prop · G40368 · 1980-12-31 00:00:00 — Det förhållandet att byggnadåsamkats en mindre skada genom brand, tryck eller vatten föreslås alltså intemedföra någon reducering av underlaget för beräkning av värdeminskningsavdrag.Utgifterna för återställande av byggnaden i ursprungligt skick får ikonsekvens med della karaktären av reparationskostnader och bör enligtberedningen därför vara avdragsgilla. Har försäkringsersättningeller annan ersättning uppburits för skadan skall delta belopp å andra sidanlas upp som skattepliktig inläkl i förvärvskällan. För alt underlätta bedömningen av om en skada på enbyggnad skall anses som kapitalförlust eller inle föreslår beredningen all enschablonregel införs. Om ulgifterna för återställande av den skadade byggnadeni ursprungligt skick uppgår lill högst av byggnadens taxeringsvärde vidskadelillfället föreslås skadan skattemässigt behandlas som driftförlust. Beredningenhar även tagit upp frågan om beräkningen av avskrivningsunderlaget för enbyggnad efter brand eller annan skada då försäkringsersättning ulgält. Enliglberedningens uppfattning bör ell skadefall inle medföra ökalavskrivningsunderlag vid beskattningen ulöver vad som motiveras av ulgifler förny-, till- eller ombyggnad utöver erhållen försäkringsersättning. För detvanligaste fallet, nämligen att en byggnad återställs efler en delskada päbyggnaden, föreslås att byggnadens avskrivningsunderlag inle skall påverkasalls av ulgifler för ny-, lill- eller ombyggnad som bestrids medförsåkringsersättning. Endast utgifter som den skatlskyldige själv svarat förskall tillföras avskrivningsunderlaget. Om en helt ny byggnad skall uppföras skall regelntillämpas endasl om den nya byggnaden kan anses ersätta en förstörd byggnad.Beredningen föreslår i detta hänseende att en byggnad, som anskaffas ellerbörjar uppföras efter den dag då den ursprungliga byggnadenförstörts och som är avsedd för samma verksamhet som den förstörda byggnaden,skall anses utgöra ersätlningsbyggnad. Detta skall gälla även om byggnaden ärbelägen på annan plats än den där den förstörda byggnaden fanns. Används dennya byggnaden i samma verksamhet som den förstörda byggnaden utnyttjats i,skall vidare avskrivningsunderlaget beräknas på föreslaget sätt även om den nyabyggnaden - t. ex. därför att verksamheten flyttals över fill ett koncernföretag- skall redovisas i annat inkomstslag. Molsvarande skall gälla även om den nyabyggnaden inte uppförts av den ursprungliga byggnadens ägare utan av en tilldenna närstående person, exempelvis make eller dotterbolag. Beredningens förslag belräffande den skaltemässigabehandlingen av mindre skador på byggnad tillstyrks av flera länsstyrelser ochav näringslivets organisationer. Några länsstyrelser menar dock attanknytningen till det taxerade byggnadsvärdet innebär svårigheter. Ett mindreantal remissinstanser, bl. a. RSV, ställer sig med hänvisning lill påtaladetillämpningssvärigheler och därav följande kontrollproblem avvisande tillförslaget. 1980/81:68 126 Förslaget beträffande beräkning av avskrivningsunderlagför byggnad efter brand eller annan skada då försäkringsersättning utgåtttillstyrks av ett antal länsstyrelser och av nägra av näringslivelsorganisationer. Ett par länsstyrelser, näringslivets skattedelegalion ochSvenska försäkringsbolags riksförbund ställer sig avvisande lill förslaget.Skattedelegalionen och riksförbundet anser alt förslagel strider mot degrundläggande principerna för avgränsningen mellan å ena sidan kapitalvinst ochkapitalförlust och å andra sidan rörelsevinst och rörelseförlust. Riksförbundetanser vidare att den föreslagna regeln slår i strid mot reglerna ibokföringslagen (1976:125) och aktiebolagslagen (1975:1385). För egen del fär jag anföra följande. För attkapitalförlust skall föreligga belräffande en skada på en byggnad krävs attskadan har förorsakats av en händelse som man normalt inte kan räkna med i enviss förvärvsverksamhet. Del skall således vara fräga om extraordinärahändelser. Ofta är det svårt att avgöra