prop · G40384 · 1980-12-31 00:00:00 — 19 kap. 8 8 första styckei RB föreskrivs att då ett vite enligt RB föreläggs enpart eller någon annan, domstolen skall bestämma vitet lill ett belopp, som medhänsyn till hans ekonomiska förhållanden och omsländighetema i övrigl kan antasförmå honom att iaktta föreläggandel. Vidare anges alt ett vite inle fårbestämmas under tio eller . men all, när ett vite har dömts ut ochdomstolen förelägger ett nytt vite, della får bestämmas till högre belopp, dockinte . Enligt15 kap. 3 8 kan en domstol besluta om olika säkerhetsåtgärder, om en part irättegång har visat sannolika skäl för sin talan och del skäligen kan befarasatt motparten genom att utöva viss verksamhet eller företa eller underiåla visshandling eller genom något annat förhållande hindrar eller försvårar domensverkställande eller väsentligt förringar dess värde för parten. Domstolensbeslut kan bl.a. bestå i att motparten meddelas ett förbud eller annatföreläggande vid vite. Föreläggande eller förordnande enligl 15 kap. 3 8 fårockså meddelas, om del i annat fall är av synnerlig vikt för parten och delinle länder motparten till väsentligt förfång. 1 det följande föreslås altdomstols befogenhet att förordna om säkerhetsåtgärd enligt 15 kap. 3 § vidgastill att gälla även innan talan har väckts i saken. Bestämmelsernai 9 kap. 8 8 RB om högsta viiesbelopp måste anses gälla även i fråga om ettföreläggande enligt 15 kap. 3 8. Ett sådant föreläggande hänför sig emellertidtill själva saken i målel och skiljer sig därmed från vitesförelägganden somavser förfarandel i rättegången, t.ex. ett föreläggande att inställa sig förhandling. Beträffande vitesförelägganden enligt 15 kap. 3 8 är ett högstabelopp av 5.000 resp. . numera uppenbart för lågt. Sådanaförelägganden kan ibland avse förhållanden som rör myckel stora värden. vara fråga om att någon till 1980/81:84 7.56 113 skadaför annan driver en myckel lönande verksamhei i strid med ett avtal. Delkan erinras om all när beslämmelser i olika lagar uttryckligen medger all ettföreläggande som avser själva saken förenas med vite, någol högsta belopp iallmänhet inle är föreskrivet (se t.ex. 5 8 marknadsföringslagen 1975:1418, 18 lagen 1971:112 om förbud mol oskäliga avtalsvillkor och 15 8 firmalagen1974:156). 1 fråga om UB kan nämnas alt vite i sådant fall som avses i 2 kap.15 8 inle är begränsat lill vissl belopp. Pågmnd härav anserjag all maximeringen av vite enligl RB till 5.000 resp. 10.000kr. inle bör gälla i fråga om förelägganden enligt 15 kap. 3 8. I sådana fallbör inte gälla något visst högsla belopp. 9 kap. 8 8 föreslås ändrad i enlighelhärmed. Delkan tilläggas all även vissa andra förelägganden enligt RB som kan förenas medell vite är av en sådan beskaffenhet all det kan ifrågasättas om inle ett högrevite än 5.000 resp. . bör kunna sällas ul. Jag avser närmaslförelägganden enligt 38 kap. 5 8 och 39 kap. 5 8 att förete en skriftlighandling som bevis resp. att tillhandahålla ett föremål för syn Ofr 18 8 lagen1970:417 om marknadsdomstol m.m.). Den frågan får emellertid tas upp i ettannat sammanhang. I10 kap. RB meddelas bestämmelser om forum i tvistemål. Som allmän principgäller att en domstol vid vilken lalan anhängiggörs skall pröva sin behörighetendast om fråga därom väcks av svaranden (18 8). Från denna regel föreskrivsemellertid vissa undantag. I 10 kap. 17 8 anges sålunda flera fall då domstolenhar att självmant pröva sin behörighet. I första stycket punkt 6 nämns bl.a.tvist som angår utmätt lös egendom och för vilken behörig domstol är särskiltangiven. Bestämmelsen åsyftar enligt förarbetena tvister som avses i 69 8 UL,dvs. tvister på gmnd av föreläggande att väcka talan i fråga om lös egendom.Numera kan emellertid föreläggande att väcka lalan vid domstol meddelas ävenenligt 91 a och 151 88 UL. I fråga om fasl egendom se även 5 8 FfL. EnliglUB skall föreläggande all väcka lalan vid domstol angående