prop · G4033 · 1980-12-31 00:00:00 — Utredningens uppfattning att kontrollen över handeln med begagnadevaror skulle bli bättre om tillståndstvånget slopades finner jag inteövertygande. Jag delar de farhågor som uttalats för att myndigheterna skulletvingas acceptera att handel bedrevs av olämpliga personer. Förslaget i dennadel avstyrks alltså. Visserligen föreslås en omfattande underrättelseskyldighetmen de praktiska konsekvenserna av att ersätta den nuvarandetillståndsprövningen med ett registreringsförfarande - om än i vissa fall tvångsmässigt- är icke Prop.1980/81:3 292 De föremål som förekommer vid hanteringen avbegagnade varor är merendels av sådan natur att fråga är om s. k. stöldbenägetgods. Det är ur flera synpunkter av stor betydelse att den som yrkesmässigthanterar dessa varor står under den prövning ett tiUståndstvång innebär. 1detta avseende har icke redovisats några bärande skäl för att boskillnad skallgöras mellan t. ex. handlare av Järnskrot och t. ex. handlare i begagnadeföremål av ädla metaller. Mot bakgrund av de påtagliga svårigheterna att tillrättaskaffatillgripet gods och de alltmera ökande tillgreppsbrotten syns det angeläget atttillståndsplikten kvarstår och att kraven på tillståndshavaren enl. 3 §nuvarande skrothandelsförordningen skarpes. De av skrothandelsutredningens föreslagna och i jämförelsemed nuvarande lagstiftning mestadels skärpta kraven på dem som handlar medskrot och begagnade varor fär i princip anses tillräckliga för att från dennasida av näringslivet bidraga till stöldbrottens bekämpande. 1 den män de föreslagnabestämmelserna kommer att följas av handlarna synes effektiviteten icke haeftersatts genom att registrering i stället för tillstånd med därtill hörandeprövning föreslås för handel med begagnade varor. Frågan om handel med begagnade varor faller utom nämndenserfaren-hetsområde och nämnden vill blott ifrågasätta, om inte den som erhållittillstånd till skrothandel borde äga rätt att utan särskild anmälan bedrivahandel med begagnade varor. Förbundet har i olika sammanhang uppmärksammatmyndigheterna på häleriproblemen i samhället. Det är därför önskvärt atthandeln med begagnade varor blir bättre kontrollerad än vad som för närvarandeär fallet. Den övervägande delen av handeln med begagnade varor synes dock skeunder seriösa och ordnade former och det finns anledning att anta att berördaförtag har förståelse för de kontrollinsatser som kan anses erforderliga. Utredningens förslag innebär en enklare och mindrebyråkratisk handläggning och kontroll av verksamheten genom att nuvarandetillståndstvång ersätts med registreringsplikt. Enligt förbundets uppfattningförbättras sannolikt inte polisens möjligheter till kontroll men förslaget kanändock accepteras med hänsyn till den vägning som måste ske mellan polisensresurser för kontroll, effekten av förekommande kontroll och det administrativamerarbete som åläggs näringsidkarna. Utredningen föreslår att tillståndstvänget för handeln medbegagnade varor skall ersättas med ett registreringsförfarande. Detta är i ochför sig en tillfredsställande förenkling, som dock förringas något av detförhållandet att mänga handlare - säsom utredningen själv framhåller - i dagsäljer begagnade varor utan att ha begärt tillstånd. Det nuvarande systemet harmed andra ord inte fungerat på avsett sätt, vilket förmodligen beror på attregleringen inte uppfattas som meningsfull. polisen,har tydligen inte heller ansett frågan så angelägen att man avdelaterforderliga resurser för ändamålet. Prop.1980/81:3 293 Denregistrering som föreslås ersätta tillståndsprövningen kan dock med hänsyntill syftet accepteras, förutsatt att omfattningen begränsas. Utredningensförslag vad gäller handeln med begagnade varor att ersätta det nuvarandetillståndsförfarandet med ett registreringssystem finner TCO inte tillräckligtför att en tillfredsställande tillsyn över branschen skall ske. TCO anser attmyndigheterna bör kunna förbjuda de handlare som inte befunnits