prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — I enlighet med del sagda anges i paragrafens förstastycke att förhör får vid behov hållas även med tredje man, som är sakägareeller som enligt balken är skyldig lämna upplysningar. Bestämmelsen gäller,liksom föregående paragraf, i alla slag av utsökningsmål. 1 andra stycket föreskrivs, i sakligöverensstämmelse med beredningens förslag, att tredje mannen får föreläggas attinställa sig personligen vid vite av högst . Däremot anser Jag inle altbestämmelse bör meddelas om kallelse av parterna lill förhör med tredje man.Parterna bör underrättas om sådant förhör och beredas tillfälle att närvara.Föreskrift härom kan meddelas av regeringen. Om svaranden i målet behöver hörasmuntligen med anledning av tredje mannens uppgifter, kan han föreläggas attinställa sig enligl vad som sägs i 10 8. Det kan påpekas att tredje man kan enligt 15 8 iförevarande kapitel utan samband med förhör föreläggas vid vite all lämnaupplysningar i fall som avses i 4 kap. 15 8. 128 Paragrafen, som motsvarar 19 kap. 10 8 beredningens förslag, behandlarutdömande av vite och hämtning till förhör. Som har nämnts vid 10 8 kanöverexekutor förelägga vite vid fqrördnande om någons hörande i utsökningsmålhos överexekutor (195 S 2 och 3 mom. Överexekutor anses också habefogenhet att självdöma ut vitet. Beredningen anser detändamålsenligt att kronofogdemyndigheten själv kan döma ut vite som avses i 19kap. 8 8 i beredningsförslaget. Motsvarande bör gäUa i fall som avses i 9 8.Beredningen förutsätter att antalet kronofogdedistrikt inle blir fler än attdet i alla distrikt finns väl kvalificerade befattningshavare, kompetenta althandlägga mera krävande uppgifter. Frågor om vite hör till dem som måstehandläggas av sädan kvalificerad befattningshavare. Man torde därför intebehöva hysa betänkligheter mol alt kronofogdemyndigheten fär en sädanbefogenhet. Bestämmelse om utdömandet av vite har tagits upp som första meningi första stycket av 19 kap. 10 8 beredningens förslag. Beredningen framhåller att särskilt yrkande intekrävs för att vite skall fä dömas ut. Förekommer anledning alt parten hade lagaförfall, skall vitet inte dömas ul Gfr 19 kap. 6 8). Enligt andra meningen iförsta stycket av 10 8 får vite inte heller dömas ut om ändamålet med vitet harförfallit. Ändamålet med vite får enligl beredningen anses ha förfallit t.ex.om sökanden återkallar sin ansökan eller förhör av annan anledning inle längreär påkallat eller om svaranden hämtas. 1980/81:8 2 kap. 12 § 235 attJämka försuttet vite, kan det ske (eventuellt till noll). Iakttas inte vitesföreläggande, kankronofogdemyndigheten givelvis ge nytt föreläggande vid vite. Beredningenerinrar om att enligt dess förslag särskild talan inte får föras mot beslutvarigenom vite har förelagts enligt 19 kap. 8 eller 9 S (19 kap. 25 § förstastycket). Huruvida enligl RB nytt vitesföreläggande kan ges när utdömandet avförsuttet vite skjuts upp, synes vara föremål för delade meningar. Anledningtill uppskov med utdömandet kan vara att laga förfall möjligen kan föreligga.1 exekutiva ärenden synes man vid behov kunna vänta med utdömandet något förkontroll i fråga om laga förfall och därefter pröva såväl frågan om utdömandeav vitet som frågan om föreläggande av nytt vite. Beslut varigenomkronofogdemyndigheten har dömt ut vite fär enligt 19 kap. 17 8 andra stycketverkställas först sedan beslutet har vunnit laga kraft. Beredningen framhåller alt gäldenär enligt 8 8lagen om ulmälningsed kan hämtas, om han underlåter att inställa sig hoskonkursdomaren för edgång, samt att även konkursgäldenär, som underlåter attfullgöra edgång i konkursen, kan hämtas enligt 94 8 KL, Enligt beredningensförslag skall lagen om utmätningsed upphävas. I stället skallkronofogdemyndigheten kunna hälla förhör med gäldenären i utmätningsärende. Detkan naturligtvis inträffa att gäldenären uteblir även om vitesföreläggande harmeddelats. För att inte saken skall förhalas bör kronofogdemyndigheten habefogenhet all låta