prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Det finns å andra sidan ingenting i förarbetena till 1967 årslagstiftning som antyder att avsikten varit alt köparens ansvarighet i någotfall skall omfatta annat eller mera än den skada som har tillskyndats sakägarnagenom avtalsbrottet. Vissa uttalanden av lagrådet och föredragande departementschefenrörande innebörden av det i lagmmmet använda uttrycket "handpenning"tyder pä att handpenningen skall fä användas endast till täckande avvad en köpare i en motsvarande situation i rent privaträttsliga förhållandenkan åläggas att utge som skadestånd till säljaren (NJA II 1967s. 290 O- Det synes lagrådet inte heller kunna anföras några sakliga skäl attsträcka ansvarigheten längre än så. Såväl de nu gällande som de här föreslagnabestämmelsernas lydelse synes emellertid medge en tillämpning som i etthänseende ålägger köparen en längre gående ansvarighet. Bestämmelserna innebär,att handpenningen kantas i anspråk för täckande av bl. vårdoch förvaltning av egendomen mellan försäljningarna". Härmedtorde avses de värd- och förvaltningskostnader som kan ha uppkommit undertiden från del alt del aktuella köpeavtalet slöts - vare sig köpet skedde vidauktion eller köpeavtalet ingicks under hand (jfr 8 § fjärde stycket i detremitterade förslaget) - till dess att ett nytt försök att sälja egendomengjordes, vid auktion eller under hand. Vård- och förvaltningskostnaderna underden tid den förste köparen åtnjöt anstånd med betalning av resterandeköpeskilling motsvaras emellertid inle av någon skada för sakägarna, eftersomdessa kostnader skolat bestridas ur köpeskillingen, om köpet hade fullföljts påföreskrivet sätt. Bestämmelserna bör på denna punkt ges en utformningsom bringar dem i överensstämmelse med det principieUa synsätt som måste antasha varit vägledande vid de nu gällande bestämmelsernas tiUkomst. Lagrådet förordardärför, att första meningen i första stycket av förevarande paragraf gesföljande lydelse. "När ny auktion hålls sedan inrop har blivUogiltigt enligt 5 8 tredje stycket, skall handpenningen användas till betalningav förrättningskostnaderna för den förra auktionen och för vård ochförvaltning av egendomen från det inropet blev ogiltigt till dessden nya auktionen ägde mm." För del fall att någon ny auktion inte hälls -kanske av den anledningen att sökanden utnyttjar sin möjlighet att enligt 68första stycket i förslaget avstå från nytt försäljningsförsök eller därför all6 8 andra stycket är tillämpligt - föreskrivs i andra stycket av nu förevarandeparagraf, att handpenningen skall användas till betalning av"förrättningskostnader Prop.1980/81:8 Lagrådets yttrande 1137 somhar blivit onyttiga". Bestämmelsen föranleder endast det påpekandet frånlagrådels sida, att här självfallet avses uteslutande sådana kostnader som harblivit onyttiga som en direki följd av att den som har erlagt handpenningeninte har fullföljt sitt köp. Det ligger i sakens natur att ett krav på sådantorsakssammanhang måste upprätthållas, och något behov av förtydligande avlagtexten på denna punkt synes inte föreligga. 88 Lagrådet föreslår, att innehållet i denna paragraf av redaktionella skäluppdelas i två paragrafer med beteckningen 8 8 resp. 9 8 av nedan angivnalydelse och att i följd därav 9 8 i förslagel får beteckningen 10 8. "8 8 Utmätt egendom bör säljas under hand, omdel är sannolikt alt högre köpeskilling kan uppnås därigenom och sådanförsäljning även i övrigt är ändamålsenlig. Sökanden, gäldenären och annan kändsakägare vars rätt beror av försäljningen skall beredas tillfälle all yttra sigi frågan, om anledning föreligger därtill. Försäljning får dock ej ske under hand, omegendomen häftar för sjödier luftpanträtl eller ovisshet råder härom samt detej är känt vem som gör anspråk på sådan panträtt eller var han uppehåller sig. 9 8 Innan egendom säljs under hand skall anbudfordras in. 1 fråga om försäljningsvillkoren tillämpas 4 och 5 88. Lämnas ej anbud som godtas, skall auktion sättasul, om ej sökanden