utmätt egendom kunnameddelas i ett flertal fall, se 4 kap. 20-23 och 26 88, 9 kap. 11 8 och 13 kap.7 8. För dessa fall meddelas bestämmelser om behörig domstol i 2 kap. 24 8 UB.Den domstol som anges där bör vara uteslulande behörig att pröva en tvist pågmnd av ett föreläggande. För att punkt 6 i 10 kap. 17 8 RB skall blitillämplig på samtliga tvister, för vilka viss domstol är föreskriven i UB, börbestämmelsen vidgas till alt gälla även tvfst angående annan utmätt egendom änlös egendom. Paragrafen föreslås jämkad i enlighet härmed. Denföreslagna lydelsen avses omfatta även tvist enligt 13 kap. 7 8 UB, dvs. tvistvid fördelning av medel som har influtit i ett mål om utmätning. I fråga omtvister rörande fast egendom för vilken fastighetsforum skall gälla (2 kap. 248 andra stycket UB) se även punkt 4 i förevarande paragraf. Prop.1980/81:84 7.56 224 Det kan erinras om all annan sakägare än den som harförelagts all väcka talan inte är bunden av forumreglerna i 2 kap. 24 8 UB. Förevarande kapitel innehåller beslämmelser omsäkerhetsåtgärder i ivislemål. Sådana åtgärder utgörs av kvarstad ochskingringsförbud, som båda kan meddelas till säkerhel för en fordran eller förbättre rätt till egendom, reseförbud, föreläggande eller förordnande som avsesi 15 kap. 3 8 samt återställande av besittning eller annat förhållande som harrubbats. Beslul om säkerhetsåtgärd meddelas av domstol i en anhängig rättegång.En förulsätlning för ett sådant beslut är alltså att talan har väckts i saken. Enligl UL kan även överexekuior förordna om kvarstad ochandra säkerhetsåtgärder enligt bestämmelser som i huvudsak överensstämmer medRB:s. Sådana åtgärder kan beviljas av överexekutor vare sig rättegång pågår isaken eller inte. Har talan inte redan väckls när överexekutor meddelar sitlbeslut, skall talan väckas från beslutet, vid påföljd attåtgärden annars återgår. I vissa fall är det lillräckligl att talananhängiggörs i annan ordning än vid domstol. Antalet mål hos överexekutor omkvarstad eller annan säkerhetsåtgärd har uppgåU fill 100-200 omåret. 1 sitt förslag lill UB föreslog beredningen attöverexekutors befogenhet att förordna om säkerhetsåtgärd enligt UL skulleflyttas till kronofogdemyndigheterna. I enlighet härmed har beredningen ibetänkandet med förslag till följdändringar utgått från att en domstol liksom fn. skall kunna förordna om kvarstad och andra säkerhetsåtgärder endasl ianhängiga mål. I propositionen angående UB har emellertid på skäl som anges därintagits den ståndpunkten all befogenheten all förordna om säkerhetsåtgärderinte bör flyttas till kronofogdemyndigheterna. På grund härav innehåller UBinte några bestämmelser om sådana beslut. 1 propositionen förutsätts attuppgiften förs till tingsrätten. 1 det förslag till en handräckningslag, som harremitterats till lagrådet , har föreslagits att uppgiften attförordna om handräckning i summarisk process, motsvarande återställande avmbbad besittning m.m. och avhysning enligt 191 och 192 8§ UL, anförtros tingsrätten(avsnitt 2.2). Även beträffande kvarstad och andra säkerhetsåtgärdertalar övervägande skäl för all uppgiften bör ankomma på tingsrätten. Frågor omsådana åtgärder innefattar sålunda en prövning av civilrättsliga förhållanden.Beståndet av en beviljad säkerhetsåtgärd förutsätter också, om rättegång inleredan pågår, alt talan i saken väcks , i allmänhet vid domstol.Tingsrätten har redan f n. att besluta om säkerhetsåtgärder i anhängiga mål. Omuppgiften att förordna om säkerhetsåtgärder även innan talan har väckts flyttastill tingsrätten, undviker man kompetenskonflikter och andra olägenheter somföranleds av att mer än en myndighet har Prop.1980/81:84 7.56 115> Det krav på skyndsam handläggning som ofta föreligger i fråga omsäkerhetsåtgärder torde också över lag kunna tillgodoses i tingsrätterna. Jagföreslår sålunda att överexekutors befogenhel all förordna om kvarstad ochandra säkerhetsåtgärder innan