prop · G403103 · 1980-12-31 00:00:00 — Sakägarna betalar endasi undanlagsvis en ersättning sommotsvarar lantmäteriels kostnader för all genomföra de enskildaförrättningarna. Utvärderingen bör belysa om del fortfarande finns motiv för ensådan utjämning. Om utredaren finner att så är fallet, bör del undersökas omman kan använda andra metoder än de nuvarande för all åstadkomma en skäUg sådanutjämning. Metoderna bör om möjligt vara enklare än de som tillämpas.Utredaren bör också belysa de nackdelar som kan vara förenade med de metodersom förordas. Utredaren bör vidare pröva om resekostnader i samband medförrättningar också fortsättningsvis bör utjämnas och ingå i eventuella nyautjämnings-regler. Vidare bör prövas möjligheterna alt inordna eventuellasubventions-regler i systemet. Etl mål bör dock vara all utjämningsreglernabestäms på etl sådanl säll atl subvenfionerna kan minska eller helt upphöra.Härvid bör självfallet beaktas de konsekvenser som detta kan ha i fråga omefterfrågan på förrättningar. Utredaren bör också bedöma hur förrältningsverksamhelenkan komma atl förändras i sådana avseenden som kan ha belydelse för ekonomin iverksamheten eller för taxans konstruktion. Slora fastighetsregleringar för jord- ochskogsbruksändamål är ofta tidskrävande och måste föregås av ett omfattandeinformations- och utredningsarbete i samverkan mellan lantmäteriet och främstlantbruksnämnderna. Utredaren bör särskilt beakta de förhållanden som gällerför sådana förrättningar vid sina överväganden om en ny taxa. Utredaren bör överväga hur taxor och eventuellauljämningsregler lämpligen bör fastställas i elt nytt taxesyslem. Enutgångspunkt bör vara alt besluten delegeras så långl möjligt. Särskilt börprövas möjligheterna alt ge de kommunala lanlmäteriorganen slörre frihet . Detta bör emellertid ske med beaktande av eventuella förslag om utjämningav ersättningarna mellan olika förrättningar. Del är en viktig uppgift för LMV atl fortlöparide ta lillvara de möjligheter som finns atl rationalisera förrältningsverksamhelen m.m.Utredaren bör, när principer för lantmäteritaxan utarbetas, bedöma möjligaproduktivitetsförbättringar i förrältningsverksamhelen m.m. börutredaren sträva efter atl utforma laxeprinciperna så all de i görligaste månfrämjar rationaliseringen inom lantmäteriet. Vid dessa överväganden börutredaren särskilt samråda med LMV och beakta de erfarenheler och förslag somkommer fram genom LMV:s insatser för rationalisering och förbättradproduktivitet. Utredaren bör också söka utforma en lanlmäteritaxa så atlsakägarna inte stimuleras lill all begära förrättningar eller kombinationer avförrättningar som inte är förutsatta i fastighelsbildningslagsliftningen. De kostnadskalkyler som utredaren utarbetar bör genomförasi samråd med riksrevisionsverkei. Underlag för kalkylerna torde kunna erhållas 269 Kommittéer: Del II Bo:3 genomden insamling av dala som LMV har påbörjat inom ramen för verkelsekonomiadminislrativa projekt. Härutöver torde krävas uppgifter från kommunalafastighetsbildningsmyndigheler och från kommuner som har ingått s.k. C-avlalmed det slalliga lantmäteriet. Utredarenbör i sitt arbele samråda med LMV, och medfaslighelsbildningsutredningen (Ju 1979:11). Under arbetets gång bör utredareninformera berörda personalorganisafioner och ge dem tillfälle atl föra framsynpunkler på de förslag som ularbelas och som kan bedömas vara av betydelseför personalen. Utredningsarbetetbör om så befinns lämpligt bedrivas i etapper. Den utvärdering som enligl vadjag har föreslagit skall inleda arbelel bör i vart fall redovisas senast den 1juli 1981. Medhänvisning fill vad jag nu har anfört hemställer jag all regeringen bemyndigardel statsråd som har lill uppgift all föredra ärenden om lanlmäteriväsendet atlfillkalla en särskild utredare med uppdrag all utreda lantmäteritaxan allbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annal biträde ål utredaren. Vidarehemställer jag att regeringen beslutar alt kostnaderna skall belasta trettonde huvudtitelns kommilléanslag. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 3.Vissa förutsättningar för den lokala lantmäteriverksamheten Lantmäteriverksamheteni landet omfatlar huvudsakligen frågor om fastighetsbildning,fastighetsbeslämning, fasfighetssamverkan, fastighetsvärdering ochfaslighelsregistrering saml mätningsverksamhel och allmän kartläggning. Verksamhetenbedrivs under slalligl och kommunalt huvudmannaskap. På den lokala nivånhandhas uppgifterna av statliga eller kommunala fastighetsbildningsmyndigheler,kommunala mälningsorgan och andra kommunala förvaltningar saml frislåendekonsultföretag. Faslighelsregistreringen åvilar i huvudsak länsstyrelserna. Iflerlalel av de kommuner som har faslighelsbildningsmyndighel finnsemellertid också faslighelsregislermyndighet. Den statliga ochkommunala lantmäteriverksamheten finansieras lill huvudsaklig del genomavgifler som tas ut av sakägare och uppdragsgivare men också genom skallemedel. grundar sig på etl principbeslut som faftade (prop. 1970:188, SU 1970:208, rskr 1970:423). Enligl beslutet är etlgrundläggande mål att organisationen skall skapa förulsällningar för störstamöjliga effektivitet och ge gynnsammast möjhga befingelser för samverkan mellanlanlmäteriorganen och andra samhällsor- 1980/81:103 270 gan med närliggande uppgifter. skall all möjlighänsyn las till kommunernas synpunkler på organisationens uppbyggnad medbeaktande av all de olika lokala enheterna lolalt skall bilda en effektivförrällningsor-ganisation. Som en följd av den nya faslighetsbildningslagen(1970:988, omtryckt 1971:1035, FBL) som trädde i kraft ,ställdes i principbeslutet också krav på relativt stort förrättningsunderlagför fastig-helsbildningsmyndighelerna så all minst en förrättningslanlmälarekunde ges full sysselsättning. Vidare skulle faslighelsbildningsmyndighelen haen opartisk ställning och förutsättningar finnas för enhetlig laglillämpning.Mätningsverksamheten är lill slor del en angelägenhet. Riksdagenuttalade alt denna verksamhet i många fall torde komma att utföras avkommunala organ och all den lämpligen kunde utövas av integreradefastighetsbildnings- och mälningsorgan. Den kunde också skötas av friståendemälningsorgan under kommunalt huvudmannaskap i den mån kommunerna inte önskadeulnyllja den slalliga organisationen för sådan service.Fastighetsregistreringen skulle enligt riksdagsbeslutet i princip skelänsvis med som register- och arkivmyndighet. beslut innebar en kompromiss mellanstaten och kommunerna när del gäller huvudmannaskapet för lantmäteriverksamheten.Jag nämnde vissa krav som då ställdes på den blivande organisationen.Dessa krav innebär all det på del lokala planet i hela landel skall finnas enstafiig basorganisalion för fastighetsbildning m.m. i form avfastighetsbildningsmyndigheter. Dessa har lanlmäteridislrikt som verksamhetsområden.Under vissa förutsättningar skall det dessulom finnas särskildafastighetsbildningsmyndigheler, s.k. specialenheter, dels för uppgifter somhänger samman med jordbrukets och skogsbrukels rationalisering m.m., dels föruppgifter som rör bebyggelseutvecklingen i tätortsområden. När del gällerenheter för bebyggelseutveckling skall efter särskild prövning även kommunerkunna vara huvudmän. beslutade (prop. 1973:1 bilaga 14, CU1973:3, rskr 1973:36) all det dåvarande statliga lantmäteriet och rikelsallmänna kartverk skulle föras samman till en gemensam organisation med statenslantmäteriverk som central myndighet. Del statliga lantmäteriet fick härigenomansvaret också för den allmänna karlläggningen och den övergripandemätningsverksamhelen i landet. F.n. är landet indelat i 87 lanlmäteridislrikt. Dessulomfinns del 24 slalliga specialenheter för fastighetsbildningsuppgifler somhänger samman med jordbrukels och skogsbrukets rationalisering och en stafiigenhet med uppgifter som rör utvecklingen av tätbebyggelse. Efter förordnande av regeringen har- i linje medriksdagens principbeslut - 42 kommuner inrättat kommunalfasfighetsbildningsmyndig-het