prop · G403114 · 1980-12-31 00:00:00 — Med brottslighet i samband med domstolsförhandling avses inte enbart sådan brottslighet som kan komma att förövas i själva rättssalen.Kontroll skall givetvis kunna tillgripas föratt förhindra våldshandlingar och andra övergrepp äveni väntrum och andra till rättssalen hörandeutrymmen till vilka allmänheten har tillträde. Kontrollen bördärför genomföras pä lämplig plats innan tillträde medges till dessa utrymmen. Var kontrollen bör sättas in får bedömas frän fall till fall mot bakgrund av föreliggande risker och domstols-lokalernasutformning. Ätgärder som syftar till att förebyggaövergrepp utanför detta "kontrollområde" och utanför domstolsbyggnaden, t ex i samband med transport av frihetsberövad person till domstolen, kan säledes inte grundas pä denna lag. Polisen har härett eget ansvar för att nödvändiga ätgärder vidtas.För bevakningen av frihetsberövade och deras säkerhetsvarar i första hand kriminalvärden. Paragrafen innehållerbestämmelser om vilka personer som får utsättas för kontroll. Kontrollen omfattar i förstahand dem som önskar närvara vid förhandlingensom ähörare. I samband med riskförhandlingtcrde det främst vara från personer ur denna personkategori som man typisktsett kan befara våldshandlingar och andra övergrepp. Eftersom dessa har infunnit sig viddo.rnstolon frivilligt får den åhörare so.minte vill underkasta sig kontroll i ställetavstä frän att övervara förhandlingen. 1980/81:114 144 Flertalet övriga somskall bevista förhandlingen, dvs de som skallmedverka eller pä annat sätt delta i denna, saknar samma möjlighet som åhöraren att frivilligt kunna avstå frSn att närvara.Med hänsyn bl a härtill och päskäl som närmare utvecklats i de allmänna övervägandena börrestriktivitet iakttas i fråga omkontroll av denna personkategori. I enlighet härmed föreskrivs i andra punkten att om särskilda skälföreligger får kontrollen omfatta även andra som skall närvara vid förhandlingen. (Angåendeden närmare innebörden häravhänvisas till de allmänna övervägandena, avsnitt 13.6.) Beträffande dem som skall medverka aller pä annat sättdelta i förhandlingen får begränsningargöras i kontrollens omfattning.Avsikten är inte att -om särskilda skälföreligger - samtliga som tillhör denna personkategori utan undantag alltid måste kontrolleras. Bestämmelsen ger utrymme för att frän kontroll undanta den eller de personer som detuppenbarligen inte finns skäl attkontrollera. Även om det inte framgår direkt av lagtexten ligger det i sakens natur attt ex rättens ledamöter och protokollförare liksom åklagare inte skall underkastaskontroll. Som framhällits i den allmänna motiveringen bör undantag regelmässigt göras även för andra myndighetsrepresentanter liksom för ledamot i och biträdande jurist vid advokatbyrå. Kontrollen börgivetvis inte heller omfatta personer med bevakningsuppdrag säsom polispersonal och personal frän häkte ellerannan inrättning inom kriminalvården. Föreliggerdet särskilda skäl att utsträckakontrollen även till andra än ähörare fårsäledes mot bakgrund av omständigheterna i det särskilda fallet prövas vilka bland dessa som skallundantas frän kontrollen. Med andra än åhörare avsessamtliga de som pä ett eller annat sätt är engageradei det rättsliga förfarandet. Förutomrättens ledamöter och protokollförare räknas hit i första hand de som av domstolen kallats att inställa sig till förhandlingensäsom parterna och deras ombud, målsägande,vittne,, sakkunnig, tolk etc. Särskilda skäl måste således föreliggaför att kontrollen skall få omfatta t ex vårdnadshavaré som kallats till brottsmälsförhandlingmed stöd av 9 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelserom unga lagöverträdare. Till andra än åhörare hör även de som,utan att ha erhållit särskild kallelse, av skilda orsaker kan ha intressen av rättslig karaktär att Prop.1980/81:114 145 tillvarata föregen eller annans räkning vid förhandlingen men som inte underättat domstolen härom,såsom t ex ett inte tidigare känt ombud eller en