prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Härigenom blir gäldenärens närstående sämreställda i del exekutiva förfarandet än i en process, där de av bl.a.lojalitets-hänsyn är befriade frän vittnesplikt. 1980/81: 8 4 kap. 15 § 415 Bankinspektionen anser att det bör närmareklargöras hur kronofogdemyndigheten i praktiken skall gä till väga näruppgiftsskyldigheten aktualiseras. Det framstår för inspektionen som angelägelatt bankväsendel inte tvingas lill orimligt stora arbetsinsatser och därmedkostnader till följd av att de exekutiva myndigheterna tillämpar alltföropreciserade efterforskningsmeloder. bör sålunda åläggasig ell sådant mätt av restriktivitet att förfrågningar inte framställs tillfler banker eller banker på fler platser än som direkt föranleds av och harbetydelse för det aktuella ärendet och dessutom framstår som motiverat medhänsyn lill de kostnader som kan förorsakas bankema. Å andra sidan får bankernai utmälningsärenden av större vikt anses skyldiga att lägga ned särskildaansträngningar pä att vid ell antal kontor utföra undersökningar beträffandeutmälningsgäldenärens eventuella mellanhavanden med banken. Ävenadvokatsamfundet pekar pä viklen av att tredje mans upplysningsplikt inteutnylQas genom slentrianmässiga mndfrågor lill bankinstilut m.fi.Jordbrukskasseförbundei anser att anmaning från kronofogdemyndigheten skallvara skriftlig för att bank skall vara skyldig alt lämna upplysningar om enkund. Vad gäller upplysningsskyldighelens förhållandetill banksekretessen anser bankinspektionen, i likhet med beredningen, attsekretessen får vika för skyldigheten att lämna upplysningar lillkronofogdemyndigheten. Frågan om utmätning av tillgodohavande påcheckkonio tas upp av ett par remissinstanser. Bankinspektionen har inle någoninvändning mol den avvägning av rättigheter och skyldigheter vid sådanutmätning som beredningen har gjort utan kan tvärtom vitsorda all den gjordaanalysen synes beakta alla betydelsefulla omständigheter. Enligt inspektioneninnebär resultatet av analysen att man i praktiken får en användbar norm förreglerandet av de aktuella problemen. anser för sindel att utbetalningar som verkställs på ulmätt konto efter det all meddelandeom utmätningen har kommit in till banken men innan banken har hunnit få kontotspärrat på spärrlistor inte bör ådra banken något betalningsansvar motkontohavarens borgenärer, i vart fall inle om banken kan visa att den harhandlat med erforderlig skyndsamhet. Beredningens förslag attupplysningsplikt liksom f.n. bör åvila tredje man men att skyldigheten börvidgas något har genomgående godtagits i remissyttrandena. Även enligt minmening är det lämpligt med en viss utvidgning av tredje mans nuvarandeskyldighet att lämna uppgifter. Omfattningen av upplysningsplikten har iberedningens förslag anknutits till "mellanhavande" mellan Iredjemannen och gäldenären. Några remissinstanser har anseti att detta uttryck inteär tillräckligt preciserat. För egen del ansluter Jag mig till beredningensuppfattning att upplysningsplikten bör begränsas lill fall dä del föreliggerett rättsförhållande av ekonomisk betydelse i vilket gäldenären och tredjemannen har del. Beredningen har nämnt flera exempel pä sädanarättsförhållanden. 1980/81:8 4 kap. 15 § 416 Enligtmin mening bör uttrycket "mellanhavande av ekonomisk betydelse"kunna godtas som beteckning på sådana rättsförhållanden. Därav framgår bl.a.alt bestämmelsen inte är tillämplig på personer som inte står i någoträttsförhållande lill gäldenären. Nägra tillämpningssvärigheler torde knappastbehöva befaras. har ifrågasatt om inte, med hänsyntill vad som gäller om vittnesplikt i rättegång, närslående lill gäldenären börundantas från upplysningsplikten. Härtill vill jag påpeka att i konkurs ärgäldenärens make och barn skyldiga all avlägga bouppteckningsed (93 och 94 88KL). När en gäldenär försöker dölja egendom eller handla illojalt pä annatsätt, sker det ofta i samförstånd med någon närstående. Bestämmelsens betydelseskulle