prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — knappast torde ha praktisk betydelse utöver ulmälningsmäl.Någon ändring av vad som gäller nu är inte åsyftad i övrigt. Som andra mening i andra styckettar beredningen upp en bestämmelse motsvarande 198 8 I mom. tredje meningen UL,Någon anledning att begränsa stadgandet till fall då försäljning inte kommertill stånd föreligger inte enligt beredningen. Förslaget innebär att det skallåvila den som har tagit initiativ till ulmätningsmålet att svara även förkostnad för indragen faslighet som han i och för sig inle har intresse av, omhan har sämre förmånsrätt än den som har begärt indragningen. Beträffande ansvaretmot staten för förrättningskostnader bör, såsom beredningen har föreslagit,som huvudregel gälla att sökanden svarar för kostnaderna. Från denna principbör emellertid föreskrivas vissa undantag i huvudsaklig överensstämmelse medberedningens förslag. Jag återkommer lill dessa undantag under 3 och 4 88. Ulöver de undantag frånkostnadsansvar som las upp i UB bör liksom f n, sökanden i vissa andra fallvara befriad frän skyldighet att svara för förrättningskostnadema eller vissaav dem. Föreskrifter härom bör meddelas av regeringen. 1 enlighet med det anförda anges iförsta stycket av 2 8 i departementsförslaget att sökanden ansvarar mol statenför förrättningskostnaderna i målet, om inte annat följer av 3 eller 4 8, samtatt ytterligare undantag kan föreskrivas av regeringen. Påpekas bör att 13 8 idepartementsförslaget tar upp en särskild föreskrift beträffande allmänna mål,som innebär all staten resp. kommun som sökande i sådant mål inte svarar förförrättningskostnader i målet. Paragrafens andra stycke överensstämmer med beredningensförslag. 3 8 Paragrafen innehåller undantag från huvudregeln i 2 8att sökanden svarar gentemot staten för förrättningskostnaderna. Den motsvarar18 kap. 4 och 5 88 i beredningens förslag. Enligt 20 8införsellagen kan utmätningsmannen verkställa utmätning hosarbetsgivare som inte har ställt sig beslut om införsel till efterrättelse.Kostnaden för utmätningen skall enligt 27 8 andra stycket bestridas av allmännamedel, om den inte har kunnat tas ul ur köpeskillingen för den utmätta egendomen.Bestämmelsen i 20 8 införsellagen är enligl 67 a 8 UL tillämplig även vidutmätning i lön. Någon uttrycklig föreskrift om kostnadsfrågan motsvarande 27 8andra stycket införsellagen finns däremot inte. Bestämmelsen i 20 8införsellagen ersätts i beredningens förslag av 4 kap. 20 8, som enligl 8 kap.5 8 skall tillämpas även vid utmätning i lön. Beredningen föreslår i 18 kap. 48 en bestämmelse om att sökanden inte skall vara skyldig att svara förförrättningskostnadema i mål om verkställighet som avses i 4 kap. 20 8 eller i8 kap. 5 8 Jämförd med nyssnämnda paragraf Enligt beredningen är det ovisst omdetta utgör någon utvidgning i förhållande lill gällande rält. 1980/81:8 17 kap. 3 § 834 9 kap. 18 8 beredningsförslagetinnehåller en bestämmelse om handräckning efter exekutiv försäljning. Densyftar lill alt köparen skall komma i besittning av vad kronofogdemyndighetenhar sålt till honom. Beredningen anser alt köparen inte rimligen bör belastasmed kostnad för ändamålet, eftersom åtgärden ingår i fullbordandet avförsäQningen. 1 enlighet härmed sägs i 18 kap. 4 8 att sökanden inte är skyldigatt svara för förrättningskostnadema i sådant mål. Under 16 kap. 5 8 har beredningenbehandlat frågan i vilken utsträckning sökanden skall vara skyldig att svaraför kostnad i anledning av avhysning. 