hämta honom i sådant fall. Om det sker, förfaller frågan omutdömande av förelagt vite. Även i andra ärenden än sädana som rör utmätningkan det vara behövligt att låta hämta svaranden. Beredningen föreslår därföratt som andra stycke i 10 8 las in föreskrift alt svaranden fär hämtas om hanuteblir och vite har förelagts honom. [Befogenheten alt förordna om hämtning börenligt beredningen tillämpas .restriktivt. Frågan skall givelvis prövas avkvalificerad befattningshavare. För hämtningen bör kronofogdemyndigheten varaberättigad att anlita hjälp av polismyndighet. Förslaget altkronofogdemyndigheten själv skall kunna döma ut vite som har förelagts vidkallelse lill förhör diskuteras av , som understryker att frågan sammanhängermed den framlida organisationen av exekutionsväsendet. Det bör bl.a. beaktasatt kronofogdemyndigheten ibland själv är part i ärende, vari utdömande av vitekan komma i fråga. Hovrätten erinrar vidare om att den i annat sammanhang harframfört önskemål om en särskild utredning rörande hela vilesinstitutet. Vid ensådan utredning kunde hithörande frågor bli föremål för en mera samladbedömning. Förslaget att svaranden under vissa förutsättningarskall kunna hämtas lill förhör berörs närmare av några remissinstanser.Advokatsamfundet, som kritiserar beredningens uttalande att befogenheten börtillämpas restriktivt, anser del angeläget all hämtningsförfarandet blireffektivare än det som tillämpas i samband med utmätningsed eller konkurs.Den Prop.1980/81:8 2 kap. 12 § 236 effektivitetsom utmätningsärendena kräver kan enligt samfundet inle uppnås genom ekonomiskapåföljder ulan just genom faktiska ingripanden mol tredskande gäldenärer.Enligl RSV kan del förekomma att kronofogdemyndighet med hänsyn till tidigareerfarenhet av viss gäldenär vet all ett vitesföreläggande inle kommer attiakttas. 1 sädana faU bör enligl RSV kronofogdemyndigheten kunna förordna omhämtning utan föregående vitesföreläggande. Samma synpunkter anförs av kronofogdeföreningen. Jag delar beredningens mening attförsuttet vite som kronofogdemyndigheten har förelagt vid kallelse lill förhörbör dömas ut av kronofogdemyndigheten själv. Det förhållandet att kronofogdemyndigheteni allmänna mål företräder det allmänna som borgenär utgör inte något avgörandeskäl mot en sådan ordning. I fråga om de organisatoriska förutsättningama föratt tillägga kronofogdemyndigheten befogenhet att döma ut vite hänvisar jaglill den aUmänna motiveringen (avsnitt 5.2). I första stycket av departementsförslaget angessålunda, i saklig överensstämmelse med beredningens förslag, all fräga omutdömande av vite som har förelagts enligt 10 eller 11 8 prövas självmant avkronofogdemyndigheten samt att om ändamålet med vite har förfaUit, vitet intefår dömas ul. Beredningens förslag att svaranden under vissafömtsättningar skall kunna hämtas till förhör i utsökningsmål aren viktignyhet. Man kan naturligtvis vara tveksam om en sä långtgående befogenhet börtiUkomma exekutiv myndighet. Befogenheten, som inte har föranlett erinran frånnågon remissinstans, torde emellertid vara nödvändig för att förfarandet skallbli tillräckligt effektivt i fall dä uimätningsgäldenär eller annan svarandetredskas. Möjlighet till hämtning av uimätningsgäldenär torde också krävas omlagen om ulmälningsed skall kunna avskaffas. Man torde kunna anta att redanmöjligheten att hämta en tredskande svarande, i förening med befogenheten attförelägga och döma ut vite, som regel skall förmå ovilliga svarande atthörsamma kallelse till förhör. Jag förutsätter att kronofogdemyndigheternakommer att begagna hämtningsbefogenheten med stor försiktighet. Om t.ex. enuimätningsgäldenär uteblir från förhör, kan det ibland vara lämpligt att detplanerade förhöret ersätts av att förrättning hälls i gäldenärens bostad. Närhämtning anses böra ske skall, som beredningen har påpekat, själva hämtningennaturligtvis ombesörjas av polismyndighet. Med hänsyn till det anförda godtarjag förslaget. Ett par remissinstanser har ansett att hämtning ivissa fall bör kunna ske utan föregående vitesföreläggande. Jag kan inte deladen uppfattningen. Att vitesföreläggande mäste meddelas först utgör enytterligare garanfi för att hämtning inte kommer i fråga annat än som en sistautväg. Även andra stycket i förevarande paragraf överensstämmer sålunda medberedningens förslag. Med anledning av beredningens uttalanden i fråganom utdömande av förelagt vite när svaranden hämtas lill förhör vUl jagframhålla följande. 