig avvägning i det föreliggande förslaget. I 4§ skrothandelsförordningen behandlas redbarhets- ochlämplighetsprövningen. Här bör framhållas att en skärpning vid tillståndsgivningenär nödvändig. Den släpphänthet som varit rådande har medfört ett antalmindre lämpliga tillståndsinnehavare. ifrågasätter om inte 6§ i skrothandelsförordningenbör ändras så att tillståndsmyndigheten före utfärdande av tillstånd skall inhämtayttrande från . I förslaget föreskrivs atttillståndsmyndighet bör inhämta yttrande från nämnden. Prop.1980/81:3 280 En stor del av de missförhållanden som råder på skrothandelsområdetsynes kunna hänföras till uppköparna och deras verksamhet. Det är därför enligtlänsstyrelsens mening angeläget att kraven på redbarhet och lämplighet skärpsi samband med tillståndsgivning på sätt utredningen föreslår. föreslår att även för fasta handlare sker engenerell omprövning av tillstånden till exempel . Detta skulleinnebära en mycket bättre kontroll och skulle inte innebära någon väsentlignackdel eller börda för den seriöse skrothandlaren. Den psykiska påtryckningenregelbunden omprövning innebär skulle stärka motivationen för att skötaskrothandeln enligt reglema. När det gäller tillståndsprövningen för skrothandelbedömer jag svårighetema koncentrerade till juridiska personers verksamhet.Vad utredningen i denna fråga anfört, vill jag ansluta mig till. Det finnsanledning att särskilt understryka betydelsen av att tillståndsorganenverkligen försöker utröna lämpligheten hos styrelseledamöter och andra medavgörande inflytande i företaget. Måhända har lämplighetsprövningenkoncentrerats eller rent av begränsats till den föreslagne föreståndaren. Vadföreståndaren beträffar måste krävas - fömtom att han är allmänt pålitlig ochbesitter erforderlig erfarenhet och yrkeskunnande - att han inom bolaget,företaget etc har en sådan självständig ställning att han kan gentemot ledningoch andra intressenter i förekommande fall förväntas ta avstånd från öch hindraverksamhet som innefattar lagöverträdelser eller eljest står i strid medhandelsregleringen. Den nu skisserade prövningen är grannlaga. Erfarenheternatorde vara sådana att tillsynsorgan kan ha orsak att tid efter annankontrollera om de fömtsättningar, varom nu är fråga, består beträffandeföreståndare liksom självfallet beträffande den juridiska personen. Den ökade brottsligheten i vårt land - och mnt om ivärlden - är otvivelaktigt ett problem som berör alla och inte enbart handelnmed skrot och annat återvinningsmaterial. Det är emellertid föreningamasuppfattning beträffande branschen att den ökade brottslighet som konstateras iSverige inte har sin gmnd i slappa bestämmelser på skrotsidan. Man måstesannolikt söka djupare orsaker till brottsligheten. Det är i detta sammanhangföreningarnas bestämda uppfattning att det nuvarande systemet med tillståndsgivningingalunda verksamt fungerat som någon garanti mot brottslighet. Detta har ävenklart framgått av den s. k. Örebrohärvan. Om man däremot väljer att behålla tillståndsförfarandetför skrothandeln anser vi att det automatiskt skall omfatta även begagnadevaror som "tillhör branschen" t.ex. profiljäm, armeringsjärn, rör,motorer, tomfat, grindar etc. Det är emellertid föreningamas övergripande uppfattningatt tillståndssystemet bör slopas och ersättas med ett system - det systemutredningen själv föreslår när det gäller begagnade varor - där allaåtervinningshandlare skall registreras hos polismyndigheten. Handlare som arbetar med pappersavfall, textilier ochliknande bör också registreras även om det här rör sig om handel med enlågvärdig vara. Om polisen inte har kontroll över den handeln genomregistrering kan det lätt i tider med bättre konjunkturer - då pappersavfallhar ett betydligt Prop.1980/81:3 281 högre pris - komma in element i branschen som inle ärönskvärda. Omtillståndsförfarandet slopas förlorar skrotbranschens nämnd visserligen enhuvudsaklig arbetsuppgift. Detta anser emellertid föreningarna väga lätt motden fördel ett 100%-igt registreringssystem innebär. börvidare enligt vår mening i fortsättningen bekostas av statliga medel samtunderställas eller annan myndighet, vars uppgift bör bliatt kontinuerligt granska och bevaka skrotbranschens bestämmelser.Skrotbranschens nämnd bör också lämpligen vid sin sida ha lokala nämnder ivarje län. Ett intimt samarbete lokalt mellan polismyndigheten ochskrotbranschen är i detta sammanhang väsentligt. Föreningen , Föreningen ,Svenska Järn- och MetaUskrothandlarejÖreningen, . Det nyaförslaget, liksom nuvarande förordning, tar sikte pä privata näringsidkare, somfår handla med skrot endast efter tillstånd. har dock den nyautvecklingen inträtt att kommuner och statliga organ i viss utsträckningsysslar med uppsamling av återvinningsvaror, mest