prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — Intresset för att investera i prototyper ochdemonstrationsanläggningar har ökat . Trots statsbidragmotsvarande hälften av investeringskostnaden har det i flera fall varit svårtatt finansiera projekt av detta slag som skulle kunna ge goda resultat fränenergisynpunkt. Stödet till prototyper och demonstrationsanläggningar hardärför som jag har nämnt förstärkts med en lånemöjlighet. Stöd till utbildningsåtgärder i energibesparandesyfte infördes och avsåg inledningsvis statsbidrag till kurser förfastighetsskötare inom det uppvärmningstekniska området. Verksamhetenutvidgades enligt förslag energiproposition (prop. 1 s.355) till att omfatta främst olika typer av driftpersonal med anknytning tillsåväl industri- som bostads- och förvaltningslokaler. Speciell uppmärksamhetskulle därvid ägnas åt de mindre och medelstora företagen. Vidare beslutades omstöd till utbildningsinsatser som siktade på att minska energianvändningen inomolika industriprocesser. Kurserna skulle kanaliseras genom olika kursarrangörersåsom dåvarande SIFU-enheten vid SIND, , studieförbunden ochHSB. SIND gavs det övergripande ansvaret för verksamheten. Sedan verksamheten inleddes har sammanlagt drygt 16milj. anvisats för dessa utbildningsändamål. m. /80 harSIND beviljat bidrag till kurser i vilka totalt omkring 20000 yrkesverksammahar deltagit. redovisade SIND i en utredning (SIND PM1979:9) Statens stöd till energihushållning inom näringslivet att behovet avenergiinriktad utbildning hos yrkesverksamma inom olika områden är mycketstort. SIND presenterade i anslutning härtill en plan för den fortsattautbildningsverksamheten. Planen omfattade åtgärder för att kunna täcka en stor del av utbildningsbehovet. Enligt planen skallbransch- och intresseorganisationer med viss utbildningserfarenhet och med enlokal eller regional organisation ges resurser för att bygga upp och organiserautbildningen. Under /80 har SIND bedrivit en 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 61 försöksverksamhetmed utbildning enligt den modell som angavs i planen. I bilaga 1.3 redovisas enrapport om denna försöksverksamhet och om utredningsarbete vid SIND rörandeenergihushållningsutbildning. Verksamhetenmed rådgivning i energifrågor inleddes . I överensstämmelse medriktlinjerna energipolitiska proposition (prop. I s.356) är rådgivningen av uppsökande karaktär och i första hand inriktad mot demindre och medelstora företagen. Huvudansvaret för rådgivningen åvilar SIND somkanaliserar verksamheten via de regionala utvecklingsfonderna. SINDhar prövat olika vägar för att förmedla råd i energisparfrägor. Detta redovisasi bilaga 1.4. En försöksverksamhet med gratis konsultbesök, vilken ledde tillatt över 1 000 företag fick en dags konsultbesök, visade sig vara otillräckligför att ta tillvara de möjligheter till energihushållning som fanns iföretagen. En ny typ av försöksverksamhet inleddes därför . Vid fyraav de regionala utvecklingsfonderna har en energikonsulent placerats. Ikonsulentens uppgifter ingår bl. - förutom direkt rådgivning till företagen- informations- och utbildningsåtgärder. En uppgift för konsulenterna har t.ex. varit att fä företagen att utse en energiansvarig som bl. a. skall fungerasom konsulentens kontaktman för företagets energifrågor.Energikonsulentverksamheten har vidare i vissa fall kompletterats med direktakonsultbidrag för en djupare analys av energiaspekterna i anslutning tillenergisparåtgärder i företagen. Mera branschinriktad energirädgivningsverksamhetförekommer också. SIND har medverkat till att särskilda branschkonsulter harengagerats inom några branscher, t, ex. inom järn- och stålindustrin. Vidarehar SIND låtit utarbeta särskilda energisparhandböcker för olika branscher.SIND har dessutom utarbetat en mera generellt inriktad energisparhandbok förindustrin. Underhösten 1979 hade SIND i uppdrag att som ett led i en särskildenergisparkampanj bedriva en intensifierad rådgivningsverksamhet