prop · G40336 · 1980-12-31 00:00:00 — Bankorganisationerna, som är medvetna om att vissaskillnader i och för sig finns mellan de reserveringar av värderegleringsnatursom får göras i bankerna och de reserveringar som uppkommer genom enöveravskrivning på leasingobjekt, har ingen erinran mot bifall till detremitterade förslaget i denna del. Som främsta skäl härför villorganisationerna åberopa, att leasingbolagen annars opåkallal kommer att diskriminerasi förhållande lill övriga finansbolags upplåningsmöjligheter. Leasingbolagenhar nämligen inte någon möjlighet lill skattemässig konsolidering utöver sådanöveravskrivning. Med finansiell leasing förstås uthyrning avdriftsinventarier och motsvarande lös egendom och på sådanavillkor att leasingbolaget genom hyresbetalningarna får möjlighet att successithell avskriva sin investering. Bolaget skall därutöver erhålla täckning dels försina kostnader i form av ränta och egen organisation, dels för risk och för ettvinstpåslag. Efter hyrestidens slut är det uthyrda ocb i det övervägandeantalet fall helt avskriva objektet leasingbolagets egendom och kan medföraytterligare inläkler i form av försäljningsintäkter eller nya hyresintäkter. Det är ingen svårighet att i en leasingrörelse fastställavad som kalkylmässigt utgör överavskrivningar, dvs. vad som föresläs bli upplåningsrältsgrundandebelopp. Alla leasingbolag har ett naluriigt intresse att värdera sinaleasingengagemang på ett kalkylmässigt och företagsekonomiskt riktigt sätt,och praxis på området har stabiliserats. De företagsekonomiskt erforderligaavskrivningarna - avskrivningarna enligl plan - täcker förlustrisker och andraberäknade behov. Överavskrivningen blir därför ett rent konsolideringskapital. Om överavskrivningarna skulle underkännas som de värderegleringsreserverde faktiskt utgör, skulle leasingbolagen vara hänvisade enbart till skattemässigtbelastad konsolidering. Detta skulle naturligtvis verka hämmande päleasingbolagens förmåga att tillhandahålla invesleringskapital. En negativ synpå leasingbolagens konsolideringsvilja genom nedvärdering avöveravskrivningarna skulle troligen minska leasingbolagens riskbenägenhet 1980/81:36 31 fill nackdel för önskemålen om välförddade investeringar ivårt samhälle. Andra olägenheter skulle också kunna uppkomma, omleasingobjekten särställdes i värderegleringshänseende. Koncerner med blandadfinansieringsverksamhet skulle t. ex. ha slörre möjligheter att bygga upp värderegleringsreservermot andra tillgångsposter och därmed indirekt för leasing-verksamhet, medanrenodlade leasingbolag skulle bli handikappade. Enligtbankorganisationernas mening kan det knappast vara ett allmänt intresse ellerspecifikt motiverat att undanta leasingbolagens överavskrivningar i kapitalläckningssammanhang. Sammanfattningsvis tillstyrker bankorganisationerna den avFinansieringsföretagens Förening med de smärrejämkningar som framgått ovan. Bankorganisalionernaföreslär att 7 § lagen om finansbolag ges följande lydelse: "Finansbolag får, ulöver upplåning mol skuldebrev somavses i andra stycket andra meningen, låna upp medel till ett belopp som högstmotsvarar dels bolagets kassa samt vad som för bolagets räkning innestår hosriksbanken, , bankaktiebolag, sparbank, ceniralkassa förjordbrukskredit, kreditaktiebolag och på postgirot eller utlånats lill annatfinansbolag, dels bolagets eget kapital. Om särskildaskäl föreligger, kan bankinspektionen medge högre upplåning, dock högst tilltjugo gånger bolagets eget kapital. Som egetkapital skall vid tillämpning av första stycket anses dels vad som enligt 57 §lagen (1955:183) om bankrörelse gäller som eget kapital, dels garantifondintill fem gånger bolagets aktiekapilal. Skuldebrev som medför rätt till betalningförst efter bolagets övriga fordringsägare likställs med eget kapital, även omsådant skuldebrev inte är avsett för den allmänna rörelsen, I bolagsom bedriver finansieringsverksamhet genom leasing får vid beräkningen av dereserver, varav enligt 57 § lagen om bankrörelse får likställas med egelkapital, även medräknas ett belopp som svarar mot bolagels reserver, uppkomnagenom avskrivning av värdet pä leasingobjekt utöver avskrivning enligtplan," PKbanken har deltagit i handläggningenav