prop · G403183 · 1980-12-31 00:00:00 — Det gäller t.ex. riktlinjerna för regionalpolitiken. Arbetsmarknadsutskottethar uttalat (AU 1978/79:23) aU del är självklart all länsslyrelserna vid sittsamråd med kommunerna hävdar dessa riktlinjer. Delta innebär å andra sidan inteatt kommunernas planmonopol enligt gällande byggnadslagstiftning ifrågasätts. Detär enligt min mening angeläget att kommunerna i sina överväganden ommarkanvändning och bebyggelseutveckling inbegriper frägor om avvägningenmellan olika nationella intressen och lokala intressen som gällermarkanvändning och byggande. Det är sålunda väsentligt atl den kommunalafysiska översiktsplaneringen har sådana former atl bl. a. de frågor sombehandlas i den fysiska riksplaneringen på ett naturiigt sätt kan behandlasfortlöpande av kommunerna. En utvecklad översiktsplanering där bl.a.olika nationella intressen har beaktats bör kunna ge ell gott underiag ochvägledning för beslut i konkreta ärenden enligt de skilda lagar som rörmarkanvändningen. De slutliga avvägningarna mellan olika statliga, kommunalaoch enskilda intressen måste emellertid ske i samband med beslut omdetaljplaner och tillståndsgivning. Föratt en kommunöversikt skall kunna tillmätas betydelse vid statlig överprövningav plan- och byggnadsärenden är det väsentligl alt den är väl förankrad ibyggnads- och fasUghetsbildningslagstiftningen. Eftersom kommunöversikten f. n.inte har en självständig rättsverkan, krävs tydliga hänvisningar till de lagrumoch sakskäl som den allmänna lämplighelsbe-dömningen i kommunöversikten grundarsig på. I enskilda beslut i bebyggelse- och fastighetsbildningsärenden är detinte tillräckligt att enbart hänvisa till en kommunöversikt. Sådana beslutmåsle gmndas på de författningsföreskrifter som är tillämpliga ochomständigheterna i det enskilda fallet. En kommunöversikt, som har antagits avkommunfullmäktige, bör emellertid enligt min mening kunna få stor betydelse somvägledning för beslut i enskilda ärenden. Självfallet blir detta dock beroendeav hur väl underiaget för översikten är dokumenterat samt hur konkret ochnyanserat den är utformad. Jag vill särskiU betona betydelsen av atl det avkommunöversikten går att utläsa kommunens syfte med markanvändningen tillvägledning för den allmänna lämplighetsprövning som sedan skall ske vid besluti enskilda byggnadsärenden. k områdesplaner och andra översiktsplaner för delar av en kommun kan enligtmin mening vara lämpliga instmment för att föra in nafionella intressen i denkommunala planeringsprocessen. Det gäller bl. a. i samband med planering förtätortsutbyggnad och planering för friluftslivets och frifidsbebyggelsensutveckling. Även vissa av de nya frågor som jag anser bör behandlas i denfysiska riksplaneringen, t. ex. markanvändningsfrågor vid utnyttjande avinhemska energiresurser, bör kunna behandlas inom ramen för arbetet med sådanaplaner. Planeringenför olika statliga verksamheter har ofta stor betydelse för markanvändning ochbebyggelseutveckling i kommunerna. Prop.1980/81:183 12 kan inte samordning på lokal nivå med annanseklorplanering åstadkommas genom planering inom de olika samhällssektorernavar för sig. Ställningstaganden inom skilda statliga planeringsaklivileler bördärför enligt min mening följas av kommunala ställningstaganden till häravföranledda krav på markanvändning och byggande. Enligl min mening bör i denkommunala fysiska översiktsplaneringen göras en samlad bedömning av hur olikastatliga och kommunala markanvändningsintressen skall tillgodoses. För att den kommunala fysiska översiktsplaneringen skallkunna fortsätta atl ulvecklas till det instrument för samordning av olikanationella och lokala markanvändningsintressen som jag nu har angett behöverdel ske en bättre samordning än f n. mellan den statliga seklorplaneringen ochden kommunala planeringen. Del är därför angeläget att, såväl vid utformningenav den statliga planeringen som i samrådsförfarandet mellan kommunerna ocholika statliga myndigheter, främst pä regional