prop · G403150 · 1980-12-31 00:00:00 — Detta innebär att förändringar ibefolkningens ålderssammansättning och liknande volymfaktorer ej i någon störreutsträckning har beaktats i undersökningen. Begreppet automatik ar inte helt entydigt. Graden avautomatik varierar i själva verket mellan olika anslag. De anslag som ärindexerade och följer förändringar i priser, löner, etc. präglas av enlångtgående automatik. I andra änden på skalan kan man finna anslag som successivtbestäms av separata beslut. Automatik får dock ej uppfattas så attstatsmakterna skulle sakna möjlighet att påverka utgifternas utveckling påberörda områden. har alltid möjlighet att besluta om ändringar av deregler som styr en verksamhet. Huvudresultatet av den utförda undersökningen harsammanfattats i diagram 1, där en indelning skett utifrån de utgiflsslyrandefaktorerna. Undersökningen har företagits med utgångspunkt i budgetförslagetför /82. Där framgår alt de anslag som präglas av vad som kanbetecknas som regelstyrd automatik dominerar statsbudgetens utgifter. Av detotala utgifterna kan ca , motsvarande , hänföras lilldenna grupp. Dessa utgifter ökar således i takt med priser, löner, etc. sålänge inga ingrepp görs i gällande regelsystem. Statsskuldräntorna utgör engrupp för sig. De uppgår lill av utgifterna. Automatiken kan här sägasvara ännu mer långtgående, eftersom räntorna oundgängligen måste betalas ochutgifterna ökar så länge budgeten visar underskott. Här finns alltså inte denfrihet att ändra automatiken som gäller för andra anslag. De anslag som normalt pris- och löneomräknas i detreguljära budgetarbetet har sammanställts i en särskild grupp. Häri ingårfrämst de s.k. förvaltningsanslagen och huvuddelen av de bidragsanslag som ejär föremål för regelstyrd automatik. Dessa utgifter uppgår till 35 miljarderkr., eller , av de tolala utgifterna. Normalt gäller för dessa anslagatt viss kompensation ges för inflation enligt fastlagd praxis. Endasi en begränsad del av slalsbudgetens utgifter bestämsgenom separata beslut. Dessa uppgår till , vilkel molsvarar ca15% av statsutgifterna. Även denna grupp rymmer emellertid många anslag sompåverkas av faktorer av automatikkaraktär. Som exempel på detta kan nämnasutgifterna för åtgärder mot arbetslösheten, som ju är starkt beroende avförändringar i konjunkturutvecklingen. Ett annat exempel är investeringarna.Flertalet investeringsbeslut är visserligen separata till sin na- Prop.1980/81:150 Reviderat budgetförslag 13 tur, men när besluten väl är fattade stiger utgifterna itakt med den allmänna inflationsutvecklingen. Vissautgifter har ej kunnat hänföras lill någon av de nu nämnda grupperna. Dessaanslag, som svarar för av de totala utgifterna, har sammanförts i enrestpost. Denna beslår av olika beräkningsanslag såsom anslagsförbrukningar ochtillkommande utgiftsbehov samt anslag för och dess verk. Inom de huvudgrupper som jag nu har nämnt kan anslagenindelas i undergrupper. Bland de anslag som påverkas av regelstyrd automatikspelar basbeloppsanknutna anslag en stor roll. De uppgår till hela 38 miljarderkr., eller av utgifterna. Härtill kommer att basbeloppet styr utgifter isamma storleksordning inom socialförsäkringssystemet. När detgäller utgifterna över statsbudgeten dominerar anslagen för folkpensioner,bidragsförskott och studiemedel. Motivet bakom anknytningen till basbeloppetär att försäkra mottagaren av de olika bidragen en given real standard. Ökningi den allmänna prisnivån kompenseras sålunda, så att det reala värdetbibehålls. Vissa förändringar har genomförts i det sätt på vilketbasbeloppsindex är konstruerat. Sålunda sker ej längre någon kompensation förändring av indirekta skatter eller av subventioner. Ej heller ges någonkompensation för stigande energipriser. De förändringar som här har vidtagitsär ett exempel på hur utgiftsautomatiken kan dämpas. Nettoprisindexstyr ramarna för det militära försvaret och för civilförsvaret. Dessa utgiftersvarar för av de totala utgifterna. Syftet med den