vilken således är specialenhel för frågor somgäller tätbebyggelsens utveckling. Inom 34 av dessa kommuner finns också enkommunal faslighelsregislermyndighet. Även i fråga om karfiäggningen i landel är ansvarel delatmellan staten och kommunerna. Staten svarar för vissa särskilt angivnakartserier i skalor upp lill 1:10.000. Kommunerna sköter, med egna organ ellermed hjälp av det stathga lantmäteriet eller konsultföretag, den storskaligakartläggningen bl.a. genom atl framställa s.k. primärkarlor. Framför allt under den senare delen av 1970-talel har denlokala lanlmäteriorganisalionen satts i fråga . Det gälleri första hand fördelningen av arbetsuppgifterna mellan staten och kommunerna. 271 Kommittéer: Del II Bo:3 Önskemål har förts fram från etl 20-lal kommuner om all fåinrätta eller utvidga fasfighelsbildningsmyndighel under kommunallhuvudmannaskap. Kommunerna har som huvudargument för della angett dels behov aven bällre samordning av fastighetsbildningen med plan- och byggprocessen, delsbehov av all samordna alla de tjänster som skall lämnas lill allmänheten vidfasfighelsbildningsålgärder. Det har också anförts alt laxebeslämmelser-na förlanlmäteriförrältningar ger en fill statens förmån ojämn fördelning avintäkterna. har under 1970-lalel medelstora och mindrekommuner i ökad utsträckning anlitat del slalliga lantmäteriet för uppgifterinom lantmäteriområdet. Avtal om sådant samarbete finns f.n. för ca 125kommuner. Samarbete förekommer dessutom i många fall ulan alt del är reglerat iavtal. har i skrivelser vid tretillfällen hos regeringen väckt frågan om en översyn avden lokala lantmäteriverksamheten. Förbundet pekar i sina skrivelser bl.a. påalt samhället under 1970-lalel har genomgått förändringar i organisatoriska ochlekniska hänseenden som har påverkat ansvarsfördelningen mellan slaten ochkommunerna och som bl.a. motiverar atl den lokala lanlmäteriorganisalionen sesöver. Förbundetssenaste skrivelse är föranledd av landskapsinformalionsulred-ningens (Bo1978:08) arbete med all överväga vilka uppgifter lantmäteriet bör ha somproducent, samordnare och distributör av landskapsinformation. Förbundetframhåller i denna skrivelse bl.a. all mätningar och kartor för projektering,byggande och nyttjande av kommunallekniska anläggningar ställer allt högre kravpå det som i vid mening brukar betecknas som lanlmäteriteknik. Förbundet harunder senare är alltmer uppmärksammat behovet av samordning inom dellaarbetsfält. Därför har förbundel stimulerat kommunerna fill alt samordnaverksamheten vid sladsingenjörskontor, gatukontor, va-verk, el-verk,fjärrvärmeverk m.fl. organ. Målet är all dessa organ i rationaliserande syfteskall använda samma kartor och referensteknik. En samordnad verksamhet kräverenligl förbundet täta fortlöpande kontakter mellan lantmäleriorganel och främslde anläggningstekniska förvaltningarna. Samordningen av arkiv, register m.fl.informationskällor ställer särskilda krav på närhet mellan lantmäleriorganeloch dessa förvaltningar. Lantmäteriverksamheten kommer enligt kommunförbundel att ihög grad förändras tekniskt . Förändringarna föranleds främslav utvecklingen inom ADB-tekniken. Lantmäteriverksamheten är speciellt gynnsamalt effektivisera med sådan teknik. Nuvarande lanlmäleriorganisa-tion innebärenligl förbundel bl.a. risk för dubbelarbete m.m. genom alt vissa uppgifterbörjar all lagras i både kommunala och statliga ADB-system. Kommunförbundel pekar också på all vissa ulredningar m.m-,som har anknytning lill lantmäteriverksamheten, kan komma all ändraförutsättningarna för den lokala lantmäteriorganisationen. Förbundel nämnervid sidan om landskapsinformationsutredningen förslag till enny plan- och bygglag (SOU 1979:65 och 66), pågående arbete med en lag omkommunvägar och ulredningen (Ju 1979: 07) om den fortsatta faslighelsdalaverksamheten. Sammanfattningsvis anför kommunförbundel följande. Det ärolyckligt all pågående ulredningar som berör lantmäteriområdet skall grundas påden 1980/81:103 272 nuvarande