nivå, finna former för attbehandla olika statliga sektorinlressen inom ramen för den kommunalaplaneringen. På den regionala nivån har länsstyrelserna ansvaret församordningen mellan sektorerna. har enligt sin instruktion ansvar pämyndighetsnivå för samordningen av allmänna råd för den översiktliga fysiskaplaneringen. Jag återkommer lill förhållandel mellan den kommunala fysiskaöversiktsplaneringen och statliga intressen vid behandlingen av vissasektorfrågor i avsnitt 2.3. Kartläggningar och analyser av mark- ochvattenanvändningen saml av naturmiljöns tillstånd och känslighet är enliglrapporten med mark och vatten 2 nödvändiga inslag i den fysiskariksplaneringen. Genom bl.a. det arbete som har skett i samband medden fysiska riksplaneringen har samlats ett omfattande kunskapsmaterial ommark- och vattenanvändningen och miljöförhållandena i landet. För attvidmakthålla den kunskapsbank som har byggts upp är det enligl rapportenangelägel atl sådant material som bedöms vara värdefullt som underlag för denfysiska planeringen och i samband med tillståndsbeslut hålls aktuellt. Dettalorde enligt rapporten med utgångspunkt i befintligt material i flertalet fallkunna ske utan särskilda utredningsinsatser. I rapporten föreslås att berördacentrala myndigheter ajourhåller (iversikter på riksnivå över olika verksamheteroch intressen som är av särskild betydelse för hushållningen med mark ochvatten. Vidare föreslås att sammanställningar över förhållanden av betydelseför den fysiska riksplaneringen hålls aktuella hos länsstyrelserna. Formernaför den fysiska riksplaneringens kunskapsförsörjning behöver enligt rapportenutredas närmare och del föreslås att planverket skall svara för en sådanutredning. För att ge statsmakterna överblick och möjlighet att följautvecklingen beträffande mark- och vattenanvändningen samt miljösituationen ilandet torde det enligt rapporten även i fortsättningen finnasbehov av atl göra mera samlade redovisningar av dessa frägor. Innehållet iredovisningarna och de skall göras bör enligl rapportenbestämmas av regeringen och få formen av uppdrag lill berörda myndigheler.Enligt rapporten bör planverket, och havsresursdelegationen hadet samlade ansvarel på myndighetsnivå för atl inom resp. område fortlöpandefölja och ha översikt över mark- och vattenanvändningen saml miljöförhållandenai landel. Det föreslås därför atl dessa myndigheler skall svara för de samladeredovisningar som i fortsättningen kan bli aktuella i den fysiskariksplaneringen och mol bakgrund av dessa lämna regeringen förslag tilleventuella ålgärder. Även i övrigt bör det enligl rapporten ankomma på dessamyndigheter att redovisa sådana frägor som bör uppmärksammas i den fysiskariksplaneringen samt lämna förslag till åtgärder för alt främja en godhushållning med landets mark- och vattentillgångar. Remissinstanserna är överlag positiva lill de nuredovisade förslagen. Kommunförbundel anser alt översikter på riksnivå ärvärdefulla speciellt när nya frågor skall föras in i planeringen, t. ex.energi- och havsresursfrågor, och då det föreligger särskilda behov av allsnabbt få en översiktlig bild av de resurser som slår till förfogande. Ä andrasidan kan förbundet inte acceptera att av statliga myndigheter upprättadeöversikter avseende riksintressen skall fungera som planeringsdirekliv i denfysiska riksplaneringen. Några remissinstanser har kommenterat förslaget om samladeredovisningar av mark- och vattenanvändningen samt miljöförhållandena ilandet. Förslagel tillstyrks av havsresursdelegationen, ochplanverket - vilka enligt rapportförslaget skall svara för dessa redovisningar-samt av bl.a. miljödatanämnden och i . framhåller atl det knappast finns behov av atl göra oftaåterkommande inventeringar och sammanställningar av exempelvis miljöförhållandenai landet. Samlade redovisningar bör enligl förbundet begränsas lill att avse problem-och frågeställningar som har hög aktualitet. För egen del anser jag att behovet av kunskapsförsörjningsjälvfallet måste bedömas mot