om en händelse är av della slag. Ger ensamlad bedömning vid handen att skadan äratt anse som en kapitalförlust, skallunderlaget för beräkning av värdeminskningsavdrag minskas med ell belopp sommolsvarar skadans storlek. En sådan proportionering kan givetvis vara mycketbesvärlig alt ulföra i praktiken. Detla gäller särskill när del är fräga ommindre omfattande skador. Det sagda leder lill alt tvister om den skattemässigabehandlingen av skador på byggnader är relativi vanligl förekommande. Jag anserdärför att det är angeläget att söka skapa regler pä detla område som ärenklare all förstå och tillämpa. Beredningens förslag innebär, som jag framhållit, altmindre omfattande skador på fastigheter skall behandlas som driftförluster ochatt en avskrivningsunderlag inle skall påverkas av ulgifler för ny-,till-eller ombyggnad som bestrids med försäkringsersättning. I likhet med någraremissinstanser anser jag att den föreslagna regeln heträffande mindre skadorär svår all tillämpa. Belydande praktiska problem torde ocksä uppstå vidbedömningen av om en byggnad utgör ersätlningsbyggnad för en förstörd byggnadeller inte. Den föreslagna regeln beträffande beräkningen avavskrivningsunderlaget har också den nackdelen att den endasl gäller dåulgifler för ny-, till- eller ombyggnad bestrids med försäkringsersättning.Detta leder lill en olikformig beskattning. Mot denna bakgrund bör vadberedningen föreslagit på del nu aktuella området inle läggas till grund förlagstiftning. För egen del anserjag alt en lättillämpad och rättvisordning kan skapas om kapitalförluslbegreppel ändras så att genom brand ellerannan olyckshändelse uppkommen skada på eller förstörelse av fastighet -såvitt gäller underlaget för beräkning av värdeminskningsavdrag - inle skallanses som kapitalförlust, Detla bör gälla oberoende av om den skallskyldige harerhållit försäkringsersättning e. d. på grund av skadan eller inle. Har sådanersättning erhållits, bör denna i princip göras skatlepliklig. Jag kommer straxalt återkomma lill sistnämnda fråga. Prop.1980/81:68 127 En regel av nu angiven innebörd bör tillämpas i fråga ombyggnader på vilka värdeminskningsavdrag fär göras. Den bör således gälla inlebara för byggnader i rörelse utan även för en driflbyggnad päjordbruksfastighet och på sådan annan faslighet för vilken inkomsten beskattasenligl konventionell metod. Del lorde visserligen endast mera sällan förekommaatt markanläggningar skadas på grund av extraordinära händelser. Avsystematiska och praktiska skäl bör dock regeln gälla också förmarkanläggningar. Den föreslagna regeln innebär således alt avskrivningsunderlagetför en fastighet, som har skadats eller förstörts, inle skall sättas ned pågrund avden värdeminskning som har inträffat genom skadan. Har byggnadentotalförstörts, får utrangeringsavdrag i stället göras. Regeln innebär inte ioch för sig alt gränsdragningen mellan avdragsgilla reparationskostnader ochinle avdragsgilla ulgifler för ombyggnadsarbeten ändras. Om således en skada påen byggnad haft sädan omfattning att arbeien för alt avhjälpa skadan harkaraktär av ombyggnad, fär utgifterna för arbetena inle dras av direkt.Utgifterna fär i slällel tillföras avskrivningsunderlaget, Däremol blirutgifter för åtgärder för att bota mindre skador avdragsgilla, om åtgärderna itekniskt hänseende utgör reparationsarbete. Det skall därvid vara fråga omsådana reparationer som den skattskyldige under alla omständigheter måsle räknamed alt behöva ulföra. F. n. medges inte utrangeringsavdrag belräffande andrauthyrda byggnader än sådana på vilka rörelsereglerna fär tillämpas och inleheller belräffande mangårdsbyggnaden på en jordbruksfastighet. Mot bakgrund avden föreslagna ändrade behandlingen av skador på byggnad bör emellertid enmöjlighet öppnas att få göra avdrag för vad som återstår av anskaffningsvärdetom sådana byggnader utrangeras. Jag föreslår därför att en i princip generellrätt lill utrangeringsavdrag införs när en byggnad pä en konventionellttaxerad fastighet