talan har väckts i saken förs till tingsrätten.Härvid bör samma principer gälla som enligt UL. Det bör alltså inte göras någoninskränkning i en rältssökandes möjlighet att få ett anspråk säkerställt i falldå detta skall prövas av skiljemän eller i annan särskild ordning. UL:sbestämmelser om handräckning torde i princip vara begränsade till att avsecivilrättsliga anspråk. Det kan dock ibland finnas ett behov av att säkerställaen senare indrivning av offentligrätlsliga anspråk. Den frågan får emellertidtas upp i ett annat sammanhang. En eventuell befogenhet att förordna omsäkerhetsåtgärder i sådana fall synes fö. inte böra tillkomma tingsrätten. Detkan erinras om att genom lagen om betalningssäkring för skatter, lullar ochavgifter har införts en möjlighet att säkerställa indrivningen av detallmännas fordringar på viktigare skatter och avgifter. Närdet gäller frågan var bestämmelser bör tas upp om meddelande avsäkerhetsåtgärder innan talan i saken har väckts, vill jag först nämna attregleringen har ansetts inte böra ske i den föreslagna handräckningslagen. Detsynes inte heller lämpligt att bestämmelser i saken tas upp i en särskild lag.Det skulle bl.a. innebära en dubbelreglering i flera avseenden, i den mån intehänvisning kan ske till . Enligtmin mening är den enklaste och naturligaste ordningen att bestämmelser i fråganmeddelas i 15 kap. RB. Där finns redan motsvarande regler för det fallet atttalan har väckts. En komplettering för de fall som avses kan bliförhållandevis enkel. En sådan ordning innebär visserligen att RB:s föreskrifterom säkerhetsåtgärder kommer att gälla även i fråga om anspråk, som undantagsvisskall prövas i annan ordning än i rättegång, t.ex. av skiljemän. Detta bör dockinte utgöra någol avgörande hinder mot nämnda ordning, om denna framstår sompraktisk och ändamålsenlig. Det kan erinras om att i fråga om brottmål gälleratt domstolen kan förordna om bl.a. kvarstad innan åtal har väckts. Jagföreslår alltså att befogenheten för tingsrätten att förordna om kvarstad ellerannan säkerhetsåtgärd även i fall då talan inte har väckts regleras i 15 kap.RB. F.n.kan enligt 15 kap. 1 8 RB till säkerhet för en fordran resp. för bättre rätttill viss egendom beviljas antingen kvarstad eller skingringsförbud.Motsvarande gäller enligt UL. 1 fråga om fast egendom kan dock endastskingringsförbud meddelas. Skillnaden mellan de båda åtgärderna är närmast attmedan kvarstad i princip skall leda till att kronofogdemyndigheten tar aktuellegendom i förvar, skingringsförbud endast innebär att den som åtgärden riktarsig mot meddelas ett förbud att sälja eller skingra egendomen.Skingringsförbud beträffande fast egendom kan dock komplelteras med ettförordnande om att själva egendomen skall tas om hand. 15 1980/81. 1980/81:84 7.56 llfi Beredningenhar föreslagit alt de nuvarande åtgärderna kvarstad och skingringsförbud skallföras samman till en åtgärd, benämnd kvarstad. Detta har genomgående godtagilsav remissinstansema. Även jag anser alt det saknas behov av två olika åtgärderför att tillgodose kravet på säkerställande av en fordran resp. bättre rätttill viss egendom. 1 praktiken torde f n. nästan uteslutande kvarstad användas,frånsett fall då fråga är om fast egendom. I enlighel härmed utgår UB från attskingringsförbud skall upphöra som en självständig säkerhetsåtgärd. Försäkerställande av kvarstad skall enligt UB samma regler gälla som försäkerställande av utmätning, och dessa ger visst utrymme att handla efteromständigheterna. Jagföreslår alltså att de olika åtgärder som f.n. kan vidtas i form av kvarstadeller skingringsförbud förs samman till ett institut. Det kan ifrågasättas ominte den åtgärd som skall ske till säkerhet för en fordran och den åtgärd somskall äga mm för att säkerställa bättre rätt till viss egendom borde ha olikabeteckningar. Det har dock inte synts lämpligt att på denna punkt bryta medhittillsvarande ordning. Den föreslagna säkerhetsåtgärden betecknas alltså ibåda fallen kvarstad. Somhar nämnis i del föregående kan enligt RB även reseförbud meddelas tillsäkerhet för en fordran (15 kap. ). Sådant förbud kan beviljas, om en part irättegång angående betalning för en fordran har visal sannolika skäl för sintalan och det skäligen kan befaras att motparten beger sig från riket utan altefterlämna känd egendom som svarar mot hans skuld. Reseförbud innebär förbudför gäldenären att avresa från orten, såvida han inte ställer pant eller borgenför skulden. Reseförbud gäller inte utöver från delgivningen.