avstår därifrån eller auktion har hållits tidigare ochanledning därjämte saknas att egendomen kan säljas inom rimlig tid. Skall nyttfärsäljningsför-sök ej göras, gäller 6 8 Qärde stycket. Blir köpet ogiltigt till följd av att fullbetalning ej sker inom föreskriven tid, gäller bestämmelserna i 7 8. Vad somsägs om auktion i 7 8 första stycket gäller även försäljning under hand." 10128§ Bestämmelserna i förevarande paragrafer om förfarandet när utmätt fordranskall förvandlas till likvida medel vinner enligt lagrådets mening iöverskådlighet, om åtskillnad görs mellan den situation som föreligger när denutmätta fordringen ännu inte har förfallit lill betalning och den som är förhanden när fordringen är förfallen lUI betalning. Det synes bl.a. bådeoegentligt och mindre lämpligt att i den förstnämnda situationen tala omindrivning av fordringen. Eftersom det finns ett praktiskt behov att på andrahåll i balken - exempelvis i 8 kap. 1 8 andra stycket och 14 kap. 5 8 och iandra sammanhang kunna använda en gemensam beteckning för de förfaranden somsyftar till att erhålla betalning från sekundogäldenären för en utmättfordran, vill lagrådet likväl inte motsätta sig att för detta ändamål termen"indrivning" används i såväl kapitelmbriken som mbriken lill nuförevarande avsnitt av kapitlet. Sistnämnda mbrik bör lämpligen lyda:"Åtgärder för indrivning av utmätt fordran." Prop.1980/81:8 Lagrådets yttrande 1138 I fall då utmätning sker av en ännuinle förfallen fordran och förfallodagen inte inträder inom rimlig lid samtfordringen inle heller genom uppsägning eller på annat sätt kan bringas attförfalla inom sådan tid bör det i princip åligga kronofogdemyndigheten alt sökafå till stånd avtal med sekundogäldenären om förtida betalning. Uteslutet ärdock inte alt det i ett enskUl fall på gmnd av de civilrältsliga förhållandenakan möta hinder att träffa ett sådant avlal eller att del av andra särskildaskäl - som t. ex. att det är notoriskt alt sekundogäldenären är insolvent ellerinte vill gå med pä förtida betalning - är meningslöst att försöka träffa ensådan uppgörelse med sekundogäldenären. En bestämmelse i ämnet bör utformas medbeaktande av vad som har sagts. När en ulmätt fordran har förfallittill betalning - vare sig fråga är om en fordran som var förfallen redan vidtiden för utmätningen eller fordringen har förfallit därefter -skall kronofogdemyndigheten enligt förslaget utan dröjsmål anmodasekundogäldenären att betala sin skuld. Uppenbart är, att för den händelse denutmätta fordringen avser belopp som överstiger exekutionsfordiingen Jämtekostnaderna i målet, betal-ningsanmaningen i princip inte skall avse störrebelopp än som behövs för alt sökanden skall bli förnöjd och kostnaderna blitäckta. Från denna huvudregel kan möjligen få göras undantag för fall dåsekundogäldenären på grund av fordringsförhållandets natur eller särskUdavillkor i del rättsförhållande på vilket fordringen grundas inte har skyldigheteller ens rätt att erlägga delbetalning. Under nu angivna förhållanden synesdel i 88 b 8 UL för motsvarande situation använda, mer neutrala uttrycket"eriägga betalning" vara att föredra framför uttrycket "betalasin skuld". Av motsvarande skäl bör bestämmelsen i 12 8 första stycket iförslaget om all kronofogdemyndigheten vid utebliven frivillig betalning skall"utsöka fordringen", när del finns en exekutionstitel, ersättas av enregel om att myndigheten i sådana fall skall "ombesörja utsökning". Del angivna önskemålet att undvikatermen indrivning med avseende på fall då en utmätt fordran inle är förfallenlill betalning bör föranleda alt den i 108 andra stycket av förslaget upptagnabestämmelsen om försäljning av utmätt fordran utformas så, alt den lar sikte påfall då betalning för utmätt fordran ej kan erhållas inom rimlig tid efterutmätningen. I samband med de ändringar i denföreslagna lagtexten som föranleds av det nu anförda bör även vissa ytteriigareredaktionella Jämkningar göras. Lagrådet förordar, att de nuförevarande bestämmelserna las upp i två paragrafer - vilka med anledning avatt enligt lagrådets tidigare framförda förslag 9 8 i förslaget fårbeteckningen 10 8 bör betecknas resp. 11 8 och 12 8 - saml ges följandelydelse: "118 Är utmätt fordran ejförfallen lill betalning och förfaller den ej inom rimlig tid, skaUkronofogdemyndigheten, där så kan ske, söka träffa avlal med sekundogäldenärenom förtida betalning och om den nedsättning av fordringen som kan föranledasdärav. 