lanlmäteriorganisalionen, eftersom dellabegränsar möjlighelerna lill rationella lösningar med utgångspunkt i delvisnya krav på den kommunala verksamheten. Redan nu behöver kommunerna en bättreinformationsförsörjning med anknytning till lantmäteriområdet. Dessa behov ökarväsentligt om förslagel fill ny plan- och bygglag och lag om kommunvägargenomförs. Därför bör en utredning tillsättas med uppgift all studera deförändringar som lanlmäteriorganisalionen bör genomgå för att svara mot de nyakrav som kan ställas på verksamheten under 1980-lalet. Ävenfastighetsbildningens roll bör omfattas av en sådan utredning. Del statliga lantmäteriet har å sin sida sökt utvecklasamarbetet med kommunerna under 1970-lalel. inriktning hardärvid varit att verksamheten så långl möjligt skall kunna fungera som en delav den kommunala förvaltningen. Som central förvaltningsmyndighet har lantmäteriverketvikliga uppgifter när del gäller utvecklingen inom mätningsverksamhelen ochden allmänna karlläggningen, i.ex. användningen av ny teknik inom ADB-området.Också detta har föranlett verkel all söka samarbete med kommunerna. har under de senaste årenbehandlat lantmäteriverksamhetens organisation. behandladesen motion (1977/78:1360) i vilken begärdes en skyndsam översyn avgränsdragningen mellan statens och kommunernas ansvar. EnHgt civilulskottet (CU1977/ 78:21) saknades tillräckliga skäl för all överväga enprincipiell ändring av grunderna för organisationen. Motionen avslogs avriksdagen (rskr 1977/78:196). Även behandlades frågan om gränsdragningenmellan slalliga och kommunala myndigheters arbetsuppgifter avseendefastighetsbildning m.m. (CU 1979/80:1). Prövningen var då föranledd av enhemställan (Förs. 1978/79:21) av revisorer om all dessagränsdragningsfrågor skulle avgöras av en lill lantmäteriverket knutenpartssammansall nämnd samt atl kommunernas dellagande ifastighelsbildningsverksamhelen skulle utvidgas. Civilulskottet, som bl.a.hänvisade lill sill lidigare ställningstagande (CU 1977/78: 21), anförde attnågot principiellt nytt underlag för bedömningarna inle hade tillkommit. hemställan avslog revisorernas förslag (prot. 1979/80:23). Också under innevarande har i motioner(1979/80:747 och 1521) begärts atl gränsdragningen ses över mellan statens ochkommunernas arbetsuppgifter inom den lokala lantmäteriverksamheten och denlokala lanlmäteriorganisalionen (CU 1979/80:26, rskr 1979/80:267). Jag är inte beredd all nu förorda att den lokalalantmäteriverksamhetens organisafion övervägs. Jag anser emellertid all desynpunkler som i olika sammanhang har förts fram belräffande den lokalalantmäteriverksamheten och som jag nu kortfattat har redogjort för motiveraratt de erfarenheter som har vunnits i denna verksamhet under 1970-lalelredovisas närmare. Osäkerhet råder vidare om effekterna pålantmäteriverksamheten av en ny plan- och bygglag, av utvecklingen inomADB-området m.m. Som underlag för eventuella överväganden beträffande denlokala lantmäteriverksamheten och dess organisation är det därför angelägelalt kartlägga rådande förutsättningar för verksamheten i stort och all belysavissa förändringar som kan förutses inträffa för den under 1980-lalel.Uppgiften bör anförtros en särskild utredare. Utredaren bör redovisa de erfarenheler som harvunnits av arbetsfördelningen mellan slaten och kommunerna och av de oUkaformer 273 Kommittéer: Del II Bo:3 för samverkan som har förekommit, I.ex. genom atlsärskilda avtal har slutils mellan det statliga lantmäteriet och kommunerna.Utredaren bör härvid utgå från de krav som ställdes på lanlmäteriorganisalionengenom beslut , dvs. krav som i allt väsenlligt hade sinutgångspunkt i fastighelsbildningsverksamhelen. Redovisningen bör också omfaltakommunernas erfarenheler av all utnyttja privata konsultföretag förlanlmäteri-service. Behovel av samverkan mellan staten och kommunerna när delgäller den grundläggande kartläggningen i landet och behovet avlandskapsinformation har uppmärksammats allt mer under senare år.Landskapsinformalionsul-redningen, som