1980/81:8 2 kap. 13 § 237 Föranleder svarandens utevaro att förhöret måste skjutasupp lill annat tillfälle, kan ändamålet med vitet inle anses ha förfallit ävenom svaranden hämtas till det nya förhöret. Om svaranden hämtas genast så attuppskov med förhöret inte behöver ske till annat tillfälle, får däremotändamålet med vitet anses ha förfallit. 13 § Paragrafen, som motsvarar 19 kap. 11 8 beredningensförslag, innehåller föreskrift om ersättning till tredje man som inställer sigtill förhör. F.n. finns inlenägra bestämmelser om ersättning av allmänna medel till den som i utsökningsmålinställer sig hos utmätningsmannen eller överexekutor. Enligt rättshjälpslagen(1972:429) kan den som efler beslut av rällshjälpsnämnd har erhåUit allmänrättshjälp fä ersättning av allmänna medel för kostnader för resa och uppehällei samband med inställelse inför myndighet, om personlig inställelse har ålagts(9 8 andra stycket 4, 20 8 första stycket och 26 8 nämnda lag). Detta gälleräven när rättshjälp har beviljats i utsökningsmål. Det synesberedningen lämpligt att part som personligen inställer sig till förhör hoskronofogdemyndigheten kan fä ersättning av allmänna medel för sina kostnader isamband med inställelsen, även om han inte åtnjuter allmän rättshjälp. En sädanmöjlighel gör del bl.a. lättare för kronofogdemyndigheten alt få fill ståndförhör när det behövs, t.ex. om part saknar medel till resa för att inställasig till förhör. Beredningen anser att rätten lill ersättning bör vara beroendeav alt det framstår som skäligt all ersättning utgär i det enskilda fallet.Därvid bör kostnadens storlek och partens ekonomiska omständigheter beaktas.För att ersättning för personlig inställelse skall kunna utgå bör inteovillkorligen krävas all det har ålagts parten all komma tillslädespersonligen. Ersättningen bör begränsas till kostnader för resa och uppehälleoch alltså inte avse inkomstbortfall. Förskott bör kunna beviljas. Beredningen påpekar all enligt 19kap. 9 8 beredningens förslag även tredje man kan kallas till förhör. Han bör iså fall kunna tillerkännas ersättning åtminstone i samma omfattning som part.Tredje man bör emellertid enligt beredningen även ha möjlighet att fåersättning för tidsspillan. Tredje man kan l.ex. stå helt utanför saken Gfr 5kap. 4 8 andra stycket) och alltså ha en ställning i ärendet som liknar vittnesi rättegäng. Om tredje man själv har fört talan i saken och därför kanjämställas med part, bör ersättning för tidsspillan inle tillerkännas honom. I enlighet med det sagda föresläs iförsta stycket av 19 kap. 11 8 att part eller annan som har inställt sig tUlförhör får tUlerkännas ersättning av allmänna medel för resa och uppehälle, omkronofogdemyndigheten finner att han skäligen bör ersättas för inställelsen.Kronofogdemyndigheten får enligt förslaget bevilja förskott på ersättningen.Det kan vidare finnas skäl att ge ombud ersättning, t.ex. om någon pä grund avsjukdom har instäUt sig genom anhörig. Ordalagen i bestämmelsen utesluterenligl beredningen Prop.1980/81:8 2 kap. 14 § 238 inte en sådan tillämpning. I andra stycket av 11 8 angesatt även ersättning för tidsspillan kan tillerkännas den som inte är part.Beredningen framhåller att det i administrativ ordning bör meddelas närmareföreskrifter om ersättning och förskott. Ersättning enligt paragrafen skall enligt förslaget stannapä statsverket. Enligt hovrättenför bör i paragrafen, på samma sätt som i 15 8förvallningsprocesslagen, tas in bemyndigande för regeringen att meddelanärmare föreskrifter om ersättning och förskott. Hovrätten