ienergifrågor. Rådgivningen var inriktad på åtgärder som på relativt kort siktskulle ge besparingseffekter. Kampanjen, som genomfördes i samarbete med deregionala utvecklingsfonderna, ledde till att över 900 företag besöktes.Sammanlagt påvisades möjliga åtgärder som skulle kunna ge en besparingmotsvarande ca 40000 m olja per är. Kostnaden för att hjälpa företagen atthitta dessa besparingsmöjligheter uppgick till ca . Att bedöma energispareffekterna av åtgärder för attgenom information, utbildning och rådgivning höja kunskapen i energifrågor ärbetydligt svårare än för investeringsätgärder till vilka bidrag har lämnats.Undersökningar, som SIND har gjort, tyder emellertid pä att bidragskostnadenför de energibesparingar som har uppnåtts som en följd av utbildning i energifrågorär relativt låg i förhållande till värdet av energibesparingen. Andraundersökningar som SIND har gjort visar att rådgivning är ett verksamt Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 62 medelför att göra företagen uppmärksamma på företagsekonomiskt lönsammaenergisparåtgärder. SIND har regeringens uppdrag att isamarbete med berörda näringslivsorganisationer bedriva kontinuerligutredningsverksamhet omfattande all industriell energianvändning. Iutredningarna (SIND 1976: 3) Tätorterna och den tunga industrinsenergiförsörjning och (SIND 1977:6) Industrins energihushållning har SINDbedömt möjligheterna att spara energi inom industrin fram . Iutredningen (SIND 1979:1) Utvärdering av statsbidragen till energibesparandeåtgärder i näringslivet har SIND sammanfattat den bedömda besparingspotentialenenligt de båda tidigare utredningarna. I anslutning till sitt förslag till planför den fortsatta verksamheten med stöd till energibesparande åtgärder, vilkenredovisas i utredningen stöd till energihushållning i näringslivet, harSIND -bl. a. mot bakgrund av erfarenheterna från bidragsverksamheten gjort enbedömning av rimligheten i den tidigare beräknade energibesparingspotentialen.SIND har därvid bedömt att det med hjälp av statliga styrmedel eller genomhöjda oljepriser bör vara möjligt att fä till stånd åtgärder som från detenergisparstödet infördes till är 1985 ger en ärlig energibesparing ocholjeersättning i de industriella processerna om ca 1,3 milj. ton olja ochca2,5-3 TWhel. Detta motsvarar sammanlagt ca 1,9 milj. ton olja per är. För näringslivets byggnader har SIND, mot bakgrundav en studie av olika undersökningar om möjligheterna att spara energi i dessabyggnader, beräknat att besparingspotentialen för energisparätgärder som fallerinom ramen för bidragsreglerna motsvarar ca olja räknat fråndet stödet infördes . Ett mera långsiktigt perspektiv påenergisparåtgärder har studerats i SIND:s utredning (SIND 1978:6) Prototyperoch demonstrationsanläggningar för bättre energihushållning. I utredningenredovisas att betydande energibesparingar kan åstadkommas genom att i olikaprototyper och demonstrationsanläggningar demonstrera ny energisnål teknik, somdärigenom kan få en vidare spridning. För att diskutera frågor som rör industrinsenergihushållning har jag haft överläggningar med representanter förberörda branschorganisationer, fackliga organisationer samt övrigaintressenter. I anslutning till dessa överläggningar redovisade de inbjudnaorganisationerna sina erfarenheter när det gäller energihushållning inomnäringslivet och även vidtagna och planerade åtgärder m. m. Vidöverläggningarna fördes tanken fram att näringslivet självt genom sinaorganisationer skulle kunna bidra till arbetet med att ta fram underiag tillett program för energihushållning. Överiäggningarna har följts upp med en av NäringslivetsEnergidelegation och SIND anordnad konferens . Syftet medkonferensen var att belysa förutsättningar och utvecklingslinjer för ettfortsatt energihushållningsprogram inom näringslivet. Vidare har mångabranschorganisationer inför denna konferens till industridepartementetredovisat vad Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 63 maninom resp. bransch avser att göra