1980/81:8 Lagrådets yttrande 1139 När utmätt fordran är förfallentill betalning, skall kronofogdemyndigheten utan dröjsmål anmodasekundogäldenären att erlägga betalning till myndigheten. Betalar ejsekundogäldenären, skall kronofogdemyndigheten, om exekutionstitel finns,ombesörja utsökning. Underlåter sekundogäldenären i annat fall att betala trotsatt det ej råder tvist om fordringen, tillämpas vad som sägs i 4 kap. 22 8. 12 8 Kan betalning för utmättfordran ej erhållas inom rimlig tid efter utmätningen, får fordringensäljas." 33 § I tredje stycket av denna paragraf ges bestämmelsersom begränsar rätten att föra talan mot kronofogdemyndighets beslut angåendeförbehåll för nyttjanderätt, servitut eller elektrisk kraft vid exekutivförsäljning av fastighet. Lagrådet har ej någon erinran mot bestämmelserna isak. Enligt lagrådets mening är det dock lämpligare alt de får sin plats i 18kap., där balkens övriga regler som rör fullföljd mot kronofogdemyndighetsbeslut är samlade. Lagrådet förordar därför, att bestämmelserna flyttas till 18kap. enligt vad som i det följande redovisas under detta kapitel. Genom en ny bestämmelse iförevarande paragraf bör erinras om all särskilda fuUfölJdsregler gäller ifråga om beslut angående förbehåll som avses i paragrafen. Denna bestämmelsesynes kunna las in som ett tredje stycke och ges följande lydelse:"Bestämmelser om begränsning i rätten till talan mot beslut angåendeförbehåll som avses i denna paragraf finns i 18 kap." 1 8 Enligt lagrådels mening är reglerna i andra stycketalltför detaljerade. Det torde vara tillfyllest att som undantag fränhuvudregeln om att influtna medel skall redovisas ta uppen bestämmelse av innehåll att, om influtet belopp är ringa och del kan antas attytterligare medel kommer att inflyta i målet, redovisningen får anstå. En sådanregel överensstämmer - frånsett att någon bestämd tidsfrist för redovisning ejanges med vad som gäller enligt 137 8 1 mom. Nägot bärande skäl attfrångå gällande rätt har ej anförts. 3 § Av den inledande bestämmelsen i denna paragraf följer,att kronofogdemyndigheten i vissa fall har alt ta i anspråk säkerhet som harställts för handpenning vid exekutiv försäljning; om sättet förianspråktagandet föreskrivs i 2 kap. 26 8. Säkerheten skall enligt bestämmelsenlas i anspråk, när köpeskillingen ej betalas inom föreskriven tid ochianspråktagandet 1980/81:8 Lagrådets yttrande 1140 behövsför betalning av vad köparen i en sådan situation har att svara för. Köparensansvar bestäms därvid av skilda regler i 10-12 kap. av förslaget. Entillämpning av bestämmelsen aktualiseras av alt auktionsinrop blir ogiltigt pågrund av att köpeskillingen inte har betalts. I ett sådant läge kanhandpenningen komma att tas i anspråk på visst sätt vid ny auktion eller, omsådan inle hålls, för betalning av förrättningskostnader som har blivitonyttiga. Ifrågavarande bestämmelse om ianspråktagande avsäkerhet motsvarar i sak vad som gäller enligt 143 a 8 UL. Av förarbetenavid tillkomsten av detta lagrum framgår, att det därvid förutsattes att ställdsäkerhet skulle vara betryggande, eftersom den i varje särskilt fall hade varitföremål för noggrann prövning (prop. 1971:20 s. 316). Man utgick alltså frånatt säkerheten alltid skulle räcka till för betalning av hela handpenningen.Del kan dock i undantagsfall länkas förekomma alt säkerheten, när den las i anspråkmed stöd av förevarande bestämmelse, inte förslår till den betalning för vilkenhandpenningen skulle användas. Lagrådet finner i detta sammanhang anledningframhålla, att den omständigheten