bakgrund av de uppgifter som den fysiskariksplaneringen avses få i fortsättningen. Som jag har sagt blir enväsenllig uppgift för den framtida fysiska riksplaneringen att som underiag förden fortlöpande översiktliga fysiska planeringen i kommunerna förmedla informationom sådana frågor som är av riksintresse för hushållningen med mark och vatten.Det är också viktigt atl statsmakternas ställningstaganden i dessa frågorfinns tillgängliga både för planering och statliga myndighetersbeslutsfattande. En viktig uppgift för den fysiska riksplaneringen är vidareatl följa upp förändringar i markanvändningen, miljöförhållandena ochnaturresursernas utnyttjande som underlag för statsmakternas ställningstagandetill nya hushållningsfrågor i den fysiska riksplaneringen. Samtliga angivnaarbetsuppgifter ställer krav på en funge- 1980/81:183 14 Jag avser atl senare ge statens planverk i uppdrag atl isamråd med berörda ämbetsverk och länsstyrelserna lämna förslag till former förkunskapsförsörjningen. Jag vill emellertid redan nu redovisa efter vilkahuvudlinjer kunskapsförsörjningen enligl min mening bör utvecklas. Deslatliga myndigheterna bör som ansvara för dokumentationen av sådanaresurser och anspråk inom det egna ansvarsområdet som är av riksintresse förhushållningen med mark och vatten. Det bör ingå i det uppdrag som jag nyssnämnde att klargöra vilka myndigheter som bör svara för en sädan dokumentation.Det är angeläget alt denna dokumentation i fortsättningen hålls aktuell så attden kan utnyttjas av berörda parter i den fortlöpande planerings- och beslutsprocessenpå olika nivåer. Detla torde i flertalet fall kunna ske med utgångspunkt ibefintligt material. Härigenom torde den fysiska riksplaneringens behov avkunskapsförsörjning kunna tillgodoses utan den typ av särskildautredningsinsatser som utförts i det bedrivna arbetet. Somunderlag för den hittillsvarande fysiska riksplaneringen har vissasektormyndigheter lämnat redovisningar av viktiga intresseområden. Istatsmakternas beslut har angetts att vissa från nationell synpunkl viktigaintressen skall beaktas i kommunernas planering och i myndighetsbeslul avbetydelse för hushållningen med mark och vatten. Dessa s. k. verksamhetsanknutnariktlinjer preciserades under program- och planeringsskedena och omsattes ibl.a. riktlinjer i kommunöversikterna. I många fall torde de angivnaintresseområdena för olika sektorer ha avgränsats pä etl preliminärt underlag.Del är väsentligl all allt eftersom bättre malerial kommer fram, etl merpreciserat underlag presenleras av berörda seklormyndigheter till ledning förandra myndigheters beslut samt för de revideringar av kommunala planer somföretas. Underarbetet med att fullfölja beslutade riktlinjer för hushållning med mark ochvatten har länsslyrelserna gjort sammanställningar av bl. a. kommunernasöversiktliga planer och andra åtgärder med anledning av statsmakternasriktlinjer. Även fortsättningsvis behövs sådana sammanställningar som underlagför att följa upp hur den fysiska riksplaneringens intentioner fullföljs i denkommunala planeringen. Sammanställningarna bör som göras med ledningav tekniska anvisningar som utarbetas av planverket i samråd med i första handlänsstyrelserna. Länsstyrelserna torde bl.a. för egna samordningsuppgifter m.m.även i fortsättningen ha behov av liknande sammanställningar, varför det ärlämpligt all länsstyrelserna överväger möjligheterna alt löpande hålla ettunderiag för dessa aktuellt. Jag bedömer atl länsslyrelsernas fortlöpandesamråd med kommuner och berörda statliga myndigheter ger tillräckligt underiagför dessa sammanställningar. Ambitionsnivån får självfallet rättas eflertillgängliga resurser vid länsstyrelserna och berörda myndigheter. Vadgäller i rapporten föreslagna samlade redovisningar avseende mark- 1980/81:183 15 ochvattenanvändningen och miljöförhållandena i landet bör de enligl min meningfrämst avse tidigare inte uppmärksammade hushållningsfrågor som har högaktualitet. Syftet med redovisningarna skall vara atl