har lill uppgift att utreda frågor omsamhällets behov av sådan information, är inriktad på all rafionellt lösalandels gemensamma behov och behandlar därvid främst den småskaligakartläggningen. Utredaren bör samråda med denna utredning. Mol bakgrund avbl.a. del lidigare nämnda arbele som Svenska kommunförbundel bedriver för allsamordna informafion om samhällsplanering och kommunalteknik inom kommunerna,bör utredaren belysa olika förutsättningar för atl samordna mätning ochstorskalig kartläggning. Härvid bör utredaren också behandla effekter av attskilda datasystem byggs upp i del stafiiga lantmäteriet och i kommunerna förall lagra och bearbeta dala m.m. som rör lanlmäterioch mätningsverksamhelen.Utredaren bör belysa om och hur verksamheten på detta område kan samordnas.Samråd bör härvid ske med bl.a. ADBberedningsgruppen (C 1973:06). Om förslaget lill ny plan- och bygglag genomförs tordedelta medföra bl.a. behov av ell förbättrat kommunall kartmaterial. Även annanpåverkan på den lokala lantmäteriverksamheten kan förutses. Utredaren bör tadel av remissvaren och remissutfallet över PBL-ulredningens förslag i de delarsom rör plangenomförandefrågor eller som i övrigt har anknytning fill lantmäteriverksamheten.Utredaren bör belysa de ändrade förutsättningar för den lokalalanlmäteriorganisafionen som kan föranledas av en ny plan- och bygglag. Utredaren bör vara oförhindrad alt redovisa även andraförhållanden rörande den lokala lantmäteriverksamheten som utredningsarbetetkan komma all ge underlag för. Utredaren bör hämta erfarenheter av den lokalalantmäteriverksamheten från kommuner av varierande storlek och med olika formerav samarbete med del statliga lantmäteriet saml från del stathga lantmäteriet iolika delar av landel. I den mån utredaren under arbetets gång kommer in påfrågor som rör personalens förhållanden skall berörda ceniralapersonalorganisationer informeras och ges tillfälle atl föra fram synpunkler. Utredaren bör ha slutfört sill uppdrag senast vid utgångenav . Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jagall regeringen bemyndigar del statsråd som har till uppgift att föredra ärendenom lanlmäteriväsendet all tillkalla en särskild utredare med uppdrag atl utredavissa förutsättningar för den lokala lantmäteriverksamheten atl besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annalbiträde ål utredaren. Vidare hemställer jag all regeringen beslutar altkostnaderna skall belasta trettonde huvudtitelns kommittéanslag. 18 1980/81. DeinBo:4 8kr.1980/81:103 274 Regeringenansluter sig fill föredragandens överväganden och bifaller hans hemstäUan. 4.Viss översyn av bostadsfinansieringssystemet Departementschefen,statsrådet , anför. Ipropositionen om den svenska kapitalmarknaden (prop. 1978/79:165) behandladesvissa frågor om bostadsbyggandets finansiering. I propositionen, som bygger påkapilalmarknadsulredningens huvudbetänkande (SOU 1978:11) Kapitalmarknaden isvensk ekonomi, anslöt sig regeringen lill utredningens uppfattning alt detnuvarande finansieringssystemet på bostadsområdet borde bibehållas ochefterhand jämkas i den mån det blev nödvändigt (s. 90). (FiU1979/80:8 s. 29) anslöt sig till regeringens uppfattning atl några direktavinster lolalt sett av all övergå till en statlig tolalfinansiering avbostadsbyggandet inle torde föreligga. Enligl utskottet kunde det emellerfidinte uleslulas alt vissa ralionaHseringar i administrationen avbostadsfinansieringssystemel var möjliga. Den frågan behöver enligt utskottetsmening ses över. Härvid kunde också övervägas om de statliga bostadslånenskulle kunna överföras till bostadsinstituten, så att dessa kom att svara förhela den långfristiga finansiering som är knuten lill låneunderlaget. Någonändring i formerna för byggnadskredilgivningen ansåg utskottet ej böragenomföras. Riksdagenbeslöt atl ge regeringen till känna vad utskottet sålunda anfört (rskr1979/80:59). Denav begärda översynen bör nu komma till stånd. Uppgiften att göradenna översyn