Överträds ett reseförbud, kan domstolen på yrkande av käranden förordna attgäldenären skall återhämtas och hållas i häkte förbudet gäller.Liknande bestämmelser om reseförbud finns i 187 8 UL. Beredningenhar föreslagit att institutet reseförbud skall avskaffas som säkerhetsåtgärd itvistemål och all någon motsvarighet lill 187 8 UL inte skall meddelas.Förslagel har ulan undantag godtagits av remissinstanserna. För egen delvilljag försl påpeka all någol större praktiskt behov av att kunna utverka ettreseförbud till säkerhet för en fordran inte synes föreligga. Reseförbud förett sådant ändamål torde sålunda förekomma mycket sällan. Förbudet syftarfrämst till all hindra en gäldenär att dra sig undan rättegången ochverkställighet av en blivande dom. Förbudet, som medför viss press pågäldenären att betala sin skuld eller ställa säkerhet, innebär ett slagspersonalexekution. Ett reseförbud kan också förorsaka gäldenären skada utanmotsvarande nytta för borgenären. Del kan erinras om alt enligt lagen(1917:381) om förbud för vissa underhållsskyldiga att avflytta från riket densom var underhållsskyldig mot barn tidigare i princip inle haderäll all flytta från riket, om han inte ställde säkerhet förunderhållsskyldigheten. Lagen upphävdes emellertid . På nu anförda skälgodtar jag förslaget att reseförbud skall avskaffas som säkerhetsåtgärd förcivilrättsliga fordringar. 1980/81:84 7.56 111 Utöver vad som har sagls nu bör i 15 kap. RB göras vissaandra ändringar, bl.a. i syfle att förenkla och förtydliga bestämmelserna. Attskingringsförbud utmönstras som en särskild säkerhetsåtgärd föranleder ocksåen jämkning av rubriken till kapitiel. Paragrafen innehåller f.n. beslämmelser om kvarstad ochskingringsförbud till säkerhel för såväl fordran som bällre räll till vissegendom. 1 departementsförslaget har i 1 8 tagits upp endast regler om kvarstadför fordran, medan kvarstad till säkerhet för bättre räll behandlas 12 8. 1 första styckei av 1 8 föreskrivs f.n. alt om en part,som i rättegång har yrkat betalning för en fordran, har visat sannolika skälför sin talan och del skäligen kan befaras att motparten genom att avvika ellergenom all undanskaffa egendom eller på annat sätt undandrar sig att betala vadsom kan antas komma alt åläggas honom genom domen, kvarstad får läggas på såmycket av hans lösa egendom som svarar mot skulden eller, om det ärtillräckligt, egendomen ställas under förbud att säljas eller skingras. Vidareanges att skingringsförbud också får meddelas på fast egendom som tillhörmotparten. Om lös egendom som ställs under skingringsförbud finns hos en tredjeman, får enligt tredje stycket denne förbjudas att utge egendomen. Som har nämnts fömt föreslår jag att kvarstad ochskingringsförbud förs samman till ett gemensaml institut, benämnt kvarstad. Desärskilda bestämmelserna om skingringsförbud i 1 8 saknar därför molsvarighel idepartementsförslaget. Kvarstad skall kunna användas inte endasl beträffandelös egendom utan också i fråga om fasl egendom. För verkställigheten av ettkvarstadsbeslut skall, om inle domstolen har meddelat någon särskildföreskrift, gälla vad som sägs därom i UB (16 kap. 13 S) och dessa regler gerett vissl utrymme att handla efter omsländighetema. Någon särskild bestämmelsei RB om det fallet att gäldenären tillhörig egendom finns hos en tredje manbehövs inle Ofr 6 kap. 7 8 och 16 kap. 13 8 UB). 