prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — Del krävs ocksåstarkt slalligl slöd om alternativa bränslen skall vinna ökad användning under1980-talet. understrykerviklen av all den kommunala energiplaneringen ges möjligheler atl utvecklas påavsett säll och också yllerligare förstärkas. Den kommunala energiplaneringenär ett medel för all för-bätlra energitillförseln och energihushållningen ilandels kommuner. Den kommunala energiplaneringen kan också parallelll vara eltverksamt medel för att förbällra luftkvaliteten i landels lälorler. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 437 av att miljövårdsfrågorna även fortsättningsvis kommer atlingå som ett naturligt led i planeringsprocessen. OED anför att kommunerna kommer atlfå elt stort ansvar för omställning av energisystemet från olja lillalternativa bränslen och att samverkan mellan statliga och kommunala insatser erfordras.Den kommunala energiplaneringen är också elt väsentligl led både i dennaomställning och som del av den nationella energiplaneringen. Delegationen villdärt"ör instämma i utredarens bedömning atl SIND:s uppföljande ochinitierande uppgift inom energiplanering är angelägen och måste kunnabedrivas kraftfullt. Liknande synpunkter anförs av IVA och . framhåller atten ökad samverkan mellan statliga centrala myndigheter på energiområdet ärangelägen med hänsyn till kommunernas möjligheter att få stöd och genomslagför den egna energiplaneringen. Det är emellertid angeläget alt en ökadstatlig aktivitet på området inte tar sig uttryck i detaljreglering avkommunerna via uppbyggande av omfattande planeringssystem på centralmyndighetsnivå. Regional samverkan mellan fleramindre kommuner pä energiområdet torde också i vissa fall kunna bli aktuell ien situation där intensifierad hushållning med energi och alternativenergiproduktion blir nödvändig. i läntillstyrker utredningens förslag att statens stöd lill de mindre kommunerna påolika områden skall förbättras och förstärkas. förordar dock attförslagen på detta område ges en mer konkret innebörd. BFR och planverket anser attmyndighetsansvaret för den kommunala energiplaneringen bör överföras från SINDtill planverket. anför liknande synpunkter. BFR menar att planeringen förenergisparåtgärder, introduktion av ny teknik och lokala energikällor i främstvärmeförsörjningen för bebyggelsen måsle vara en integrerad del av planeringenför bebyggelseutveckling och stadsomvandling mot bakgrunden av närproduktionensbetydelse. krävs för genomförandet elt väl utbyggt nät av teknisktkompetenta organ. Slutligen är det angeläget att de som skall förvalla dessaanläggningar också har hög teknisk kompetens. En gruppcentral medvärmepumpsteknik, framtida solvärme och säsonglagring av värme måste mednödvändighet planeras och utformas för att passa de lokala förhållandena.Likaså måste sanering, ombyggnad och förtätning av bebyggelse, liksomenergihushållande åtgärder i byggnader med redan känd teknik planeras ochutformas med avseende på senare införande av närproduktion av värme med nyaenergikällor och ny teknik. Energiförsörjning och hushållning måste därför blien lika naturiig del av bebyggelseplaneringen som värmeinstallationen är ennaturlig del av byggnaden. Mot den bakgrunden anser BFR detangeläget att sektormyndighelerna inom byggnadsområdet ges ett offensivt ansvarför införande av energihus- Prop.1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 438 hållning och närproduktion. Tillsynsansvaret för tekniskutformning och planering ligger naturligt på planverket medanfinansieringsfrågorna naturligen handhas av . Fjärrtillförselav energi bör liksom nu handhas av SIND. Med en sådan uppläggning är detnaturligt all föra över tillsynsansvaret för den kommunala energiplaneringenfrån SIND lill planverket. När ansvaret för tillförsel av energi ligger påSIND och för närtillförsel på sektormyndigheterna inom bebyggelseområdel kandet offensiva ansvar som ligger på oljeersättningsdelegationen finna enorganisatorisk hemvist när delegationen