bör läggas på en särskild utredare. Utredningsarbetet bör ske inära kontakt och samråd med delegationen för bostadsfinansiering som enliglsina direktiv (In 1967:30) har fill uppgift atl bereda och avge förslagavseende vissa spörsmål och ärenden som äger samband med bostadsbyggandetsfinansiering. Utredarensuppgift bör vara att undersöka förutsättningarna för och möjlighelerna fiU attföra över de stafiiga bostadslånen till bostadsinsliluten. Härigenom skulle destafiiga lånen lyftas bort från statsbudgeten. Belastningen på statsbudgetenskulle då minska men å andra sidan måste elt lika stort utrymme garanteras påden prioriterade kreditmarknaden. Möjlighelerna att rationaliseralånehanteringen inom nuvarande bosladsfinansieringssyslem bör också övervägasav utredaren. Härvid bör utredaren beakta del arbele i samma syfte som redanpågår inom bostadsslyrelsen. Utredaren bör vidare beakta atl regeringen hargett styrelsen i uppdrag atl belysa möjligheterna till och kostnaderna för endecentralisering av beslutanderätten till kommunerna i sådana låne- ochbidragsärenden i vilka länsbostadsnämnderna beslutar som första instans. Närdet gäller systemet att föra över bostadslånen tiU bostadsinstituten vill jagerinra om del garantilånesyslem, som jag har beskrivit i prop. 1978/79:115 bil.2 (s. 39-41) och prop. 1979/80:100 bil. 16 (s. 140-141). 275 Kommittéer: Del II Bo:4 nyss nämnda propositioner beskrivna systemet avsågfinansieringen av energisparlån. En av de avgörande invändningarna mol altfiUämpa garantilånesyslemel för energisparlån var de olika problem som skulleuppkomma som en följd av det slora antalet smålån inom energisparstödet. En sådaninvändning kan däremot inte göras om garantilånesyslemel i stället skullelillämpas på bostadslånen. Del årliga antalet bostadslån är nämligen avsevärtmindre än antalet energisparlån som bostadslånen är väsentligtstörre. Utgångspunkten för övervägandena bör därför vara del garanfilånesystemsom har övervägts för energisparlånen. Dellasyslem innebär alt huvuddelen av bostadsmyndighelernas nuvarande uppgifter närdet gäller att behandla låneansökningar - t. ex. att pröva förutsättningar förlån, all besluta om lånens storlek och om övertagande av lån - bliroförändrade. I stället för beslut om lån fattas elt beslut om statlig garantiför lånet som ger lånesökandena samma möjHgheter atl få lån som . Denavgörande skillnaden skulle bli att bostadsinsliluten övertar uppgiften allbetala ut och förvalla lånen. För atl förenkla administrationen kan del visasig lämpHgl atl insfilulen också svarar för en del andra uppgifter. Utredarenbör - i ralionaliseringssyfle - vara oförhindrad alt överväga sådana ändringari beslutsrulinerna för långivning som skulle kunna medge yllerligare överföringav uppgifter fill bostadsinsliluten. Utredaren bör härvid beakta de krav pårättssäkerhet som även i fortsättningen bör tillgodoses genom besvärsräll iärenden som rör garantilånebeslul. Jag vill särskilt peka på följande frågor som utredarenbör belysa. Utredarenbör bedöma i vad mån elt sådanl syslem skulle leda till all de totalasamhällsekonomiska kostnaderna kan sänkas genom atl de besparingar som genombl. a. personalminskningar kan göras på den offentliga sidan blir slörre än deökade kostnader som då uppkommer på den privata sidan. Därvid bör hänsynsjälvfallet tas även till de konsekvenser som omläggningen kan ge lånlagarna.När utredaren beräknar de totala samhällsekonomiska kostnaderna bör också dekostnader som är förbundna med en omläggning medräknas. Möjlighelerna atl görarafionaliseringar i systemet på såväl kort som lång sikt bör också bedömas. Idetta sammanhang vill jag erinra om de direktiv fill samtliga kommittéer ochsärskilda utredare angående finansieringen av reformer, som regeringenutfärdade (Dir. B 1980:40). Ombostadsinsliluten i fortsättningen skulle ge lån, som motsvarar de statligabostadslånen, ligger det nära till hands all lägga samman dessa lån med debollenlån instituten har lämnat tiH ell s. k. enhelslån.