målsägande som vill föra talan om skadestånd i anledning av ätaladbrottslighet. Vittne, sakkunnig eller annan som pä ett sent stadium och av part anmodats att inställa sig föratt höras vid förhandlingen kan givetvis inte heller betraktas som ähörare liksominte heller de som har att inställa sig i tjänsten, såsomt ex vaktpersonal från häkte, kriminalvärdsanstalt eller annan inrättning. Det finns i detta sammanhang anledning understryka attsyftet med säkerhetskontrollen är att förebyggaallvarlig brottslighet och inte att utreda redan begångna brottsliga förehavanden,mä vara att dessa intressen emellanåt kan sammanfalla som t ex i fräga om ingripanden mot förberedelsebrott. Åtgärder som vidtas av utredningsskäl och i straffprocessuellt syfte regleras i RB.Kontrollåtgärderna är således inte avsedda att fätillgripas i andra situationer än dä risken förväldshandlingar och andra övergrepp ärav mera allmän räckvidd. Om sådan risk är hänförlig endast till en enda person vilken konkret kanmisstänkas för brott eller föratt stä i begrepp att begä allvarligt brott vid förhandlingen börsäledes ingripande ske med stöd av 28 kap 11 §RB (jfr avsnitt 10.3.2.2). I paragrafens första stycke anges att beslut om säkerhetskontroll meddelas av rättenefter samråd med polismyndighet. Som framhällits i deallmänna övervägandena kommer rättens sammansättningvid sådant beslut att bli beroende avvilka dom-eller beslutförhetsregler som gäller förde olika domstolar och andra myndigheter som får tillämpa den föreslagna lagstiftningen. Kontrollåtgärderna mäste oftast föregås av noggrann planering och fräga härom tordeockså regelmässigt uppkomma innan själva förhandlingen 10 1980/81. 1980/81:114 146 skall äga rum. Om beslutet meddelas på ett förberedandestadium och vid annan handläggning än förhandling är rätten eller myndighetenbeslutför med en lagfaren ledamot i t ex tingsrätt, länsrätt och arrende- ochhyresnämnd. Den som har att ta ställning till frägan om säkerhetskontroll ochsom inte kommer att vara rättens ordförande vid förhandlingen börunderrätta och i erforderlig utsträckning samråda med ordföranden innan beslutmeddelas. I hovrätt och kammarrätt fattas beslutet i föreskriven kollegialsammansättning. Skulle undantagsvis fräga om säkerhetskontroll uppkommaförst sedan förhandlingen påbörjats kan beslutet givetvis meddelas av rätten iden sammansättning som härvid gäller för dom- eller beslutförhet i mälet. Beslutet skall avfattas skriftligen men behöver intesättas upp särskilt. Det kan lämpligen tas in i protokoll eller tecknas pähandling som ingär i akten. Kopia av beslutet eller underrättelse härom börtillställas den polismyndighet som har att verkställa beslutet. Givetvis böräven åklagare underrättas. I vilken utsträckning beslutet i övrigt börbekantgöras före förhandlingen, t ex för de medverkande, får avgöras från falltill fall. Lämpligen bör t ex offentlig försvare och partsombud underrättas. Ivissa fall kan finnas anledning att informera även andra. Har t ex ett vittneeller en målsägande särskilt begärt att kontrollåtgärder vidtas bör hangivetvis underrättas om rättens beslut. Dä förhandlingen skall ägarum bör däremot samtliga som skall bevista förhandlingen genom anslag eller päannat sätt informeras om kontrollen. Rättens beslut skall föregås av samråd med polismyndighet.Enligt lagen (1972:509) om vad som avses med polismyndighet m m förstås medpolismyndighet polisstyrelsen i polisdistriktet, om ej annat följer av lageller annan författning. I ärende som här avses kommer polisstyrelsens ätgärderatt avgöras av polischef. Den första kontakten och det inledande semrädet bördärför i första hand äga rum med denne. Om polischefen finner det lämpligt kanfortsatt samråd och ätgärder i anledning av rättens beslut delegeras till lägrebefattningshavare. Med stöd av 52 och 53 §§ PI och 2 och 10 §§ förordningen(1975:986) om handläggning av vissa polischefsuppgifter kan dessa Prop.1980/81:114 147 uppgifter efter beslut av åläggas polisöverinlendenl, polisintendent