ärendet och ansluter sig till vad här anförts. Del av framlagdaförslaget innehåller två delar, dels exkludering av vissa tillgångar frånupplåningsrätten, dels en utvidgning av kapitalbasen som i sin tur medför ökad upplåningsrält. I del förstnämnda avseendet föresläs att kassamedel ochmedel innestående hos , , inländskt bankaktiebolag,sparbank, centralkassa för jordbrukskredit eller pä postgiro inle skallbelasta upplåningsrätten. I denna grupp föreslås ocksä ingå utlåning till annat 1980/81:36 32 tillstyrker förslagel i detta avseendemed hänvisning fill motsvarande regler i banklagstiftningen. Föreningenförutsätter emellertid att utlåning till annat finansbolag endast utgör ennaturlig del av finansbolags verksamhet - t. ex. för likviditetsplaceringkoncernbolag emellan - och inte en huvudsaklig verksamhet. Förslagel till vidgning av kapitalbasen innebär ettinräknande av garantifond - intill ett belopp av fem gånger aktiekapitalet -och icke publika förlagsbevis. Vidare förutsätter FinansieringsföretagensFörening i detta sammanhang all överavskrivning på leasingobjekt likställs medreserver för utlåning vid beräkning av kapitalbasen. tillstyrker förslaget även i dennadel. Vad gäller likställande av överavskrivningar på leasingobjekt med reserverför utlåning sker tillstyrkandet i vetskapen all vissa svårigheter kan uppståvid värderingen av storleken på överavskrivningar. från att Bankinspektionen i sin tillsynsverksamhet utformarlämpliga tillämpningsregler. Vi fär meddela att vi till fullo instämmer i vadföreningen anfört såväl i nämnda skrivelse som i dess skrivelse av den 18 april1980 i anledning av Bankinspektionens remissyttrande. Särskilt vill viframhålla att del för de oss närstående finansbolagen är av största vikt attalla förlagslån - alltså även sädana som icke har karaktär av allmänförskrivning - fär räknas som eget kapital vid bestämmandet av gränsen förfinansbolagens upplåning. Det anförda gäller givetvis för alla den tillverkandeindustrin närstående finansbolag, Remissinstanserna tillstyrker, med undanlag av enreservant bland riksbanksfullmäktige, förslaget att emission utomlands avbankobligationer bör få ske vid sidan av den gällande treprocentsregeln, Rätt för bankerna att ge ut obligationer föreslogs avkapitalmarknadsutredningen över vars betänkande (SOU 1978:11) inspektionenyttrade sig , Utredningens förslag innebar inte nägon sådan begränsningsom senare beslutades av statsmakterna. Inspektionen framhöll i sitt yttrandeatt emissionsrälten naturligtvis inte fick praktiseras på sätt som kundeförorsaka störningar på marknaden. Dock föreslog inspektionen inte för sin delnågon begränsningsregel. Möjligheten för inspekfionen att i banktillsynen ägna 1980/81:36 33 särskild uppmärksamhet ät bankernas obligationsutgivningpåverkade inspektionens inställning därvidlag. Deninförda begränsningsregeln motiverades av omtanken om den svenskakapitalmarknaden. Farhågor hade uttalals för att marknaden skulle av bankernatas i anspråk i alltför hög grad till förfång för kapilalmarknads-instiluten.Såtillvida gavs uttryck för liknande synpunkter som inspektionen fört fram i sitlyttrande. Inspektionenser inle några avgörande skäl för att låta ullandsemissionernaomfattas av den införda begränsningsregeln. Det kan enligt inspektionens meninginte uteslutas att ett bibehållande av begränsningen i detta avseende skullekunna relativt snart verka negativt på svenska bankers verksamhei. Vid ettslopande av densamma är det naturligtvis -vilkel förut antyddes - möjligt förinspektionen alt beträffande varje enskild bank ägna uppmärksamhet åt hur dennaform av utlandsupplåning korresponderar mot medelsbehovet och bankensverksamhet i övrigt. Vidare är ufiandsengagemang av detla slag föremål förriksbankens kontroll i avseenden som sammanhänger med uppgifter, Utifrän vad sålunda anförts kan bankinspektionentillstyrka bifall till bankföreningens framställning, 2.2 Fullmäktige i riksbank När de svenska bankerna fr. o. m. gavsrätt all utge obligationer skedde detta med en viss restriktivitet. a. ficken banks skulder i form av obligationslån med längre löptid än inteöversliga av bankens inlåning från allmänheten. Motivet bakom dennabegränsningsregel var osäkerheten om