reduceras avsevärt, om undantag skulle göras för gäldenären närstående.Det finns alltså inte någon anledning all föreskriva sådant undantag. Beredningens förslag synes, på samma sätt som dennuvarande bestämmelsen i saken, utgå från att kronofogdemyndigheten inle skallbegära upplysningar av tredje man utan alt stöd finns för antagande att gäldenärenhar fordran hos tredje mannen eller annat mellanhavande med denne. När detgäller eventuella mellanhavanden med bl.a. enskilda personer ligger del isakens natur alt det i praktiken inle är möjligt att avkräva tredje manupplysningar, om inle kronofogdemyndigheten på förhand har fått anledning lillförmodan att gäldenären har något mellanhavande av ekonomisk betydelse medtredje mannen. 1 fräga om bl.a. banker ligger emellertid saken annorlunda till.Det är naturligtvis ofta troligt, eller i vart fall möjligt, att gäldenären hartillgodohavande hos bank eller annat mellanhavande med bank, t.ex. bankfack,även om kronofogdemyndigheten inte har fått upplysningar härom av gäldenärenoch inte heller eljest har konkret stöd för sådant antagande. Om kronofogdemyndighetenkunde göra förfrågan i bank utan föregående stöd för antagande om nägotmellanhavande, skulle säkerligen positivt resultat kunna uppnäs i en del mälsom eljest mäste avskrivas med hindersbevis. från bankemas synpunkt gällerfrågan om bank bör vara skyldig att besvara ofta återkommande frågor frånkronofogdemyndighet huruvida gäldenär har fordran hos eller annat mellanhavandemed banken. Efler vad jag har inhämtat har redan f n.åtskilliga banker, bl.a. de större affärs- och sparbankerna, centrala registeröver kunder som har tillgodohavanden i banken. Registren bygger på automatiskdatabehandling och omfattar konton vid bankens alla kontor. De är i allmänhetupplagda efter personnummer. Banker som inte har centralt dataregister torde iallmänhet komma alt ha sädant register inom något eUer . Däremot finnsinte något för alla eller flera banker gemensamt register. Med hjälp av sittregister kan en bank snabbt och (;nkelt konstatera huruvida viss person harnågol konto i banken. En skyldighet för bank att besvara ofta återkommande förfrågningar huruvida uimätningsgäldenär har tillgodo- Prop.1980/81:8 4 kap. 15 § 417 havande i banken torde alltså inle vara särskiltarbetskrävande för banken. Inte heller i övrigt synes betänkligheter möta molinförande av en sådan skyldighet. Även om behovet av en sädan ordning i förstahand gäller mellanhavande med bank, bör en bestämmelse i saken inte begränsashärtill utan vara generell. På grund av det sagda föreslår jagatt tredje man skall vara skyldig att uppge huruvida gäldenären har fordran hoshonom eller annat mellanhavande med honom av ekonomisk betydelse saml att angeden närmare beskaffenheten av sådant mellanhavande. Meningen är inle attkronofogdemyndigheten skall rufinmässigt framställa förfrågan lill bank i allaeller ens i flertalet mål. Har annan egendom yppats, saknas naturligtvis somregel anledning att efterhöra eventuellt banktillgodohavande. Inle heller omgäldenären har lämnat fillförlitlig uppgift om att han inte har någolbanktillgodohavande eller om utredningen i målet eljest utvisar att det ärosannolikt att gäldenären har sådant tillgodohavande, finns anledning all göraförfrågan hos bank. En särskild svårighet ligger i att det ofta, särskilt istorstäderna, kan finnas flera banker i vilka gäldenären kan länkas ha konto.Kronofogdemyndigheten bör inle göra förfrågan hos samtliga tänkbara banker.Förfrågan bör göras hos den bank eller de banker beträffande vilkasannolikheten är störst för positivt resultat. Bank som avkrävs upplysning avkronofogdemyndigheten huruvida viss person har fillgodohavande i banken bör iallmänhet inte vara skyldig att göra andra undersökningar än att se efter iregistret. Vad som har sagts nu om förfrågningar angående tillgodohavande ibank är i princip ocksä tillämpligt beträffande annat mellanhavande med bank,t.ex. innehav av bankfack. Sådana