prop · G40313 · 1980-12-31 00:00:00 — Rikspolisstyrelsenhar med överlämnande av en särskild rapport i ämnet föreslagitregeringen att polispiketen 1 utökas till omkring 250man och att man inom denna bygger upp en särskild Insatsstyrka om ca 40 man sommed kort varsel efter rekvisition av lokal polischef skall kunna sättas in vidallvarliga terrorist-angrepp mot kärnkraftverk. Enligt förslaget skall delokala polisdistrikt som berörs , , och få enviss personell och materiell förstärkning men vid behov kunna tillkalla hjälpav Insatsstyrkan. Detta fömtsätts ske inom ramen för de allmänna reglerna ompolisförstärkning vid större ofömtsedda akuta händelser. Den särskildainsatsstyrkan skall enligt förslaget kunna tas i anspråk även vid annatallvarligt brottsligt angrepp som innebär ett nödläge med överhängande faraför liv och hälsa, omfattande egendomsskada eller avsevärd miljöskada, ominbrytningshjälp är nödvändig. Fräganom polispiketen skall förstärkas för det här avsedda ändamålet får prövas isärskUd ordning. Jag vill här endast i likhet med polisutredningen understrykaatt frågan om tjänstgöring av en piketgmpp 1 annat polisdistrikt änstationeringsdistriktet bör följa de allmänna principer som gäller ompolisförstärkning. 2.14 Den rättsliga regleringen av polisverksamheten Degmndläggande bestämmelserna om polisväsendets organisation finns ipolisinstmktionen (1972:511). Prop.1980/81:13 133 ochbefälsförhållanden inom polisen. Vidare ges föreskrifter om vad som åligger enpolisman och i viss utsträckning om vilka befogenheter en polisman har.Instmktionen innehåller även bestämmelser om de olika polisorganen och derasorganisation. I fråga om den lokala polisorganisationen finns i instmktionenallmänna administrativa föreskrifter om förläggning av arbetstiden,tjänstetillsättning, disciplinär bestraffning m.m. Författningen innehåUer ävensärskilda bestämmelser om tillkallande av polisförstärkning. Vidsidan av de allmänna bestämmelserna 1 polisinstmktionen finns i fråga omlänsstyrelsens befattning med frågor som rör polisen föreskrifter ilänsstyrelseinstmktionen (1971:460). Där meddelas sålunda bestämmelser omlänspolischefen och hans expeditlon samt om handläggning av polisärenden hoslänsstyrelsen. och arbetsuppgifter regleras i Instmktionen (1965:674) förrikspolisstyrelsen. Andraförfattningar som närmast gäller polisväsendets organisation är lagen(1972:509) om vad som avses med polismyndighet m.m., förordningen (1975:986)om handläggning av vissa polischefsuppgifter och kungörelsen (1973:875) omrikets indelning i polisdistrikt. Polisensbefogenheter i den brottsutredande verksamheten är närmare reglerade 1 (23 28 kap.). Regleringen är i det väsentliga uttömmande. Rättegångsbalkens1 princip enhetliga och fullständiga reglering av polisens utredningsverksamhethar ingen motsvarighet då det gäller polisverksamheten i övrigt. Iövervaknings- och serviceverksamheten är polisen sålunda hänvisad till stöd ien rad olika författningar eller, i vissa fall, sedvanerättsliga principer medendast indirekt författningsstöd. Fömtom polisinstmktionen kan nämnas lagen(1973:558) om tillfälligt omhändertagande (LTO) och lagen (1976:511) omomhändertagande av bemsade personer m.m. (LOB). Allmänt lagstöd för polisensbefogenhet att i vissa fall utöva våld finns i 24 kap. 2 § . Polisutredningenförordar att de viktigaste bestämmelserna om polisverksamheten förs sammantill en särskild polislag. Den bör omfatta gmndläggande regler om polisensuppgifter, polisorganisationen och styrningen i övrigt av polisverksamhetensamt polisens befogenheter. Ifråga om polisens befogenheter och skyldigheter diskuterar utredningenprinciperna bl.a. när det gäller att använda kroppsligt tvång, att utförakroppsvisitation eller husrannsakan m.m. samt att göra frihetsberövanden iolika sammanhang, liksom frågan om fömtsättningarna för att vidtatvångsåtgärder i syfte att förebygga allvarlig brottslighet. Utredningen angerriktlinjer för hur dessa befogenheter och skyldigheter bör