1 enlighel med vad jag lidigare har förordat har dennuvarande förutsättningen för kvarstad i 1 8, alt part i rättegång har yrkalbetalning för en fordran, fåll utgå i departementsförslaget. 1 förslaget angesi slällel att någon visar sannolika skål för alt han har en fordran, som äreller kan anlas bli föremål för rättegång eller prövning i annan liknandeordning. Med uttrycket "prövning i annan liknande ordning" avses ensådan prövning som kan anses ersätta en domstolsprövning i tvistemål, vare sigprövningen skall äga rum av skiljemän, vid syn, i mål om lagsökning ellerbetalningsforeläggande eller av en specialdomstol eller annan myndighet 78). Det är tydligt all endasl privaträtlsliga fordringar omfatlas. Som förutsällning för kvarslads beviljande föreskrivsvidare i förslagel, i saklig överensstämmelse med gällande rätt, att delskäligen kan befaras all 1980/81:84 7 J6 228 motparten genom all avvika, skaffa undan egendom eller påannat säll undandrar sig all betala skulden. Del behöver inle nödvändigtvisvara fråga om någol direkt illojalt förfarande från gäldenärens sida. Del ärlillräckligl all denne, l.ex. på grund av ell trängt ekonomiskt läge, kanbefaras använda sina tillgångar för ett ändamål som är honom mera angelägel änall betala den akluella skulden. När kvarstad beviljas, skall enligt förslaget beslutetavse så myckel av gäldenärens egendom alt fordringen kan anlas bli täckt. Detinnebär bl.a. att även förrättningskostnadema för en blivande utmätning bör tasmed i beräkningen. En remissinstans har anseti alt även de rättegångskostnadersom kan beräknas uppkomma i målet angående fordringen bör beaklas. Medanledning härav vill jag framhålla alt de nuvarande bestämmelsema om kvarstad iUL och RB inle synes medge all blivande rättegångskostnader beaktas vidmeddelande av kvarstad. För egen del anser jag också all det är mindre lämpliglall medge kvarstad för en sådan framlida fordran. Del kan erinras om alt en dompå betalningsskyldighet får verkställas genast, såvida inte gäldenärennedsätter beloppet eller ställer säkerhel (3 kap. 6 8 UB). Domstolen bör i sill beslut som regel inte ange vilkenegendom som skall bli föremål för kvarstad utan endast förordna att gäldenärentillhörig egendom lill så slorl värde, alt ell vissl angivet fordringsbeloppkan antas bli täckt, skall beläggas med kvarstad. Det ankommer därefter påkronofogdemyndighelen att vid verkställighet av beslutet bestämma vilkenegendom som skall tas i anspråk. Därvid skall kronofogdemyndigheten tillämpabl.a. vad som föreskrivs i 4 kap. UB om den ordning i vilken egendom av olikaslag skall tas i anspråk samt beneficiereglerna i 5 kap. Ofr 16 kap. 13 S).Undantagsvis bör dock domstolen i sitl beslul kunna ange viss egendom somkvarstaden skall avse, t.ex. om åtgärden riktar sig mot ett utländskt rederi,som äger ett i svensk hamn liggande fartyg vilket är berett all avgå, eller omfordringen är förenad med särskild förmånsrätt i viss egendom och borgenärenyrkar all den egendomen skall las i anspråk. Någon särskild föreskrift om detnu sagda lorde inte behövas Ofr 10 8 andra meningen). F.n. innehåller 2 8 regler om reseförbud för attsäkerställa en fordran i tvistemål. Som jag har anfört fidigare bör reseförbudinte längre kunna meddelas för ett sådant ändamål. Som 2 8 idepartementsförslaget har i slällel lagits upp beslämmelser om kvarstad tillsäkerhel för bättre rätt till egendom. 