för att dels hushålla med energi, dels övergåtill andra bränslen än olja. Vissa andra uppgifter beträffandeutvecklingstendenser när det gäller bl. a. produktionens omfattning ochinriktning samt synpunkter på statsmakternas åtgärder har också lämnats i dettasammanhang. Ett administrativt styrmedel för energihushållninginom industrin utgörs av den energiprövning som sker beträffande nybyggnad ochutbyggnad av vissa större anläggningar. finns i 136a§byggnadslagen en bestämmelse om krav pä fillstånd av regeringen förtillkomsten och lokaliseringen av industriell eller liknande verksamhet avväsentlig betydelse för hushållningen med energi. Motivet var enligtföredragande statsrådet att det var önskvärt att med hänsyn till landetsenergihushållning ge samhället möjlighet att pä ett bättre sätt än tidigarekunna bedöma och planera de stora energianvändarnas energihushållning. Sedan bestämmelsen infördes har i ca 25 ärenden,varav ungefär hälften gäller utbyggnader inom skogsindustrin, särskilda villkorbeträffande energihushållning föreskrivits. a. har meddelats villkor ominstallation av anläggning för generering av mottryckskraft, utformning avanläggningar, utredningar bl. a. om spillvärmeutnyttjande, särskild redovisningtill SIND eller samråd med SIND beträffande vissa åtgärder rörandeenergihushållningen i anläggningen. har för ett antalanläggningar för fliseldning föreskrivits att erfarenheterna frän driften frånenergiförsörjningssynpunkt skall redovisas till SIND. Jag har erfarit att SIND f. n. gör en systematiskuppföljning av de åtgärder som har vidtagits för att uppfylla de villkor somhar getts från energihushållningssynpunkt och av samrädsförfarandet. Jag utgårfrän att SIND kan redovisa resultatet av denna översyn senast i samband medanslagsframställningen för /83. I olika sammanhang har förslag om att förändraprövningen lagts fram. SIND angav i rapporten tvätänkbara alternativ för prövningen. Det ena alternativet innebär att denkoncessionsprövning enligt miljöskyddslagen (1969:387, ändrad senast 1978:161) som sker utökas till att omfatta också prövning av energihushållningen.I det andra alternativet föreslås att företagen i beslut med anledning avprövning enligt 136a§ byggnadslagen regelmässigt åläggs att samråda med SIND idetaljfrågor om energihushållningen vid anläggningen. SIND framhöll i rapportenatt det andra alternativet inledningsvis är att föredra bl. a. av det skäletatt det kan genomföras utan krävande administrativa insatser. Frågan om energiprövning enligt 136a§ byggnadslagenbehandlades också av i betänkandet (SOU 1978:17) Energi. Kommissionenföreslog en översyn av prövningen. Därvid bör enligt kommissionen övervägasatt utsträcka prövningen till att omfatta såväl nya som befintligaanläggningar. Remissopinionenvar delad vid behandlingen av dessa förslag. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 64 remissinstanserframhöll att möjligheten till samordning med prövningen enligt miljöskyddslagenbör övervägas. Från näringslivets sida framfördes att energiprövningen böravskaffas. Mot bakgrund av bl. a. vad jag nu har anförttillkallade regeringen , som jag har nämnt, en särskildutredare med uppgift att se över frågan om styrmedel för näringslivetsenergihushållning m. m. Utredaren skall bl. a. överväga det närmare behovetav och lämna förslag till utformningen av en energihushällningslag gällandenäringslivet. En lag med denna inriktning bör enligt direktiven utformas sä attden ger möjlighet till löpande anpassning av kraven pä god energihushållningtill vunna erfarenheter och ändrade omständigheter t. ex. att nya tekniskametoder har kommit fram. Utredaren skall också se över de nuvarande reglernaom prövning enligt 136a§ byggnadslagen av energihushållningen vid nyanläggningeller utbyggnad av viss industriell eller liknande verksamhet. a. börkriterierna för vilka anläggningstyper som bör prövas fränenergihushällningssyn-punkt övervägas. De förslag till förändring av prövningensom har lagts fram av SIND och liksom