indexkonstruktionsom här tillämpas är att ge förutsättningar för en långsiktig planering avförsvarets verksamhet. De resurser som tilldelas försvaret i och medförsvarsbesluten skall hållas realt oförändrade beslutenavser. Priskompensalionssystemet inom försvaret ses f. n. över av en utredning. Bruttonationalinkomstenbestämmer utvecklingen av biståndsramen. Denna uppgår i budgetförslaget till5,, eller ca 2,, av de totala utgifterna. styrdesbiståndsanslagen av bruttonationalprodukten. Skillnaden mellan dessa bådaprinciper är främst att avdrag görs för räntebetalningarna till utlandet vidberäkning av bruttonationalinkomsten. Denna metod innebär sålunda ett merrättvisande sätt att mäta den svenska ekonomins reala bärkraft. I dagslägetuppgår biståndsramen till av bruttonationalinkomsten. Enligtenprocentsprincipen ökar biståndsutgifterna i takt med nationalinkomsten ilöpande priser. De olikatyperna av skolbidrag styrs generellt av timlöneutvecklingen i samhället ochför lärarkategorierna. Sammantaget bestäms av utgifterna avtimlöneutvecklingen. Härav svarar bidragen till driften av ochgymnasieskolan för den helt övervägande delen. 1980/81:150 Reviderat budgetförslag Utgiftsstyrande falitorer i statsbudgeten Pris- och löneomräkning Separata beslut \ \ 12y \ Räntor påstatsskulden Ih Resterande ingåri gruppen en rad från beloppssynpunkt mindre anslag inom utbildningsdepartementetsområde. Utvecklingen av utgifterna inom skolans område påverkas också starkt avvolymfaktorer. Den faktiska omfattningen av verksamheten bestäms sålunda delsav befolkningsutvecklingen, dels av den ambitionsnivå som de enskildakommunerna upprätthåller. Uppräkningeni takt med timlöneutvecklingen sker för att ersätta kommunerna för denfaktiska kostnadsstegringen inom skolverksamheten. 1980/81:150 Reviderat budgetförslag 15 Lönesummani samhället påverkar anslag som uppgår till , ellerdrygt , av utgifterna. 1 denna grupp ingår bidragen till sjuk- ochföräldraförsäkringen, de allmänna bidragen lill kommunsektorn samt anslagettill vuxensludiestödet. Det bör här understrykas att av utgifternaför sjuk- och föräldraförsäkringen finansieras från statsbudgeten, medanåterstoden faller på socialförsäkringssektorn. Möjligheterna att begränsa vissaav utgifterna inom detta område är f.n. under utredning. Det har sketl vadgäller sjukförsäkringen i sjukpenningkommittén. Föräldraförsäkringen ingår ien samlad kartläggning av effekterna av ledighetslagstiftningen. Räntenivånhar direkt betydelse för ett fåtal anslag i statsbudgeten. Förutomstatsskuldräntorna, som ingår i en grupp för sig, är det främst utgifterna försubventioner av räntor inom boendet som är av betydelse. Utgifterna för dettaändamål präglas av en långtgående automatik och har ökatkraftigt. De bestäms dels genom skillnaden mellan marknadsräntan och en s. k.garanterad ränta, dels av tillväxten i bostadsbeståndet. Subventionerna avräntekostnaderna inom boendel kommer, som jag aviserat i annat sammanhang, attbli föremål för ulredning inom ramen för en större översyn av stödet tillbostadssektorn. Drygt19 miljader kr. av de totala statsutgifterna, motsvarande , styrs avvad som kan betecknas som aktivitetsbestämd automatik. I denna grupp ingår iförsta hand de specialdestinerade bidragen till kommunsektorn. Kännetecknandeför anslagen i denna grupp är all det är den faktiska utvecklingen av en vissverksamhet som styr statens kostnader och att staten inte har någon direktkontroll av verksamhetens omfattning. De principer efter vilka statens bidragutgår lill de olika verksamheterna kan variera. Grovt sett kan de indelas i tvåhuvudprinciper. Enligl den ena ersätter staten en viss andel av resp. kommunstotala kostnader för verksamheten i fråga. Detta är det vanligastetillvägagångssättet av anslagen inom gruppen styrs enligl dennaprincip. Som exempel på anslag i denna grupp kan nämnas de specialdestineradebidragen till färdtjänst och till social hemhjälp. Återstoden kännetecknas avatt statens ersättning utgår med ell