avslutat sitt arbete. Eftersom industriverketsprognosverksamhel av utredningen föreslås bli överförd till det nya institutetblir det naturligt att den kommunala redovisningen av energiplaneringen skerinom ramen för mark- och bebyggelseplaneringen och därför överförs lillplanverket. Del bör därvid ankomma på planverket att ha det samordnandeansvaret och kontakterna med energiinstilutet inom bebyggelse- ochsamhällsplaneringssektorn, Bostadsslyrelsen framhåller attsambandet mellan energiplanering och annan planering ärbetydelsefullt. Därför bör denna planering överföras från industrisektorn tillbygg- och bosladssektorn. Såväl som statens planverk förfogaröver väl utvecklade kontaktnät både med centrala statliga verk och kommunernagenom länsbostadsnämnder och länsstyrelsernas planeringsavdelningar.Bostadsstyrelsen anser därför att ansvaret för den kommunala energiplaneringenbör ligga pä bygg- och bostadssektorn i stället för industrisektorn som f. n.För del bör detta huvudsakligen avse finansieringsfrågor ochsambandet mellan planeringen och det kommunala bostadsförsörjningsprogrammet. i länerfarenhet är atl nuvarande system där statens industriverk samverkar medkommunen i den kommunala energiplaneringen ej fungerar tillfredsställande.Länsstyrelsen bör i stället ges detta samordnande ansvar. Fördelen med en sådanlösning är att den ger en högre effektivitet och större hänsyn kan tas tillolika typer av kommuner. kornmun anser, att en längre gående organisatorisksamordning av de statliga energimyndigheterna än den nu föreslagna är nödvändigför att åstadkomma enklare och effektivare samverkan med kommunerna ianslrängningarna att skapa bättre förutsättningar för atl genomföra - en riktig energiplanering - investeringar för en tryggareenergitillförsel och förbättrad boendemiljö samt - ett effektivareenergisparprogram och bättre stöd till ny teknik. Vidare bör denna statliga organisation konstrueras så att onödig statlig inblandning i den kommunala energiplaneringen undviks. Deninterkommunala samverkan mellan kommuner och inom regioner sker bäst ochnaturligast genom åtgärder initierade av kommunerna själva och utan störreinblandning frän såväl stat som kraflföretag. 1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 439 framhåller attförutsättningarna för ett effektivt energipolitiskt arbete är mycket olika inomkommunerna. Slörre kommuner kan uppnå hög kompetens. I andra fall föreliggerbehov av stöd. LO har inga invändningar motförslaget alt öka samordningen mellan olika statliga myndigheter och andraorgan för att främja den kommunala energiplaneringen. Organisationen pekar påatl vissa frågor i sammanhanget är föremål för utredning inom om styrmedel för energihushållning inom näringslivet. LO anser attpågående utredningsarbete först behöver utvärderas innan man tar ställning tillom hur myndighetsorganisationen pä energiområdet behöver anpassas för attfrämja den kommunala energiplaneringen. Ett antal remissinstanser tar uppfrågan av en statlig regio nal organisation inom energiområdet. Lantbruksslyrelsen, länsstyrelsernai och i län samt LRF anser att det finns behovav ett statligt regionalt organ inom energiområdet och att länsstyrelserna ärdet lämpligaste organet för detta. Liknande synpunkler anförs av KK. i länframhåller att frågor med anknytning till energi förekommer inom denstatliga sektorn även på regional nivå. har t. ex.länsbostadsnämnderna och utvecklingsfonderna fått en ökad befattning medsådana frågor. Länsstyrelserna har också fått ansvar för energifrågor i olikasammanhang. Sålunda uppdrog regeringen så sent som ät länsstyrelsernaatt utreda de regional- och sysselsättningspolitiska effekterna av en ökadanvändning av de inhemska bränslena skogsavfall och torv. Inom ramen för den nupågående länsplanering 80 fär energifrågorna en alltmer framskjuten ställning.Enligt mening finns det därför behov av ett ansvarigt regionaltorgan för energifrågor. Detta har också framhållits av mänga remissinstanser isamband med behandlingen