att bara delbetalning därvid erhålls genomianspråktagandet av säkerheten inte i och för sig torde befria köparen frånansvar för vad som brister av handpenningen. Vad som har anförts gäller även dä säkerhetunder motsvarande omständigheter tas i anspråk med stöd av bestämmelsen i sistameningen av ifrågavarande paragraf Lagrådet vill vidare anmärka, att dennabestämmelse torde vinna tillämpning endast i fråga om säkerhet som enligl 12kap. 39 eller 54 8 har ställts av annan sakägare än köparen. Detta bör görasklart genom att i sista meningen "enligt 12 kap. 39 eller 54 8"skjuts in mellan orden "säkerhet" och "för". 7§ Bestämmelserna i denna paragraf om förfarandet när fordran är tvistig ellerberoende av vUlkor ansluter till vad som gäller enligl 1518 UL. Detta lagrumfick sin nuvarande lydelse i samband med att nya regler infördesrörande exekution i fartyg. Ändringarna i 151 8 UL innebar bl.a., attöverexekutor tillerkändes befogenhet alt under vissa förutsättningar idomstols ställe avgöra tvister om fördelning av medel i sådana mål som äromedelbart anhängiga hos överexekutor, dvs. mål om fördelning av medel sominflutit vid försäljning av fast egendom, registrerat skepp samt luftfartyg ochintecknade reservdelar. Enligt tredje stycket i nu förevarande paragraf iförslagel tillerkänns kronofogdemyndighet en motsvarande befogenhet att avgöratvister av detta slag som möjligheten till prövning i sädan ordningvidgas till all avse tvister i mål rörande all slags egendom. Liksom UL utgår UB från den principen alträttstvisler i utsökningsmål, åtminstone mera komplicerade sädana, skallhänskjutas till domstol för avgörande i JudicieU väg. Denna princip gäller ocksåfördelningstvister och kommer beträffande dem till uttryck i andra stycket avförevarande para- 1980/81:8 Lagrådets yttrande 1141 graf, enligt vilket borgenär vars fordran ellerförmånsrätt är tvistig skall föreläggas att väcka talan vid domstol.Befogenheten för kronofogdemyndigheten enligt tredje stycket att under vissafömtsättningar själv avgöra fördelningstvisler är alltså ett avsteg frånprincipen att rättstvisler skall slitas av domstol. Enligl lagrådets mening bör ettsådant avsteg inte göras utan att starka skäl talar därför. När befogenhet föröverexekutor att pröva fördelningstvister infördes , anfördes somhuvudsakligt skäl att fördelningen av medel när det gällde fartygsexekulionofta kunde vara komplicerad med flera, kanske utländska, borgenärer inblandade,varför det vore av värde att ha tillgång till ell förfarande, enligt vilkettvist om köpeskillingsfördelning kunde avgöras snabbi och enkelt. Bärkraftenav detta skäl har dock ej prövats i verkligheten; föredragande statsrådetframhåller i remissprotokollet att bestämmelsen om överexekutors befogenhetall pröva fördelningstvister gällt så sedan den att någon egentlig erfarenhet av befogenheten inle vunnits. Som motiv för attnu tillägga kronofogdemyndighet befogenhet alt avgöra fördelningstvister anförsi remissprotokollet, att det uppenbarligen är angeläget att sådan tvist kanavgöras snabbt och enkelt, särskilt i fall då tvisten rör flera borgenärer,samt att det är naturligt att en bestämmelse härom blir tillämplig, oavsett denutmätta egendomens beskaffenhet. Enligt förslaget skallöverexekutorsinstitutionen upphöra och dess uppgifter överföras tillkronofogdemyndigheten. Lagrådet har som nämnts inte någon principiell erinranmot förslaget i den delen. Enligt lagrådets mening är dock betänkligheterna motatt tillägga exekutiv myndighet rättsskipande befogenhet större när det gällerkronofogdemyndighet än när fråga är om överexekutor. Detta gäller desto mersom, enligl vad som förutsätts i motiven, befogenheten är avsedd alt utnyttjasfrämst i komplicerade fall av fartygsexekulion. 