regleras 1 enkommande polislag. bör LTO upphävas som en särskild lag och den reglering som behövspå området arbetas in i den nya polislagen, sedan 1980/81:13 134 bestämmelsernahar setts över och preciserats på gmndval av ett väntat betänkande frånLTO/(Ju 1978.03). Utredningensförslag om att införa en särskild poUsIag har hälsats med stor tillfredsställelseunder remissbehandlingen. Remissinstansernaansluter sig så gott som allmänt även till utredningens överväganden ompolislagens ämnesområde och till uttalandena om polisens uppgifter ochbefogenheter. Många framhåUer att utredningen har gjort en värdefull ochuttömmande redovisning av polisens rättsliga problem. Ävenjag anser att gmndläggande regler om polisens uppgifter, organisation ochbefogenheter bör föras samman i en särskild lag. Den närmare utformningen avpolislagen bör ankomma på pollsberednlng-en. De överväganden sompolisutredningen har redovisat 1 sitt betänkande och som har vunnit bredanslutning under remissbehandlingen bör kunna tjäna som riktlinjer vidförfattningsarbetet. I enlighet med vad utredningen har anfört Gfr även JuU 1979/80:24)bör 1 den nya lagen polisverksamhetens roll som ett led i samhällets samladeInsatser för social trygghet och samhällsgemenskap betonas. Somtidigare har framgått förordar polisutredningen att arbetet med att göra upporganisationsplaner för den lokala och den regionala polisorganisationen samtatt i övrigt utforma detaljerna i den nya organisationen anförtros ät ensärskild polisberedning, som knyts till . Beredningen börenligt utredningen tillkallas så snart som har fattat principbeslut iämnet. En del frågor kan dock behandlas i särskild ordning. Enligt utredningenär det mest realistiskt att räkna med att reformerna kan genomföras budgetåret1983/84. Utredningensöverväganden om hur reformen bör genomföras har inte föranlett några egentligainvändningar bland remissinstansema. Olika meningar kommer till uttryck främstdå det gäller tidsplanen. Några remissinstanser förordar ocksåförsöksverksamhet som ett led i genomförandet. JagtiUstyrker att arbetet med att genomföra ett kommande principbeslut iöverensstämmelse med förfarandet 1 samband med förstatligandet anförtros ensärskild polisberedning. Beredningen bör vara knuten till justitiedepartementetoch ha parlamentarisk förankring. Den bör bedriva sitt arbete så att reformensåvitt möjligt i sina huvudsakliga delar kan genomföras med verkan /84, Idet föregående har jag i anslutning till de olika avsnitten berört vilka frågorsom bör ankomma på polisberedningen. En del av polisutredningens förslag harredan genomförts. Ändra förslag kan genomföras efter ettprincipbeslut av . Till denna senare gmpp 1980/81:13 135 lagstiftningen om medborgarvittnen samt decentraJiseringen avtjänstetillsättningarna. 2.16 Rationaliseringsvinster och kostnader Polisutredningenhar, med hänsyn till att organisationsplaner på gmndval av utredningensprincipbetänkande avsetts bli upprättade av den kommande polisberedningen, intekunnat ange rationaliseringsvinster och kostnader exakt. Utredningenkonstaterar emellertid att förslagen kan genomföras utan att de samladeresurserna för polisväsendet ökas. Utredningen gör dock en reservation för denförsöksverksamhet som den har föreslagit 1 fråga om medborgarvittnen. Blandremissinstanserna ifrågasätts på sina håll om förslagen medför nägrarationaliseringsvinster och om de kan genomföras utan tillförsel av ytterligareresurser. Bland kostnadsposterna uppmärksammas särskilt effekterna av ett aUmäntbmk av medborgarvittnen. Bland besparingsposterna framhålls delegationen avtjänstetillsättningarna. En vanlig uppfattning, företrädd av bl.a. RRV, är attkostnadsfrågan är svär att bedöma innan polisberedningen har redovisat sittarbete. Jaghar i det föregående gett uttryck åt uppfattningen att de förslag, sompolisutredningen har lagt fram och som jag till stora delar har anslutit migtili, 1 flera hänseenden kommer att innebära ett effektivare utnyttjande avpolisväsendets samlade resurser inom de ekonomiska ramar som gäller. I dagensstatsflnansiella läge är det självfallet också ett krav för förslagenspraktiska genomförande att de totalt sett håller sig inom nuvarande kostnadsramför polisväsendet. Detta måste bli en fömtsättning för polisberedningensarbete. Jag har då inte tagit hänsyn till de kostnader som kan uppstå förpolisväsendet om en särskild insatsstyrka för bl.a. skyddet av kärnkraftverkskall tillskapas (se avsnitt 2.13). Ienlighet med vad jag har anfört (avsnitt 2.6.4) har inomjustitiedepartementet upprättats förslag till lag om medborgarvittnen. 