meUanhavanden torde dock inte framgå avbankens centrala register. Vad som har sagts i det föregäendeom bank gäller i tiUämpliga delar även annan inrättning som har ekonomiskamellanhavanden med allmänheten, t.ex. försäkringsbolag. Upplysningar frän tredje man kan vidbehov utkrävas vid förhör (2 kap. 11 8). Tredje mannen kan föreläggas vite vidkallelse till sådant förhör. För framtvingande av självaupplysningsskyldighelen kan också vid behov vite och, under särskildaförutsättningar, häktning komma i fråga (2 kap. 15 och 16 88), Anledning saknasatt, som en remissinstans har ansett, uppställa krav på att anmaning skall varaskriftlig för att tredje mannen skall vara skyldig alt lämna upplysningar. Beredningen har i samband medtredje mans upplysningsplikt behandlat vissa konkurrensfrågor vid utmätning avtiUgodohavande på checkkonto. Jag ansluter mig till de överväganden somberedningen därvid har gjort. En remissinstans har velat gå ännu längre änberedningen i fråga om vad trassalbanken får avräkna pä ulmätt checkkonio ochhar anseti all avräkning bör få ske även för utbetalningar från kontot som harägt rum efter det att trassalkontoret har underrättats om utmätningen men innan I saml Nr 8. Prop.1980/81:8 4 kap. 17-26 §§ 418 kontot har hunnit spärras pä de för hela banksystemetgemensamma spärrlistoma. Denna uppfattning kan Jag inte godta. Sedantrassatbanken genom trassatkonloret har underrättats om utmätningen bör kontotinte kunna belastas t.ex. med checkar som honoreras efter nämnda tidpunkt. Omannat trassatbankens kontor eller annan bank honorerar check utan attkontrollera med trassatkonloret. bör detta inte gå ut över utmätningsborgenären.I annat fall skulle en illojal uimätningsgäldenär alltför lätt kunnaomintetgöra utmätningen. 16 8 Föredraganden. Som har nämnts vid 14 och 15 85 kanvid behov förhör hållas med gäldenären eller upplysningspliktig iredje man. Förutkrävande av upplysningsplikten kan användas vite och under vissa förutsättningarkan häktning komma i fråga. 1 förevarande paragraf har tagits upp en erinran ombestämmelserna angående förhör och tvångsmedel i 2 kap. 10-16 88. Förhållandet till tredje man Under denna rubrik meddelasbestämmelser om förutsättningarna för all egendom skall få utmätas hos gäldenäreni olika fall och om förfarandet när tvist råder angående utmätt egendom. Till skydd förtredje mans rätt vid utmätning sägs i 68 8 UL generellt alt i gäldenärs bo inlefår utmätas något som finnes tillhöra annan och alt utmätning inte heller fårske till förfång för den rätt som annan äger till gäldenärens gods. 1 69 8meddelas närmare bestämmelser för det fallet att annan påstår sig vara ägaretill lös egendom som finns i gäldenärs bo. 1 fråga om fast egendom var tidigareendast det fallet reglerat alt gäldenären hade överlåtit sådan egendom. Efter1971 års lagstiftning rörande fastighetsexekution finns numera bestämmelser omförutsättningarna för utmätning när gäldenären resp. tredje man har lagfartliksom angående utmätning när äganderätten till fast egendom är tvistig ellervillkorlig samt om förfarandet när tredje man påslår sig ha bättre rätt lillutmätt fastighet (82 och 82 a 8§ UL och 5 8 FfL). I fråga om andra rättigheter lilllös egendom än äganderätt finns - ulöver den allmänna regeln i 68 8 UL - vissabestämmelser i 71 och 72 88 UL. 1 71 8 I mom. anges att panträtt ochretentionsrätt i gäldenärs lösa egendom inte hindrar all egendomen utmäts förannan fordran. DäGämte meddelas närmare bestämmelser om pant- ochreientionsrättshavares ställning vid utmätning (se även 92 8). Vidare gällerenligt 72 8 I mom. alt om någon som inte har sådan rätt som anges 1718 påståratt han har förmånsrätt till betalning ur gäldenärs egendom, detta inte medförhinder för egendomens utmätande för annan skuld (se även 6 kap. 1 fråga omfast egendom regleras olika rättigheters ställning i FfL. Prop.1980/81:8 4 kap. 17-26 §§ 419 Förslaget lar i 5kap. 16-25 88 upp bestämmelser om förutsättningarna för att egendom i