av länsplanering 80. Del torde bl. a. bli mycket svårtför de centrala organen att upprätthålla en nödvändig och effektiv kontakt medalla landets 279 kommuner. Till ell regionalt statligt organ skulle kunna delegerasen rad frågor. Det är uppfattning att det eftersträvadeförstärkta statliga myndighetsstödet till kommunerna lättare och effektivareskulle uppnås om det i varje lån fanns en regional ansvarig myndighet. som på regional nivå är mest lämplig att handha det övergripandeansvaret för energifrågor är länsstyrelserna och deras planeringsavdelningar.Som lidigare nämnts har planeringsavdelningarna i viss utsträckningbefattning med hithörande frågor. kommun konstaterar attstatens samverkan med kommunerna i energiplaneringsfrågor endast diskuterassummariskt i betänkandet. Frågor om interkommunal och regional samverkanbehandlas inte alls. Inte heller berörs decentralisering av det statligamyndighetsansvaret på energiområdet till eller andra regionalastatliga organ. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 440 varit av värde om det kommunala sambandet mera ingåendebehandlats dä detta utifrån kommunens synpunkl är av centralt intresse. Om fortsatta överväganden i häraktuella frågeställningar leder fram till att den statliga tillsynen avenergiplaneringen i kommunerna behöver decentraliseras anserenergiverksstyrelsen att den uppgiften bör åvila länsstyrelserna som fullgörliknande uppgifter på andra samhällsplaneringsområden. Ulredningen om styrmedel för näringslivetsenergihushållning saknar också en analys av behovet av en regionalorganisation. Utredarens olika förslag till åtgärder inom ramen för dets.k. nollalternativet har endasi kommenterats av ett fätal remissinstanser.ÖEF förordar detta organisationsalternativ, som innebär att nuvarande organisationi huvudsak bibehålls, att vissa kommittéer med permanenta arbetsuppgifter gesställning som myndigheter med, egna anslag samt att oljeersättningsdelegationensuppgifter förs till SIND. förordar atl nuvarande myndighetsorganisationblir bestående ännu - närmast jämförbart med vad utredningen betecknarsom ett nollalternativ - men alt utredningens synpunkter för atl lillgodose denöversiktliga planeringen på energiområdet beaktas. Därvid bör ävenproduktionsområdet inkluderas. Transport forskningsdelegationen, transporlrådel ochtransportforsk-ningsutredningen tar upp de förslag som rör samverkan m.m.mellan delegationen och rådet. Transporlförskningsdelegalionen tar upp förslaget alttransporlrådel och transporlforskningsdelegationen bör fä gemensamma lokaleroch atl chefen för transporträdet bör vara ordförande i styrelsen fördelegationen. Delegationen har med förvåning tagit del av dessa förslag.Särskilt som de inte alls har motiverats i ulredningen och inte hellerdiskulerals med delegafionen. Till bilden hör alt energifrågorna endast utgören mindre del av delegationens verksamhet. Transportforskningsdelegationenanser atl det f. n. inte går att ta ställning till de framförda förslagen.Skälet till detta är den pågående transportforskningsutredningen som enligldirektiven skall avlämna sitt betänkande är 1981. I utredningens uppdragingår att se över hela transportforskningsorganisationen. Transportforskningsutredningenhar samma synpunkt. Transporlrådel menar också att resultatet av utredningenom transport-forskningens organisation bör avvaktas. Däremot tillstyrker rådetförslaget att det representeras i styrelsen för DFE, om denna delegation skullekvarstå. Utredningens förslag att allpersonal vid SIND, energiinstitutet och energisparnämnden skall beredasarbetslokaler i anslutning till SIND:s nuvarande lokaler på Liljeholmenkommenteras av endast ett fåtal remissinstanser. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 441 SCBanser att institutet bör lokaliseras till Storstockholmsomrädet. i och Nyköpingskommun anser att institutet bör lokaliseras till . påminner om attsysselsättningsstimulerande åtgärder utlovades när beslöt omavveckling av flygflottiljen i . Vidare tillsattes en särskildarbetsgrupp för bevakning av sysselsättningen i kommunen. Resultat i form avnågot nytt arbetstillfälle kan ännu ej visas upp. Detta är självklart mycketoroande för kommunens del. Kommunen anser inte att några övertygande argumentför en lokalisering av energiinstitutet till mitt i centralaStockholm framförs i utredningen. kan väl konkurrera vid val avlokalisering av energiinstitutet. Enligt kommunens uppfattning måste framståsom synnerligen lämpligt för etablering av energiinstitutel. Kommunens läge iomedelbar närhet av , med möjligheter till lättillgängliga myndighetskontakteri (restid ca 1 lim. är givetvis betydelsefullt. Därtillkommer fördelar av en trivsam boendemiljö och en god "energimiljö" iform av närhet till Studsvik Energitekniks forskningsanläggning. Kommunenhemställer att institutet förläggs till . Liknande synpunkterframförs av i . framhåller att utredarens förslagtorde avse utbyggnad av kv. Rosteriet etapp II. Verketkonstaterar att beslut inte tagits om vilka statliga myndigheter som skallberedas plats i kv. Rosteriet etapp II. Projektering för etapp II harännu ej beslutats av statsmakterna. Ett fåtal remissinstanser kommenterar utredningensförslag att affärsverksformen bör behållas. RRV anser det vara motiverat, bl.a. med hänsyn till frågan om verksamhetens anpassning till den nyaenergipolitiken, att affärsverksformen i förhållande till bolagsformendiskuteras utföriigare i det fortsatta utredningsarbetet. Vattenfallsverketutgår från att affärsverksformen kommer att bestå, men framhåller attbolagsformen redan nu tillämpas för vissa delar av verksamheten och är denlämpligaste formen för samgående med bl. a. kommunala energiföretag. Förslaget att verket skall vidga sinaarbetsuppgifter inom värmeförsörjningsområdet tillstyrks av ett flertalremissinstanser. tillstyrker utredarens förslag och förklararsig berett att vidta erforderliga åtgärder för att anpassa verksamhet ochorganisation till de vidgade uppgifterna. SIND, /SR, och oljeersättningsdelegationen finner det naturligt ochrimligt att vattenfallsverket får vidgade uppgifter och utvecklas för att kunnasvara mot nya behov inom energiområdet. LO och TCO tillstyrker helt utredarensförslag angående Prop.1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 442 vattenfallsverket och noterar med tillfredsställelse attverket har "uttalat en klar vilja att vidga sin verksamhet till nyaområden inom energisektorn". TCO ser det som angeläget att dessasträvanden fär ordentligt stöd av regering och riksdag. ,och kommuner och avstyrkerförslaget och menar att den nödvändiga kompentensen pä området redan finns hoskommunala värmeverk och konsultföretag. påpekar att de utbyggnaderav elkraftsystemet som normalt sker i vattenfallsverkets regi skiljer sig frånde värmeanläggningar som väntas bli uppförda i främst mindre och medelstorakommuner vad gäller både storlek och teknikval. Den sistnämnda synpunktendelas också av . HSB och avstyrker förslaget medmotiveringen att om vattenfallsverket levererar både el- och fjärrvärme i enkommun uppstår en monopolsituation, som kan innebära minskade möjligheter förkommunerna och bostadsföretagen att utforma energiförsörjningen rationellt medtanke pä de lokala förhållandena. SALF tillstyrker förslaget om en utvidgad verksamhet, menpåpekar att detta innebär att vattenfallsverket fär arbeta i konkurrens medandra entreprenadföretag på helt kommersiella villkor och efter de företagsekonomiskaprinciper som gäller inom den privata sektorn. Detta skulle enligt SALF kunnaunderlättas om konsult- och entreprenadverksamheten skildes frän verkets övrigauppgifter. Denna synpunkl delas av i . BFR,/SR, värmeverksföreningen, . Kommunförbundetoch anser vattenfallsverkets konsult- ochentreprenadverksamhet måste avskiljas från elproduktionen och -distributionen,I.ex. genom att den förra bedrivs i bolagsform. kommun anser altstatens roll i energiproduktionen genom vattenfallsverket har en sådanbetydelse ur övergripande synpunkt att den bör utredas utanför