av remissinstanserna iyttranden över de tidigare nämnda rapporterna bör enligt direktiven övervägas.Detta gäller bl. a. alternativet att ge SIND möjlighet att avgöra vissa frågorsom är av betydelse frän energihushållningssynpunkt men som inte är av sådanövergripande karaktär att det bör ankomma på regeringen att besluta därom. Omutredaren finner att en särskild energihushållningslag bör komma till börenergihushållningsprövningen inordnas i denna lag. Enligt vad jag har erfaritkommer utredaren att slutföra sitt arbete under andra hälften av är 1981. Omfattande insatser görs inomenergiforskningsprogrammet för att fä fram nya bl. a. energisnåla processerinom industrin. Dessa insatser torde på bidra till att ytterligaresänka den specifika energiåtgängen inom industrin. De största forsknings- ochutvecklingsinsatserna inom detta område avser pappers- och massaindustrin samtjärn- och stålindustrin. Inom trä-, massa- och pappersindustrin har en viktiggrund för att förbättra energiekonomin lagts genom bl. a. forsknings- ochutvecklingsinsatser rörande fiberfriläggning och torkning. Inom järn- ochstålindustrin pågår utvecklingsarbete som bl. a. syftar till ett minskat behovav högkvali-tativt värme i valsverken. Inom andra branscher har verksamhetenhitulls främst bestått av kartläggning av de mest lovande områdena förenergiteknisk utveckling samt forskning och utveckling i inledande skeden. De styrmedel m.m. i energihushållande syfte somhittills har använts inom industrin är alltså kartläggningar av och utredningarom industrins möjligheter att spara energi, statsbidrag till åtgärder för attminska energiåtgängen i befintlig utrustning m.m., stöd till företag som villpröva ny energisnål teknik genom att uppföra prototyper eller demonstrationsanläggningar,prövning av tillkomsten, lokaliseringen och utformningen av Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 65 energikrävandeverksamhet samt information, rådgivning och utbildning rörandeenergihushållning. Omfattande satsningar har också gjorts inom ramen förenergiforskningsprogrammet för att få fram ny energisnål teknik. 4.3.3Program för industrins energihushållning Inom industrin finns tekniska möjligheter att pårelativt kort sikt spara energi och gä över till andra bränslen än olja. SIND;stidigare nämnda utredningar om industrins energianvändning och erfarenheternafrån den bedrivna verksamheten med statsbidrag till energibesparandeåtgärder tyder pä att det skulle vara tekniskt möjligt att sparaenergi eller ersätta olja motsvarande ytterligare över I milj. ton olja per årinom industriella processer och i näringslivets byggnader. De oljeprisökningarsom har skett sedan SIND:s utredningar genomfördes torde ha ökat dennasparpotential. Oljeprishöjningarna har ökatden företagsekonomiska avkastningen av och därmed intresset för investeringari oljebesparande syfte. Utgångspunkten för energihushällningspolitiken inomnäringslivet bör därför som jag har anfört vid min anmälan tillprop. 1979/80; 170 (s. 11) - vara att näringslivet självt tar ett ökande ansvarför att spara energi eller ersätta olja. Frågor om energihushållning bör enligtmin mening ingå som ett naturligt inslag i den löpande verksamheten inomindustrin och inom näringslivet i övrigt. Flera branscher, särskilt de energiintensivabasindustrierna, har ägnat dessa frågor ett stortintresse och de har också genomfört åtskilliga energisparätgärder. a. av de uppgifter som har lämnats till mig i anslutning till minaöverläggningar med representanter för näringslivet m. fl. Ytterligare åtgärder bör dock vidtas. Som jag har anfört bör strävan vara attgenomföra de energihushållningsåtgärder som är samhällsekonomiskt motiverade.Detta gäller såväl investeringar som åtgärder rörande drift och skötsel samttillvaratagande av spillvärme. Jag återkommer till frågan omspillvärmeutnyttjande (avsnitt 8.3.4). Vidare bör nya metoder och ny teknik föratt öka effektiviteten vid industrins energiomvandling och energianvändningutvecklas och introduceras