utrangeras efter brand eller annan olyckshändelse. I samband med antagandet av de lidigare nämnda nya avskrivningsreglernaför byggnader (avsnitt 2.2.1) infördes vissa begränsningar i rätten tillutrangeringsavdrag. Vad beträffar rörelsebyggnader medges sålunda enskatlskyldig, som vid övergång lill planenlig avskrivning av en byggnad haranvänt ett taxeringsvärde som ingångsvärde, utrangeringsavdrag endasl om hanutreder byggnadens anskaffningsvärde och beloppet av de värdeminskningsavdragför byggnaden som har medgetts vid taxering till statlig inkomstskatt [punkl 6av övergångsbestämmelserna lill lagen (1969:363) om ändring ikommunalskatlelagen (1928:370)]. Har en skaltskyldig i fråga om driftbyggnaderpå en jordbruksfastighet vid övergäng till planenlig avskrivning avbyggnaderna använt ett taxerat byggnadsvärde e.d. som ingångsvärde, föreliggerinte rätt till utrangeringsavdrag [9 § Iredje stycket lagen (1972:742) omikraftträdande av lagen (1972:741) om ändring i kommunalskatlelagen(1928:370)]. Särskill med hänsyn lill all försäkringsersättningar e. d.avseende konventionellt beskattade byggnader föreslås bli skatteplikfiga (jfr avsnitt 2.2.5) bör de nämnda begränsningarna i rätten lill 1980/81:68 128 utrangeringsavdragupphöra att gälla. Utrangeringsavdragbeträffande markanläggningar bör, liksom f. n., inle medges efler skada. a. med alt samtliga markanläggningar som anläggs under ettvissl beskattningsår normall skrivs av gemensamt, dvs. på en och sammaavskrivningsplan. Utrangeringsavdrag bör därför, liksom f. n., komma i frågaendasl när fastigheten avyttras eller när den på fastigheten bedrivnaverksamheten läggs ned. Påpekas bör att den skatlskyldige - i de fall dåutrangeringsavdrag inte kan medges - kompenseras av att de framtidaavskrivningarna beräknas på ett oförändrat avskrivningsunderlag. De nyareglerna om förluster på byggnader bör tas in i punkt 5 av anvisningarna till20 § KL (jfr avsnitt 2.3). Förslagen föranleder också ändringar i punkt 3 avanvisningarna till 22 § saml punkterna 2 a och 2 b av anvisningarna till 25 §KL. 2.2.5Beskattning av försäkringsersättning e. d. Jaghar i det föregående föreslagit en inskränkning i kapitalförluslbegreppelsåvitt avser skador på faslighet. Denna inskränkning bör i sin lur medföra attförsäkringsersättning e. d., som har erhållits på grund av dylika skador,beskattas i förvärvskällan. Beredningensförslag beträffande försäkringsersättning medför att denna blir behandlad påolika sätt beroende pä om och i vilken mån ersättningen används för utgifterför avhjälpande av skada eller för att uppföra en ny byggnad. Detta har, somjag tidigare framhållit, flera nackdelar. En Underlätelse att åleruppföra ennedbrunnen byggnad skulle således kunna medföra fördelar från skattesynpunkt.Samma effekt skulle kunna inträda om uppförandel av en ersätlningsbyggnad fördröjstills utgången av treårsfristen. Denna spärregel kan vidare antas bli föremålför kringgående-åtgärder från de skattskyldigas sida. Denackdelar som sålunda är förenade med beredningens förslag kan undvikas omförsäkringsersättning eller annan ersättning för skada på fastigheter, som harförstörts eller skadats, görs generellt skattepliktig. En sädan beskattning kandock, särskilt när utgifterna för att avhjälpa skadan inte är omedelbartavdragsgilla, ge upphov lill likvidiletsproblem för den skatlskyldige. I syfteall undvika sädana problem kommer jag i del följande att lägga fram förslag omatt belopp, som har erhållits i försäkringsersättning e. d. för skadade ellerförstörda fastigheter, skall få avsättas till en s. k. eldsvädefond (avsnitt2.2.9). Avsatt belopp skall fä användas för utgifter för reparation avfastigheten, för avskrivning av ny-, till- eller ombyggnad av fastigheten ellerför förvärv av en ny fastighet. Skattepliktenför försäkringsersättningar e. d. bör omfatta byggnader som är avsedda altanvändas i rörelse, driflbyggnader på jordbruksfastigheter och byggnader på enkonventionellt taxerad annan fastighet. Prop.1980/81:68 129 