och polissekreterare.Samrådet skall, med nedan angivetundantag, ske med polischef i det distrikt därdomstolen är belägen, oavsett om domstolens jurisdiktionsomräde omfattar annat polisdistrikt. Om risken för övergrepp isamband med viss förhandling uppmärksammas av polisen i annat distrikt än det inom vilket domstolen är belägen mäste självfalleten samverkan ske mellan distrikten. När polischefen är förhindrad attutöva sin tjänst fullgörsden av hans ställföreträdare. Skulle ingen av dem'finnastillgänglig i en brådskande situation eller t ex efter kontorstid bör samrådundantagsvis kunna ske även med jourhavande polischef. Somjourhavande polischef brukar oftast tjänstgöra en polisintendent. För varje länfinns en jourhavande polischef som svarar församtliga distrikt inom länet. Storstadsdistrikten ,och har emellertid egna jourhavande polischefer.Uppgift om vem som är jourhavande polischef kan enklasterhållas frän sambandscentralen i residensstaden. Även om jourhavande polischef mäste tas i anspråkför samråd ankommer givetvis pä det lokala polisdistriktet att senare verkställa ett eventuellt beslut om säkerhetskontroll. samrädsförfarandet bör i första hand inriktas pä en bedömning av föreligganderisker i enlighet med vad som anförtsunder kommentaren till 1 §. Med hänsyn till att restriktivitet mäste iakttas vid denna bedömning böräven undersökas möjligheternaatt pä annat sätt än genom säkerhetskontroll sörjaför säkerheten. För en allsidig utredning är det sälundanödvändigt att man noggrant gärigenom t ex vilken rättssal som kan tas i anspråk, hur denna ärutrustad och var den är belägen, hur lokalsituationen i övrigtser ut vid domstolen, vilka möjlighetersom finns att anordna effektiv bevakning etc. För att polischefen eller den som ålagts samrädsuppglftenskall ha möjlighet att lämna synpunkter kommer det oftast att bli nödvändigt attpolisen besöker domstolen och tillsammans meddomstolspersonal gär igenom och besiktigar lokalerna.Samrädsförfarandet torde därför sällan stanna vid t ex ett informellttelefonsamtal. Om det bedöms nödvändigt med säkerhetskontroll mästeen sädan genomgäng under alla förhållanden vidtas. Beträffande lokalfrågor och olika arrangemang isamband med riskförhandling, se avsnitt 10.2.1 och13.5. 1980/81:114 148 Frägor som sammanhänger med genomförandetav kontrollen bör givetvis ocksä behandlas vid samrädsförfarandet. Som framhällits i de allmännaövervägandena ankommer det pä domstolenschef att besluta i frägor som rör eventuell indragning av annan verksamhet ochianspråktagande av olika lokaler viddomstolen. Domstolens chef bör säledes i erforderlig utsträckning medverka vid planeringen. För säväl rätten sompolis kan i vissa fall finnas anledning att samräda även med andra myndigheter ellermyndighetsrepresentanter. Rör förhandlingen brottmäl bör givetvis äklagaren medverka.liksom i erforderlig utsträckning offentlig försvarare. Är den tilltalade berövad friheten böräven häktesföreständare eller styresman vid kriminalvärdsanstaltdeltaga, t ex i fräga om transport och bevakning. Dét är i första hand rättens beslut som ligger till grund för polisens ätgärder och befogenheter vid genomförandet av kontrollen. Frän rättssäkerhetssynpunkt ärdet härvid av väsentlig betydelse att kontrollens omfattningklargjorts i beslutet. En föreskrift härom finns intagen i andra stycket. Skall kontrollenavse t ex enbart ähörare skall detta framgä av beslutetliksom om särskilda skäl föreligger attunderkasta även andra kontrollåtgärder. Isistnämnt fall skall av beslutet även framgävilka som skall undantas frän kontroll,t ex rättens ledamöter, äklagare,offentlig försvarare etc (se närmare häromavsnitt 13.6 och kommentaren till 2 §).Kontrollens omfattning tillhör en av deviktigaste frägor som bör behandlas vid samrädsförfarandet. Förevarande paragraf innehåller bestämmelserom vilka kontrollåtgärder som får företas. Syftet med säkerhetskontrollenär att förhindra att vapen eller annat föremal som kan komma till användning vid väldshandlingaroch andra övergrepp medförs till förhandlingen.För att eftersöka sådana föremål fär kroppsvisitation äga rum. Med kroppsvisitation förstås i första handundersökning av en persons kläder eller vad han i övrigt bär pä sig. Åtgärder som närmast är att betrakta som kroppsbesiktning är säledes inte tillätna, t ex undersökningav här eller kroppshåligheter. Med annat föremal avses bl a ammunition, sprängämnen, tändmedeleller liknande. Även t ex en kniv kan vara ett sädant föremalsom bör eftersökas. 