lämpliga attdriva handel av detta slag. 3.2Handeln med bilar och bildelar Avsiktenmed BRÅs i utredningen berörda framställning var bl. a. att få frågan grundligtbelyst. Så har också skett. Utredningen har efter att ha delgivit vissamyndigheter och branschorganisationer rådets skrivelse kommit fram till att enkontroll av handeln med begagnade bilar och bildelar enligt den av utredningenföreslagna regleringen av handeln med begagnade bilar med sannolikhet skulleleda till att ätskilliga andra spaningsuppgifter på områden där insatserlönade sig bättre skulle komma att bli eftersatta. Enligt utredningen (s. 196)skulle detta innebära "en uppenbar felanvändning av de tillgängligapersonalresurserna inom polisväsendet". BRÅvill självfallet också understryka betydelsen av att polisens resurserutnyttjas pä rätt sätt i kampen mot brottsligheten. Det blir därvid ytterst en frägaom vilka områden som skall prioriteras framför andra. Rådet vill dockbeträffande handeln med begagnade bilar erinra om att bl. a.rikspolisstyrelsen, i , polisstyrelsen i Stockholmspolisdistrikt samt Försäkringsbolagens bilreparationskom-mitté förordat enreglering i anslutning till rådets förslag. Närdet gäller handel med begagnade bilar och bildelar finns en annan reglering pädetta område, delvis med annat syfte, nämligen bilskrotningslagstiftningen medauktorisation för bilskrotare. Dessutom häri rättspraxis uppställts en ganskalångt gående undersökningsplikt för en köpare av bilar för att denne skallkunna åberopa god tro. Utifrån dessa förhållanden finner ingabärande skäl föreligga för att handeln med begagnade bilar och bildelar skallinordnas under den föreslagna förordningen. Utredningenhar föreslagit att den avsedda regleringen inte omfattar handel med begagnadebilar och bildelar, eftersom dels ett mycket ringa antal stulna bilar passerargenom den yrkesmässiga handeln och dels det skulle medföra stora svårigheteratt åstadkomma en effektiv kontroll på detta område. Denna motiveringförefaller också helt riktig. Frän de synpunkter har attföreträda utgör det största problemet då det gäller begagnade bilar de s. k.skrotbilarna ute i naturen. Detta problem förefaller dock nu ha fått en någoriundatillfredsställande lösning i och med de möjligheter att ingripa som öppnat siggenom bilskrotnings- och miljöskyddslagstiftningen. 1980/81:3 294 Vad avser förordningens tillämpningsområde anserlänsstyrelsen att del bör övervägas att under den införa även handel med begagnadebilar och bildelar. En sädan registrering skulle medföra betydande fördelar förpolisens brottsuppdagande verksamhet utan att för den skull betunga handeln påett med hänsyn till ändamålet oacceptabelt sätt. Polisstyrelsen har vid sin bedömning av lagförslagetkonstaterat att det vore av värde från främst brottsförebyggande synpunkter attvissa delar av handeln med begagnade bilar omfattas avregistreringsförfarandet. Polisstyrelsen har dock funnit att de kontrollinsatser ochden administration som skulle ankomma på polisen torde kräva för mycket avpolisens begränsade resurser i förhållande till den brottsförebyggandeeffekten. Dessutom skiljer sig handeln med begagnade bilar i vissa väsentligaavseenden från handeln med andra begagnade varor bl. a. i det avseendet attbilarna registreras i det allmänna bilregistret. Med hänsyn härtill delarpolisstyrelsen utredningens mening att det inte föreligger tillräckliga skälför att handeln med begagnade bilar skall omfattas av ett registreringsförfarande. Vad sedan angår handeln med begagnade bilar och bildelarär en ökad kontroll önskvärd. Som BRÅ anfört i den av utredningen citeradeskrivelsen är det önskvärt att försvåra avsättningen av stulna bilar ochbildelar. Huruvida handeln med dessa objekt lämpligen bör regleras genom förordningenom handel med begagnade varor eller i annan väg kan inte bedömas mot bakgrundav utredningens summariska redovisning. Någon form av förbättrad kontrollerfordras, varför frågan bör utredas vidare. Enligt MRF:s