ge underiag förstatsmakternas bedömning av behovet av ålgärder för att fillgodose frånrikssynpunkt angelägna frägor beträffande hushållningen med mark och vatten. Ilikhet med vad som föresläs i rapporten anser jag att del bör ankomma påregeringen att bestämma innehåll i och tidpunkt för redovisningarna samt attde bör göras efter uppdrag till berörda statliga myndigheter. Planverkethar ett samordnande ansvar när det gäller insamling och bearbetning avkunskaper som rör hushållningen med mark och vatten. har ettövergripande ansvar för att följa upp förändringar i miljöförhållandena avbetydelse från rikssynpunkt. Havsresursdelegationen har vissa samordnandeuppgifter när det gäller resursutnyttjandet i havet. I delegationens uppgifterfår anses ingå att ha överblick över resursutnyttjandet i havet. Det är därförenligt min mening naturligt att det blir nämnda organ som i samråd med andraberörda myndigheler får i uppdrag att svara för de redovisningar rörande mark-och vattenanvändningen samt miljöförhållandena i landet som kan bliaktuella och att mot bakgmnd av dessa lämna regeringen eventuella förslag tillåtgärder. Även i övrigt bör det ankomma främst på nämnda organ, men även påandra berörda myndigheter, att uppmärksamma sådana frågor som bör behandlas iden fysiska riksplaneringen och att lämna förslag till åtgärder för att främjaen god hushållning med landets mark- och vattentillgångar. Sammanfattningsvisinnebär det jag har sagt i det föregående följande i fråga om ansvar ocharbetsuppgifter för de organ som skall medverka i den fortsatta fysiskariksplaneringen. Jagvill inledningsvis peka på att arbetet inom länsstyrelser och ämbetsverk måsteske inom ramen för tillgängliga resurser. Det blir därför anledning förmyndigheterna atl prioritera arbetet med översiktliga frågor inom denfysiska planeringen pä bekostnad av detaljfrågor och frågor av lokal betydelsedär kommunernas beslut i ökad utsträckning kommer att få genomslagskraft. Kommunernabör liksom ha grundläggande uppgifter. De riktlinjer för hushållningmed mark och vatten som beslutas av statsmakterna skall beaktas i kommunernasfortlöpande planeringsverksamhet. Detta klarläggs genom att riktlinjernalagregleras. Normalt kommer inte att ställas krav på den typ av omfattande ochsamtidiga redovisningar lill regeringen från samtliga kommuner som har varitfallet under program- och planeringsskedena i den fysiska riksplaneringen. Detär angeläget att vidareutveckla den kommunala fysiska översiktsplaneringen såatt den i ökad utsträckning kan tjäna som instrument för atl samordnanationella och 1980/81:183 16 kommunalaintressen av betydelse för markanvändningen. Ett mer ulvecklal samråd mellankommunema och olika statliga myndigheter på regional nivå, främst ,bör vara en lämplig form för aU föra fram de nationella intressen som skallbeaktas i den kommunala planeringen. Väsentligauppgifter för länsstyrelserna bör vara att förmedla information mellankommunema å ena sidan samt regeringen och ämbetsverken å den andra samt attbevaka att olika nationella intressen beaktas i den kommunala planerings- ochbeslutsprocessen. Vidare ankommer det på länsstyrelsema att från de staUigasektormyndigheterna förmedla och för den kommunala planeringens behov anpassadet underlag som kommunerna behöver för att de i sina plan- ochtillståndsbeslut tillfredsställande skall kunna beakta rikthnjerna förhushållning med mark och vatten. Länsstyrelserna bör vidare ansvara församordning av planeringen mellan kommunerna. I de fall en kommun ochlänsstyrelsen inte är överens om hur beslutade riktlinjer skall fullföljas iden kommunala planeringen bör det ytterst ankomma på attexempelvis vägra fastställelse av en plan helt eller delvis eller attunderställa planförslaget regeringens prövning. En väsentlig uppgift förlänsstyrelserna är vidare att förmedla erfarenheter och synpunkter tillämbetsverken och regeringen beträffande fullföljandet av intenfionerna i denfysiska riksplaneringen och behovet av kompletterande