1 2 kap. 22 och 23 88 av förslagetföreslås vissa bestämmelser om förfarandet i tvister som kronofogdemyndighetsjälv handlägger. Dessa innebär bl.a., alt kronofogdemyndighet tillerkännsrätt att ta upp bevisning genom att höra vittne på ed eller pari undersanningsförsäkran. Att kronofogdemyndigheterna fär möjlighet att införskaffaall erforderlig bevisning kan sägas vara en förutsättning för att de skallkunna anförtros dömande uppgifter. Å andra sidan möter del starkabetänkligheter att tillerkänna kronofogdemyndighet befogenheter som eljest ärförbehållna domstol, något som från flera häll också framhållits underremissbehandlingen. Vid en samlad bedömning finnerlagrådet ej tillräckliga skäl föreligga för att här göra avsteg frångrundsatsen att tvister i utsökningsmål skall avgöras av domstol. Lagrådetförordar alltsä, att tredje stycket jämte första slyckel andra meningen iförevarande paragraf utgär. Som följd härav bortfaller behovet av 2 kap. 22 och23 88. Prop.1980/81:8 Lagrådets yttrande 1142 Lagrådet vill tillägga, att detäven med förslagets ståndpunkt skulle vara erforderligt att begränsatillämpligheten av om bevisning. Del synes t. ex. knappast kunnakomma i fråga all kronofogdemyndighet skulle ha befogenhet all ädöma böterenligt 36 kap. 20 8 RB eller förordna om häktning av vittne med tillämpning av218 i samma kapitel. Liknande begränsningar har brukat iakttas när bestämmelseri RB om bevisning gjorts tillämpliga pä förfarandet inför annan domstol änallmän domstol: se t. ex. 118 lagen (1977: 729) om patentbesvärsrätten. Mot innehållet i övrigt av 7 8 iförslaget har lagrådet inte nägon principiell erinran. Emellertid vill lagrådetifrågasätta om icke villkoret i andra stycket "om tvisten ej redan ärföremål för prövning" bör. efter förebild i 4 kap. 21 8 i det remitteradeförslaget, uttryckas med "om det ej av särskilda skäl är obehövligt".Det kan nämligen inte uteslutas att fall kan uppkomma dä föreläggande bör kunnaunderlåtas trols alt JudicieU prövning inte redan pågår. Vid tillkomsten av gällandebestämmelser i 151 8 UL gjorde lagrådet vissa uttalanden angående innebörden avbestämmelserna (prop. 1973: 167 s. 226 och s. 238). Av dessa uttalandenframgår, att den talan som skall väckas avser rätlen lill avsalta medel. Förattdetta skall komma till tydligt uttryck i lagtexten föreslär lagrådet, att iandra slyckel av nu förevarande paragraf i förslaget efter orden ""väckatalan"" inskjuts ""om rätten till medlen"". 14 8 Med lagrådets förslag till disposition av 3 kap. börförsta ledet i punkten I i denna paragraf lyda: "utmätning har skett medslöd av 3 kap. 7 8 I eller 8 8 pä grund av dom. utslag eller beslut ochexekutionstiteln ej har vunnit laga kraft"". 20 8 Lagrådetföreslår, att denna paragraf jämkas i enlighet med vad lagrådet har anförtdärom under 2 kap. 26 8. 21 8 Om i enlighetmed lagrådets förslag bestämmelsen i tredje slyckel av 7 8 utgår, förfallerbehovet av undantagsregeln i nu förevarande paragrafs andra mening. 1 och 3 88 När utmätt egendom säljs exekutivt, uppkommerfrågan vilken rättsställning exekutivköparen intar. Problemet har skildaaspekter. Av intresse är i första hand i vad mån den exekutiva försäljningenhar avtalsrättsliga verkningar och betydelsen i det hänseendet av att här ärfråga om en försäljning som sker tvångsvis av myndighet i en särskild, avoffentligrätlsliga regler bestämd ordning En annan sida av problemet rör denexekutiva försäljningens sakrätlsliga verkningar, dvs. här frägan i vad män Prop.1980/81:8 Lagrådets yttrande 1143 ellerunder vilka betingelser exekutivköparen skall åtnjuta skydd mot tredje mansanspråk på äganderätt eller begränsad sakrätt lill den försålda egendomen. Gällande lagstiftning om exekutiv försäljning avfast egendom, registrerat skepp (varmed i del följande avses även registreratskeppsbygge) och registrerat luftfartyg (reservdelar) innehåller vissa reglerav betydelse för exekutivköparens ställning i det förra avseendet; angående desakrättsliga verkningarna finns beträffande fast egendom och skeppbestämmelser i 213 a 8 UL. 1 fråga om lös egendom i allmänhet finns däremot ej- med ett par speciella undanlag - någon direkt reglering i lag i något avangivna avseenden. Lagrådet bortser lill en början från fast egendom,skepp