olikafall skall få tas i mät hos gäldenären och om förfarandet när tvist råderangående utmätt egendom. Beredningen framhåller att syftet med bestämmelsernai främsta rummet är att ange under vilka förutsättningar egendom får las i mätför opriorilerad fordran hos gäldenären. Om fordran är förenad t.ex. med pant-eller retentionsrätt i viss egendom, får egendomen tas i anspråk förfordringen oavsett vem som vid den aktuella lidpunkten är ägare. Nämnda bestämmelserhar då inte nägon större praktisk betydelse. Egendomen kan även säljas ulanrisk för köparen oavsett tvist om äganderätten, men det kan av andra skäl varaönskvärt att sådan tvist slits innan försäljning sker. En sak för sig är vemsom är behörig att vara svarande i del exekutiva ärendet när egendomen skalllas i anspråk. Även i denna fråga kan bestämmelsema vara till ledning men förvissa praktiskt vikliga fall finns särskilda föreskrifter Qfr 18 kap. 10 8 JBoch 22 8 sjölagen saml vad som sägs under rubriken lill 5 kap.). Förslaget innehåller inte någonsärskild bestämmelse om all utmätning inte fär ske till förfång för rättigheteri gäldenärens egendom vilka tillkommer tredje man. Del är enligt beredningensjälvfallet att utmätning inte fär ske till skada för tredje man tillkommanderättigheter som åtnjuter skydd mot gäldenärens borgenärer. Frågan är bara vilkarättigheter som är skyddade. I fräga om lös egendom, anförberedningen, åtnjuter pant- och retentionsrätt sakrätlsligt skydd. Ävenborgenärer med särskUd förmånsrätt pä annan grund är skyddade så lill vida attde har rätt fill betalning ur egendomen enligt sin lurordning. Detta följerredan av förmånsrättslagen. Beredningen framhåller att iprincip torde andra rättigheter till lös sak än pant- och retentionsrätt -l.ex. nytQanderätt - inte vara skyddade. Enligt vad som torde vara härskandeuppfattning hos oss gäUer i fråga om lös sak allQämt regeln all köp bryterlegostämma. Detta innebär all vid överlåtelse av egendomen nylQanderättshavarefär vika vare sig överlåtelsen är frivillig eller sker i exekutiv ordning. Detfinns enligt beredningen visserligen goda skäl all överväga undanlag frånprincipen, särskilt om nytljanderättshavaren har besittning tiU egendomen. Dethar emellertid ansetts ligga utom ramen för beredningens uppdrag att övervägabehovet av bestämmelser som reglerar frågan om nyftjanderällshavares skydd vidfrivilliga överlåtelser, och så länge nylQanderättshavaren mäste vika vidfrivillig överlåtelse kan han inle gäma skyddas vid exekutiv försäljning. Vad härefter angår fast egendompåpekar beredningen att i 13 kap. anges i vad män rättigheter som har upplåtitsav faslighetens ägare är skyddade vid exekutiv försäljning. BestämmelsernagäUer nytQanderätt, servitut och rätt till elektrisk kraft. Fast egendom kanocksä belastas av - fömtom panträtt på gmnd av inteckning och fordran medförmånsrätt enligt 6 8 1 förmånsrättslagen - rättigheter som gäller direktenligt lag eller som förut- 1980/81:8 4 kap. 17 § 420 sätterbeslut vid förrättning, t.ex. enligt fastighetsbildningslagen ellervattenlagen. Sådana rättigheter gjäller även om fastigheten säljs exekutivt. Beredningens förslag innehåller inte någon allmänregel hur man bör lösa tvist, som rör frågan om tredje man har någonsakrältsligt skyddad rätt till gäldenärens egendom. När del gäller lös egendomtorde enligt beredningen tredje mans påslående att han har panträtt ellerretentionsrätt i gäldenärens egendom i allmänhet fä godtas i ärendet, om hanhar egendomen i sin besittning. Har tredje mannen inte egendomen i sin besittning,kan anspråket regelmässigt lämnas utan avseende. Beträffande rättighet som rörfast egendom hänvisar beredningen lill 13 kap. 26 8 tredje stycket. Bestämmelserna i detta avsnitt av 4kap. i departementsförslaget stämmer i allt väsentligt överens medberedningens förslag. 