på marknaden för att ytterligare sänka den specifikaenergiåtgången inom industrin och för att ersätta olja med andra bränslen. För att åtgärder för energisparande skallgenomföras måste de också vara företagsekonomiskt lönsamma. Statliga styrmedelkan behövas. De statliga styrmedlen för energihushållning inomindustrin och övriga delar av näringslivet bör enligt min mening i första hand- förutom en ändamålsenlig prissättning på energi - inriktas på att föra utkunskap om företagsekonomiskt motiverade energisparåtgärder, att utvecklametoder och teknik för en effektivare energianvändning eller övergäng till annatbränsle än olja och att stimulera introduktion av sädana metoder och sådan 6 1980/81. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 66 teknik.De statliga åtgärderna bör genomföras i samverkan med näringslivet. För mindre energikrävande företag ter sig oftaandra åtgärder än de som kvantitativt eller kvalitativt påverkar produkfionensom mindre angelägna. Ofta är man inte heller medveten om deenergisparinvesteringar som med rimlig lönsamhet kan genomföras eller dé förändringari drift och skötsel som kan medföra energibesparingar. Statliga insatser föratt öka kunskaperna om energihushållning är därför särskilt motiverade fördessa företag. Förde energiintensiva företagen utgör energin en väsentlig produktionsfaktor.Dessa företag kan därför ha störte anledning än andra företag att betraktaenergisparande eller oljeersättande investeringar som strategiska investeringareller som en försäkringspremie för en viktig produkfionsre-surs och därmed försin fortlevnad. Energiprisnivån och förväntningarna om den framtidaenergiprisutvecklingen bör påverka industrins - särskilt de energiintensivaföretagens -benägenhet att vidta åtgärder för energisparande ocholjeersättning. Det program för industrins energihushållning somjag nu föreslår kommer i vissa delar att omfatta andra delar av näringslivetän industrin, bl. a. handel och servicenäringarna. Ett viktigt underlag förmina förslag har redovisats av branschorganisationer m.fl. Detta skedde ianslutning till dels mina överiäggningar med representanter förnäringslivet och de fackliga organisafionerna m.fl., dels den efterföljandekonferens om näringslivets energihushållning som i oktober1980 anordnades av Näringslivets Energidelegation och SIND. a. industrin gäller som jag har nämnt särskilda regler enligtlagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt (omtryckt 1975; 273,ändrad 1979: 306), vilka innebär att energiskatten på bränsle och elkraft inteskall överstiga av de tillverkade produkternas försäljningsvärde frittfabrik. Regeringen har enligt reglerna möjlighet att medge ytterligarenedsättning för visst företag om det föreligger särskilda skäl. Med stöd häravmedgavs de mest energikrävande industrierna nedsättning av energiskatten till av försäljningsvärdet t.o.m. är 1976. har enligtregeringsbeslut på motsvarande sätt medgivits nedsättning till . Jag har tidigare betonat betydelsen av attenergibeskattningen utformas sä att den ger bästa möjliga energipolifiskastyrfunktion som de statsfinansiella aspekterna beaktas. Genomnuvarande nedsättningsregler avseende industrins energiskattebelastning är dettill stor del bara inriktningen och fördelningen av hushållens energianvändningsom har påverkats av de skattehöjningar som har genomförts . Jag vill härvid erinra om att det ankommer påregeringen att besluta om förändringar av gränsen för nedsättning avenergiskatt utöver den lagstadgade gränsen på . Som ett sätt att stärkaincitamenten för industrins energihushållning kan - som jag tidigare nämnt -övervägas att begränsa 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 67 dennuvarande nedsättningen enligt regeringens beslut. Ett sådant övervägande bördock ske i anslutning till överväganden om industri- och regionalpolitik. Jaghar erfarit att chefen för budgetdepartementet avser att ta upp denna fråga vidberedning av ärenden om sådan nedsättning . Somjag har nämnt bör