effekterna pä den svenskaobligationsmarknaden av introduktionen av bankobligalioner. hemslällernu om att begränsningsregeln inle skulle omfatta obligationslån som emilleras iutlandet. Fullmäktige har tidigare berört denna fråga i sitlremissvar rörande kapitalmarknadsutredningens betänkande. Utredningen hade, medviss tveksamhet, föreslagit att banklagens förbud mot utgivande av obligationeroch andra masspapper skulle slopas - tidigare hade endast s. k. förlagsbeviskunnat emitteras av bank. Fullmäkfige tillstyrkte slopandet och pekade därvidpå att "olägenheter av detta förbud hade visat sig vid bankernasdeltagande i utlandsupplåningen" och att introduktionen av s. k. bankcertifikat,dvs, papper med högst ett ärs löptid, skulle kunna utgöra en värdefull nyhet.Beträffande längre obligationer anförde fullmäktige däremot att del inte varlätt att se hur de skulle bidraga till utredningens huvudmål, en kapitalmarknaddär allmänheten i slörre utsträckning placerade direki i obligationer utgivnaav staten, företag och mellanhandsinstitut. I del mycket ansträngda betalningsbalansläge, vari värtland befinner sig, framstår del som än mer angeläget att de svenska bankernaaktivt bidrar till 1980/81:36 34 den upplåning utomlands som är erforderlig. Bankerna harunder utgjort en betydelsefull kanal för den svenskautlandsupplåningen frän näringslivets sida och kan behöva förbli så under länglid med hänsyn till svårigheterna att åstadkomma jämvikt i bytesbalansen ochbehovet av utlandslän för att finansiera amorteringarna pä utlandsskulden. Det är av vikt all upplåning utomlands i så storutsträckning som möjligt blir av långfristig karaktär. Även för den del avutlandsupplåningen, som bankerna svarar för, är längfristighet värdefull, Iform av private placement och förlagsbevis har bankerna också delvid företagitlång upplåning utomlands, men deras utlandsupplåning har eljest främstvarit kortfristig. För bankerna själva har kortfristigheten i upplåningenutgjort ett visst problem. Lämnade lån i utländsk valuta har nämligenväsentligen varit långfristiga; enligt valutaregleringen skall lånen med vissaundantag ha en genomsnittlig löptid om . Bankerna har således haftatt transformera en kort upplåning till lång utlåning. Möjligheten fillemission av obligationer i utlandet är ägnad att minska detta problem. Även avandra skäl -räntan, behovet att sprida upplåningen till olikafinansieringskällor ni. m.-kan emission av obligationer ibland vara denlämpligaste formen för upplåning utomlands, och bankerna bör naturligtvisberedas möjlighet att låna på bästa och billigaste sätt. Olika banker har i olika grad deltagit iutlandsupplåningen. För de mest aktiva lånlagarbankerna utgör av inlåningenett lågt belopp för emissioner av obligationer i utlandet. På mycket kort tidkan gränsen nås för t, ex, de största affärsbankerna. På de få månader rätlentill emission av bankobligationer funnits, har en av dessa banker säsom påvisasi framställningen utnyttjat en icke obetydlig del av treprocentutrymmet justför emissioner utomlands. De må dessutom nämnas alt banken i fråga, för vilken treprocentsregelnger ett emissionsulrymme på ca , har en total refinansieringsskuldtill utlandet pä ca . Utan ett genomförande av nu begärdändring skulle en sådan banks rationella handhavande av sin utlandsupplåninglätt kunna försvåras. anförde i sitt betänkande rörandebankernas emissioner utomlands: "Om erfarenheterna skulle visa att treprocentsregelnpå ett olyckligt sätt päverkar bankernas möjligheter till upplåning utomlandsbör den utan dröjsmål kunna omprövas," Något utnyttjande avemissionsmöjligheten på bred front har ännu inte kommil till stånd, men ickedesto mindre kan denna regel komma att negativt påverka en enskild banksmöjlighet till upplåning utomlands. Detta bör enligt fullmäktiges mening utgöratillräckligt skäl för att bestämmelsen ändras. Det förtjänar också tilläggasvad inledningsvis påpekats att den begränsning i bankernas rätt att utgeobligationer, som finns, infördes med tanke pä förhällandena pä den svenskakapitalmarknaden och avsåg inle att begränsa formerna för bankernas upplåningi utlandet. Prop.1980/81:36 35 En ändring av banklagen på nu aktuell punkt innebärsjälvfallet inte alt samhällets