och luftfartyg och riktar uppmärksamheten först pä lös egendom iallmänhet. De uttalanden som har gjorts i den Juridiskalitteraturen synes närmast ge vid handen, att man har haft som utgångspunkt alten exekutiv försäljning leder lill ett köpeavtal som ålminsione i princip ärunderkastat allmänna avtals- och köprältsliga regler (se . : Auktion11 s. 175-176 och : Om köp och byte av lös egendom, 4. uppl. 13 vid nol 49; jfr JO:s ämbetsberättelse 1970 s. 321 f och där anmärktlitteratur). Frågan om de obligationsrällsliga verkningarna av en exekutivförsäljning har emellertid inle behandlats mera utförligt. Någon ingåendeuppmärksamhet har inte ägnats det förhållandet att det här är fråga om ettköpeavtal som är tillkommet genom ingripande av offentlig myndighet och att delinte är godsets ägare, utmätningsgäldenären. som är den handlande päsäljarsidan. De särskilda problem som uppstår till följd av all den exekutivaförsäljningen - betraktad som ett led i del exekutiva förfarandet - kanöverklagas och hävas i exekutiv ordning har sålunda i stort sett lämnats åtsidan. Rättspraxis lämnar ej nägot entydigt besked hur deantydda frågorna är all lösa. Motiveringen till vissa domstolsavgöranden gervisserligen anledning till antagande, att man där utgått från att ett beslut,varigenom högre instans upphäver en exekutiv försäljning, fär verkan iförhållande lill köparen, dvs. att själva köpet, sett som ell avtal, bringas omintet (se t. ex. NJA 1922 s. 57 och s. 464 saml 1977 s. 353). Mer bestämdaslutsatser kan dock inte dras av föreliggande domstolsavgöranden måhända kanverkan för köparen av ett undanröjande vara alt bedöma olika beroende pågrunden till undanröjandet och köparens vetskap om denna. Ån mindre kan detutläsas, att ett beslul om hävande av en exekutiv försäljning i och för sigutgör underlag för ett tvångsingripande mot köparen för all få godset åter. Det remitterade förslagel lar inte upp nägralagregler i ämnet och ägnar inle heller någon ingående uppmärksamhet åt deangivna problemen. Förslagel innehåller sålunda inle nägon analys av gällanderätt eller någon 1980/81:8 Lagrådets yttrande 1144 samlad redogörelse för förslagets ståndpunkt. 1 olikasammanhang gjorda motivutlalanden måste därför tjäna till ledning förförståelsen av förslaget. Lagberedningen torde i ett tidigareskede av sitt arbete ha utgått fiån att del köp som kommer till stånd genom enexekutiv försäljning åtminstone i vissa hänseenden är underkastat vanligaköprältsliga regler (se Utsökningsrätt IV, SOU 1966: 7, s. 921"). Uttalanden avberedningen och föredragande statsrådet i motiven till UB tyder däremot på nu anser köpet och dess verkningar vara att bedöma från enbartoffentligrättsliga synpunkter. Enligt detta betraktelsesätt skulle alltsåköpet vara beroende av huruvida försäljningen överklag.as - vilket skall skeinom -och, i fall så sker, huruvida beslutet härom blir slutiiglfastställt av högre instans. Delta innebär alt, om försäljningen efter klaganblir upphävd, avgörandet i sig självt innefattar ett hävande av köpet och dettahelt oavsett huruvida ett hävande kunnat grundas på avtals- eller köprältsligaregler. Det exekutiva köpet skulle med andra ord vara villkorat och blislutgiltigt bindande först i och rned all försäljningen, betraktad som ettbeslut av offentlig myndighet, vinner laga kraft. I motiven uttalas, att såldegendom skall kunna överlämnas till köparen när denne har betaltköpeskillingen. Beträffande köparens ställning under den lid köpet är svävandesägs ingenting uttryckligt, men innebörden torde vara att en köpare som fåttgodset i sin besittning skall vara oförhindrad all t.ex. avhända sig godsetulan alt ådra sig några förpliktelser. Om han däremot, när beslutet om hävandeav försäljningen tar ät sig laga kraft, fortfarande förfogar över godset,skulle beslutet i sig innefatta -zrund för godsets tvångsvisa återtagande. Åandra sidan skulle med förslagels grundsyn möjligheten att angripa köpet efterdet försäljningen vunnit laga kraft vara utesluten.