verket, I.ex. aven parlamentarisk utredning med representanter för kommunerna.Kraftverk.sföreningen förutsätter - både när det gäller vidgadearbetsuppgifter för vattenfallsverket och ökat samarbete med kommunerna - attdet är fråga om frivilligt, icke institutionaliserat samarbete. Föreningenanser del vara en naturlig skyldighet för verket, liksom för föreningens egnamedlemmar, att, där så påkallas, ta på sig vidgade uppgifter inom värmeområdet.Studsvik Energiteknik konstaterar att utredningsbetänkandet redovisar enframtidsbild av vattenfallsverket som, med hänsyn lill förväntade förändringari landets energiproduktionsmönster, ur flera synpunkter bedöms vara konstruktivoch medföra ökad slagkraft. konstaterar attvattenfallsverket även bör vara ett kraftproduklionsförelag medvissa samordnande och övergripande uppgifter pä riksnivå. Förslaget om medverkan i den kommunalaenergiplaneringen tillstyrks av ett flertal remissinstanser, däribland SIND,domänverket, statskontoret, vattenfällsverket, i Östergötlandslän, Ingenjörsve- 1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 443 tenskapsakademien och kommun. LO och TCOtillstyrker utredarens förslag även i denna del. TCO understryker att denomorientering som svensk energipolitik nu står inför fordrar att nyakonstruktiva samverkansformer mellan kommunerna och vattenfallsverket måstesökas. TCO ser det som självklart att ansvaret för den kommunalaenergiplaneringen skall ligga hos kommunerna, men gör den bedömningenalt för att den nödvändiga ambitionshöjningen därvidlag skall kunna ske medtillfredsställande kvalitet måste ett konstruktivt samarbete av det slag somutredaren har behandlat åstadkommas. Även KK pekar på vikten av att enbreddning av vattenfallsverkets verksamhet sker på samma villkor som gäller fördet privata näringslivet, men anser det mindre lämpligt att ett verk som harelproduktion och -distribution som huvudsaklig verksamhet anförtros andraplaneringsuppgifter än sådana som direkt följer av denna verksamhet. StudsvikEnergiteknik förutsätter att samverkan och konkurrens sker pä normalakommersiella villkor, varför kraven på insyn i och kontroll av verksamhetenblir en myckel viktig fråga. RRV uttrycker oro för att vattenfallsverkt, ävenefter en organisationsförändring där de regionala förvaltningarnas handlingsfrihetökas, skall ha svårigheter att klara en smidig och lyhörd samverkan med ettstort antal kommuner samt att ta hänsyn till de lokala förutsättningarna ivarje särskilt fall. DFE, och kommuner,, , och Svenska Konsullföreningenavstyrker utredningens förslag i denna del med hänvisning till attvaltenfallsverket i egenskap av elproducent med en faktisk monopolställning ifråga om energitillförseln inte bör fungera som rådgivare i energifrågor ochdärmed ges möjligheler att styra användningen på användarsidan. kommunmenar att kraftföretagen har en begränsad erfarenhet av olika energiformersoptimala samspel och dessutom begränsade möjligheter att samordna energiplaneringenmed den övriga kommunala planeringen. uttrycker oro för attvattenfallsverket, med hänsyn till sin myndighetsroll, skulle konkurrera utandra konsultföretag i branschen. Stockliolms kommun ochRiksförbundet anser atl valtenfallsverkets främstauppgift bör vara alt producera elektricitet och att ansvara för landetselkraftöverföring. Etl fortsatt arbete måste ske för en lokalt förankradeldistribution med kommunerna och de enskilda distributörerna som ansvariga försåväl el- som värmeförsörjningen. Samråd och samarbete måste dock ske på likavillkor. kommun konstaterar att den föreslagna utvidgningen av verkelsverksamhetsområde kräver direkt medgivande från berörda kommuner och ställersig tveksam till om vattenfallsverkets insats som distributör och producent avfjärrvärme kommer all beröra slörre kommuner som redan har utvecklat en egenIjärrvärmerörelse. kommun föreslår att verket kan biträda kommunerna somkonsult inom det värmetekniska området. Vattenfallsverkel instämmer helt i utredningensbedömningar angående