prop · G403150 · 1980-12-31 00:00:00 — Produktiviteten påverkaskrafligl av såväl denna skillnad i Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 43 produktionsutveckling som av skillnaden iinvesteringsnivå. För prognosperioden avspeglas dessa förhållanden i enskillnad i total årlig produktivitetstillväxt på mellanalternativen - 4,i alternativ 1 och 3,i alternativ 2. Induslrisysselsätlningen, räknat i anlal sysselsattapersoner, har sedan mitten av 1960-talel följt en relalivi jämn långsiktigtrend. Ulvecklingen i alternativ 1 innebären klart irendbroll, medanulvecklingen i allernaliv 2 i slorl sell ansluter till denna långsiktiga trend. Ialternativ I ökar den totala induslrisysselsätlningen mellan1979 och 1985, vilket innebär ett nettotillskott av drygt 60000arbetstillfällen. De flesta av dessa arbetstillfällen tillkommer inom verkstadsindustrinoch den kemiska industrin. Inom andra branscher - främst inom varvsindustrinoch textil- och beklädnadsindustrin - försvinner i stället ett stort antalarbetstillfällen. För induslrin som helhet innbär denna utveckling inte endastatt elt stort antal nya arbetstillfällen skapas, utan också alt en omfattandeanpassning till vad som kan bedömas som den långsiktigt önskvärdaindustristrukturen kommer till stånd. Ialternativ 2 beräknas närmare 53000 arbetstillfällen försvinna inom induslrinfram till 1985. Delta beror främsl på att den takt med vilken de expansivabranscherna - verkstadsindustri och kemisk industri - förmår skapa nyaarbetstillfällen är betydligt lägre än i allernaliv I. Totalt sett skapasendast omkring 10000 nya arbetstillfällen i detta alternativ, medan närmare63000 arbetstillfällen försvinner. De största nedskärningarna inträffar inomvarvsindustrin och textil- och beklädnadsindustrin, men även inomskogsindustrin, den grafiska industrin och jord- och stenindustrin blirsysselsättningsnedgång betydande. Samtliga remissinstanser tycks instämma i LU:sargumentering för nödvändigheten av en industriell expansion för att kommalillrälta med bylesbalansproblemen. Flera remissinstanser understryker viktenav all industrins expansionsförmåga stärks. På denna punkl synes enigheten medLU vara mycket stor. Däremot framförs avvikande meningar i fräga om med vilkamedel della skall åstadkommas liksom även i fråga om realismen i de bedömningarav möjligheterna till en snabb industriell tillväxt som LU skisserar ialternativ 1. () menar att LU:s kalkyli alternativ 1 när det gäller behovet av investeringar i näringslivel ochframför allt inom industrin måste bedömas som förhållandevis optimistisk. SAFställer sig nämligen tveksam till möjlighelen att med en ökningstakt av industriinvesteringarnaom 6,1980-1985 åstadkomma en produktionsökning om drygt .5 % per år.Delar av den lediga kapacitet som eventuellt kan föreligga under periodensinledning blir menar SAF snabbt föråldrad bl. 1980/81:150 Bilaga 1.2 1980 årslångtidsutredning 44 genom den internationella utvecklingen. SAF underkännerdessulom LU:s argument för att produktion och invesleringar underfemårsperioden kommer att öka förhållandevis starkt inom branscher medrelativt lågt kapitalbehov. Enligt SAF krävs än innan merpåtagliga effekter av en ändrad inriktning mot kunskapsintensiva tillverkningarbörjar framträda. En ökad expori måste, hävdar SAF, istort sett bygga pä den industri som finns . För atl uppnå denproduktionsökning som LU angivit fordras enligt SAF investeringsökningar avstorleksordningen . Mol bakgrund av den svenska exportens forlsallsvaga internationella konkurrenskraft och den förutsedda lönsamhetsförsämringeninom induslrin bedömer SAF LU:s produktions-och investeringsökning som mindresannolik. () menar atl den kriliskapunkten i LU:s anlaganden om utbudsulvecklingen gäller produktivitetsökningarnainom industrin. Jämfört med förutsätter LU ell klart trendbrotti produktivitetsutvecklingen. SI påpekar att möjligheterna till överflyttningsvinstersäsom blir betydligt mindre under 1980-talel. Draghjälpen i dennaprocess från