givet belopp för vatje enhet som omfattasav verksamheten. Verksamhetens volym blir i detla fall ensaml bestämmande föranslagets utveckling. Syftet med de specialdestinerade bidragen är i huvudsakatt medverka till en jämn fördelning av service inom vissa områden ochatt stimulera kommunerna att bedriva viss angelägen verksamhet. Förvaltningsanslagensvarar enligt den utförda undersökningen för , vilketmotsvarar av utgifterna. För denna har automatiken begränsats genomtillämpningen av det s. k. huvudalternativet. De anslag som på annat sätt ärföremål för pris- och löneomräkning i det årliga budgetarbetet uppgår till ca14 miljarder kr., eller , av utgifterna. Även för de senare kan generellaingrepp i vissa fall övervägas. 1980/81:150 Reviderat budgetförslag 16 Rent praktiskt kan delta ske t. ex. genom att kompensationför inflationen ej ges fullt ut. Den huvudgruppsom kännetecknas av separata beslul har också delals upp i undergrupper. Denstorleksmässiga jämförelsen framgår även här av diagram 1. De transfereringartill hushåll som är oförändrade i nominella tal, såvida ej särskilda beslut omförändringar fattas, uppgår sammantaget till ca . Till dennakategori hör bl. a. barn- och bostadsbidrag. Även investeringarna ingår ihuvudgruppen. De uppgår till . Vidare har särskilts deanslag som i mer betydande grad är beroende av förändringar ikonjunkturutvecklingen. Hit hör stora delar av arbetsmarknadspolitiken ochvissa anslag under industridepartementets område. De uppgår totalt till drygt 7miljarder kr. Sammanfattningsviskan konstateras att statsbudgetens utgifter i mycket stor utsträckning ökarautomatiskt. 1 ett läge med begränsat statsfinansiellt utrymme och stort behovav omprioritering och avvägning mellan olika ändamålsområden kan detta ledatill betydande problem. Liksom andra möjligheter till besparingar bör givetvisingrepp mot automatiken ses mot bakgrund av de speciella omständigheter somföreligger inom resp. ändamålsområde. Enligt min mening är det samtidigtbetydelsefullt alt i besparingsarbetet särskilt uppmärksamma de möjlighetersom finns att dämpa och bryta den automatiska utvecklingen av utgifterna inomolika områden. 1.6 Budgetpolitiska riktlinjer på långtidsutredning - LU 80 - presenteras enekonomisk-politisk utvecklingsväg som återför den svenska ekonomin mol balans.Ett från budgetpolitiska utgångspunkter centralt inslag i en sädan utvecklingär en dämpning av statlig och konsumtion och en minskning avbudgetunderskottet. För den slalliga konsumtionen anges en minskning genomsnitt . Att detta krav innebär en avsevärd återhållsamhet framgårav att den statliga konsumtionen ökade i genomsnitt förperioden 19741979. En uppbromsning har dock skett och ökade denstatliga konsumtionen med mindre än 1,. LU:s kalkyl förutsätter besparingarav sådan omfattning totalt sett att budgetunderskottet nominellt ligger kvarpå ungefär nuvarande nivå. Chefen för ekonomidepartementet har i sinredovisning tidigare denna dag av sina ställningstaganden till LU konstateratalt en betydande del av anpassningsbördan för atl avhjälpa balansbrislerna ivår ekonomi måste läggas på den offentliga konsumtionen. Den i långtidsbudgeten beräknade utvecklingen präglas ihög grad av den obalans mellan statsinkomster och statsutgifter som föreliggeri utgångsläget. Den innebär att budgetunderskottet fortsätter att vidgas ävenom inkomster och utgifter stiger i samma takt. För att underskottet skall Prop.1980/81:150 Reviderat budgetförslag 17 minskakrävs givetvis att inkomsterna stiger väsentligt snabbare än utgifterna. Deberäkningsmässiga resultaten av långtidsbudgeten är som jag tidigare framhålliti hög grad beroende av de grundläggande antaganden som uppställts. Jag hardärvid också diskuterat vissa omständigheter som skulle kunna leda till attutfallet kan bli sämre än vad som redovisas i långtidsbudgeten. Detutvecklingsalternativ i LU där balansbristerna successivt byggs bort medger åandra sidan mera gynnsamma förutsätlningar för den statliga