1 17 8 ges en allmän regel om förutsättningama för attegendom - lös eller fast - skall fä tas i mät hos gäldenären. De tväjföljandeparagrafema innehåller bestämmelser om betydelsen av besittning resp. samboendesgemensamma besittning till lös egendom och, beträffande vissa objekt, avinskrivning i gäldenärens namn. I 20 8 regleras förfarandet när tredje manpåslår sig ha bättre rätt lill utmalt lös egendom. Bestämmelsen 1218 germöjlighet att utmäta lös egendom med förbehåll för iredje mans rätt, när delinte föreligger så starka skäl till slöd för gäldenärens äganderätt som anges i17-19 88 men sannolika skäl föreligger att egendomen tillhör honom. I 22 8meddelas bestämmelser om förfarandet när tvist råder om utmätt fordrans ellerrättighets beständ. Bestämmelsen i 23 8 reglerar lagfartens betydelse vidutmätning av fast egendom. I 24 8 finns bestämmelser om utmätning, närgäldeniirens rätt tUl fast egendom endast är villkorlig. Slutligen ges i 25 8regler om förfarandet när tredje man påstår sig ha bättre rätt lill utmätt fastegendom och i 26 8 bl.a. bestämmelser om tvist angående influtna medel sedanutmätt egendom har sålts. Det kan tilläggas att tredje mans rätt vid och efterförsäljning av utmätt egendom behandlas i 8-14 kap. Beredningen har gjort vissa uttalanden i frågan ivad mån tredje man tillkommande rättigheter av olika slag är skyddade vidutmätning och exekutiv försäljning av den egendom i vilken rättigheten gäller.Jag kan i allt väsentligt ansluta mig till dessa överväganden. 178 Denna paragraf, som motsvarar 5 kap. 16 8 beredningens förslag, innehåller enallmän bestämmelse om förutsättningarna för att egendom skall få utmätas hosgäldenären. En grundregel vid utmätning är attendast egendom som tillhör gäldenären skall tas i anspråk Qfr 68 8 UL). Enligl69 8 presumeras lös egendom som finns i gäldenärens besittning tillhöragäldenären och får utmätas för hans skuld, om inte annan som påstår sig varaägare till egendomen kan genast visa sin rätt. Den som har lagfart på fastegendom antas Prop.1980/81:8 4 kap. 17 § 42\ enligt 82 S 1 mom. vara ägare till egendomen, om del inlestyrks alt den tillhör annan. Bestämmelser finns också för det fallet atttvist råder om äganderätten till fast egendom eller att överlåtelse av sådanegendom är beroende på villkor (82 8 2 mom. och 82 a 8). 1 övrigt saknas igällande lag uttryckliga bestämmelser om förutsättningama för att egendom skallfå tas i mät hos gäldenären. Beredningenföreslår i 5 kap. 16 8 en regel om att egendom får utmätas hos gäldenären omdenne enligt vad som sägs i de följande paragraferna får antas vara ägare elleregendomen eljest pä grund av vad som har blivit upplyst kan antas tillhörahonom. Bestämmelsen gäller såväl lös som fast egendom och avser alla slagstillgångar som kan utmätas, även fordringar och rättigheter. Enligt 17 8 skall beträffande annanlös egendom än registrerat skepp eller luftfartyg gäldenären presumeras varaägare om han har egendomen i sin besittning. 1 fråga om registrerat skepp ellerluftfartyg presumeras han vara ägare om han är inskriven som ägare och enligl22 8 presumeras han vara ägare lill fast egendom på vilken han har lagfart. 118 8 ges en regel om presumtion för samäganderätt till lös egendom närsamboende har den i gemensam besittning. Utmätning fär enligt 16 8 iförslaget också ske av egendom som eljest på grund av vad som har blivU upplystkan antas tillhöra gäldenären. Beredningen framhåller att bestämmelsen omfattarbl.a. lös egendom som är i tredje mans besittning och lös egendom av sådanbeskaffenhet att den inte kan vara föremål för besittning, t,ex. fordringar sominte grundas på löpande skuldebrev. Den avser också fast egendom som inte ärlagfaren för gäldenären. 