1 fråga om åtgärd lill säkerhet för bättre rätt till vissegendom föreskrivs fn. i 1 8 andra stycket att kvarstad eller skingringsförbudfår läggas på egendom, till vilken en part i rättegång har påstått bättre rätt,om han har visal sannolika skäl för sin talan och del skäligen kan befaras attmotparten 1980/81:84 7.56 119 undanskaffar, förstör eller väsentligt försämraregendomen. Den lidigare nämnda beslämmelsen i tredje slyckel, att om lösegendom som ställs under skingringsförbud finns hos en iredje man, denne fårförbjudas alt utge egendomen, gäller även i delta fall. Även när del gäller åtgärder lill säkerhet för bättre rätttill viss egendom bör kvarstad och skingringsförbud, i enlighet med vad jag harförordat i del föregående, föras samman lill en åtgärd, kallad kvarstad. Pågrund härav innehåller 2 8 i departementsförslaget endasl beslämmelser omkvarstad. Paragrafen är lillämplig beträffande såväl lös som fasl egendom ochgäller även i fall då egendomen innehas av en tredje man. Med bättre rällåsyftas inle endasl äganderätt utan också en begränsad sakrätt. Som harnämnts tidigare bör den nuvarande bestämmelsens tillämpningsområde vidgas tillatt omfatta även fall då talan inle har väckls i saken. Även i övrigt harförutsättningarna för beviljande av åigärden jämkats någol. Idepartementsförslaget anges sålunda att om någon visar sannolika skäl för atthan har bättre räll till viss egendom, som är eller kan anlas bli föremål förrättegång eller prövning i annan liknande ordning, och del skäligen kan befarasatt motparten skaffar undan, väsentligt försämrar eller på annat sätt förfogaröver egendomen till skada för sökanden, domstol får förordna om kvarstad påegendomen. Vad bestämmelsen innehåller om åtgärder från motpartens sida somförutsättning för beviljande av kvarstad inbegriper både faktiska och rättsligaförfoganden. Det är tydligt att när kvarstad avser bättre rätt tillviss egendom, den akluella egendomen måste anges i domstolens beslut. Denna paragraf innehåller bestämmelser om föreläggande ochförordnande m.m. F.n. anges i första meningen att den gäller fall då enpart i rättegång har visat sannolika skäl för sin talan och det skäligen kanbefaras att motparten genom att utöva viss verksamhet eller företa ellerunderlåta viss handling eller genom annat sitt förhållande hindrar ellerförsvårar domens verkställande eller väsenlligl förringar dess värde förparten. I ett sådant fall får domstolen meddela motparten ett förbud ellerannat föreläggande vid vite eller förordna om egendoms förvaltning av en god maneller om någon annan åtgärd som anses behövlig för att säkerställa partensrätt. Ett sådant föreläggande eller förordnande får enligt andra meningen ocksåmeddelas, om det i annat fall är för parten av synnerlig vikt och det inteländer motparten till väsentligt förfång. Åtgärder enligt andra meningen ansesha till ändamål inte bara att säkerställa en blivande doms verkslällighet utanall redan under rättegången provisoriskt ordna det stridiga rättsförhållandet. Enligt 187 a 8 UL kan även överexekutor förordna om sådanaåigärder som avses i 15 kap. 3 8 RB. Prop.1980/81:84 7.56 230 Beredningen har föreslagit att lydelsen av 15 kap. 3 8 RBjämkas någol. Förslaget har godtagits av remissinstanserna. Även jag anser attparagrafen kan förenklas och förtydligas. Fömtsättningarna för alt ett föreläggandeeller annat förordnande skall meddelas i fall som avses i andra meningen synesockså alltför restriktiva. Vidare bör tillämpningsområdet vidgas till attomfatta även fall då talan inle har väckls i saken. Enligl departementsförslaget skall förevarande paragrafinle vara tillämplig i fall som avses i I eller 2 8, dvs. när del är ettfordringsanspråk eller ett anspråk på bättre rätt till egendom som görsgällande. Delta innebär en viss inskränkning av paragrafens nuvarandetillämpningsområde. Kvarstad - såväl kvarstad för fordran som kvarstad tillsäkerhel för bättre rätt - ger emellertid enligt UB kronofogdemyndighelen engenerell befogenhet att vidta de åtgärder beträffande egendomen som behövs föratt sökandens rätt skall tas till vara (16 kap. 14 8 andra stycket och 16 8andra slyckel saml 4 kap. 31 8)- Över huvud ger UB även beträffande kvarstadmöjlighel att vid verkställigheten vidta de åtgärder som behövs för att detaktuella anspråket skall skyddas Ofr 16 kap. 13 8 första stycket och 16 8första stycket saml 6 kap. 10 8 UB).