riktlinjer förhushållning med mark och vatten. Ämbetsverkenbör svara för dokumentation och bevakning av riksintressanta objekt, områdenoch verksamheter inom sitt verksamhetsområde. Det innebär bl. a. att verkenskall upprätta och hålla översikter aktuella över verksamheter och intressensom är av betydelse för hushållningen med mark och vatten. Ämbetsverken böruppmärksamma regeringen på eventuella behov av rikflinjer för att tillgodoseviktiga mark- och vattenhushållningsintressen. Vidare bör statens planverk,och delegationen för samordning avhavsresursverksamheten ha ansvaret för att i samråd med berörda myndighetermer samlat följa utvecklingen vad gäller mark- och vattenanvändningen ochmiljöförhållandena i landet samt att på uppdrag av regeringen svara förredovisningar av dessa frågor. Riksdagenskall på förslag av regeringen besluta om riktlinjer för hushållning med markoch vatten. Ett införande av riktlinjerna i lagstiftningen innebär attriksdagen kommer att ta ställning dessa i egenskap av lagstiftare. Regeringenhar huvudansvaret för den fysiska riksplaneringen. I detta ansvar ingår attuppmärksamma områden där markanvändningsförhållandena är särskilt kompliceradeoch att för dessa områden överväga behovet av att föreskriva närmareutgångspunkter för planeringen, t. ex. genom att föreslå att läggafast kompletlerande riktlinjer för hushållning med mark och vatten. Det ärvidare regeringens uppgift att ta initiativ till behandling av nya frågor, ge uppdragfill ämbetsverk och länsstyrelser om Prop.1980/81:183 17 lägesredovisningar m. m. samt fatta beslut i enskildaärenden då en kommun och inte är överens om hur besluladerikllinjer skall fullföljas i den kommunala planeringen och besvär sker ellerdå ärenden underställs regeringen. 2.3 Överväganden om vissa verksamheter och sektorer I rapporten med mark och vatten 2 görs en bredgenomgång av frågor som är av intresse för hushållningen med landets samlademark-och vattentillgångar. Beträffande de frågor som har behandlats i dethittills bedrivna arbetet med den fysiska riksplaneringen, I.ex. angående jordbruksmarken,bevarandeintressen och försvarsinlressen, anges i rapporten atl fortsattaöverväganden främsl sker i det arbele som pågår i kommuner och län med attfullfölja fastlagda riktlinjer. Jag delar den uppfattning som anges i rapportenatl dessa frågor bör behandlas vidare i pågående planeringsarbete med aUfullfölja fastlagda rikllinjer. De överväganden och förslag som redovisas i rapporten kanhänföras dels till åtgärder i den fysiska planeringen på olika nivåer, delstill åtgärder som bör vidtas inom olika samhällssektorer och enligt denspeciallagstiftning som rör dessa sektorer. En del av de ätgärdsförsiag somhar lagits upp i rapporten fömtsätter ändringar t. ex. i speciallagstiftningeninom jordbrukets och skogsbrukels områden samt inom miljölagstiftningen. Jaghar efter samråd med jordbruksministern mle funnil skäl att i delta sammanhangöverväga rapportens förslag i nämnda avseenden. Inte heller beträffande vissa andra frågor som harbehandlats i rapporten kommer jag nu att lägga fram förslag. Frågorna har ellså starkt samband med pågående utredningsarbete eller beredningsarbete iregeringskansliet alt de lämpligen bör övervägas i del sammanhanget. a. vissa förslag till lagändringar som berör byggnadslagstiftningen,förslag rörande fritidsbebyggelse, mineral- och sötvatlenresurser saml vissamiljöfrågor. Jag kommer dock (avsnitt 2.3.7) atl kort redovisa hur jag anseratt dessa frågor bör följas upp i det fortsatta arbetet inom ramen för denfysiska riksplaneringen. När det gäller rapportens förslag om markanvändningsfrågorrörande inhemska energiresurser, vissa industrifrågor, utnyttjande avhavsresurser samt vissa övergripande strukturfrågor rörande anläggningar förtransporter och energidistribution samt tätortsutvecklingen bedömer jag allvissa grundläggande utgångspunkter för hur dessa frågor bör behandlas i denfysiska planeringen bör redovisas för information. Jag gör detta idel följande efter att ha samrått med övriga berörda statsråd. Jag kommerhärvid att utgå från de förslag som jag har redogjort för när detgäller formerna för den fortsatta fysiska riksplaneringen. 