efterfrågesidan blir dessutom betydligt lägre än under 1960-lalel.Mot denna bakgrund liksom även mot bakgrund av den metod som LU använder sig avvid bestämning av produktivitetsutvecklingen (se avsnill 4produktionskapacitetens utveckling) är, menar SI, investeringsbehovet en mycketosäker faktor i LU:s prognoser. SI finner det svårt att bedöma huruvida denårliga ökningslakt a v industrins investeringar som LU anger ärförenlig med den antagna tillväxten i produktionen. SI finner dessutom att LUinte tillräckligt analyserat betydelsen av ulbildning, forskning,marknadsföring och andra immateriella investeringar. Mycket talar för, hävdarSI, atl dessa kan vara av starkt stigande belydelse för den lolalaproduklivitelsulvecklingen. Kemiska Industrikontor ansluter sig lill vad LUanför om behovet av all stärka industrisektorns expansionsförmåga ochstabilitet. Kemikoniorel understryker vidare riktigheten i utredningensbedömning atl det finns betydande inhemska restrikfioner för tillväxten i densvenska ekonomin. Olika inskränkningar i den industriella verksamheten som föranledsav andra samhällsmål måste, menar , präglas av långsiktighet,konsekvens och noggrann prövning. Belräffande LU:s analys av den kemiskaindustrin anser Kemikontoret att LU:s bedömning om en årlig produktionsökningmed inte är realistisk utan bör betraktas som etl räkneexempel.Däremot anser Kemikontoret alt LU underskattat tillväxtpolentialen inomgummivaruinduslrin. Även hantverks- och industriorganisation () säger sig till fullo dela LU:s syn på de aktuellaproblemen i svensk ekonomi. När det gäller medlen för alt rätta till dessaproblem hänvisar SHIO till de förslag som den särskilda näringspolitiskadelegationen avgav 1979 ("Vägar till ökad välfärd". Ds Ju 1979: I). Det är nu hög lid aU dessa förslaggenomförs, menar SHIO. Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 45 Styrelsen för teknisk uiveckling (STU) efteriyserfördjupade sludier av den industriella produklivilelslillväxlen och dessbeslämningsfaklorer. STU saknar dessulom en analys av den svenska industrinsinnovalionsför-ulsättningar på olika sikl och de faklorer som påverkar dessa.All vinna -och behålla - marknadsandelar fömlsäller nämligen, menar STU, enfortgående produktförbättring och produktförnyelse. Ett ytterligare skäl sådan analys är enligl STU atl varje LU som regel brukar hävda altFoU-verksamhelen inte nämnvärt kan påverka industrins konkurrensläge påmedellång sikl, vilkel kan leda till all FoU alllid betraktas och behandlassom något som inte påverkar utvecklingen. Konjunkturinstitulel(Kl) saknar lills vidare en presentation av del bakgrundsmaterial som ställtstill LU:s förfogande liksom av de mer ingäende överväganden som ligger bakomLU:s kalkyler rörande bl.a. industrins investeringsbehov. Delta förhällande svärl, menar , all bedöma nödvändighelen av just de ökningslal som LUkommer fram lill. Även andraremissorgan framhåller osäkerhelen belräffande möjligheten atl uppnå deökningstakter för industriinvesteringarna som LU angivit. Till dessa hör bl. a.Kooperativa Förbundet (), Grossist- och köpmannaför-hunden och . Både KF och Grossist- och köpmannaförbundenanser all LU inte gjort tillräckligt klart med vilka medelindustriinvesteringarna skall fås alt öka i den omfallning som angivits. () kommenterar LU:s beskrivning av den historiskaulvecklingen inom induslrin under 1970-lalel och menar därvid atl LU i hög gradunderskattat de påfrestningar som drabbat den svenska ekonomin som följd avinternalionella kriser i nägra av våra vikfigasle basnärignar. Dessabranschkriser spelar enligt TCO:s uppfattning en väsentligt slörre roll förproblemen inom induslrin än vad LU hävdar. En omstrukturering avindustrisektorn mol mer konkurrenskraftig tillverkning är, menar TCO, ennödvändig förutsättning för industriell expansion. Belräffandeindustripolitikens mäl och medel menar TCO att industrins invesleringar börstimuleras genom ätgärder som gör invesleringarna lönsamma ulan all samtidigtleda till stora omfördelningar av inkomster och förmögenheler från lönlagarelill förelagens ägare. Industripolitiken mäste, menar TCO, spela en väsenlligroll när del gäller all åstadkomma en expansiv utveckling inom induslrin.Industripoliliska åtgärder måste i högre grad än inriktas på allidentifiera och slödja nya industriprojeki och mindre på all subvenlionerabefinllig produktion. Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 46 9 Utvecklingen i övriga privata näringslivssektorer Beträffande jordbrukssektorn har LU förutsatt attnuvarande jordbrukspolitiska mål och medel blir i storl sett oförändrade.Prognoserna för del egentliga jordbrukets produktion har ulgålt frånåkerarealens och mjölkproduktionens sloriek samt antaganden om en förbättradavkastning inom såväl vegetabilie- och animalieproduktionen. åkerarealen omfalta 2,95 milj ha mot 2,97 milj ha 1979. Efterfrågan på livsmedel bestäms främst av den inhemskakonsumtionsutvecklingen. Hushällens allmänt svaga konsumtionsutvecklingåterspeglas i att livsmedelskonsumlionen och därmed jordbruksproduktionen utvecklasrelativt långsamt 1979-1985. med 0,i alternativ I och perär i alternativ 2. Produktivitetsökningen i egentligt jordbruk har beräknatslill 19791985. Ökningen har förutsatts ske bl.a. genom en fortsaltslor-leksrationalisering. Vidare har antagits atl investeringarna ökar någotfram lill 1985. Antalet sysselsatta personer i hela seklor 1, inkl fiske,beräknas minska med 3,per är i allernaliv 1 och 4,i alternativ 2. Lantbruksstyrelsen kan i huvudsak ansluta sig till deförulsällningar om åkerareal m.m. som LU:s kalkyler vilar pä. Slyrelsen villemellertid underslryka den osäkerhet om sysselsättnings- ochproduktivitetsutvecklingen som finns i jordbrukssektorn. minskadebyggnadsinvesteringarna mycket slarkl. Med tanke på näringens effektivitet ärdel önskvärt all investeringarna ökar igen. () förordar enbegränsning av överskottsarealen i jordbruket och pekar på de slora kostnadernaför exportsubventionerna. Eftersom livsmedelssubventionerna börjat avvecklassnabbare än vad LU förutsatte blir det ännu angelägnare att minskajordbruksproduktionen. TCO delar LU:s bedömning om alt produktivitetsökningenblir i storleksordningen . Enligt () bör inga åtgärdervidlas som pä sikt begränsar den svenska jordbruksproduktionen. LRF vill ocksåslå fast att export av marginella kvantiteter jordbruksprodukter inle skall sessom ell ekonomiskt problem. Den marginella jordbruksproduktionen ger iställetelt bidrag lill ökad sysselsältning och faktiska exportinkomster. Den invesleringsutveckling som LU anger bedömer LRF sommycket optimistisk. Om inte jordbrukets finansieringsfrågor kan lösas ochlönsamheten avsevärt förbättras kommer invesleringarna all bli så låga attkapitalförstöring och fördyrad livsmedelsproduktion blir följden. 1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 47 ILU ges skogsindustrin en viklig roll i ansträngningarna all förbättrabytesbalansen. Stora exportinkomster bortföll 1979 och 1980 genom allskogsbrukets avverkningar var för låga för att skogsindustrin tillfullo skulleha kunnat utnyttja sin kapacitet och marknadsläget. Vid fullt kapacitetsutnyttjandekräver skogsindustrin att ca 75 milj. skogskubikmeter (msk) avverkas årligen.Endast under några högkonjunkturår har avverkningarnavarit så stora. De otillräckligaavverkningarna i slutet av 1970-talel kan främst tillskrivas det enskilt ägdaskogsbruket. Inom statens och bolagens skogar lorde avverkningarna inle kunnaöka under 1980-talel med hänsyn till skogsvårdslagstiftningen. LU pekar därförpå att ökade avverkningar inom det enskilt ägda skogsbruket utgör denhuvudsakliga möjlighelen alt öka virkestillgången i den omfattning som krävs. Lupekar också pä att lönsamhetsproblem finns inom vissa delar av skogsbruket.Vissa gallringar har på kort sikt varit olönsamma. Inom skogsvården harkostnaderna snabbt ökat. Röjningar av plant- och ungskogar har därigenomblivit starkt eftersatta. Ökade energipriser kommeratt medföra att större mängder vedrävara används som bränsle. En ökadkonkurrens om råvaran kan således uppstå. i ett längre perspektiv börveden dock enligt LU förbrukas av den som har bästa betalningsförmågan,förutsatt atl inte skaller ger upphov lill en felaktig fördelning av råvaran. 