4 Specialmotivering till förslaget till lag om medborgarvittnen 1§ 1 enlighet med de överväganden som har redovisats i den allmänna motiveringen(2.6.4) ger förevarande paragraf ett uttryckligt lagstöd för kommunernas rättatt utse medborgarvittnen. Medborgarvittnenfår enligt paragrafen utses för att tillgodose allmän- 1980/81:13 136 helensIntresse av insyn 1 polisverksamheten. Som har framhållits 1 den allmännamotiveringen kan Intresset av insyn i det praktiska polisarbetet liksombedömningen från andra synpunkter av lämpligheten av ett system medmedborgarvittnen skifta från ort till ort. Med hänsyn härtiU och till att detinnebär ett ekonomiskt åtagande för en kommun att besluta om ett system medmedborgarvittnen har bestämmelserna gjorts fakultativa, dvs. de anger en rättmen inte en skyldighet för en kommun alt utse medborgarvittnen. Äv den allmännamotiveringen framgår att de samhällsekonomiska förhållandena förutsätter enstark återhållsamhet då det gäller nya ekonomiska åtaganden. Detta måstesjälvfallet vara en grundläggande faktor både när en kommun bedömer om den villInföra ett system med medborgarvittnen och när den bestämmer verksamhetensinriktning och omfattning. Medborgarvittnenasuppgift har i paragrafen beskrivits på det sättet att de skall följa polisensarbete inom det polisdistrikt till vilket kommunen hör. Som framgår av 4 § äravsikten att det skall ankomma på kommunen att själv bestämma vilken ellervilka former av polisverksamheten som vittnena i första hand skall inrikta sintjänstgöring på. Huvuduppgifterna för de medborgarvittnen som f.n. ärverksamma inom är att tjänstgöra som förhörsvittnenvid fömndersökning i brottmål enligt 23 kap. 10 § (RB) samtatt närvara när gripna eller omhändertagna personer förs in på en polisstation.Det torde finnas anledning att utgå frän att man bland de kommuner som väljeratt införa medborgarvittnen kommer att prioritera dessa båda uppgifter ellerendera av dem. Uttrycket "trovärdiga personer" har valts för attanknytning skall nås till terminologin i det nyssnämnda lagrummet 1 RB. Blandde övriga former av polisverksamhet där medborgarvittnen kan fylla en uppgifthar särskilt nämnts närvaro vid utredningar i utlänningsärenden Gfr ÄU1977/78:30 s. 1819) liksom ingripanden som kan väntas tilldra sig storuppmärksamhet. Andra uppgifter som 1 begränsad omfattning anförtros åt vittnenai är att närvara vid anmälningsupptagning och förhör 1disciplinmål mot arbetstagare polisväsendet samt vid husrannsakan ochhämtning till förhör. Avslor vikt är givetvis att medborgarvittnenas tjänstgöring Inte läggs upp på ettsådant sätt all polisarbetet förlorar 1 effektivitet. Det synes t.ex. endastundantagsvis böra förekomma att vittnena följer med 1 polisens tjänstebilarunder patrullering eller utryckning. Som jag återkommer till vid 4 § är det engrundläggande förutsättning för verksamheten alt kommunens och polisensföreträdare noga har diskuterat Igenom tjänstgöringens uppläggning. fall då ett polisdistrikt består av flera kommuner och en av dessa bestämmersig för att utse medborgarvittnen torde det kunna antas att kommunen oftaönskar begränsa vittnenas tjänstgöring till att avse den 1980/81:13 137 polisverksamhetsom utövas inom den egna kommunens område. För att vittnenas medverkan skallbli meningsfuU måste 1 så fall en polisstation finnas inom kommunen. Eftersomdetta inte är fallet inom alla kommuner, har paragrafen avfattats på ettsådant sätt att vittnena får tjänstgöra inom polisdistriktet även utanförkommunens område. Därmed skapas också fömtsättningar för överenskommelsermellan flera kommuner som ingär 1 samma polisdistrikt. 