vidare omfatta markanläggningar i nämnda förvärvskällor. Iregel utgör av anskaffningsvärdet för en markanläggningavskrivningsunderlag. I sådant fall bör endasl av ersättningen beskattas. Den föreslagna ändringen belräffande beskattningen avförsäkringsersättningar e. d. föranleder ändringar i 19 § och punkt 2 a avanvisningarna till 36 § KL. I 28 § 2 mom., punkt 10 av anvisningarna till 21 §och punkt 4 av anvisningarna fill 24 § KL anges i vilken män ersättning pågrund av skadeförsäkring skall anses som intäkt av rörelse, jordbruksfastighetoch annan faslighet. Frågan om sådan inkomst är skattepliktig framgär emellertidav bestämmelserna i 19 §. Nyss nämnda bestämmelser kan därför slopas. Har ersällning på grund av skadeförsäkring utgått förinventarier och lagertillgångar kan lagen (1951:763) om beräkning av statlig inkomsskaltför ackumulerad inkomst f. n. tillämpas på ersättningen. En förutsällning fördetta är dock att ersättningen erhållits i samband med alt den skattskyldigehar upphört med verksamheten och all ersättningen inte har föranleti avdrag föravsättning lill eldsvädefond. Särskild skatteberäkning för ackumulerad inkomstbör enligt min uppfattning få göras även i fråga om försäkringsersättningeller annan ersällning för skada pä byggnader och markanläggningar i den mänersättningen inte har föranlett avdrag för avsältning lill eldsvädefond. Sådanskalleberäkning bör fä göras ocksä utan samband med att den skallskyldige harupphörl med verksamheten. Förslagel föranleder ändringar i 3 § ochanvisningarna fill 1 och 3 §§ lagen om beräkning av statlig inkomstskatt förackumulerad inkomst. Utgifter för projektering av en byggnad skall vid ny-,till- eller ombyggnad räknas in i byggnadens avskrivningsunderlag. Kommer dentilltänkta byggnafionen inte till ständ anses dock arkilektkostnader och andrakostnader, som nedlagts under planerings- och förberedelsearbete, f. n. intekunna aktiveras som avskrivningsunderjag för byggnaden. Inte heller medgesomkostnadsavdrag för sådana kostnader. Resullallösa utgifter av detla slaganses nämligen utgöra kapitalförlust. Enligt beredningens förslag skall utgifter förprojektering av byggnader och anläggningar inte räknas som kapitalförlust. Harutgifter nedlagts pä att undersöka alternativa lösningar skall deprojekteringsulgifler, som kan hänföras direkt lill det valda alternativet,liksom f. n. inräknas i avskrivningsunderlaget för anläggningen. Utgifter förförkastade alternativ föreslås vara avdragsgilla. Beredningen är medveten om att de föreslagna reglerna kanvara svåra att fillämpa om företaget på balansdagen inte vel om något av etteller flera möjliga invesleringsallernativ kommer att genomföras. I sädanl fallföreslås all samtliga nedlagda projekteringsutgifter fär dras av direkt. 9 1980/81. Prop.1980/81:68 130 projekt till utförande senare, skall dock deprojekteringsulgifler som kan antas ha samband med det valda alternativetaktiveras skattemässigt. Detta tillgår så alt dessa projekteringsutgifterredovisas som intäktspost i deklarationen som motsvarande belopp lasupp på värdeminskningsplan för byggnader resp. markanläggningar. Del skallockså vara möjligt att fillfälligt balansera alla nedlagdaprojekteringsutgifter och dra av ulgifterna för förkastade alternativ delbeskattningsår då utgifternas karaktär har klarlagts. Beredningens förslag tillstyrks av allmänna ombudet förmellankommunala mål, ett antal länsstyrelser och av näringslivetsorganisationer. Nägra av dessa remissinstanser är dock kritiska mot bestämmelsenatt avdragna utgifter avseende ett projekt, som senare är kommer lillutförande, skall aktiveras i efterhand. RSV, ett par länsstyrelser ochTaxeringsnämndsordförandenas riksförbund är kritiska mol förslaget attprojekteringsulgifler avseende projekt, som inte kommer lill utförande, skallbehandlas annorlunda än utgifter för förverkligade projekl. Dessa instanseranser att utgifter för såväl förkastade som förverkligade projekt skall fä drasav genom årliga värdeminskningsavdrag. För