1 LU:s beräkningar nås ialternativ 1 en avverkningsnivå om ca 75 milj. m' sk, dvs. motsvarande degällande riktlinjerna i skogspolitiken. 1 alternativ 2 kvarstår deulbudshämmande faktorerna varvid avverkningarna ligger kvar på ungefär 60 milj.m' sk fram lill 1985. Resultatet blir en ungefär oförändrad sysselsättning iskogsbruket i alternativ 1 och en minskad sysselsältning i alternativ 2.Sysselsättningen minskar främsl i norra och . Betydandeexportinkomster för skogsindustrin bortfaller i alternativ 2. Skogsstyrelsenhar i sitt yllrande inle direkt tagit ställning till frägan om för vilkaägarkategorier en ökad avverkning bör ske. Styrelsen anser dock atlavverkningsmålel i alternativ 1 är realistiskt, men att det kommer att kräva enhögre ambitionsnivå i skogsvården . Det är dessulom önskvärt attutvecklingen styrs i denna riktning. För skogsnäringens del innebär del ettbehov av ökad intensitet i skogsbruket och ökade investeringar iskogsproduktionen. Till detta kommer kostnader för all la igen deneftersläpning i främsl röjning som kan uppskattas till ca 2 milj. ha. 1980/81:150 Bilaga1.2 långtidsutredning 48 bmketmåsle därvid få använda så rationella metoder som möjligt, även om del skenbartkan komma i konflikt med olika intressen. har, enligt skogsstyrelsensuppfattning, de näraliggande och kortsiktiga intressena i alltför hög gradfått överväga. Omen hög intensitet i skogsvården skall kunna upprätthållas måste problemel medsäsongsvariationerna lösas. Domänverketdelar LU:s uppfattning om att de ökade avverkningarna måste åstadkommas främsti det enskilda skogsbmket. Det är naturligt att nu prioritera ett höglutnyttjande av skogsindustrins kapacitet. Verket måste för sin del minskaavverkningarna . Verket delar LU:sbedömning av produktivitets- och investeringsutvecklingen i skogsbruket. Manär dock mer opfimisfisk än LU när det gäller möjligheterna att mekaniseraskogsodlingen. () finner det inte belagt att del inom del enskilda skogsbruket föreliggernågon belydande underavverkning. Det finns därför, enligt LRF, anledning allvarna för att dra alltför långtgående slutsatser av det som skett under etteller . En överdimensionerad skogsindustri får inle styrautvecklingen av vårt skogsbruk. LRF hänvisar till en ulredningsom förbundet gjort gemensamt med SSR (). I denvisas alt om hänsyn tas lill nödvändiga biologiska, lekniska och ekonomiskarestrikfioner för avverkning så blir den tillgängliga volymen för avverkningavsevärl lägre än 75 milj. m . Den enda möjligheten att på längre siktöka avverkningarna i slörre omfattning är genom en bättre skogsvård. () delar LU:s syn på möjligheterna atl ökaavverkningarna i skogsbruket. Enligl TCO:s uppfattning är ökadeskogsavverkningar och ökad expori av skogsprodukler en av de åtgärder som gerstörst tillskott lill bytesbalansen . TCO vill ocksåframhålla att det, enligl undersökningen av den pågående virkesförsörjningsulredningen,är möjligt att avverka något mer än 75 milj. m' per årutan atl den långsiktiga skogsproduklionen äventyras. Byggproduklionensvolym har lotalt sell varil i stort sett oförändrad Detminskade byggandet av nya bostäder har kompenserats av ökat industribyggandeoch av ökade reparationer, ombyggnader och underhåll. Sysselsällningen har dockminskal med ca 70000 personer under 1970-lalet. Dentotala byggproduktionen har i LU:s alternativ I beräknats öka med 1,per år.En slor del av ökningen förklaras av att ombyggder och Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 49 reparationerförutsatts öka relativt snabbi. 1 alternativ 2 beräknas byggproduktionen ökamed 0,. Det innebär all sysselsättningen i timmar fortsätter atlsjunka, med 0,per är i alternativ 1 och med 1,i alternativ 2. Detär dock en klart långsammare sysselsätlningsminskning än . Belräffandebyggnadsverksamhetens utveckling har inga synpunkler framförts avremissinstanserna. Avgörandeför detaljhandelns utveckling är den långsamma ökningenav den privata konsumtionen. 