1 enlighet med vad som sägs där har i 18kap. 5 8 tagits upp en föreskrift som avser att avgränsa sökandens skyldighet iden delen till vad som behövs för all svaranden skall anses avhyst fränfastigheten. Sökanden skall sålunda inte vara skyldig alt svara för kostnad förtransport från fastigheten eller för hyra av förvaringslokal eller för annanåtgärd som väsentligen avser att skydda svaranden mot föriusl. Däri inbegripsenligt beredningen bl.a. försäkring av svaranden tillhörig egendom undertransport från faistigheten eller under förvaring i förhyrd lokal. RSV anser detvälmotiverat med den i 18 kap. 5 8 föreslagna begränsningen av sökandensskyldighet att svara för kostnader vid avhysning. Enligt verkets mening måsleemellertid bestämmelsen kompletteras med en regel om vem som skall svara för dekostnader som avses i paragrafen. Verket anser för sin del att kommun, somenligt verkels mening bör åläggas alt tillhandahålla utrymmen för förvaring avavhysl egendom, även bör svara för transport- och förvaringskostnaderna i denmån de inle kan tas ut av svaranden. finner detnaluriigt alt det allmänna svarar för de kostnader som nämns i paragrafen.Dessa uppgår ofta till betydande belopp, särskilt då fråga är om avhysning avrörelseidkare. Enligt förbundet får med nuvarande ordning sökanden regelmässigtinte någon ersättning av hyresgästen, eftersom denne brukar saknautmätningsbara tillgångar. Jag godtarberedningens förslag att sökanden inte skall ansvara för förrättningskostnademaför utmätning hos arbetsgivare, som inte har rättal sig efter beslut omlöneutmälning eller införsel, eller för handräckning efter exekutivförsäljning. Bestämmelse härom har i departementsförslaget tagils upp i förstastycket av 3 8. I andra stycket av 3 8 reglerassökandens kostnadsansvar vid avhysning. Den frågan har behandlats närmare under16 kap. 6 8 i departementsförslaget. Som framgår av vad som anförs däranserjag all sökanden bör svara mot staten, förutom för kostnad för utrymningenav aktuell lägenhet e.d., även för kostnad för borttransport av den avhystaegendomen till ny lägenhet eller magasin eller lill annat lämpligtförvaringsutrymme. Däremot bör sökanden inte slå något ansvar för kostnader föregendomens fortsatta förvaring eller för annan åtgärd som väsentligen avseratt Prop.1980/81:8 17 kap. 4 § 835 skyddasvaranden mol förlust. Första meningen i andra stycket har utformats i enlighethärmed. Principen att sökanden skall svara mol staten förkostnaden för transport av avhyst egendom till ny lägenhet eller annat lämpligtförvaringsutrymme bör dock inle gälla undantagslöst. Skall egendomen l.ex.transporteras till ny lägenhet, som svaranden har fått på annan ort, börsökanden inte svara för hela kostnaden. Normalt får det anses åligga sökandenatt ansvara för kostnad för transport till ny bostad inom en normalt storkommun, även om kostnaden för transport till kommunall magasin skulle ha blivitmindre. Transportkostnad som går därutöver får i princip anses som kostnad försådan åtgärd som väsentligen avser all skydda svaranden mot föriusl. 1 övrigt bör till sådana åtgärder som väsentligenavser att skydda svaranden mot förlust hänföras t.ex. utfodring och skötsel aven avhyst djurbesättning eller nödvändigt underhåll av maskiner och fordon. Detkan länkas att särskilda åtgärder måsle vidtas med avhyst egendom för alt denskall kunna tåla en längre tids förvaring. Inte heller kostnaden för sådanaåtgärder skall belasta sökanden. Med anledning av vad beredningen har anfört omkostnad för försäkring av svarandens egendom under transport eller förvaringvill jag erinra om att departementsförslaget utgår från att det ankommer påpartema att i mån av behov själva teckna försäkring. 1 16 kap. 7 8 departementsförslaget föreslåskronofogdemyndigheten få befogenhet alt i samband med avhysning från annat änbostad sälja avhyst egendom, om svaranden inte kan omhänderta den och det inleheller går att anskaffa lämpligt förvaringsutrymme. Kostnad för sådanförsäQning bör inle belasta sökanden. En bestämmelse härom har tagits upp somandra mening i andra stycket av 17 kap. 3 8. Förrättningskostnader som sökanden inle svarar föroch som inte kan las ul av svaranden får det allmänna slå för. 1 vissa fall vidavhysning kan ersättning tänkas utgå i form av socialhjälp. Närförrättningskostnader för avhysning tas ut i målet av svaranden och helakostnaden inte blir täckt, bör staten ha företräde för sådan kostnad som avsesi andra stycket i 3 8. Bestämmelse härom har tagits upp i 8 8 tredje stycket. 