egen del vill jag ansluta mig lill beredningensförslag att utgifter för projektering av byggnader och markanläggningar, sominte har kommit lill utförande, inte skall hänföras lill kapitalförlust. Ilikhet med vad jag har föreslagit beträffande skador på fastigheter bör enbestämmelse om della tas in i punkl 5 av anvisningarna till 20 § KL. 2.2.7 Inventarier på annan fastighet När en skattskyldig avyttrar en fastighet i vilken hansjälv driver eller har drivit rörelse, skall den del av köpeskillingensom avser sädana delar av och tillbehör till fastigheten som iavskrivningshänseende räknas som inventarier beskattas som inläkl av rörelse(punkl 1 Iredje stycket av anvisningarna till 28 § KL). Motsvarande reglergäller i fråga om jordbruksfastighet. Den som hyr ut sin faslighet föranvändning i rörelse skall däremot redovisa hela köpeskillingen vid enavyttring som intäkt av tillfällig förvärvsverksamhet. Vinstberäkning skersåledes enligt realisationsvinslreglerna också beträffande den del avköpeskillingen som avser nämnda inventarier. Detta gäller även återvunnavärdeminskningsavdrag som hänför sig till inventarierna. Beredningen har uppmärksammat nämnda förhällande.Beredningen päpekar att den skiljaktiga behandlingen av inventarier - enskiljaktighet som enbart beror på vem som bedriver rörelsen - har fleraverkningar. a. kan fördelningen av köpeskillingen på olika tillgångarpåverkas. För säljaren betyder det normall ingel hur denna sker. Köparendäremot kan ha intresse av alt hänföra så stor del som möjligt lillinventarierna för all därigenom fä en snabbare avskrivning på sin inveslering. Mot denna bakgrund föreslår 1980/81:68 131 beredningen alt den del av köpeskillingen som belöper påinventarier av fast egendoms natur skall tas fill beskattning som intäkt avfastighet. Beredningens förslag har tillstyrkts eller lämnats utanerinran av samtliga remissinslanser. Åven jag vill ansluta mig till förslaget.Jag anser vidare att inläkl vid avyllring av inventarier av lös egendoms naturbör tas upp till beskattning i förvärvskällan. Vederlag på grund av försäljningav kontorsinventarier, verktyg, fordon o. d., som har använts i skötseln avfastigheten, bör alltså tas upp som inläkl av annan fastighet. Som en följd avförslagen bör de avskrivningsmetoder, som föreslås gälla i rörelse, också fätillämpas på inventarier av lös egendoms natur och, i fräga om faslighet somanvänds för annat ändamål än som bostad, beträffande byggnadslillbehör som iavskrivningshänseende räknas som inventarier (jfr avsnitt 2.2.3). Förslagen föranleder att bestämmelser bör las in i punkt 4av anvisningarna lill 24 § och i en ny punkl, 3, av anvisningarna till 25 §KL. Dessutom bör en ändring göras i punkt 2 b av anvisningarna till 25 § och ipunkt 1 av anvisningarna lill 28 § KL. Förslagel all ersättning för inventarier skall beskattas iinkomstslaget annan faslighel bör föranleda att reglerna om särskildskatteberäkning för ackumulerad inkomst görs tillämpliga om det vid avyttringav en fastighet också ingår inventarier. En bestämmelse om detta bör tas in i 3§ lagen om beräkning av slallig inkomstskatt för ackumulerad inkomst. 2.2.8 Vissa vid remissbehandlingen aktualiserade frågor I remissyttrandena har flera frägor beträffandeavskrivning pä fastigheter lagils upp som inte har behandlats av beredningen.Jag kommer i del följande alt beröra nägra av dessa frågor. Lantbrukarnas skattedelegation har tagit upp denjämkningsregel som kompletterar den s. k. proportioneringsregeln vid beräkningav avskrivningsunderlaget för byggnader vid förvärv av en bebyggdjordbruksfastighet. Vid onerösl förvärv av en bebyggd jordbruksfastighet ellerannan fastighet beräknas den nye ägarens avskrivningsunderlag för byggnader medhjälp av en proportioneringsregel enligl vilken köpeskillingen för fastighetenfördelas i samma proportion som det taxerade byggnadsvärdet förhåller sig tilldet totala taxeringsvärdet. Jämkningsregeln innebär all avskrivningsunderlagetför byggnaderna inkl. inventarier fär jämkas om värdet pä fastigheten i övriglefter tillämpning av proporlioneringsregeln visas mera avsevärt över- ellerundersfiga värdel av mark, växande skog, naturtillgångar, särskilda förmånerm. m. som förvärvats. Skattedelegalionen anser att jämkningsregeln ärfelkonstruerad och hemställer därför att den ändras så att bevisningen får avsebyggnaderna och inte de övriga lillgängsslagen. Delegationen anser nämligen alldet är närmasl omöjligt att förebringa bevisning om värdet av de många övrigafillgångsslag som normalt förekommer på en jordbruksfasfighet. 