kontroll över bankernas emissionsverksamhelupphör. Genom emissionskontrollen och valularegleringen har riksbankeninstrument all styra bankernas emissioner såväl pä den svenska kapitalmarknadensom utomlands. Med hänvisning till ovanstående vill fullmäktige förordaatt banklagens bestämmelse om begränsning av banks rätt att utge obligationslåninte omfattar län emitterade i utlandet. Det bör prövas om detta föranleder enbegränsning av treprocentsregeln vid bankernas obligationsemissioner pä deninhemska marknaden. Reservanten inom fullmäktige, , anfördeföljande. Vid näringsulskottels behandling av vissa delar avpropositionen om den svenska kapitalmarknaden förelåg en skrivelse frän med samma innehåll som i nu behandlad skrivelse dvs. allobligationer som bank emitterar i ullandel inle skall medräknas vidtillämpningen av treprocentsregeln. Ett enhälligt utskott fann inte följabankföreningens hemställan. Utskottet anförde att under begynnelseskedet kanden angivna bestämmelsen knappast komma att utgöra nägon påtaglig restriktionför bankerna. Om erfarenheterna skulle visa att treprocentsregeln på ettolyckligt sätt påverkar bankernas möjligheter till upplåning utomlands bordeden, enligl utskottet, utan dröjsmål kunna omprövas. Enligl min mening har nägrasådana olägenheter inle påvisats varför fullmäktige bör avstyrkabankföreningens framställning. Enligt nu gällande regler fär en banks skulder i form avobligationslån inte överstiga av bankens inlåning från allmänheten.Bankföreningen hemställer nu att obligationslän som emitteras i utlandet skall undantasfrån denna begränsningsregel. I den mycket svåra betalningsbalanssiluation f. n.befinner sig är det ett mycket starkt önskemål att andra svenska låntagare änriksgäldskontoret ökar sin upplåning utomlands. Bytesbalansen kan väntasuppvisa avsevärda underskott även och den sålundaackumulerade samlade svenska utlandsskulden kommer attställa krav pä nya utlandslån för att finansiera amorteringarna pä denna skuld.I denna situation finns det all anledning att bereda de svenska bankernamöjlighet att bidraga till den nödvändiga kapitalimporten från utlandet. Del ärdessutom synnerligen angeläget att de svenska bankernas utländska upplåningblir av en så långfristig karaktär som möjligt. Fullmäktige vill i dettasammanhang också peka på de större svenska bankernas roll som förmedlare ochförsäljare av svenska statens obligationslån på utländska marknader. Ökademöjligheter för de svenska bankerna all Prop.1980/81:36 36 själva emittera obligationslån pä dessa marknader lordekunna ge bankerna erfarenheter av värde för alt än effektivare kunna stödjastatens egen upplåning. Givetvis bör de svenska bankerna vid planeringen ochgenomförandel av sin egen upplåning i utlandet ta hänsyn tillriksgäldskontorets upplåning och genomföra en samordning så att olika svenskalåntagare inte pä ett olyckligt sätt uppträder till nackdel för varandra påutländska lånemarknader. Den föreslagna förändringen av banklagstiftningenmöjliggör en ökad emissionsvolym även på den svenska kapitalmarknaden. Statenoch övriga obligationsemiltenter kan därvid komma att möta en ökad konkurrensfrån banksektorn. Genom emissionskontrollen har dock möjlighet attstyra emissionsvolymen på såväl den svenska kapitalmarknaden som bankernasemissioner utomlands. Med hänvisning lill ovanstående vill fullmäktigetillstyrka Svenska Bankföreningens hemställan att banklagstiftningensbestämmelse om begränsning av banks rätt alt utge obligationslän ändras sä attobligationslån emitterade i utlandet undantas från denna begränsning. Föreningen tillstyrker del i framställningen framlagdaförslaget om ändring av 66 § lagen (1953:103) om bankrörelse, 35 § lagen(1955:416) om sparbanker och 42 § lagen (1956:216) om jordbrukskasserörelse. Bankerna har rätt alt utge egnaobligationer med längst löptid. Utgivningsrätten avseende obligationermed längre löptid än begränsas lill ett belopp som motsvarar högst 3 %av bankens inlåning från allmänheten. har i sin skrivelsehemställt om lagändring innebärande att obligationer som bank emitterar iutlandet inte skall medräknas i tillämpningen av treprocentsregeln. Med hänsyn till att treprocentsregeln redan efter etthalvår från lagens ikraftträdande visat sig utgöra en påtaglig restriktion närdet gäller affärsbankernas obligatonsulgivningsrält har förbundet ingen erinranmot bifall till föreningens hemställan. Förbundet förutsätter att en eventuelllagändring blir likformig för alla banker. Obligationsutgivning i utlandet harhittills inte förekommit inom föreningsbanksrörelsen men kan givetvis senarebli aktuell. kan inte se några nackdelar i attsvenska banker tilläts emittera bankobligationer utomlands vid sidan av gällandetreprocentsgräns. 