budgeten. Enförutsättning för att detta alternativ skall kunna förverkligas är emellertidatt betydande besparingar på statsbudgetens utgiftssida genomförs. Debudgetpolitiska slutsatser som kan dras av långtidsutredningens ochlångtidsbudgetens resultat är således relativt entydiga. Om inle omfattandeåtgärder vidtas för att förbättra statens finanser kommer statsbudgeten attutvecklas på ett sätt som ej är förenligt med kraven på en förbättradsamhällsekonomisk balans. Jagövergår nu till att redovisa vilka mål och riktlinjer för budgetpolitiken somenligt min mening bör gälla. Regeringenhar tidigare uttalat att del statliga budgetunderskottet som andel av BNP underde närmaste åren måste minska med i genomsnitt en procentenhet . För attklara det måste omfaltande saldoförstärkande åtgärder sättas in under en följdav år. I ett kortsikfigtperspektiv kommer budgetunderskottet alt påverkas inte bara av denunderliggande strukturella utvecklingen utan också av konjunktursvängningarna.Deras betydelse för budgelulvecklingen illustreras väl av den nu aktuellasituationen. Omfattande besparingar som får effekt under /82 harbeslutats . har emellertid den svenska ekonomin gåttin i etl skede av långsam ekonomisk fillväxt. Detta medför att den positivaeffekten av besparingarna ej kan avläsas i ett minskat budgetsaido.Vissa förhållanden leder nämligen till att underskottet tenderar att öka i ensituation med svag konjunkturutveckling. När den ekonomiska utvecklingensaktar av, dämpas inkomsttillväxten i samhället och därmed också statensskatteintäkter. stiger utgifterna över vissa konjunkturberoendeanslag. Föratt få en rättvisande bild av den underliggande budgetutvecklingen måste mandärför också se hur de icke konjunkturberoende utgifterna utvecklas. Med hänsyntill att dessa över tiden rimligen bör uppvisa en högre grad av stabilitet änsjälva saldot finns starka skäl all komplettera det långsiktiga målet förbudgetunderskottets utveckling med ell delmål för de icke konjunkturberoendeutgifternas utveckling. Med hänsyn till stats- 2 1980/81. 1980/81:150 Reviderat budgetförslag 18 skuldräntornasnära koppling till saldoutvecklingen bör utgiftsmålet anges exkl. dessa. Detfinns givetvis starka skäl att förlägga de utgiftsneddragningar som kan bliaktuella till högkonjunkturperioder. Det är både lättare och lämpligare attgenomföra stora besparingar under en högkonjunktur. Besparingarna får då enkontracyklisk inverkan på konjunkturutvecklingen. Men även om mycket talar föratt besparingsambitionerna bör sättas högre i högkonjunktur än i lågkonjunktur,vill jag framhålla att detta resonemang inte får föras alltför långt. Av fleraskäl måste besparingsarbetet till stor del bedrivas oberoende avkonjunkturutvecklingen. Fördet första är det statliga budgetunderskottet ett strukturellt fenomen. Detinnebär att underskottet kommer att öka ytterligare framöver om intemålmedvetna motåtgärder vidtas under en följd av år. Fördet andra vill jag i detta sammanhang också peka på den långa tidseftersläpningsom ofta gäller innan beslut om besparingsåtgärder får genomslag påbudgetutvecklingen. Det gör det nödvändigt att planera merparten av utgifternautan närmare kännedom om konjunkturutvecklingen. Fördet tredje, , villjag betona att besparingar som genomförs nu är värdamer än besparingar . som en nödvändig anpassning skjuts påframtiden förstärks också de grundläggande balansbrislerna i ekonomin. Vissabesparingar kan visserligen upplevas som en standardsänkning för stora grupperi samhället. Uteblivna besparingar kan emellertid få än mer negativa effekterpå välfärden genom de försämrade utsikterna för den allmänna ekonomiskautvecklingen. Vidare måste man beakta utvecklingen av statsskuldräntorna.Eftersom varje utebliven besparing innebär en ökning av budgetunderskottet sågenererar den ökade räntekostnader som sedan växer år . Detav regeringen i fjolårets kompletteringsproposition angivna målet att reducerabudgetunderskottet uttryckt som andel av BNP ligger fast. Förstärkning