2 1980/81. 1980/81:183 18 Frägorom lokalisering av sådan industri som har behov av speciella naturresursereller är särskilt miljöstörande har ingående behandlats i den hittillsvarandefysiska riksplaneringen (s. k. FRP-industri). Mol bakgrund av de beslutaderiktlinjerna för hushållning med mark och har vid kustervissa områden för lokalisering av FRP-industri reserverats i den kommunala översiktligaplaneringen. Som underiag för övervägandena i rapporten har betördalänsstyrelser och kommuner kompletterat lidigare sludier rörandeförutsäitningar för och restriktioner mot industrilokalisering vidNorrlandskusten. Industriell eller liknande verksamhel som är av väsenlligbetydelse för landets hushållning med mark och vatten prövas av regeringen medstöd av 136a§ BL. Molbakgrund av redovisade studier av industriverket konstateras i rapporten allanspråken pä mark för nyetableringar av sådan industri som är av intresse i denfysiska riksplaneringen förefaller vara små. Jagvill i detla sammanhang peka på att industriverkets sludier har genomförtsunder en period med låga framtidsförväntningar inom industrin. För egen delvill jag understryka atl bedömningar i den fysiska riksplaneringen måste gehandling:5frihet för etableringar i ett mer långsiktigt perspektiv. Irapporten övervägs även frågan om lokalisering av kolkondenskraftverk motbakgrund av lokaliseringsstudier som har utförts av Centrala driftledningen.Flera remissinstanser har kommenterat rapportens lokaliseringsöverväganden ochförslag och pekat på såväl förutsättningar för som restriktioner motlokalisering av kolkondenskraftverk. Naturvårdsverkethar i sitt yttrande framhållit atl underlaget för rapportenslokaliseringsöverväganden avseende kolkondenskraftverk är bristfälligt. Verkethar därför genomfört ett utredningsarbete som har syftat till att från nalur-och miljösynpunkt ange lämpliga regioner för lokalisering av sådana kraftverk(SNV PM 1358 Lokalisering av koleldade kondenskraftverk). Av utredningenframgår att Skåne- och Upplandskusterna förefaller vara minst känsliga företablering av kolkondenskraftverk. Utredningen har remissbehandlats.Remissinstanserna stöder i huvudsak de i ulredningen anförda slutsatserna. Bl.a. industriverket, och fleralänsstyrelser har dock pekat på behovet av kompletterande lokaliseringsstudier. Ställningstagandeni den fysiska riksplaneringen avseende eventuella särskilda riktlinjer förlokalisering av kolkondenskraftverk kan enligt min uppfattning ske först sedanbl. a. lokaliseringsstudie har utvärderats närmare ochbehovet av kompletterande studier övervägts. I detta sammanhang blir också deerfarenheter av stor betydelse som kan vinnas av den snabba utveckling som f.n. sker beträffande teknik för att minska de miljöproblem som hänger samman medkolkraftverk. Genom avsvavling av rökgaserna eller annan förbättrad reningsteknikbör en friare lokalisering kunna bli möjlig. 1980/81:183 19 1rapporten bedöms lokaliseringsmöjligheterna i de särskilt anvisadeindustrilägena längs kuster vara tillräckliga för deetable-ringsbehov som kan förutses . 1 rapporten pekasdock på vissa begränsande faktorer för ytterligare utbyggnad av FRP-industri ide anvisade lägena. Det gäller bl.a. restriktioner p.g.a. skilda platserskänslighet för olika utsläpp samt att vissa närbelägna områden är särskiltskyddsvärda. Flertalet remissinstanser delar eller anför inga erinringar motde överväganden som görs i rapporten. Vadgäller kuster villjag allmänl framhålla viklen av att det viddessa kuster finns tillräckliga markresurser avsatta för framtida etablering avindustri. Trols vissa i rapporten redovisade restriktioner i de olika lägenadelar jag rapportens och flertalet remissinstansers bedömning att det inte nufinns skäl att ändra urvalel av områden för FRP-industri vid södra Sverigeskuster.