returpapper men även i vissmån järn- och metallskrot. Denna verksamhet drivs under skiftande former ochmed olika ambitionsnivåer. Vi anser starkt motiverat att och statlighantering med återvinningsvaror skall vara underkastad samma regler som denprivata återvinningsbranschen. Kommun eller statlig myndighet som önskar drivaskrothantering skall alltså ha ansvarig föreståndare på samma sätt som ettenskilt företag och även i övrigt driva verksamheten under samma betingelser ivad avser kontrollkrav och etableringsvillkor. Beträffandetillståndsgivningen är det synneriigen viktigt, som också utredningenframhåller, att endast lämpliga personer och företag får tillstånd. Det bör intefå förekomma att personer som inte fyller förordningens krav ändå erhållertillstånd "av sociala skäl". Utredningen anger att i vissa särskildafall sociala skäl skulle kunna "vinna rimligt beaktande", menerfarenheterna av detta är sä negativa att vi anser det skall i det vidarelagstiftningsarbetet fastslås att avkall ej får göras på lämplighetskraven. När detgäller lämplighetskraven går utredningen inte närmare in på hur dessa skalltolkas eller hur strängt de bör tillämpas. Man hänvisar till den praxis somskrotbranschens nämnd skapat och samlat i en översikt till utredningen, mendenna hänvisning är försedd med viss reservation (sid. 170). Vi anser att viddepartementsbehandlingen en genomgång av lämp-lighetsrekvisitens tillämpningbör göras och klara indikationer ges i motivuttalanden, så attpolismyndigheterna har bättre vägledning. Bädeskrothandeln och många polismyndigheter menar att tillämpningen vid tillståndsgivninghittills har varit på många håll för slapp. Det bör klargöras att tillståndsbedömningarnabör generellt stramas upp jämfört med nuvarande genomsnittliga tillämpning utepå polisdistrikten. 1 dettasammanhang må framhållas vikten av att då tillståndsärende gäller en redan igång varande rörelse - som är fallet t. ex. vid ansökan om förnyande av uppköpartillstånd- polismyndigheten kontrollerar, bland annat, att sökanden fullgjort sinaskyldigheter i fråga om redovisning av mervärdeskatt samt sköter sin bokföringi enlighet med gällande bestämmelser. Upphävandet av straffbestämmelsen i den utsträckningutredningen fö- Prop.1980/81:3 282 reslagitmåste otvivelaktigt medföra att större noggrannhet och större kraft måsteanvändas för upprätthållandet av de sanktioner - indragning av tillstånd ochvarning - som utredningen föreslagit, varjämte, som här nedan framhålles,jämväl beviljandet av nya tillstånd måste ske med restriktivitet. Beskrivningenav kvalifikationerna för företagare och ansvarig föreståndare har principielltbibehållits oförändrad ur 3 S andra stycket i nu gällande förordning. Nämndenhar till skrothandelsutredningen lämnat en detaljerad beskrivning över deprinciper, som legat till grund för nämndens yttranden. Utredningen har närmareuttalat sig beträffande vissa av de frågeställningar, som nämnden tagit upp,och därvid i stort sett anslutit sig till nämndens praxis. Beträffandeåberopande av sociala skäl har utredningen fastslagit att de allmänna kravenpå redbarhet och lämplighet inte får åsidosättas eller förbises. Då några andrakrav inte uppställts i förordningen har nämnden svårt att inse att det kan blinågot utrymme för åberopande av sociala skäl. Beträffandelämplighetskravet vill nämnden starkt understryka att det bör, såsom ocksåframgår av den föreslagna lagtexten, anpassas till den avsedda verksamheten.Framför allt måste för tillstånd till fast handel ställas betydligt större kravpå kunskaper och erfarenhet både allmänt kommersiellt och beträffande :ijälvabranschen än när det gäller uppköpare. Tillstånd som uppköpare är enligtförslaget begränsat såväl områdes-mässigt som tidsmässigt medan inga sådanabegränsningar normalt gäller för fast handel. Den som egentligen hör till uppköparkategorinkan därför ha anledning att söka tillstånd som fast handlare, men detta börinte beviljas om inte de strängare krav, som bör ställas på fasta handlare, äruppfyllda. Denna skillnad beträffande tillämpningen av lämplighetskravet börklart anges i motiven och helst även i lagtexten, ätminstone på det sättet attlämpligheten hänföres till "den avsedda verksamheten som fast handlareeller uppköpare". Beträffandetillståndsprövningen i övrigt har utredningen uttalat sin principiellaanslutning till de normer nämnden tillämpat i sin hittillsvarande verksamhet.Det är klart att sådana normer aldrig kan bli så konkreta att de kan tillämpasutan en individuell bedömning av det enskilda fallet. Det vore emellertidangeläget om i den blivande propositionen kunde lämnas en så utförligbeskrivning som möjligt av de faktorer som bör beaktas. Beträffandefrågan om betydelsen av en sökandes förhållande i