1 sådana fall saknas ofta något yttre faktum som ulanvidare kan grunda presumtion för att egendomen tillhör gäldenären. Alt egendom "kan antagas''tillhöra gäldenären innebär enligt beredningen att det av utredningen iärendet kan anses framgå att egendomen tillhör honom. Tvist om äganderättenlill viss egendom - lös eller fast -hindrar inte utmätning, om egendomen trotstredje mans anspråk kan antas tillhöra gäldenären. kan dåhänvisa tredje mannen att väcka talan i saken mot sökanden och gäldenären (19och 24 88). Om utredningen ger stöd för att gäldenären är ägare men del i fallsom inte omfattas av 16-18 88 ändå finns utrymme för viss tvekan, ger 20 8möjlighet all utmäta egendomen med förbehåll för tredje mans rätt. Alltför stora krav kan enligtberedningen inte ställas på utredningen i ett exekutivt ärende. Det underlagsom finns att tillgå består främst av upplysningar som lämnas av partema ellertredje man och av skriftliga bevis. Sådana omständigheter som l.ex. att en bili tredje mans besittning är registrerad i gäldenärens namn skall naturligtvisockså beaktas. kan inle höra vittnen på ed eller hörapart under sanningsförsäkran. Gäldenären är emellertid skyldig att lämnauppgifter om sina tillgångar samt att på begäran bekräfta uppgiftema på hederoch samvete 1980/81:8 4 kap. 17 § 422 (48 första stycket och 13 8). För detta ändamål kan partema kallas till förhör.Vidare åligger det tredje man att lämna upplysningar om mellanhavande som hanhar med gäldenären (4 8 andra stycket). skall kunnakräva all fä sådana upplysningar muntligen eller skriftligen Qfr 19 kap. 13 8).1 regel kan del enligt beredningen inte begäras att förrättningsmannen görnågon mera omfatiande utredning rörande äganderätten till egendom som kommer ifråga för utmätning. Enligl beredningen fär del i princip anses åliggasökanden alt styrka gäldenärens äganderätt, om den inte på grund av gäldenärensbesittning eller eljest får presumeras enligl de bestämmelser som föresläsdärom. Vid bedömandet huruvida egendom kan antas tillhöragäldenären skall enligt beredningen givetvis tillämpas vanliga civilrältsligaregler, bl,a. bestämmelser till skydd för överlåtarens borgenärer. Iterminologiskt hänseende framhåUer beredningen all när det i lagstiftningentalas om att visst objekt "tillhör" någon, delta brukar varaliktydigt med att vederbörande betecknas som "ägare" till objektet.Delta innebär ocksä regelmässigt att han har separationsrätt i annans konkursoch att hans rätt är skyddad mol utmätning för annans gäld. Om del vidöverlåtelse av viss egendom görs äganderättsförbehåll eller ställs upplikvärdigt villkor, brukar överlåtaren betecknas som ägare. Den rätt som hanhar förbehåUit sig är förenad med separationsrätt i köparens konkurs ochskyddad mot utmätning för dennes gäld. anses förvärvaren på sin sidaha sakrätlsligt skydd mot överlåtarens borgenärer. Beträffande fordran eller rättighet kan tvist rådaom dess bestånd, t.ex. när uppgiven sekundogäldenär påstår alt skulden ärbetald. Beredningen påpekar alt sådan tvist inle i och för sig hindrarutmätning (se härom under 22 8). Beredningen påpekar att utöver vad som följer av 5kap. 16 8 utmätning även kan ske i fall när det är medgivet enligt särskildföreskrift (se 20 och 23 §8).Beträffande makar vilkas förmögenhetsförhåUanden regleras av äldre GB skall beaktas bestämmelsen om gäldsansvar i 11 kap. 7 8 äldre GB. Beredningen framhåller all förrättningsmannensjälvmant skall beakta att utmätningen inle kränker tredje mans rätt. utfråga gäldenären för alt få klarhet på den punkten. Det är synnerligenvanligt all bilar, TV-apparater m.m. inköps på avbetalning.Kronofogdemyndigheten måste anses skyldig att särskilt beakta möjligheten avatt sådant gods är skyddat mot utmätning på grund av äganderättsförbehåll ellerlikvärdigt villkor och undersöka hur det kan förhälla sig därmed. Om utmätning kränker tredje mans rätt, kan denneöverklaga utmätningen. I vissa fall kan utmätning hävas eller rättelse ske påannat sätt (33 och 34 88 i 5 kap.). Om tredje mans anspråk inte godtas, bör hanenligt beredningen underrättas om vad han har att iaktta för att bevara sineventuella rätt. Även i andra fall kan underrättelse vara lämplig när tredjeman 1980/81:8 4 kap. 18 § 423 Föreskrifter härom kan meddelas i administrativordning Gfr 44 8 USK). Bestämmelsen idepartementsförslaget överensstämmer i sak med beredningens förslag. Vissajämkningar har dock gjorts.