48 Paragrafen, som motsvarar 18 kap. 26 8 i beredningens förslag, gerkronofogdemyndigheten befogenhet att befria sökanden från ansvar förförrättningskostnad. Enligl rätlshjälpslagen kan fysiskperson och dödsbo under vissa förutsättningar beviQas allmän rättshjälp irättslig angelägenhet. Vid allmän rättshjälp betalar staten kostnadema i denangelägenhet som rättshjälpen avser (9 8 första stycket). Den rättssökandeskall dock i allmänhet erlägga koslnadsbidrag. Som kostnad för rättshjälpenanses bl.a. avgift som utgår enligt exekutionsavgiftskungörelsen (9 8 andrastycket 5). Detta gäller dock endast om allmän rättshjälp har beviljats i Prop.1980/81:8 17 kap. 4 § 836 Rättshjälp som har beviljats förangelägenhet som kan leda fram till dom eller annan exekutionstitel omfattarnämligen inte efterföljande verkställighet (frånsett verkställighet avsäkerhetsåtgärd). 1 fall då allmän rättshjälp har beviljats avrättshjälpsnämnden i angelägenhet som har lett till verkställbart avgörande avsaken gäller emellertid enligt 6 a 8 exekutionsavgiftskungörelsen att omkostnaderna för rättshjälpen har överstigit maximibeloppet för kostnadsbidraget,den som har åtnjutit rättshjälpen är vid verkställighet av avgörandet befriadfrån skyldighet att förskottera avgifter enligt kungörelsen och att betalasådana avgifter, om de inle kan tas ut i målet av motparten. Enligt beredningensmening bör sökandens ekonomiska svårigheter beaktas enligl något generösaregrunder än som gäller f n. Det är här fråga om rältssökande som har fått bifalllill sin talan i själva saken. Exekutionsavgifterna är enligl beredningenganska kännbara för den som har begränsade tillgångar. Beredningen anser attkronofogdemyndigheten bör få möjlighet att befria sökanden från skyldighet altsvara för förrättningskostnad, om verkställighet begärs av någon som enligt 6-888 rätlshjälpslagen kan få allmän rättshjälp. I övrigt bör krävas attskyldigheten att betala avgiftema skulle bli betungande för sökanden. Enbestämmelse av denna innebörd har tagits upp i 18 kap. 26 8. Beredningen framhåller att antaletärenden i vilka sökanden befrias från betalningsskyldighet under allaomständigheter blir begränsat. Kostnaden skall dessutom i princip alltid tas ulav svaranden. Den föreslagna möjligheten kan därför enligl beredningen inteinverka myckel på statens intäkter för exekutionsavgifier. Förslaget attkronofogdemyndigheten skall kunna befria sökanden från att svara förförrättningskostnad har lämnats utan erinran av remissinstanserna. anseremellertid att hänvisningen till rätlshjälpslagen är olämplig. Nämndenframhåller all praxis vid tillämpningen av berörda bestämmelser irättshjälpslagen kan utvecklas i olika riktningar mellan rättshjälpsorganen ochkronofogdemyndigheterna. Därtill kommer enligt att den föreslagna ordningeninte kan inverka mycket på de intäkter som statsverket får genomexekutionsavgifter. Enligl DON:s mening bör i stället kronofogdemyndigheternastillämpning av bestämmelsen regleras gencm föreskrifter meddelade av RSV,Hovrätten för och RSV anser av liknande skäl att hänvisningentill rätlshjälpslagen bör utgå. Hovrätten ifrågasätter om inle kronofogdemyndigheti stället kunde ges en allmän diskretionär rätt all efterge eller jämkasökandens skyldighet att svara för förrättningskostnad, om skäl föreligger medhänsyn lill sökandens villkor eller övriga förhållanden. I likhet medberedningen anser Jag det lämpligt att kronofogdemyndigheten skall kunna befriaen sökande från ansvar för förrättningskostnader i målet, ombetalningsskyldigheten skulle vara betungande. Enligt min mening böremellertid en bestämmelse härom inte Prop.1980/81:8 17 kap. 5 § 837 anknytas till rättshjälpslagens regler omtillämpningsområdet för allmän rättshjälp. 