uppfattning bör handeln med begagnade bilaricke omfattas av det nu föreslagna systemet. MRF får härvid hänvisa till hemförsälj-ningskommitténsbetänkande Konsumentskydd vid köp av begagnad bil (SOU 1977: 32). Betänkandet,som har remissbehandlats, innehåller värdefulla förslag till åtgärder för attkomma till rätta med de avarter som förekommer inom handeln med begagnadebilar. MRF vill härvid särskilt peka på att den föreslagna registreringen avalla som handlar med begagnade bilar torde ge samhället ett bättre grepp överbilhandeln än vad som f. n. är fallet. Genom registreringen och ställandet avekonomisk säkerhet hos kommerskollegium torde myndigheterna få ett instrumentför att lättare kunna spåra upp och beivra skilda former av illegalverksamhet. MRF finner det därför ytterst angeläget att förslaget, som f.n.behandlas av , genomförs . Beträffande handeln med begagnade bilar har utredningenefter noggrann prövning funnit att det skulle vara en uppenbar felanvändningav tillgängliga resurser om bilar och bildelar skulle inrymmas under regleringen.Riksförbundet har mot denna bakgrund ingen erinran mot utredningens bedömning. I detta sammanhang vill riksförbundet dock framhälla attdet från brotts- 1980/81:3 295 förebyggandesynpunkt skulle vara en väsentlig fördel om man kunde få en bättre insyn ihandeln med begagnade bilar och bildelar ävensom förbättradekontrollmöjligheter vid s. k. återupplivning av skrotade fordon. 3.3Handeln med pälsverk och äkta mattor I1 S förslaget till förordning om handel med begagnade varor uppräknas de varuslagsom skall omfattas av regleringen. Hovrätten vill ifrågasätta lämpligheten avatt därvid utesluta pälsverk, dä i vart fall nya sädana bör kunna klassas somstöldbegärlig egendom. Utredningens skäl för att undantaga pälsverk är atttillgripna pälsverk icke torde vinna avsättning hos handlare som omfattas avförordningen. Det får anses tveksamt om icke samma invändning kan görasbeträffande andra varuslag som omfattas av förslaget. Avsättningssvårighetertorde sålunda föreligga så snart ett större antal varor av samma slagtillgripits. En tänkbar möjlighet att avyttra tillgripna pälsverk är att dessastyckevis utropas på auktioner. Så kan också tänkas ske beträffande äktamattor, varför det bör övervägas om icke även detta varuslag skall omfattas avförordningen. Pälsverkär fortfarande stöldbegäriig egendom. Ett slopande av denna vara är urkontrollsynpunkt olämpligt enär de pälshandlare, som utbjuder begagnade pälsartill försäljning, i sä fall inte kommer att omfattas av den underrättelse- ochuppgiftsskyldighet, som föreslås åligga andra handlare med begagnade varor. BRÅifrågasätter om inte pälsverk och äkta mattor också bör omfattas avförordningens bestämmelser. Utredningenföreslår en utökning av de varugrupper som skall hänföras under förordningen,vilket kollegiet tillstyrker. Däremot finner kollegiet det mindre lämpligt attnu utesluta handeln med pälsverk, och ifrågasätter om inte denna varugruppsåväl som handeln med s. k. äkta mattor i brottsförebyggande syfte bör omfattasav regleringen. Devaror som upptagits i den föreslagna 1 S förordningen om handel med begagnadevaror har ansetts särskilt stöldbegärliga. Varutyper som begagnade kläder ochpälsar, antika möbler samt mattor har inte ansetts behöva upptagas ur dennasynpunkt. Enligt uppfattning borde dock förteckningen å dylika stöldbegäriigavaror utökas med äkta mattor och pälsar. Utredningensförslae att undantaga pälsverk frän begreppet begagnade varor finnerlänsstyrelsen något tveksamt. Förteckningenbör kompletteras med äkta mattor och slalomutrustning. Det rör sig här omstöldbegärliga objekt till betydande värden och som i stor utsträckning förekommeri handel med begagnade varor. Prop.1980/81:3 296 1 uppräkningen saknas äkta mattor. Denna varugrupp tillhörde mer aktuella inom det s. k. tillgreppsbenägna godset. Sålunda föreslås attpunkten 7 utökas med sådana mattor. Det ter sig omotiverat att undanta pälsar. Pälsstölder hari