2 §I överensstämmelse med vanUga principer för personval inom kom muner av den art som det här gäller anges i första slyckel att valet skall förrättas av kommunfullmäktige. Stycket innebär vidare att det ankom mer på kommunen själv att bestämma antalet medborgarvittnen och deras mandatperiod. De praktiska erfarenheter som föreligger av med- borgarvittnens verksamhet visar att det är en fördel om mandatperioden inte blir alltför lång. Som polisutredningen har påpekat gäller bl.a. att huvudsyftet med medborgarvittnen tillgodoses bäst ju fler medborgare som under tidens lopp får tjänstgöra som vittnen och därmed erhåller direkt insyn 1 polisens verksamhet. Medhänsyn till att medborgarvittnena inte avses utöva beslutsfunktioner har detinte ansetts nödvändigt att föreskriva att suppleanter för vittnena kan utses.Hinder föreligger emellertid inte för kommunen att bestämma att vissa avvittnena i första hand skall tjänstgöra som ersättare för de övriga. Detär fömtsatt att det skall ankomma på kommunen att fatta beslut om ersättning åtmedborgarvittnena. Genomandra stycket öppnas möjlighet för proportionellt val enligt de allmännareglerna därom. 3 §Polisutredningen har föreslagit att samma kvalifikationsvillkor för medborgarvittnen skall gälla som för nämndemän. För de senare gäller enligt 4 kap. 6 § RB bl.a. att de skall vara myndiga svenska medborgare och, såvitt gäller tingsrättsnämndemän, kyrkobokförda inom kommu nen samt att de inte får ha fyllt . I överenstämmelse medpolisutredningens förslag har i första stycket föreskrivits att den som ärmyndig och kyrkobokförd inom kommunen är valbar till medborgarvittne. Medhänsyn till att det i kommunallagen (1977:179) inte längre finns någon övreåldersgräns för valbarhet, har jag funnit att en sådan gräns kan undvaras även1 detta sammanhang. Bl.a. med hänsyn till att även invandrare berörs avpolisverksamheten 1 dess olika former har jag vidare bedömt det som mindrelämpligt att föreskriva ett förbud mot att utlänning väljs tillmedborgarvittne. I huvudsaklig överensstämmelse med vad som gäller förvalbarhet till kommunfullmäktige och andra kommunala organ har i ställetföreskrivits att den sominte är svensk medborgare vid valtillfället skall vara kyrkobokförd i riketsedan tre år Gfr 2 kap. 3 och 4 §§ kommunallagen). 5 § RB föreskrivs att bl.a. domare, åklagare och polismän inte fär varanämndemän. I fråga om medborgarvittnen har jag ansett skäl saknas attföreskriva motsvarande förbud för andra än polismän och övriga anställda inompolisväsendet. Iandra styckelhar tagits in en bestämmelse om att medborgarvittnets uppdraggenast förfaller om han upphör att vara valbar. 4§ Enligt förevarande paragraf ankommer det pä kommunen att meddelabestämmelser om medborgarvittnenas tjänstgöring. Kommunens beslutanderättutövas enligt huvudregeln i I kap. 5 § kommunallagen av kommunfullmäktige.Kommunfullmäktige kan anförtro beslutanderätten i ärenden som inte harprincipiell karaktär eller annars är av större vikt ät kommunstyrelsen ellernågon annan nämnd. Hinder synes inte möta mot att fullmäktige uppdrar åt enkommunal nämnd att eventuellt inom ramen för riktlinjer som fullmäktige harfastställt meddela bestämmelser om medborgarvittnenas tjänstgöring.Bestämmelser om gmnderna för ersättning till medborgarvittnena torde dock börameddelas av kommunfullmäktige. Somfömt har berörts kan kommunen bestämma att vittnenas tjänstgöring skallbegränsas till en särskild uppgift, t.ex. närvaro vid en polisstation dågripna och omhändertagna förs in. Det ter sig naturligt att medborgarvittnenapå samma sätt som sker i kallas till tjänstgöring genom enturlista. Om nägon kommun i nuvarande samhällsekonomiska läge skulle besluta attinföra ett system med medborgarvittnen måste utgångspunkten vara attverksamheten kraftigt begränsas. Verksamheten kan exempelvis bedrivas så attvittnen tjänstgör endast eller träder i verksamhet endastefter särskilt beslut av det förvaltningsorgan som administrerar derasverksamhet. Någothinder föreligger inte mot att kommunen i reglemente för verksamheten överlåteråt polisen att fastställa turlistan enligt principer som läggs fast ireglementet, att komma överens med vittnena om tjänstgöringen och att upprättaunderlag för utbetalning av arvode. 