1 enlighet härmed anges i 4 8 idepartementsförslaget att kronofogdemyndigheten får helt eller delvis befriasökanden från att ansvara för förrättningskostnadema, om skyldigheten skullevara betungande. Tillämpningen bör vara restriktiv. Som framgår av lydelsen kanbefrielse från kostnadsansvaret begränsas till viss del av kostnadema i målet.Jag vill understryka vad beredningen har framhållit om att den föreslagnabefogenheten inle kan antas inverka nämnvärt på statens inkomster genomexekutionsavgifter. När befrielse från kostnadsansvarethar meddelats, följer av 5 8 i departementsförslaget att sökanden inle hellerär skyldig att förskotlera kostnaden. Befrielsen inverkar däremot inte påsvarandens skyldighet att betala kostnaden. 5 8 I paragrafen ges bestämmelser om skyldighet försökanden att förskotlera förrättningskostnad och om verkan av att förskott intelämnas. Den motsvarar 18 kap, 6 8 och 2 kap. 16 8 första stycket (delvis) beredningensförslag. Enligl 198 8 3 mom.UL är den som begär utmätning eller annan åtgärd i sådant mål skyldig allförskottera kostnaden för åtgärden, om utmätningsmannen eller överexekutorpåkallar del. 1 fråga om annan verkställighet gäller enligt 199 8 3 mom. förstameningen UL att sökanden är skyldig att förskotlera kostnaden, omutmätningsmannen begär del. Betalas inte förskott inom förelagd tid, får enligt198 8 4 mom, och 199 8 3 mom. andra meningen verkställigheten inställas. Enligtförstnämnda lagrum gäller dessutom att om försäljning av utmätt egendominställs därför att förskott inte betalas, utmätningsmannen eller överexekutorkan besluta att utmätningen skall gå åter. Beredningenföreslår i första stycket av 18 kap. 6 8 en generell bestämmelse altförrättningskostnad för vUken sökanden svarar skall förskolleras av honom, omkronofogdemyndigheten begär det. Enligt beredningen kan i administrativ ordningges närmare instmktioner för kronofogdemyndigheten om när förskott skallbegäras. Paragrafens andra stycke reglerarverkan av att förskott inte betalas inom förelagd tid. Där anges attverkställigheten (eller handräckningen) får inställas i sådant fall samt attkronofogdemyndigheten även kan häva redan vidtagen åtgärd. Beträffande det i 18 kap. 3 8 andrastycket andra meningen i beredningsförslaget behandlade fallet att gemensamtintecknad faslighet har dragits in i förfarandet på begäran av annan änsökanden anmärker beredningen alt om sökanden är skyldig att förskotleraförsäljningskostnad m.m. även för den indragna fastigheten men underlåter allgöra detta, hela förfarandet får inställas i fall kronofogdemyndigheten inle ansersig kunna avslå från 1980/81:8 17 kap. 6 § 838 Om kronofogdemyndigheten kräver förskott, kansökanden sålunda inte nöja sig med alt förskotlera kostnaden för försäljning avden fastighet som han vill ha såld, i förhoppning alt indragningen av den andrafastigheten skall gå om intet. Bankföreningenutgår från att tillämpningsföreskrifter rörande förskoltering avförrättningskostnader kommer att innehålla att bank inte skall vara skyldig altlämna förskott. Även jordbrukskasseförbundet anser att förskott inle behöverkrävas av bank, eftersom någon tvekan om betalningsförmågan inte torde råda. Lydelsen av paragrafens andrastycke kritiseras av kronofogdeföreningen, som anser att bestämmelsen börinnehålla att ansökningen skall avvisas om förskott inle betalas inom förelagdtid saml all kronofogdemyndigheten i sådant fall skall häva redan vidtagenåtgärd. Första stycket i 5 8i departementsförslaget överensstämmer med första stycket i 18 kap. 6 8 i beredningensförslag. I samma stycke har emellertid tillagts en föreskrift om att staten,kommun, landstingskommun och kommunalförbund inte är skyldiga att förskotteraförrättningskostnad Qfr 2 kap. 16 8 första stycket i beredningens förslag). 