ej obetydlig omfattning bedrivits inom ramen för den organiseradebrottsligheten. Pälsar och skinnvaror räknas till kategorien stöldbegärligtgods vilket torde framgå av den i betänkandet redovisade statistiken (sid.116). Härav framgår, att det 1976 förövats 171 inbrott och stölder beträffandepälsvaror och att stöldvärdet därvid uppgick till mer än 4,7 miljoner kronor.Det torde inte vara en allt för djärv gissning att förutsätta att en stor delav dessa pälsar sålts vidare. Skulle handeln med begagnade pälsar ställasutanför polisens insyn skulle avsättningsmöjligheterna för stulna pälsvaroravsevärt öka. Handeln med begagnade pälsar bör sålunda omfattas av förordningen. Enligt utredningens förslag skall pälsvaror undantas frånbestämmelserna rörande handel med begagnade varor. Bakgrunden till dettaförslag är att pälsvaror inte längre skulle betraktas som stöldbegärligegendom. Vi kan för vår del inte tillstyrka detta förslag. Vi menaratt pälsar är stöldbegärlig egendom, och de bör därför behandlas påsamma sätt som övriga begagnade varor och således även i fortsättningenomfattas av regleringen. Beträffande de varor som föreslås omfattas avbestämmelserna delar riksförbundet i princip utredningens bedömning.Riksförbundet anser dock att även äkta mattor och pälsverk skall inrymmas underregleringen. Dessa varugrupper är mycket stöldbegäriiga och omsätts flitigt påden illegala marknaden. 3.4 Auktionshandel och handeln med antikviteter, konst m. m. Enligt bedömning är handeln med stulnaantika möbler inte så sporadisk att dessa varor bör uteslutas från denreglering som föreslås för antikvitetshandeln i övrigt. Ett vanligt konsumentproblem i samband med auktioner äratt det är svårt för konsumenten att få kontakt med auktionsförrättaren efterköpet pä gmnd av att denne är helt anonym för konsumenten. Utredningens förslagom registrering av auktionshandel med begagnade varor och förslaget omskyldighet för auktionsförrättare att underrätta polisen i orten i förväg omauktionsförsäljning bör kunna minska detta problem. En fömtsättning ärgivetvis att konsumenterna får tillgång till registret. Slutligen anser i denna del att dennaförordning även bör omfatta varor, som kan betecknas som antikviteter,åtminstone sådana som överskrider ett visst värde. 1980/81:3 297 Slutligenbiträder även polisstyrelsens i distrikt uppfattning attdet i I S förslaget till förordning om handel med begagnade varor särskilt börframgå att förordningen avser endast sådana antika vapen som inte är tiUståndspliktigaenligt vapenlagen (1973: 1176). Länsstyrelsenser positivt på utredningens förslag att förordningen om handel med begagnadevaror skall omfatta även auktionsförsäljning. Beträffandeauktionsförsäljningen gäller att den i stor utsträckning sker i form avtillfällig handel. Enligt 3 S p 2 lagen om tillfällig handel fordras ej tillständför sedvanlig auktionsförsäljning av lösöre, som tillhör dödsbo eller enskildperson. Om däremot varorna helt eller delvis tillhör andra än enskilda ellerdödsbon erfordras tillstånd för försäljningen enligt 4 S lagen om tillfällighandel, därest förutsättningarna i övrigt är uppfyllda för sådan handel. Rörandekonsthandeln sägs i utredningen att konstnärernas egen avyttring av sina verkej skall inordnas i förordningen om handel med begagnade varor. Resonemangetöverensstämmer med vad som uttalas i förarbetena till lagen om tillfällighandel där man ej betraktar konstnärernas egen försäljning av sina alster somyrkesmässig handel. Om däremot konstverken säljes i andra hand avsesförordningen om handel med begagnade varor bli tillämplig. 