1980/81:114 149 Kroppsvisitationen ären för den kroppsliga och personligaintegriteten ingripande åtgärd. Den bör därför inte göras mer ingåendeän som ändamålet med ätgärden kräver. Hur noggrant och ingående kroppsvisitationen måste utförasfär avgöras från fall till fall. All den hänsyn som omständigheternamedger bör iakttas. En fördel är givetvisom s k elektrisk metalldetektor kan användas.Vid en sädan undersökning förekommeringen kroppskontakt. Vid undersökning med sk handdetektor föres detektorn över kroppen vanligtvis pä ett avståndav . Om detektorn ger utslag för metallföremål mäste givetvis en mera ingäende och undersökning vidtas. Det bör emellertid framhållas attvissa sprängmedel och s k molotovcocktailsinte torde upptäckas med användning av metalldetektor. I paragrafen föreskrivsäven att väska eller annat föremål som medförstill rättssalen eller, om innehavaren är okänd, påträffas i elleri anslutning till rättssalen får undersökas. Undersökning avmedfört handbagage, paket eller liknandeutgör ett nödvändigtkomplement till kroppsvisitationen. Ävenhär är syftet givetvis att eftersökavapen eller annat "farligt" föremål. Undersökningenfär säledes inte ske i annat ovidkommande syfte. Den som genomsöker en väskahar följaktligen under inga omständigheter rättatt ta del av handlingar, akter eller liknande som eventuellt förvaras i väskan. (Frägor rörande hanteringen av s k överskottsinformation,se avsnitt 18.) Även lästa eller pä annat sätt tillslutna föremål fär undersökas.Den som inte medger undersökningen färi stället lämna väskan eller föremålet till förvaring. Bestämmelsen gör det vidare möjligtatt tillfälligt omhänderta och undersökapåträffade väskor och andra föremal vars innehavare är okänd. En väska som någonställt ifrän sig och som ingen vill kännas vid färsälunda undersökas. Även andra"herrelösa" och misstänkta föremalfär öppnas och gås igenom. Åtgärder avdetta slag bör i första hand riktas mot misstänktaföremål i rättssalen. Ingripande fär emellertid ske äveni fråga om väskor, paket och annat som päträffas Prop.1980/81:114 150 i anslutning till rättssalen. I varje särskilt fall fåravgöras i vilken utsträckning sädana ätgärder bör genomföras. Kontroll fårföretas av misstänkta föremal även utanför de utrymmen som särskilt avsatts förförhandlingen om detta är motiverat av hänsyn till sabotagerisken, t ex i enintilliggande expedition eller inskrivningsavdelning dit allmänheten hartillträde. Särskild noggrannhet i detta avseende bör t e" iakttas omförhandlingen bombhotats. Det bör här särskilt understrykas att ingripanden avdetta slag endast kan legitimeras om föremålets innehavare är okänd. Kontrollenfär säledes under inga omständigheter avse väska eller dylikt som medförs av nägonsom har ärenden till en sädan expedition eller avdelning. Detta följer redan avde begränsningar som gjorts i 2 § av den krets personer som över huvud taget färomfattas av kontroll. Rättens beslut om säkerhetskontroll riktar sig inte direkttill den enskilda polismannen utan till vederbörande polismyndighet. Detankommer sälunda i första hand pä polischefen eller den som älagts att ipolischefs ställe fullgöra dessa uppgifter att ge närmare föreskrifter ochanvisningar hur kontrollen skall genomföras och att tillse att polispersonalställs till förfogande. 