avbudgeten måste i allt väsentligt ske genom besparingar på utgiftssidan. Medhänsyn till budgetsaldots starka beroende av konjunkturutvecklingen är detlämpligt att också ange ett mål för utvecklingen av vissa delar avstatsutgifterna. För enskilda budgetår kan visserligen även statsutgifternapåverkas av konjunktursvängningar och andra tillfälliga faktorer. Utgiftsutvecklingenhar emellertid betydligt större stabilitet än budgetsaldots utveckling och ettutgiftsmål bör därför vara ett värdefullt komplement i det kontinuerligabudgetarbetet. Måletför utgiftsutvecklingen måste självfallet anges så att det är konsistent medden långsiktiga ambitionen att minska budgetsaldot. Vissa svårigheter attformulera målet föreligger givetvis på grund av osäkerheten om den framtidaprisutvecklingen och om den reala tillväxten i ekonomin. Vad gällerprisutvecklingen gäller dock att denna påverkar både utvecklingen 1980/81:150 Reviderat budgetförslag 19 av BNP och av utgifterna i löpande priser, varför enmålsättning formulerad i reala termer bör ge en tillräcklig stabilitet. Mot bakgrund av den nu aktuella bilden av budgetutvecklingenunder perioden fram t.o.m. /86 såsom den framkommit i åretslångtidsbudget (bilaga 2.1) bedömer jag att en neddragning av statsutgifternaexkl. stalsskuldräntor och vissa konjunkturberoende utgifter ifasta priser blir nödvändig. Jag har därvid beaktat att den ekonomiskautvecklingen bör bli mer positiv än vad som förutsatts ilångtidsbudgetkalkylerna bl.a. till följd av de besparingsåtgärder som jagberäknar kommer atl vidtas . 1.6.3 Riktlinjer för besparingsarbetet De allmänna mål för budgetutvecklingen som jag nu harredovisat måsle enligt min mening kompletteras med mer preciserade rikllinjerför utgiftsprövningen och det fortsatta besparingsarbetet. Sådana riktlinjerbehövs för atl de konkreta besluten på kort sikt skall kunna fattas molbakgrund av statsmakternas ambitioner och mål på längre sikl. Inom slora delarav den statliga och statsunderstödda sektorn är, som jag tidigare framhållit,verksamheten dessulom av sådant slag att en omställnings- och nedskärningsprocesstar att förbereda och genomföra om den skall kunna ske på ellplanmässigt sätt. Skolväsendet och den högre utbildningen är exempel på sådanaverksamhetsområden. Det är också angeläget att myndigheter, kommuner, olikastatsunderstödda verksamheter och enskilda som är beroende av statsmakternasbeslut kan planera utifrån en någorlunda säker uppfattning om utformningen avden långsiktiga slalliga utgiftspolitiken. Jag vill, som jag i tidigare sammanhang anfört, erinra omatt besparingsbehoven är av sådan omfattning att inget område ensamt kan svaraför den nödvändiga åtstramningen. Besparingsansträngningarna måsle ges slorbredd och täcka alla utgiflsslag och departement. Ett stort antal mindrebesparingar kan tillsammans ge belydande belopp. mäste särskilduppmärksamhet ägnas åt de tungt vägande utgiftsområdena, dvs. i praktiken åttransfereringarna till hushåll, kommuner, företag och organisationer.Besparingsåtgärderna måste med nödvändighet påverka levnadsvillkoren för storagrupper i samhället. fåi besparingsåtgärderna inte drabba de gruppersom i olika avseenden har det sämst. Dessa bedömningar, som ställdesig bakom, har enligt min mening fortfarande i hög grad giltighet. Jag övergårnu till att ange vissa riktlinjer som enligl min mening bör gälla för detfortsatta besparingsarbelet. Automatiken i statsbudgeten måste begränsas. Jag hartidigare utför ligt behandlat denna fråga. Generella subventioner måste begränsas. Budgeleninnefattar vissa generellt utformade subventionssystem, som syflar till att för ett pris som ligger under produktionskostnaden ställa vissa varor och nyttigheter lill förfogande för alla som nyttjar dem. Det är nödvändigt att den faktiska 1980/81:150 Reviderat budgetförslag 20 kostnadsutvecklingen i ökad ulslräckning får slå igenom iprisbildningen. Vissa ålgärder med denna inriktning har för övrigt redanbeslutats. Vissa sociala bidragssystem