1 mindre distrikt torde ofta tjänstgöringenhelt eller delvis få bygga på beredskap. Självfalletkrävs ett Ingående samråd från kommunens sida med polisstyrelsen. Ättkommunens och polisens representanter noga har diskuterat igenomtjänstgöringens uppläggning och olika därmed sammanhängande problem är enfömtsättning för att verksamheten skall kunna fungera. I paragrafen har därföruttryckUgen angetts att samråd skall ske med polisstyrelsen. Vidare har angettsatt, om även annan kommun Inom polisdistriktet har utsett medborgarvittnen,samråd skall ske också med denna. Prop.1980/81:13 139 5 §Enligt paragrafen skall polisen bereda medborgarvittnena tillfälle att närvara i enlighet med vad kommunen bestämt. Det föreligger alltså en skyldighet för polisen att låta medborgarvittnena närvara. Medhänsyn till den vida ram som har angetts för vittnenas verksamhet kan dockgivetvis åtskilliga situationer uppstå då medborgarvittnen varken kan eller börnärvara. Av detta skäl har vissa lindantag från huvudregeln föreskrivits. Jaghar därvid funnit lämpligt att utgå från vad som i 2 kap. 13 § regeringsformenföreskrivs om undantag från informationsfriheten. Sålundaföreskrivs till en början att vittnenas rätt att närvara inte gäller om hinderskulle möta av hänsyn till rikets säkerhet. Härav följer bl.a. att det intetorde bli aktuellt att ett medborgarvittne fär följa den polisverksamhet sombedrivs av genom dess säkerhetsavdelning och för vilkenmedborgerlig insyn utövas 1 andra former. Vittnena bör inte heller få varanärvarande om hinder skulle möta av hänsyn till allmän ordning och säkerheteller till polisens uppgift att förebygga eller beivra brott. Det kan t.ex.gälla känsliga spaningsuppdrag eller ingripanden, vid vilka en förening aveffektivitets- och säkerhetssynpunkter lägger hinder i vägen för vittnetsnärvaro. Bl.a. eftersom det måste vara polisens skyldighet att se till att densom är medborgarvittne inte själv utsätts för risker, har också angetts atthänsynen till vittnets eller annan enskilds säkerhet till liv eller hälsa kanutgöra hinder mot vittnets närvaro. Det bör dock understrykas att detgmndläggande önskemålet om insyn från allmänhetens sida i polisverksamhetenfömtsätter att huvudregeln är att ett medborgarvittne skall få vara närvarande.För samtUga angivna undantagsfall har därför föreskrivits att särskildaskäl som hindrar närvaro av ett vittne måste föreligga. Slutligenhar för tydlighetens skull angetts att vittnet inte får vara närvarande omnärvaron inte skulle vara förenlig med en bestämmelse i lag eller annanförfattning. Som exempel pä sådana fall kan anföras att den som undergår förhörunder fömndersökning 1 brottmål motsätter sig närvaro av ett vittne, se 7 §andra stycket fömndersökningskungörelsen (1947:948). Det är min avsikt att, omriksdagen godtar föreliggande förslag, i senare sammanhang anmäla frågan om deändringar 1 denna kungörelse som kan bli påkallade. Fråganhuruvida det föreligger hinder mot att ett medborgarvittne är närvarande bör istörsta möjliga utsträckning avgöras av polisstyrelsen med generell giltighet.Under pågående polisarbete måste dock ett visst utrymme finnas även föransvarigt polisbefäl eller, om dennes beslut inte utan fara kan avvaktas, isista hand enskild polisman att göra bedömningar av aktuellt slag. 6 §Medborgarvittnena torde inte kunna anses som sådana offentliga funktionärer att bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100) blir tillämp- Prop.1980/81:13 140 I den mån ett medborgarvittne tjänstgör