1 egenskap av verkställande myndighet har polisen iprincip ett självständigt ansvar för det närmare genomförandet av kontrollen, tex i fråga om sättet för kroppsvisitation, bedömningen av om ett påträffatföremål är av sädant slag som avses i 4 §, lämpliga avspärrningsanordningar,vilka bevakningsinsatser som befinns erforderliga etc. Skulle under handtveksamhet uppstä beträffande viss åtgärd bör polisen ha möjlighet att rådgöramed rättens ordförande härom. Mot bakgrund av. vad som anförts i den allmännamotiveringen, avsnitt 13.6 (slutet), är det av särskild vikt att rättensordförande informeras om sädana uppkomna problem vid kontrollens genomförande som sammanhänger med att t ex part, vittne eller 1980/81:114 151 annan som skall höraseller eljest medverka vid förhandlingenav integritetsskäl eller på annan grund vägraratt underkasta sig säkerhetskontroll. I en sådan situation måstedet i första hand ankomma på rätten att taställning till hur man lämpligen börförfara. Polisen bör säledes inte pä eget initiativ och utan rattens kännedom vägraen sädan person tillträde till förhandlingenoch inte heller - med undantag för sädant fall däkonkret misstanke om brott eller brottsplaner föreligger - tvångsvis underkasta honom kontroll.Flertalet frägor kring sådan och annan liknande samverkan mellan rätten och polis börha blivit behandlade vid samrådsförfarandet. Som framhållits i den allmänna motiveringen får säkerhetskontrollbeträffande andra än ähörare i vissa fall även genomföras tvängsvis om detta bedöms nödvändigt. Polismans rätt till våldsanvändningi detta avseende har särskilt behandlats i avsnitt 15. Om vapen eller annat föremål som kan komma till användning vid ett övergrepppåträffas vid kontrollen torde det ofta finnas anledning att misstänka vederbörandeför brott eller för att stäi begrepp att begä brott vid förhandlingen. Polisen kan i en sådan situation ingripa med straffprocessuella tvängsmedel. Vederbörandekan gripas enligt 24 kap 7 § RB och föremålet tas ibeslag enligt bestämmelserna i 27 kap RB. Om det med hänsyn till omständigheternainte finns anledning att ingripa pädetta sätt, t ex om tillstånd att inneha vapnet föreligger eller om en fickkniv eller annat spetsigt föremål päträffas och detinte föreligger misstanke om brott eller förestående brott,skall vederbörande uppmanas att lämna ifränsig föremålet. Första stycket i förevarande paragraf upptar en bestämmelse av detta Innehåll. Föremålet bör tas om hand av polisen och förvaras under betryggande former. Sedan förhandlingen avslutats återlämnas föremålet tillinnehavaren. En vägran att efterkomma ett sädant arrangemang kan ge upphov till misstanke ombrott och polisen kan dä ingripa pä sätt ovanangivits. Om det är fräga om en åhörare får han i annat fall enligt andrapunkten i första stycket avlägsnas frändomstolens lokaler, dvs förpassas ur domstolsbyggnaden. Även den ähörare som inte godtar polisens anvisningar beträffande föremålets förvaringfår avlägsnas. Polisen bör givetvis inte tillgripa dennabefogenhet i andra fall än dä det framstår som motiverat av säkerhetsskäl.Är det t ex fråga om en 1980/81:114 152 pennkniv eller annat mindre "farligt" föremål bör ätgärden undvikas. Med hänsyn till omständigheterna fär det dåvara tillräckligt att vederbörande vägrastillträde till förhandlingen. Den som skall avlägsnas skall i förstahand anmanas att lämna domstolen frivilligt och lämpligen åtföljas av polis till utgången. Den tjänsteätgärd som avlägsnandet innebärenligt denna föreskrift är emellertid av sådanart att tvång bör få tillgripas om uppgiften inte kan lösas på annat sätt (jfr avsnitt 15). Om säkerhetskontrollen skall omfatta även andra änåhörare och nägon ur denna personkategori vägrar att lämnaifrän sig föremål enligt vadnu sagts kan motsvarande bestämmelser integälla. Part, vittne eller annan-somskall medverka vid förhandlingen fär inte utan vidare vägras tillträde till förhandlingen eller avlägsnas frän domstolens lokaler. Sädana ätgärder bördärför alltid föregås av samråd med rätten. Undantagsvis måste polisman få omhänderta föremålet. En föreskrift av detta innehåll finns i tredje punkten. Sädant omhändertagandefår ske även tvängsvis(jfr avsnitt 15). Till