för alt ersättning som avses i paragrafen bör utgå enligtvittnesersättningskungörelsen (1973:262). Beredningens förslagatt ersättning skall kunna tillerkännas den som inställer sig vid förhör hoskronofogdemyndigheten måste enligt min mening bedömas mot bakgrund av det nyarättshjälps-syslem som trädde i kraft den . Enligt detta kan sökandeeller annan med rättsligt intresse i utsökningsmål få allmän rättshjälp på devillkor som i allmänhet är uppställda härför i rättshjälpslagen. Någotegentligt behov av att i UB tillerkänna sökanden eller svaranden särskild rätttill ersättning för inställelsekostnad finns därför inte. Annorlunda förhåller detsig när tredje man utnytyas som förhörsperson av kronofogdemyndigheten. Det ärenligt min mening av vikt att denna kategori av personer ges skälig ekonomiskkompensation för kostnad som uppkommer till följd av inställelse. Av praktiskaskäl bör det ankomma pä förhörs-myndigheten att handha utbetalningen aversättningen. Skulle tredje man på grund av rättsligt intresse i saken habeviljats allmän rättshjälp bör dock ersättning inte kunna krävas enligt UB.Denna fråga torde kunna regleras i administrativ ordning. 1 enlighet med det anförda ges i 138 en bestämmelse om att tredje man som har inställt sig till förhör kantillerkännas skälig ersättning av allmänna medel för inställelsen. Närmareföreskrifterom sådan ersättning torde få meddelas av regeringen. Det syneslämpligt att ersättning utgår enligt vittnesersätiningskungörelsensbestämmelser. 14 8 Paragrafen reglerar tystnadsplikt beträffandeuppgifter vid förhör. Den motsvarar 19 kap. 12 8 i beredningens förslag. GäUande rätt.Offentlighetsprincipen gäller inte i fråga om exekutiva förrättningar. En annansak är att allmänheten har tillträde till exekutiv auktion för att syftet meddenna skall uppnås. Såväl utmätningsmannen som överexekutor torde saknabefogenhet att ålägga part eller annan sakägare tystnadsplikt i fråga om vadsom har förekommit i utsökningsmål. Beträffande upprätthållandet avordningen vid exekutiv förrättning finns f n. en ålderdomlig bestämmelse i 11 8UL. Om någon missfirmar överexekutor med ord eller gärning vid förhör eller iskrift till överexekutor eller om någon på sådant sätt inför överexekutormissfirmar sin motpart Prop.1980/81:8 2 kap. 14 § 239 ellerutmätningsman, kan överexekutor enligt bestämmelsen döma till böter, dock högst100 kr. Detsamma gäller, om nägon åstadkommer förargelse inför överexekutorgenom svordom, oljud eller annorledes. De skäl som motiverar attförhandling vid domstol i princip skall vara offentlig kan enligt beredningeninte på samma sätt åberopas beträffande exekutiv förrättning. Sådan äger f.ö.ofta rum på plats där det skulle vara praktiskt omöjligt att bereda allmänhetentillträde, l.ex. i svarandens bostad. Beredningen föreslår inte nägonbestämmelse i saken och utgår från att offentlighetsprincipen vid sådantförhållande inte blir tillämplig på exekutiv förrättning. Detta gäller ävenförhör som avses i 19 kap. 8 och 9 88 beredningens förslag. Allmänheten skalldäremot självfallet ha tillträde lill exekutiv auktion. Överklagas beslut somkronofogdemyndigheten har meddelat, gäller RB:s bestämmelserom offentlighetnär hovrätten eller högsta domstolen håller förhandling i målet. Beredningen framhåller vidare att vid förhör iexekutivt ärende kan lämnas upplysningar om förhållanden vilkas yppande förutomstående kan vara till skada för parten Gfr 16 8 USK). Det kan röra sig omviktiga ekonomiska omständigheter l.ex. beträffande ell affärsföretag ellersträngt personliga förhållanden. Enligt första meningen i 19 kap. 12 8 i beredningensförslag skall kronofogdemyndigheten kunna förordna alt vad som har förekommitvid förhör inte får yppas obehörigen. Sådant förbud riktar sig till envar somvar närvarande vid förhöret eller eljest får la del av vad som har förekommitdärvid. Förbudet gäller även Gänsteman vid kronofogdemyndigheten. Han äremellertid redan pä grund av sin Gänsl hindrad att obehörigen yppa vad han harerfarit i Gänsten, om del är någol som inte bör komma till utomståendeskännedom (33 8 kronofogdeinslmktionen). Förordnande enligt den föreslagnabestämmelsen bör delges på lämpligt sätt och antecknas i protokoll eller annanhandling i akten. Tystnadsplikten är, påpekar beredningen, inteovillkorlig. Det är sålunda tydligt all den inle bör leda lill inskränkning iden allmänna vittnesplikten. Även i andra fall kan det under särskildaförhållanden vara försvarligt att frångå tystnadsplikten. Obehörigt yppande av vad som omfattas avtystnadsplikten bör enligt beredningen kunna straffas. 