1allmänna mål är staten resp. konmun som sökande enligt 13 8 generellt befriadfrän alt betala förrättningskostnad. Vid meddelande av verkställighetsföreskriflerfår övervägas om kronofogdemyndigheten bör avslå från att avkräva bl.a. bankförskott på förrättningskostnad. En remissinstans har kritiseratberedningens förslag om verkan av att begärt förskott inle betalas och ansettatt i sådant fall verkställigheten alltid skall inställas och vidtagen åtgärdhävas. Med anledning härav vill jag påpeka all begäran om förskott kan avse enbegränsad åtgärd i målet, som kan underlåtas utan att inverka på förfarandet iövrigt, t.ex. förordnande av syssloman. Verkan av försummelse alt erläggabegärt förskott bör därför bli beroende av omsländighetema i del särskildafallet. Jag godtar sålunda vad beredningen har föreslagit. Förevarande avsnitt idepartementsförslaget innehåUer bestämmelser om uttagande avförrättningskostnader hos svaranden. TiU avsnittet har också förts bestämmelsemotsvartmde 18 kap. 7 8 beredningsförslaget om uttagande av förrättningskostnadhos sökanden. 6 8 1 denna paragraf som motsvarar 18 kap. 8 8beredningsförslagel, meddelas en allmän föreskrift att förrättningskostnadskall tas ut utan särskild begäran. Beredningenframhåller all förrättningskostnadema kan antas vara kända förkronofogdemyndigheten. De bör ulan särskilt yrkande tas ut som normalaomkostnader. Prop.1980/81:8 17 kap. 6 § 839 bästdet allmännas intresse av att få betalt för dessa kostnader. 1 18 kap. 8 8föreslås därför en föreskrift att kronofogdemyndigheten skall självmant la utförrättningskostnad hos svaranden enligt vad som sägs i föQande paragrafer.Beredningen påpekar att delta gäller även förrättningskostnad försäkerhetsåtgärd i fall som avses i 11 och 12 88. Givelvis skall kronofogdemyndigheteniaktta vad som kan vara föreskrivet i exekutionstiteln. Beredningen påpekar alt någon formlig förmånsrättför förrättningskostnad inle gäller annat än om den skulle omfattas avpantförskrivning. Av andra regler i förslaget följer alt förrättningskostnad imål om utmätning som regel inte får inkräkta på fordringar med bättre rätt änexekulionsfordringen ulan skall utgå näst före denna. Fordran med förmånsrätt ilös egendom som inte är förenad med besittning kan dock få vika förförrättningskostnader, om egendomen säljs utan att nämnda fordran blir täckt. I delta sammanhang anmärker beredningen attuttagandet av förrättningskostnad enligt förslaget inte förutsätter attkronofogdemyndigheten genom särskilt beslut har ålagt svaranden att svara förkostnaden. Myndigheten skall i allmänhet i stället t.ex. i samband medutmätning direkt ta ut kostnaderna i målet. När målet väl är avslutatföreligger enligt förslaget inte någon exekutionstitel som kan ge sökandenmöjlighel att begära utmätning för förrättningskostnader som inte har kunnatlas ul av svaranden. Delta gäller även mål om verkställighet av annanförpliktelse än betalningsskyldighet. Beträffande sådana mål förutsätts för attmålet skall få avslutas att även försök har gjorts att ta ut förrättningskostnadema. Enligl beredningens förslag föreligger inle någothinder att sökanden vid domstol väcker talan om skyldighet för svaranden att pågrund av det materiella rättsförhållandet mellan parterna ersättaförrättningskostnad som inte har kunnat tas ut i verkställighetsmålet. Jag delar beredningens mening attkronofogdemyndigheten bör utan särskild begäran ta ut förrättningskostnaden avsvaranden, när denne är skyldig att betala kostnaden. Mälet bör sålunda inteavslutas förrän försök har gjorts alt ta ut förrättningskostnaderna. Dettagäller vare sig målet avser utmätning eller annan verkställighet. 6 8 idepartementsförslaget överensstämmer alltså med 18 kap. 8 8 i beredningensförslag. I departementsförslaget har emellertid bestämmelsen vidgats till attavse även uttagande av förrättningskostnader hos sökanden. Där anges sålundaatt kronofogdemyndigheten skall ta ut förrättningskostnader utan särskildbegäran. 1 likhet med beredningens förslag utgårdepartementsförslaget från alt sökanden, i fall då förrätlningskostnaden intehar kunnat tas ut av svaranden på grund av dennes betalningsoförmåga, kan vändasig till domstol och skaffa sig en exekutionstitel mot svaranden på dennesbetalningsskyldighet. 1980/81:8 17 kap. 7 § 840 7 8 Paragrafen innehåller bestämmelser om uttagande hossvaranden av förrättningskostnader i mål om utmätning och kostnad förhandräckning efter exekutiv försäQning. Den motsvarar i det för- hänseendet 18kap. 9 8 i beredningens förslag. Enligl 198 8 I mom.första meningen UL skall kostnaden för utmätning och del fortsatta förfarandetutgå ur köpeskillingen för den utmätta egendomen, behållen avkastning ellerandra tillgängliga medel. 