1 alternativ I kommer försäljningen under enstakaår sannolikt atl sjunka. Det väntas leda till en viss utslagning av företag ochen omstrukturering i riktning mol ökad andel lågservice- och lågprisbutiker.Under dessa förhållanden bedöms detaljhandelns produktivitet kunna öka med 3%per år. I alternativ 2 förutses detaljhandelns försäljning öka i samma takt somunder andra hälften av 1970-talel, vilket bedöms ge underiag för en någolsnabbare tillväxt av produktiviteten, . Sysselsättningen beräknas fallai båda alternativen. Förpartihandeln är det alternativ 1 med dess snabbare expansion av näringslivetsproduktion som ger de gynnsammaste förulsältningarna under prognosperioden.Efter en slagnalionsperiod bedöms sävälförsäljning som produktivitet åter kunna stiga och resultera i en fortsatt ökadsysselsällning. I alternativ 2, däremol, blir utvecklingen avsevärt svagare. Enväsentlig förutsättning för varuhandelns effektivitet är användningen avdatatekniken för atl rationalisera verksamheten. För prognosperioden förutsesfortsalt stora investeringar på della omräde. De fulla effekterna härav påproduktiviteten bedöms dock komma först i ell någol längre perspektiv än underperioden fram till 1980- talets mitt. ifrågasäller de resultat LU erhållit för detaljhandelsomsättningen.Förbundet menar atl detaljhandelsomsättningen utvecklas för positivt i LU:skalkyler med hänsyn till den svaga privata konsumtionsökningen som LU räknatmed. Risken är snarare att betydligt fler butiker och arbetstillfällen slås utän vad LU räknat med. Utslagningen 4 1980/81. Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 50 av butiker skulle kunna minska med en effektivelableringskontroll i detaljhandeln. () vill betona viklen av attstatsmakterna försöker åstadkomma en sä jämn konsumtionsutveckling som möjligt.Slora svängningar mellan enskilda år försvårar planeringen och förvärrarsituationen för detaljhandeln. KF ifrågasätter bedömningen om att möjlighelen tillstordriftsfördelar nu är uttömda. Vidare anser KF det mindre troligt attandelen lågservice- och lågprisbutiker kommer att öka påtagligt. KF delardäremot LU:s uppfattning om att datateknikens möjligheter måste las i anspråkinom varuhandeln, liksom att effekterna på produktiviteten av detta dock blirrelativt små . KF delar LU:s bedömning av investeringsutvecklingeni varuhandeln. Mycket talar för en snabb ökning av invesleringar i maskineroch invenlarier. KF anser emellertid att de ökningslal som LU anger förproduktivitetens lillväxttakl är för höga. (Kl) skulle för sin del vilja sältafrågetecken för den snabba ökningen av varuhandelns investeringar som LU räknatmed. Investeringsuppgången förefaller hög med tanke bl. a. pä den svaga privatakonsumtionsutvecklingen som LU räknat med . och pekar i ett gemensamt yllrande päall den svaga ökningen av detaljhandelsomsättningen kan väntas minskamöjlighelerna att genom rationaliseringar i distributionen minska genomslagetav prishöjningar. Vidare kan den väntas leda till begränsning av kundservicen,och genom en accelererad företagsdöd inom detaljhandeln försvåra en rimligvaruförsörjning till icke bilburna och socialt svaga befolkningsgrupper.Effekterna kan mildras om inga dramatiska svängningar i efterfrågan förekommer.Förbunden accepterar således inte alt slatsmaklerna använder den privatakonsumtionen som en buffert för utjämning av konjunklurvariationerna. Deframhåller vidare att de flesta exportföretag behöver en solid hemmamarknad sombas för att utveckla sin försäljning ulomlands och atl hemmamarknadsproduktionenlill hjälp behöver en rationell distributionsapparat. Förbunden framhållerocksä atl varudistributionen erbjuder en starkt decentraliserad arbetsmarknadrned många deltidstjänster. En stor utslagning av företag inom handeln äventyrardärmed den