skattehänseende, inte minstbeträffande mervärdeskatten, vill nämnden framhälla att denna fråga kan bliaktuell inte blott vid förnyelse av uppköpartillstånd utan även vid nya sådanaansökningar och vid ansökningar om tillständ till fast handel. En relativtsträng bedömning av dessa frågor är nödvändig, inte minst med hänsyn tillbefintliga lojala utövare av skrothan-delsyrket, då eljest konkurrensen inomyrket lätt snedvrids. Nämndenvill ytterligare understryka betydelsen av att den fasta handeln fungerar på iförordningen avsett sätt. Endast om så sker blir det möjligt att genomföra denkontroll som samhället med fullt fog anser sig behöva. Tillståndsprövningenbör, som utredningen framhåller, åvila polismyndigheten, vars utredning juunder alla förhållanden i regel måste bli utslagsgivande. Nämnden vill dockifrågasätta om inte prövningen av ansvarig föreståndare vid filial bör handhasav polismyndigheten i filialorten. Det av utredningen föreslagna systemet atttillståndsmyndigheten i rörelsens huvudort beslutar efter inhämtande avyttrande frän polismyndigheten i filialorten synes nämnden innebära en onödigomgång. Prop.1980/81:3 283 angivit måste det anses värdefullt, att de enskildapolismyndigheterna fär möjlighet att inhämta råd från ett centralt organ, såatt bedömningarna och bedömningsgrunderna blir likformiga i hela riket. 1 ochför sig kunde det med hänsyn till syftet med den ifrågavarande regleringenvara rimligt att ett sådant organ bekostas av statsmedel. Det skulle dåtillsättas av statlig myndighet och innefatta representanter för bl.a.polismyndigheterna och skrotbranschen. Det nuvarande systemet med ett av branschentillsatt och bekostat organ synes emellertid - enligt utredningens bedömning -ha fungerat tillfredsställande och fyllt ett behov. Ett sådant fristående organkan arbeta i friare former och i bättre kontakt med skrotbranschen än ettstatligt organ. Utredningenstannar efter vissa överväganden för att icke förorda möjlighet tillöverklagande av positiva beslut i tillståndsärenden. Även med förståelse försvårigheterna vill nämnden ifrågasätta om icke, med hänsyn till olägenheternaav att tillstånd stundom meddelats icke lämpliga personer, sådan möjlighetborde införas. Från skrotbranschens sida hävdas med rätta, att med hänsyn tillde begränsningar och formaliteter, som i samhällets intresse åläggsföretagarna och som dessa lojalt underkastar sig, är det viktigt att de intefår konkurrens frän personer som pä olika sätt undandrar sig att följa degällande reglerna. Om sådan besvärsmöjlighet icke kan införas, är det av destostörre vikt att tillståndsärendena blir så väl förberedda, att en enhetligtillämpning i samstämmighet med lagens syften befrämjas. 1 detta avseende ärett centralt rådgivande organ av stor betydelse, Förslagetom en skärpning av tillståndsprövningen vad gäller handeln med skrot därprövningen inte enbart skall gälla föreståndare utan även ägare,styrelseledamöter m.fl. kommer enligt TCOs mening att innebära en sanering avmarknaden och en avsevärd förenkling av övervakningen. 2.2Anteckningsskyldighet m. m. Kollegiettillstyrker utredningens förslag beträffande skärpta krav på redovisning. Denomfattande uppgiftsskyldighet som föreslås synes dock i vissa fall bliorimligt betungande i förhållande till sitt syfte, exempelvis när det gällerfasta skrothandlares inköp från industrin. Kollegiet instämmer i de påpekandensom gjorts av handelskammarförbundet och rekommenderar en viss uppmjukning avbestämmelserna i 13 och 14, skrothandelsförordningen. Frånverkstadsindustrins sida har vid återkommande tillfällen påpekats, att det prissom erbjuds för framför allt järnskrot ofta befinner sig på en alltför pressadnivå, vilket anses vara orsakat av bl. a. den närmast "monopolistiska"situation som föreligger på marknaden i och med att AB Järnbruksförnödenheterutgör den totalt dominerande slutliga avnämaren. Därtill kommer också denprisinverkan som orsakas av det gällande exportförbudet. Motdenna bakgrund framstår det för verkstadsföretagen som väsentligt, att dekostnader som är förenade med dels den interna skrothanteringen dels de rutinersom berör försäljningen av skrot 1980/81:3 284 till skrothandeln inte ökas genom ett praktiskt besvärandekontrollsystem. Med förståelse för de motiv som utredningen har anfört såsomgrund för föreslagna kontrollregler saknar vi i de föreslagnaförfattningsbestämmelserna en regel, som motsvarar 19 S i nuvarandeförordning. Vi föreslår därför, att en bestämmelse med motsvarande innehåll somnämnda 19 S tas in i de nu framlagda författningsförslagen. Om vårt ovannämnda förslag inte kan accepteras, föreslårvi alternativt att skrotföretagen skall ges vida möjligheter till dispens frånnuvarande kontrollregler och system med särskilda inköpsnotor.