1980/81:36 37 Vi gör den bedömningen alt bankobligationerna knappast lordekonkurrera med svenska industriföretags upplåning utomlands. Tvärtom kan utökademissionsrätt för bankerna medverka till att förbättra den svenska industrinskapitalförsörjning. De kraftiga bytesbalansunderskollen kommer med störstasannolikhet att bli ännu slörre framöver varför en ökad utlandsupplåningkommer att bli nödvändig. Det är inte minst mot denna bakgrund betydelsefulltatt bankerna ges vidgade möjligheter emittera obligationer utomlands.Industriförbundet tillstyrker således framställning. 2.7 Post- och , anser i likhet med alt emissionutomlands av obligationer bör få ske vid sidan av Ireprocentsgränsen ochtillstyrker därför att de begärda lagändringarna sker, delar den uppfattning som framförts avSvenska och stöder framställan av avseendebegränsning av banks rätt alt utge obligationer. Bankerna har rätt att emitteraobligationer. En gräns för obligationsutgivningen är satt vid ett belopp sommotsvarar av bankens inlåning från allmänheten. hemställer isin skrivelse att denna gräns inte skall gälla obligationer, som bank emitterari utlandet. Rätlen att utge bankobligationer tillkom efler förslag avkapitalmarknadsutredningen. Utredningen förordade en försiktig introduktion avvärdepapperen. Även i proposition 1978/79:165 underströks vikten av attintroduktionen av bankobligationerna skulle ske med försiktighet pä grund avosäkerheten om vilka effekter pä obligationsmarknaden som introdukfionen kanfå. a. pekade kassans styrelse i sitt remissyttrande över utredningsförslagetpå dessa risker. Nägon erfarenhet av bankernas obligationsutgivning på deninhemska marknaden har inte hunnit vinnas eftersom sädana obligationerännu ej emitterats. Vissa banker har däremot utomlands utnyttjat rätten attutge obligationer. Med konstaterande av att de synpunkter som styrelsenanförde i förevarande hänseende i yttrandet över kapitalmarknadsutredningensförslag fortfarande äger giltighet, har styrelsen inte någon erinran motbankföreningens hemställan. 1980/81:36 38 BOFABfår för sin del anmäla att bolaget tillstyrker den av Svenska bankföreningenföreslagna lagändringen. 1980/81:36 39 Närvarande: f. d. justitierådet , regeringsrådetHilding, justitierådet Vängby. Enligt lagrådet tillhandakommet utdrag av protokoll vidregeringssammanträde har regeringen på hemställan avstatsrådet och chefen för ekonomideparlementel beslutat inhämtalagrådets yllrande över förslag lill 1. lag om ändringi lagen (1980:2) om finansbolag, 2. lag om ändringi lagen (1955:183) om bankrörelse, 3. lag om ändringi lagen (1955:416) om sparbanker, 4. lag om ändringi lagen (1956:216) om jordbrukskasserörelsen. Förslagen har inför lagrådetföredragils av hovrättsassessorn Förslagen föranleder följande yttrande avlagrådet: Lagrådet lämnar förslagen ulan erinran. Prop.1980/81:36 40 Närvarande: stalsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , Åsling, Söder,Krönmark, Burenslam , , , , , , . Adelsohn,, . Proposition med förslag till ändrade kapitaltäckningsreglerför flnansbolagen, m. m. Föredraganden anmäler lagrådels yttrande' över förslagtill 1. lag om ändringi lagen (1980:2) om finansbolag, 2. lag om ändringi lagen (1955:183) om bankrörelse, 3. lag om ändringi lagen (1955:416) om sparbanker, 4. lag om ändringi lagen (1956:216) om jordbrukskasserörelsen. Föredraganden upplyser alt lagrådet har lämnatlagförslagen utan erinran och hemställer att regeringen föreslår attantaga förslagen. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch beslutar alt genom proposition föreslå alt antaga de förslag somföredraganden har lagt fram. ' Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträdeden (1. GOTAB 55662 Slockholm 198(1