1 sådana fall kanäven lagen om tillfällig handel bli tillämplig. Särskiltpositivt får anses vara utökningen av varugmpper, som skall falla underregleringen, antika vapen, tavlor, annan konst m. m., allt synneriigenstöldbegärliga varor, samt att även auktionsverksamheten avses falla in underbestämmelserna om handel med begagnade varor. Länsstyrelsenvill ifrågasätta om alster av bildkonst och konstalster av glas, porslin ochannan keramik bör omfattas av regleringen. Som påpekas i utredningen (s. 249)kan tveksamhet uppstå när en tavla eller annat konstalster skall anses vara"begagnat". När konstnären säljer konstverket första gången är detinte "begagnat" men väl när han, efter att t. ex. ha köpt tillbakadet, säljer konstverket för . Detta är orimligt liksom att föravissa andra former av saluhållande av konst genom konstgallerier o. dyl. underregleringen. Vidare torde det vara svårt att avgöra om ett verk äratt anse som ett alster av bildkonst. Motsvarande gäller i än högre gradkonstalster. ifrågasätter om det är rimligt att fordra avköparen/säljaren att han skall göra bedömningar av berört slag. - Om det ändåanses önskvärt att regleringen skall avse nu diskuterade kategorier av föremål,kan det ifrågasättas om inte den bör begränsas på något sätt, t.ex. till antikaföremål eller föremål av avlidna upphovsmän, som säljes av annan än dödsboeteller för dess räkning. Denföreslagna förordningen om handel med begagnade varor är tänkt att även omfattaauktionsförsäljning och liknande försäljning. Det skall dock endast åvila auktionistenatt senast före auktionsdagen anmäla till Prop.1980/81:3 298 polismyndigheteni orten om tid och plats för auktionen, vilka slag av varor som skall salubjudassamt förvaringsplatsen för varorna intill auktionen. Den sålundaföreslagna möjligheten att få en viss insyn i auktionshandeln är välbehövlig.Av betydelse är också polismyndighetens möjlighet att om särskilda skälföreligger medge att underrättelseskyldigheten fullgöres i annan ordning.Denna bestämmelse kommer att kunna nyttjas för förenkling avanmälningsskyldigheten för de på orten fast etablerade auktionister som visatsig arbeta under ansvar. Länsstyrelsenkan vitsorda att det i betydande utsträckning förekommer att viddödsboauktioner försäljes begagnade varor som inte tillhör dödsboet. Särskiltär detta fallet vid en mängd auktioner på länets landsbygd. Medhänsyn till risken att härmed även stulet gods kan komma i fråga, äruppenbarligen föreskriften att även sådan auktionshandel skall omfattas avregistreringsskyldigheten motiverad. Det förekommer emellertid givetvis även "rena"dödsboauktioner, där dödsboet är säljare, försäljningen endast omfattas avegendom från dödsboet och auktionsför-rättarens uppgift består i att - iallmänhet mot provisionsersättning - leda auktionen. Dylika fall som efterordalagen nyttjas av registreringsskyldigheten torde rimligen kunnaundantagas. Särskiltunderstrykes betydelsen av att den föreslagna författningen även kommer attomfatta auktionsförsäljning och liknande försäljning. -sedan lagen om tillfällig handel tillkom - har man kunnat notera attauktionsförsäljningarna har ökat. Ändock omfattas med vissa undantag auktionerav tiUståndstvång. En av anledningarna till att auktionsförsäljning ändå harökat kan vara att polismyndigheterna inte har resurser att bevaka ochkontrollera auktionsförsäljningen. Förslaget om registrering avauktionsförsäljningen av begagnade varor bör därför kunna leda till en bättreordning. Förslaget att auktionsförrättare skall underrätta polisen på denaktuella orten om tid och plats för auktionsförsäljningen av begagnade varorminst i förväg tillstyrkes. Även här gäller att pohsen mäste fåtillräckliga resurser för att kunna säkerställa att denna bestämmelseefterlevs. Vadgäller handeln med begagnade varor som försäljes på auktioner är en regleringenligt synneriigen angelägen. Denna fråga har särskiltaktualiserats genom de ambulerande auktionsföretagen som på senare tidetablerat sig genom inregistrering på hembygdsgårdar. Folkets o. dyl.Förbundet ställer sig tveksamt till denna typ av företag. De kommunala ochandra pä orten verksamma auktionsföretagen fyller väl de krav pä service somerfordras för att dödsbon och andra skall få sina varor försålda. Förbundettillstyrker även utredningens förslag om att polisen på orten minst iförväg skall underrättas om tid och plats för auktion avseende begagnade varor.Denna bestämmelse fömtsättes gälla alla på orten verksamma auktionsföretag,såväl privata som kommunala. 