stabiliserande roll på sysselsättningen som näringen har. Alternativ 1 kännetecknas av atl personlransportarbetetväntas öka väsentligt lånsammare än . Främst berordet på att en svagare konsumtionsutveckling beräknas medföra att personbilarnas Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 51 transportarbeteökar endasi svagt, med högsl . Personbilarna svarar för av dellolala personlrafikarbetet. Belräffande godstransporter så väntas såvällastbilarnas som järnvägarnas transportarbete öka. Inomsamfärdseln förutsätts relativt slora investeringar i vägar och trafikmedelske. För hela samfärdsseklorn bedöms att investeringarna behöver ökas med i genomsnitt3,i allernaliv 1 för alt den beräknade produktionsökningen i sektorn(-1-1,) skall kunna realiseras. Ialternativ 2 där produktionen i sektorn sjunker, beräknas investeringarna bliungefär oförändrade. SJ bör, enligl ett riksdagsbeslut, koncentrera sinainvesteringar till de mest lönsamma projekten. De väntas öka ifasta priser. Beträffande den svenska handelsflottan har LU räknat med enfortsall minskning av tonnaget fram lill 1985. I alternativ I sjunkersysselsättningen med ca 15000 personer och i alternativ 2 med ca 60000 personerfram till 1985. framhåller att vägbyggandet delvis fungerat som ettarbetsmarknads- och konjunkturpolitiskt instrument. Om väginvesteringarnasjunker leder det till att vägverkels möjligheter att stabiliserasysselsättningen försämras. Det torde vidare vara svårt att hitta andraanläggningsarbeten än vägbyggande som är samhällsekonomiskt lika lönsamma. Debedömningar som gjort av framtida person- och godstransporter liggerinom de intervall som LU angivit. menar att en svag utveckling av bilismen framöver innebär attväg- och gatubyggandet i högre grad bör inriktas på bussgator och andraanordningar för kollektivtrafik. Styrelsen anser det också vara angeläget alltaxorna i persontrafiken sätts så all en rimlig samhällsekonomisk avvägninguppnås mellan kollekfiv och individuell trafik. Kollektivtrafikens koslnaderfär dock inte övervältras från stat på kommun. LUpekar inledningsvis på att bostadsbeståndet fortsatt all öka relativt snabbtunder trots det minskade byggandet av nya bostäder. Under 1970-taletvar nämligen avgången av bostäder väsentligt lägre än . Genomalt småhusbyggandet och ombyggnadsinvesteringarna ökat kraftigt var de totalainvesteringarna i bostadssektorn ungefär lika stora i början som i slutet av1970-talet. Somunderlag för LU:s bedömningar av bostadsbyggnadsbehov m.m. Prop.1980/81:150 Bilaga 1.2 långtidsutredning 52 har beräknat bl.a. behovet uttryckt iantal lägenheter. antar att de s. k. hushållskvoterna i olikaåldersgrupper skall fortsätla att öka relativt snabbt. Framför allt beräknasantalet en- och tvåpersonershushåll öka snabbi. Med de anlaganden som gjorts omhushållsbildning, avgång m.m. blir bosladsbyggnadsbehovel 53000-55000 per årunder . Med hänsyn bl.a. lill den lägenhetsbrist som uppstått är detrimligt att i genomsnitt 60000 lägenheter byggs -1985, enligtbostadsstyrelsen. Enligt LUär det angeläget att vid beräkningar av bostadsefterfrågan också ta hänsyn tillatt ekonomiska faktorer påverkar hushållsbildningen. De kalkyler förbostadsefterfrågan som LU därvid gjort pekar på etl årligt bostadsbyggnadsbehovsom ligger 10000-15000 lägre än bedömning, dvs. Kalkylerna innebär en nedgång i investeringarna i nyabostäder 1979-1985. Efter hänsyn lill ombyggnadsinvesleringar - som LU räknatmed skall öka relativt snabbt - ökar dock investeringarna i permanenta bostädermed 1,i alternativ 1 medan de är ungefär oförändrade i alternativ 2. anser inte alt man på grundval av LU:skalkyl kan dra slutsatsen att tillväxten i efterfrågan på lägenheter kommer attavvika frän det av slyrelsen beräknade hushållstillskottet i så hög grad som LUhar fömtsatt. LU:s egen bedömning alt den regionala rörligheten bör ökas är enfaktor som talar i motsatt riktning. Minskningenav bostadsbyggandet kan inte främst ses som ellt uttryckför minskade bostadsbyggnadsbehov.