1 en andra mening av 19kap. 12 8 föreslär beredningen att böter skall ådömas den som uppsåtligenbryter mot stadgandet i första punkten, om inte.gärningen är belagd med straffi (BrB). 1 fråga om upprätthållandet av ordningen videxekutiv förrättning påpekar beredningen alt det givetvis i ärenden hoskronofogdemyndigheten kan inträffa att part eller annan beter sigotillböriigt. Otillböriigt uppträdande synes emellertid i behövlig utsträckningvara strafft)elagt i BrB. Beredningen har därför inte ansett del behövligt atttillerkänna kronofogdemyndighet befogenhet att i exekutiva ärenden själv dömalill straff för ordningsförseelser. Beredningen framhåller att det utansärskild före- Prop.1980/81:8 2 kap. 15 och 16 §§ 240 skriftär tydligt all kronofogdemyndigheten skall med andra lämpliga medel änutdömande av straff upprätthålla ordningen vid förrättning.Kronofogdemyndigheten kan t.ex. avvisa den som stör exekutiv auktion.Föreskrifter härom kan i män av behov meddelas i administrativ ordning Gfr 19 8USK). Jag ansluter rnig till beredningensuttalanden angående allmänhetens tillträde till exekutiv förrättning. Jaggodtar också förslaget att kronofogdemyndigheten bör ha möjlighet att förordnaom tystnadsplikt beträffande vad som har förekommit vid förhör införmyndigheten samt att överträdelse av förbudet bör kunna straffas. 1 enbestämmelse om tystnadsplikt bör emellertid preciseras i vilka avseendentystnadsplikt kan påbjudas av kronofogdemyndigheten. Nägon särskild föreskriftom straffansvar behövs inle. Vad som föreskrivs om brott mot tystnadsplikt i20 kap. 3 8 BrB bör tillämpas även i förevarande fall. Där stadgas böter ellerfängelse i högst för den som yppar vad han till följd av lag eller annanförfattning är pliktig att hemlighålla eller som olovligen utnytGar sådanhemlighet. Vidare föreskrivs bötesansvar för den som av oaktsamhet begårgärning som har sagts . 1 enlighet med det sagda anges i paragrafen altkronofogdemyndigheten kan förordna att vad som vid förhör har förekommitangående enskUds personliga förhållanden eller näringsidkares affärs- ellerdriftförhållanden inle får röjas obehörigen. Jag förutsätter att befogenheteninte begagnas annat än när anledning finns att anta att ett röjande av lämnadeuppgifter skulle skada vederbörande. Jag delar beredningens mening att särskildabestämmelser i fråga om upprätthållandet av ordningen vid exekutiv förrättninginte behöver meddelas i UB. Under denna rubrik meddelas bestämmelser omvitesföreläggande i andra fall än vid kallelse till förhör, om häktning samt omanvändande av annat tvång. 15och 16 8§ Dessa paragrafer, som motsvarar 19 kap. 13 8 beredningens förslag,innehåller bestämmelser om vitesföreläggande resp, häktning. I fråga om verkställighet av domföreskrivs i 38 8 2 mom. UL att om någon skall tillhållas att fullgöraleveransavtal eller att eljest göra eller låta nägot och tvångsmedel elleräventyr inte är utsatt i domen eller stadgat i lag, överexekutor kan föreläggaden tredskande vite, om det är lämpligt, samt fälla honom lill sådant vite, Ipraxis har vite även förelagts vid verkställighet av överexekutors utslag iutsökningsmål. I 73 8 1 mom. tredje meningen UL finns vidare en bestämmelse,enligt vilken överexekutor kan förelägga och döma ut vite, om den från vilkenfordran eller Prop.1980/81:8 2 kap. 15 och 16 §§ 241 rättighet skall utgå inle efterkommer anmaning att i målom utmätning lämna utmätningsmannen erforderliga