1980/81:3 299 Ibetänkandet föreslås att auktionshandel uttryckligen skall omfattas avförordningen om handel med begagnade varor. Detta synes välmotiverat, särskiltmed hänsyn till de erfarenheter som vunnits sedan det kommunalaauktionsmonopolet upphävdes. En strikt tillämpning av huvudreglema iförordningen om handel med begagnade varor skulle emellertid medföra attauktionsverkets nuvarande verksamhet inte skulle kunna fortsätta av skäl somframgår av nedanstående kommentarer till vissa paragrafer i förslaget. Av flerauttalanden i betänkandet bl. a. i specialmotiveringen till § 12, framgår, attutredningsmannen noterat de speciella förhållanden som gäller för ett kommunaltauktionsföretag som AB och att han finner skäl att ibetydande omfattning medge dispenser för att auktionsverksamheten även ifortsättningen skall kunna bedrivas på ett rationellt sätt och till lågakostnader för allmänheten. finner därför skäl anta atterforderliga dispenser skall kunna erhållas. Avspecialmotiveringen till § 1 framgår att endast frivilliga lösöresauktionerskall omfattas av förordningen. utgär därför från attförsäljning av utmätt gods från kronofogden ej omfattas av de föreslagna bestämmelsema. Förordningenskall enligt förslaget ej vara tillämplig pä pantläneverksamhet.Auktionsverket, som genom sitt dotterbolag driver pantläneverksamhet iStockholm, delar utredningens uppfattning att pantlåneverksamheten redan ärtillfredsställande reglerad och därför ej bör omfattas av den föreslagnaförordningen om handel med begagnade varor. Om något pantlånekontor säljerandra begagnade varor än förfallna panter bör dock förordningen varatillämplig. I detta sammanhang bör påpekas att pantlånekontorens försäljning avförfallna panter normalt sker på auktion. För del har dessaförsäljningar en betydande omfattning och omfattar mestadels varor som anges iförordningen om handel med begagnade varor. Det skulle vara av värde om ävenauktionsförsäljning av förfallna panter från pantlånekontor kunde undantas frånförordningens tillämpningsområde med hänsyn till att polisenskontrollmöjligheter redan tillgodosetts . Vivill särskilt understryka vad utredningen uttalat i specialmotiveringen till 12§ angående undantag. Det torde komma att bli ett för tillsynsmyndigheten ochkonst- och antikhandeln gemensamt intresse, att värdegränserna anpassas på ettändamålsenligt sätt, så att ingendera parten belastas med mängder av onödigainköpsnotor. Somsärskilt skäl för undantag bör i vissa fall kunna gälla vem säljaren är.Uppgiftsskyldighet bör exempelvis ej gälla varor som handlare inköper påauktion, då auktionsförrättaren enligt 13 § har underrättat polismyndigheten. Viföreslår att får utarbeta riktlinjer för tillämpningen av 12§ efter samråd med berörda branscher. För vår del vill vi gäma medverka tilleffektivast möjliga ordning. Utredningenföreslår att såväl inbytesvaror som de begagnade varor som inte tas somvederlag skall föranleda rapportering till polismyndigheten. 1980/81:3 300 DEFUanser inte att utredningen gjort sannolikt att det är motiverat att inkluderaden normala inbyteshandeln i rapporteringssystemet. Det torde utgöra renaundantagen att stulet gods används som inbyteslikvid vid köp av ny vara. Vidaretorde värdet på inbytesvaran i regel vara lågt. I princip bör därförinbytesvaror undantas. Ett starkt skäl för detta är givetvis också att antaletrapporteringsfall genom detta starkt kan begränsas. Undantag kan motiveras förinbytesvaror som åsätts värde överskjutande några . Inombranschen har vi noterat en ökande handel med bytesringar och -smycken.Principen för denna handel är att serier med liknande varor men i olikaprisklasser tillverkas. Kunden kan exempelvis köpa en billig ring, sompåföljande år lämnas åter till guldsmeden för att läggas som gmndplåt vid köpav en större men dyrare ring i samma serie.