Prop.1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 444 driften av stamnätet och ser utredarens bådaförutsättningar som en naturlig sak. RRV anser att frågan om att drivastamnätet och kraftverken inom en och samma organisation med fördel kan knytastill frågan om organisatorisk form för verksamheten. Därvid bör hänsyn lastill vilka av valtenfallsverkets uppgifter som anses vara såmyndighetsbetonade all affärsverksformen framstår som den naturligaförvaltningsformen. RRV menar alt driften av stamnätet är den arbetsuppgift sommest utpräglat har karaktären av myndighetsuppgift. efterlyseren helt neutral förvaltning av stamlinjenätet utan direkt koppling till en storkraftproducent och föreslår att kraftverksrörelsen och förvaltningen avstamlinjenätet åtskiljs. Först bör dock utredarens förslag om en mer öppenredovisning av stamlinjenätets förvaltning prövas för alt se om det ärtillräckligt för att överbrygga intressemotsättningarna. ochNorrköpings kommuner anser atl möjlighet till transitering över stamnätetmåste öppnas på rimliga villkor för elproducerande kommuner och kraftföretagsom nu inte tillhör gruppen transilörer. Flertalet remissinstanser ärpositiva till atl vattenfallsverket ökar sina insatser när det gällerforskning, utveckling och demonstration inom energiområdet. SPK och Kommunförhundel betonarvikten av att verkets kostnader för satsning på ej kommersiellt betingadeforsknings- och utvecklingsprojekt inte belastar landets elkonsumenter genomhögre elpriser. Sådana uppdrag till vattenfallsverket bör finansieras genomsärskilda anslagsmedel. Inte heller bör investeringar i sädana demonstrations-och försöksanläggningar som ligger utanför verkets normala verksamhet ingå idet förräntningspliktiga statskapillet. KK ser det som angeläget att denforskningsverksamhet som vallenfalls-verket kan komma att bedriva fogas in iden samordning av forskningen som KK:s förslag bör falla pä DFE. Även Sydkraftanser att vattenfallsverkets forskningsverksamhet bör samordnas med annanstatlig forskning och forskning inom det enskilda näringslivet. BFR har mycketgoda erfarenheter av det EFUD-arbete som har utförts av vattenfallsverket ochser verket som en viktig resurs inom rådets verksamhetsområde. BFR ser det somangeläget aft verket fortsätter sin uppbyggnad av kompetens och bredd inomområdet småskalig ny energiteknik samt energihushållning. Verket kan då byggaupp ett betydande kunnande och bli etl resursstarkt organ för utveckling ochgenomförande av nya energisystem, främst småskaliga. BFR tillstyrker att verketges ell vidgat ansvar främst inom forskning och teknisk utveckling samtutveckling och genomförande av nya energisystem. förklararsig berett att öka utvecklingsinsatserna. En sådan ökning har redan skett ochytterligare insatser planeras. Verket ser sina regionala och lokala organinklusive dotterbolag som en stor tillgång när del gäller att introducera ochsprida ny teknik. påpekar att verket har ett vitt förgrenatsamarbetsnät - nationellt och Prop.1980/81:90 Bilaga 1.19 Industridepartementet 445 internationellt - i utvecklingsfrågor och prövar nyasamverkansfqrmer. Verket har I.ex. inrättat elt särskilt externt råd försolvärme- och värmepumpsområdena. Verket är berett att utvidga idén till andrautvecklingsområden genom t. ex. en med externa inslag. OED och iÖstergötlands län tillstyrker utredarens förslag om en breddning ochfördjupning av verkets EFUD-insatser och betonar vikten av att verket engagerarsig i projekterings- och demonstrationsverksamhet som inte har något sambandmed produktion eller distribution av el, I.ex. rörande nya bränslen. IVAnoterar med tillfredsställelse den ökade utvecklingsinsatsen kring alternativaenergislag som vattenfallsverket nu gör och hyser med hänsyn lill verkelsfinansiella ställning hopp om en ytterligare utvidgning av programmet.Landstingsförbundet förutsätter att vattenfallsverkets ökade EFUD-insatserkommer alt innebära en prioritering av utvecklingsarbetet vad gälleralternativ energiproduktion.