1 18 kap. 9 :5första meningen i beredningens förslag föreskrivs i saklig överensstämmelse med198 8 I mom. första meningen UL att förrättningskostnad för utmätning ochsenare ätgärd i ulmätningsärende tas ut ur köpeskillingen för såld egendom,behållen avkastning eller andra tillgängliga medel. I förslaget anges vidare ien andra mening att förrätlningskostnaden vid behov fär genast utsökas hossvaranden. Beredningen påpekar att om sökanden har förskotterat kostnad ochdenna tas ut ur köpeskillingen för såld egendom eller andra medel,kronofogdemyndigheten givetvis skall redovisa motsvarande belopp lillsökanden. Beredningen framhåller attförslaget inte ger sökande, som har tvingats betala kostnad för misslyckalutmätningsförsök, rätt att fä kostnaden uttagen hos gäldenären somförrättningskostnad i ett senare mål. Vidare erinrar beredningen om attdepartementschefen i samband med ändringar i UL uttalade sig omförrättningskostnadema i del fallet att utmätning av samma egendom har sketlför flera oprioriterade borgenärers räkning (prop. 1971:20 s. 329). Omutmätningarna hade sketl , borde sökandenas sammanlagdaförrättningskostnader först tas ut ur köpeskillingen för den utmätta egendomenoch andra tillgängliga medel. Vad som återstod fick fördelas mellan sökandena.Beredningen framhåller att uttalandel är tillämpligt även på beredningensförslag. Om egendomen däremot hade utmätts successivt, borde enligldepartementschefen sökandena, i mån av tillgång på medel, få täckning för sinakostnader liksom för sina fordringar i den ordning som utmätningarna hadeskett. Beredningen, som ansluter sig lill ullalandet, påpekar all detta tordeinnebära alt den som först har fått utmätning skall fä betalt såväl förkostnaderna som för sin fordran innan den som därnäst har fått utmätning fårbetalning för sina kostnader och sin fordran osv. Beredningen erinrar om alldepartementschefen har tillagt att kostnader som fick anses vara gemensamma,t.ex. kostnad för försäQning och vård av egendomen, fick tas ut först. Tillräckliga skäl att reglerahithörande konkurrensspörsmål i lagtexten föreligger inte enligt beredningen. RSV lar uppfrågan hur kostnaderna skall tas ut ur utmätt egendom i fall då utmätning avsamma egendom har skett för flera borgenärers oprioriteradefordringar. Enligt verkets mening har effekterna av den av departementschefen iprop. 1971:20 förordade metoden inte beaktats tillräckligt Metoden innebär attborgenär med mindre fordran gynnas framför borgenär med slörre fordrandärigenom alt Prop.1980/81:8 17 kap. 8 § 841 allaborgenärer har större utsikter att, oavsett fordringens storlek, få sinautsökningsavgifler betalda. Så blir emellertid inte fallet om köpeskUlingenfördelas proportionellt i förhåUande till fordringsbeloppen inkl. vars och ensexekuiionskostnader. Denna metod innebär att sökande med mindre fordran får istörre utsträckning själv betala utsökningsavgiften. I de mål i vilka utsökningsavgiftinte skall tas ul, t.ex. allmänna mål och mål om uttagande av underhållsbidrag,ger sistnämnda metod otvivelaktigt en mer rättvis utdelning. RSV anser för sindel riktigast att fördelningen sker enligt denna metod men medger att den avdepartementschefen förordade metoden kan vara något mera praktisk i enstakafall. Första stycket av 7 8 idepartementsförslaget överensstämmer med 18 kap. 9 8 i beredningens förslag.Bestämmelsen om att förrättningskostnader i utmätningsmål vid behov får utsökashos gäldenären torde inle behöva tillämpas ofta, eftersom kostnadema iallmänhet kan beräknas när utmätning sker för sökandens fordran. Om t.ex.kostnaden blir slörre än som har antagits eller om gäldenären betalar sin skuldtill sökanden men däremot inle uppkommen förrättningskostnad, kan emellertidutmätning behöva ske enbart för uttagande av förrätlningskostnaden.