1980/81:68 132 För egen del vill jag erinra om att konstruktionen avjämkningsregeln hänger samman med den vid fastighetstaxeringen använda s. k.mervärdeprincipen. Denna princip innebär att byggnadsvärdet skall utgöras avdel mervärde som taxeringsenheten har på grund av alt den är bebyggd.Jämkningsregeln för jordbruksfastigheter är likartad den som gäller vidrörelsebeskaltningen. Den infördes är 1973 i samband med alt en provisoriskproportioneringsmetod för jordbruksfastigheter ersattes med en proportioneringsregelgrundad bl. a. på delvärdel byggnadsvärdet (prop. 1973:162, SkU70, rskr 391,SFS 1973:1099). 1 samband med att proporlioneringsregeln anpassadeslill de regler som gällde vid fastighetstaxering framställde skattedelegalionensamma önskemål som . Denna hemslällan bifölls emellertid inte (prop. 151, SkU 22, rskr 162, SFS 1975:259). Jag anser inte all del nu finns skällill en annan bedömning. I detla sammanhang vill jag beröra ett fall som har tagitsupp av några länsstyrelser. Ett företag kan för alt erhålla tomtmark förnybyggnation anskaffa en äldre bebyggd faslighel. I samband med all byggnadenrivs yrkar förelaget utrangeringsavdrag för del oavskrivna beloppet. Enligt minmening bör jämkningsregeln vara tillämplig i ett sädant fall. Någon uttryckligbestämmelse som tar sikte på denna speciella situation behövs inte. Dä en fastighet eller en fastighetsdel omtaxeras frånjordbruksfastighet till annan fastighet eller vice versa, uppkommer enligt Lantbrukarnasskattedelegalion frågan hur detla skall påverka avskrivningsunderlaget. Frågangäller främst byggnader men lorde även kunna avse markanläggningar ochinventarier. Delegationen, som har tagit upp samma fräga i yllrande över 1976års fastighetstaxeringskommittés delbetänkande (SOU 1979:32) Fastighetstaxering81, anser att en lagreglering bör komma till stånd. 1979/80:40 om fastighetstaxering, m. m. har jaganfört (s. 58) alt frågan övervägs inom budgetdeparlementel. Dessa övervägandenpågår fortfarande. En lagreglering kan därför i varje fall inte komina tillständ . Vid benefika förvärv av byggnad skall den förre ägarensskaltemässiga restvärde anses som anskaffningsvärde för den nye ägaren. Dettainnebär ett degressivt avskrivningssystem som - om byggnad vid upprepadetillfällen förvärvas genom benefika fång - kan leda till mycket lågaavskrivningar. Innefattar förvärvet en markanläggning, får däremol den nyeägaren överta överlåtarens avskrivningsplan. Har en byggnad övertagits vid fusion skall dotterbolagetseller den överlåtande föreningens skattemässiga restvärde anses somanskaffningsvärde för moderbolaget eller den överlagande föreningen. Näringslivets skatledelegation och Lantbrukarnasskattedelegation anser att den nye ägaren vid benefika förvärv av en byggnadskall fä överta överlåtarens avskrivningsplan och att detta också bör gälla vidfusion. Näringslivets skatledelegation, som påpekar alt särskilda regler förberäkning av avskrivningsunderlag för markanläggningar vid fusion f. n.saknas. Prop.1980/81:68 133 menar vidare all samma regel som förordals för byggnadervid fusion införs också för markanläggningar. För egen del ansluter jag mig till vadskatledelegationerna har anfört. Övergår en byggnad till en ny ägare pä annatsätt än genom köp, byte eller därmed jämförligt fäng, bör den nya ägarensåledes få göra de värdeminskningsavdrag på byggnaden som skulle ha tillkommitförre ägaren om denne fortfarande ägl byggnaden.