upplysningar. Enligt beredningensförslag kan kronofogdemyndigheten i vissa fall förelägga svarande eller tredjeman att fullgöra eller underlåta någol för att verkställighet skall kunnagenomföras. Enligt 5 kap. 4 8 första stycket är gäldenären i ärende omutmätning skyldig att noggrant uppge sina fillgångar. För detta ändamål kankronofogdemyndigheten enligt 5 kap. 13 8 andra stycket ålägga honom att ingeförteckning över tUlgångama. Gäldenären är enligt tredje stycket i sammaparagraf skyldig att på heder och samvete skriftligen bekräfta de uppgifter omsina tillgångar som han har lämnat vid förhör eller i förteckning. 4 8 andra stycket är iredje man skyldig att lämna upplysningar om fordransom gäldenären har eller kan förmodas ha hos honom eller om annat mellanhavandemed gäldenären. Verkställighet som avser annat än betalningsskyldighet kanenligt 16 kap. 4 8 ske bl.a. genom all kronofogdemyndigheten föreläggersvaranden alt fullgöra vad som äligger honom. Beredningen anser attkronofogdemyndigheten, när den enligt de anförda bestämmelserna föreläggersvaranden eller tredje man att fullgöra något, bör kunna sätta ul vite. Reglerhärom meddelas i 19 kap. 13 8. När det i paragrafen talas om föreläggande attfullgöra något, avses även föreläggande som gäller annat än positiva ätgärder.Vite bör enligt beredningen regelmässigt bestämmas i pengar. Nägot högstabelopp har inte stadgats. Del anges endast all kronofogdemyndigheten fårföreskriva det vite i pengar som finnes behövligt, dvs. ett vite som kan antasförmå den som avses med föreläggandet all rätta sig efter detta. Beredningen anser all detundantagsvis kan föreligga behov av att kunna använda strängare tvångsmedel änvite i pengar, t.ex. om svaranden inte har efterkommit tidigarevitesföreläggande i pengar och det är särskilt viktigt all han inle längresaboterar verkstäUigheten. Som andra mening i första stycket föreskrivs därföratt fängelse, högst , får sättas som vite om synnerliga skälföreligger. Vitesföreläggande skall givetvis delges vederbörande. Vite bör enligt beredningen inteföreläggas, om den handling eller underlätenhet som är i fråga är belagd medstraff Gfr 9 kap. 8 § andra stycket första meningen RB). Enligt 2 kap. 16 8 iförslaget får vite inte föreläggas staten. Viten som avses i 19 kap. 13 8 kanibland uppgå fill avsevärda belopp och undantagsvis kan vite ha bestämts tillfängelse. Även om kronofogdemyndigheten i vaGe distrikt tär väl kvalificeradebefattningshavare anser beredningen att frågan om utdömande av vite ihithörande fall bör prövas av domstol. Målet bör lämpligen tas upp av dentingsrätt där kronofogdemyndigheten finns. Talan bör kunna väckas inte bara avallmän åklagare utan även av den som har sökt verkställigheten. 1 enlighethärmed anges i andra stycket att frågan om utdömande av vite som har satts utenligt 1 saml Nr 8. 1980/81:8 2 kap. 15 och 16 §§ 242 första stycket skall på talan av allmän åklagare ellersökanden prövas av den allmänna underrätt där kronofogdemyndigheten finns.Beträffande sådan talan har om åtal för bötesbrotlmotsvarande tillämpning (18 S Rp). Detta bör gälla även när fängelse har sattsut som vite. Vite bör enligt beredningen intedömas ut, om ändamålet med vitet har förfallit. Bestämmelse härom har tagitsupp som en andra mening i andra stycket. Denna princip torde enligt rådandeuppfattning inle hindra att vite döms ut, om åsyftad prestation väl harfullgjorts vid tiden för domstolens prövning men förelagd tid inte hariakttagits. Beredningen erinrar om att det åligger domstolen att prövaföreläggandets laglighet och att domstolen efter skälighet kan jämka beloppetav försuttet vite. Beredningen framhåller vidare attkronofogdemyndigheten givetvis kan meddela nytt föreläggande vid högre vite, omdet tidigare föreläggandet inle har fått avsedd verkan. När förvaltningsmyndighethar meddelat vitesföreläggande och förelagd tid försitts, anses myndigheteninle ha befogenhet all ge nytt föreläggande av samma innebörd förrän det förrahar vunnit laga kraft.