en omprövning av energihushållningsprogrammet skeomkring . Mindre förändringar i anslutning till en fortlöpandeuppföljning bör ske i samband med den årliga budgetprövjiing-en. Därutöver bören översyn av styrätgärderna ske i samband med ställningstagandena till deförslag som utredningen om styrmedel för näringslivets energihushållning m. m.kan komma att lägga fram. Jag har erfarit att utredningen planerar att redovisaresultatet av sitt arbete . Föratt få till stånd en effektiv energianvändning och ett kraftfullt energisparandekrävs att energianvändarna har goda kunskaper dels om egenskaper hos ochskötsel av produktionsutrustning, dels om nya material och metoder m. m.Utvecklingen av teknik m. m. inom energihushållningsområdet har sedan mittenav varit mycket snabb. Detta ställer krav pä att energianvändarnaskunskaper utökas och förnyas löpande. Som jag har nämnt bedömer jagatt utbildningsfrågorna har stor betydelse för möjligheterna att nåenergihushållningsmålen. Jag har fidigare också påtalat betydelsen av att mantar hänsyn till energihushällningsaspekterna vid utformningen av läroplaner m.m. inom det allmänna skolväsendet. För de redan yrkesverksamma är detnödvändigt med särskilda utbildningsåtgärder. SIND redovisade i utredningen till energihushållning inom näringslivet att behovet av energiinriktadfortbildning för yrkesverksamma inom olika områden är mycket stort. SINDpresenterade också en plan för hur man med ett betydande statligt stöd bådetill mate-rialframtagning och kursgenomförande skulle kunna tillgodose en stordel av detta behov . De flesta av remissinstansernauttalade sig som jag redovisade i förra årets budgetproposition (prop.1979/80:100 bil. 17 s. 200) positivt om den organisatoriska uppläggningen avden föreslagna utbildningen. Behovet av samordning mellan olikautbildningsprogram och organ betonades dock särskilt. För egen del var jag dä inte beredd att ta ställningtill planen i sin helhet. Den behövde - som SIND också hade påpekat - ses överytteriigare. SIND har bedrivit en försöksverksamhet enligt den modell som harföreslagits i planen. I en skrivelse , vilken återgesi bilaga 1.3, har SIND redovisat en utvärdering av försöksverksamheten. Motbakgrund av resultatet av denna utvärdering har SIND lagt fram ett förslagtill hur den fortsatta verksamheten med energiinriktad fortbildning börinriktas och bedrivas . 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 68 heten byggs upp successivt och till en sådan omfattningatt - - sammanlagt över 100000 personer kan genomgå någonform av fortbildning. Verksamheten bör planeras så att den dels täcker ettinitialt utbildningsbehov, dels utvecklar resurser för fortsatt utbildningsverksamhetefter . De målgrupper som enligt SIND iförsta hand bör omfattas är yrkesverksamma som befattar sig medanläggningar för bl. a. energiproduktion, ventilation etc, bl.a. maskinister,fastighetsskötare och driftpersonal. Tjänstemän som bereder energitekniskabeslut samt personer i företagsledande ställning och förtroendevalda är andraviktiga målgrupper. SIND konstaterar att utbildningenför energisparande redan nu nått en sådan volym att ökad samverkan mellanskilda organisationer och kursgivare är motiverad. SIND anser att enorganiserad samverkan med tyngdpunkten förlagd till SIND:s verksamhet på områdetär ett tillräckligt steg i denna riktning. När utbildningsresurserna byggs uppbör man enligt SIND eftersträva att kursverksamheten i största möjligautsträckning skall kunna genomföras lokalt eller regionalt. Erfarenheternafrån det senaste årets verksamhet, då SIND har marknadsfört stödet tillenergiutbildning mera aktivt, har visat på svårigheter att få till stånd ettintresse för att delta i utbildningen. För att övervinna dessa svårigheter börstödet enligt SIND förstärkas och utökas. Företagens kostnader för löner ochuppehälle bör dock enligt SIND inte omfattas av stödet. Behovet av en fortlöpandeutvärdering av verksamheten betonas. SIND anser att en sådan utvärdering ärnödvändig bl.