som förhörsvittne underfömndersökning i brottmål kan vittnet åläggas tystnadsplikt genom attundersökningsledaren enligt 23 kap. 10 § RB förordnar att vad som harförekommit vid förhöret Inte får uppenbaras. Den som utan giltigt skäl bryterhäremot kan enligt 9 kap. 6 § RB dömas till dagsböter. Emellertid är dettydligt att medborgarvittnena även i övrigt under sin verksamhet kan fåkännedom om uppgifter och förhåUanden som inte bör uppenbaras. I förevarandeparagraf har därför föreskrivits att ett medborgarvittne inte obehörigen färröja eller utnyttja vad han som medborgarvittne har fått veta om enskildspersonliga eller ekonomiska förhållanden eller förhållanden av betydelse förrikets säkerhet eller för polisens verksamhet för att förebygga, uppdaga,utreda eller beivra brott. Paragrafen blir straffsanktionerad genom 20 kap. 3 §brottsbalken. Dentystnadsplikt som föreskrivs i förevarande paragraf hänför sig delvis tillförhållanden som enligt 5 § i särskilda fall kan utesluta närvaro avmedborgarvittnen. Den omständigheten att ett medborgarvittne har tystnadspliktmåste givetvis beaktas när fråga uppkommer om att inte tillåta vittnets närvaroav hänsyn till exempelvis intresset av att förebygga brott. Paragrafenbegränsar yttrandefriheten och tillhör därmed den kategori av bestämmelseröver vilka enligt 8 kap. 18 § regeringsformen lagrådets yttrande som regel börinhämtas. Då emellertid paragrafens formulering praktiskt taget helt överensstämmermed den sedvanliga avfattningen av tystnadspliktsbestämmelser, har lagrådetshörande ansetts kunna underlåtas. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att 1. antaga förslaget till lag om medborgarvittnen, 2. godkänna de riktlinjer i fråga om polisensuppgifter, utbildning och organisation m,m. som jag har förordat. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagtfram. 1980/81:13 141 Sammanfattning av polisutrednings betänkande (SOU1979:6) Polisen Detsvenska polisväsendet förstatligades den . I samband medförstatligandet ändrades organisationen genomgripande. Huvudsyftet medreformen var att skapa en effektiv och smidig polisorganisation. Vid1965 års reform underströks all organisationsfrågorna måsle ägnas fortlöpandeuppmärksamhet samt att polisens uppgifter och organisation måste anpassas tillförändringar 1 samhällsbilden. Detär en granskning med detta syfte som har anförtrotts åt 1975 årspolisutredning. Enligt sina direktiv skall utredningen pröva om de riktlinjerför polisens verksamhet som lades fast i anslutning till förstatligandetsvarar mot de krav som måste ställas. Utredningen skall vidare undersöka ompolisverksamheten är rätt avvägd och organiserad Inom ramen för nuvaranderesurser. I uppdraget ingår också att se över polisens rekrytering ochutbildning liksom flera särskilda frågor som avser polisverksamheten. Somunderlag för sina överväganden har utredningen företagit en bred kartläggningav polisverksamheten. Utredningen har därvid strävat efter att få belyst vilkauppgifter och mål polisen har för sin verksamhet, vilka åtgärder polisen vidtarför att uppnå dessa mål, vilka effekter dessa åtgärder väntas få och vilkaeffekter som faktiskt uppnås. Inomramen för kartläggningen har allmänna uppgifter om polisverksamheten Inhämtats,i första hand från . Dessa uppgifter redovisas 1 avsnitt4.1-4.6. Somett led 1 kartläggningen har utredningen vidare gjort tre enkäter, nämligen entill alla länsstyrelser, en till polisstyrelserna i 33 polisdistrikt 1 olikadelar av landet och en tredje till kommunerna 1 dessa distrikt. Resultatet avenkäterna har redovisats 1 en särskild promemoria. Ds Ju 1977:9. Det redovisasöversiktligt i avsnitt 5 i detta betänkande. Fleraframställningar och skrivelser har överlämnats till utredningen för att beaktas1 dess arbete. Utredningen har också haft samråd med flera myndigheter ochkommittéer som berörs av utredningsarbetet. Avde förslag som utredningen nu lägger fram syftar en del till att rationaliserapolisverksamheten och dess organisation.