bör sesöver i syfte att göra dem mer selektivt inriktade. Vissa förmåner utgår lillalla som befinner sig i en viss situation utan prövning av behov med hänsyntill t.ex. inkomst- och förmögenhetsförhållanden. I ett ansträngt budgetlägemåste det övervägas om inte dessa bidragssystem kan göras mer riktade. Exempelpå lämpliga riktade bidrag är det statliga bostadsbidraget och den avregeringen föreslagna utbyggnaden av stödet till flerbarnsfamiljer. Möjligheternabör prövas att införa ökade inslag av .självrisk i socialförsäkringssystemet.Vårt sociala försäkringssystem är väl utbyggt och innebär garantier motinkomstbortfall vid sjukdom, arbetslöshet etc. Dessa försäkringar ärgrundläggande element i vårt sociala trygghetssystem som inte bör sättas ifråga. Utan atl så sker bör emellertid vissa besparingsmöjligheter prövas inomdetta område. Statsbidragentill kommunerna begränsas. Bidragen till kommunerna tar för /82i anspråk av statsutgifterna. Av kommunernas inkomster svararstatsbidragen för . Som ett led i en strävan att ge kommunerna ökadfrihet och ökat ansvar för den kommunala verksamheten bör statsbidragens andelav kommunernas inkomster successivt minskas. Produktionen avoffentliga tjänster måste effektiviseras. Besparingsansträngningarna måsleockså gälla utgifter för verksamheter som slalen själv bedriver eller somkommunerna handhar under statlig r.eglering och med statsbidrag. Strävan börvara att genom ett effektivare utnyttjande av tillgängliga resurser åstadkommabesparingar. Jag återkommer senare med vissa preciseringar när del gällerverksamhel som bedrivs i regi. Statligamyndigheters normgivning, bl. a. sådan som grundar sig på allmänl hållenramlagstiftning bör bli föremål för en fortlöpande och systematisk översyn isyfte atl åstadkomma samhäUsekonomiska besparingar. En viktig förutsättningför all kommunerna skall kunna begränsa sitt resursutnyttjande på del sätl somjag nu har angett är atl de fåren ökad frihet att disponera sina resurser påelt effektivt sätl. Delta kräver atl statlig regelstyrning, normgivning ochtillsynsverksamhet ses över och begränsas. Ett arbete med denna inriktningpågår också inom kommundepartementet i en särskild arbetsgrupp med företrädareför och de båda kommunförbunden. Lika angeläget är atlstatlig normgivning som leder till kostnadsökning inom ekonomin i övrigtbegränsas. Åtgärder måstevidtas jör att ytterUgare effektivisera och begränsa statsförvaltningen. Närdet gäller statens egen resursförbrukning kan jag konstatera att den statligakonsumtionens tillväxt har bromsats upp påtagligt . avinstrumenten för att uppnå detta har varit tillämpningen av del s. k.huvudalternativet för bl. a. statliga myndigheters förvaltningskostnader. Detlainnebär all anslagen efter pris- och löneom- Prop.1980/81:150 Reviderat budgetförslag 21 Det är enligl min mening nödvändigt att gä vidare på dennaväg. Detta betyder atl huvudalternativet bör tillämpas även under de närmastföljande åren. Regeringen har också på milt förslag gett direktiv tillmyndigheterna att de i sin långtidsplanering skall utgå härifrån. Denna metodbidrar enligt min mening till ökat koslnadsmedvetande inom myndigheterna.Strävan bör givetvis vara all klara huvudalternativet genom ökad effektivitet.I de fall där detta inte bedöms kunna ske fullt ut får omprövning avambitionsnivån göras. Påvissa förvaltningsområden kan det också visa sig möjligt alt uppnå besparingarsom går längre än huvudalternativet. Om väsentliga begränsningar skall kunnagenomföras måste därvid ändring och förenkling ske i de lagar och regler somstyr verksamheten. Jag vill tillägga att förenkling av myndigheternas arbete,decentralisering och åtgärder mol krångel och onödig byråkrati måste ägnasfortsatt stor uppmärksamhet i det arbete jag nu har behandlat. Möjligheterna börövervägas att senarelägga och i tiden sträcka ul stathga investeringar ochinvesteringsprogram. I del budgetläge vi nu befinner oss måste även de statligainvesteringsutgifterna prövas restriktivt.