skillnad fränRBs bestämmelser om kroppsvisitation ochhusrannsakan har inte upptagits nägraföreskrifter om att protokoll skallupprättas av polisen vid kroppsvisitationeller annan undersökning enligt denna lag. Detta förhällande är främstmotiverat av praktiska skäl. Därtill kommer att nägon konkretmisstanke om brott inte föreligger. Om vapen eller annat föremål tas ibeslag enligt RB följer av bestämmelserna i 27 kap 13 § RB att protokoll mäste upprättas samt bevis om beslaget utfärdas om den drabbade begär det. Av hänsyn till anonymitetsskyddet i fräga om ähörare börinte heller uppställas krav pä att protokoll mästeföras för det fall att vapen eller annat "farligt" föremål päträffas, meninte tas i beslag. Den som innehar föremålet och som blir uppmanad att lämna det ifränsig bör emellertid ha möjlighet att fäett bevis om det inträffade. Detsamma bör gälla om sädant föremål päträffas hos annan änähörare. I andra stycket av denna paragraf föreskrivs att i en sädan situation skall polisman, om det begärs, utfärda bevis om vad som förekommit. Denna skyldighet för polisman att vid begäran utfärda 1980/81:114 153 bevis föreligger härvid oavsett om föremålet överlämnas till förvaringeller omhändertas eller om dess innehavare tex mäste avlägsnas frändomstolens lokaler. Ett sädant bevis mäste självfalletinnehålla uppgift om vederbörandes namn. Det bör därjämte uppta en beskrivning av det påträffade föremälet och orsaken till varför föremålet enligt polisens bedömning inte färmedföras till förhandlingen. Den som lämnat ifränsig föremal till förvaring böri övrigt erhålla nägon form avkvitto pä det avlämnade, t ex en nummer-bricka. I dennaparagraf ges vissa bestämmelser om det närmare förfarandetvid kroppsvisitation. I huvudsak motsvarande föreskrifter finns i 5 § lagen(1970:926) om särskild kontroll pä flygplats. Den mindre ingripande form av kroppsvisitationsom sker med användande av metalldetektor bör kunna genomföraspä kvinna utan krav pä att den som verkställer eller bevittnar ätgärden ocksämäste vara kvinna. Iparagrafen föreskrivs att talan inte får föras mot rättens beslut enligt denna dag. Bestämmelsen innebäratt besvärsrätt inte föreligger mot rättens beslut i nägotavseende, t ex i fräga om kontrollens omfattning elleratt nägon i en uppkommen situation undantasfrän kontroll. Besvärsrätt saknas även för det fallatt rätten avslagit en framställd begäranom kontrollåtgärder. 19.2 Förslagtill lag om ändring i 5 kap 9 § Som anförts i de allmännaövervägandena har ätgärder för att skydda säkerheten vid domstolsförhandling ett nära samband med ätgärder för ordningens upprätthållande 1 rättssalen.I förevarande paragraf har därför intagitsen hänvisning till lagen om säkerhetskontroll vid domstolsförhandling. Genom detta tillägg kommer lagen om säkerhetskontroll att kunna tillämpas,förutom av allmän domstol, ävenav övriga domstolar och andramyndigheter för vilka gäller RBs bestämmelserom ordning vid muntlig förhandling. Dessa är de allmännaförvaltningsdomstolarna,bostadsdomstolen, försäkringsöverdomstolen, försäkringsrätt, patentbesvärsrätten, arbetsdomstolen, mellankommunala skatterätten, krigsrättsamt arrende- och hyresnämnd. 1980/81:114 154 19.3 Förslagtill lag om ändring i lagen (1970:417) ommarknads- domstol m m och i lagen (1976:839) om statens va-nämnd 16§ respektive 17 § 1 fräga om förfarandetvid och statens va-nämndsaknas uttrycklig hänvisning till RBs föreskrifter om ordning vid muntlig förhandling. Tilläggenhar gjorts för att lagen om säkerhetskontroll vid domstolsförhandling skall kunna tillämpas även av dessamyndigheter. RÄTTEGÄNGSUTREDNINGEN (Ju 1977:06) Yttrande över angående utredning avfrågan om kontroll- och säkerhetsåtgärder för att skydda allmän ordning och säkerhet vid domstolsförhandling. har beretts tillfälle att redovisasina synpunkter på rubricerade PM. Vid överläggningarna inomutredningen har mänga olika meningar framkommit. Detta gäller såväl mängastörre och principiella frägor som detaljer i det av verket utarbetadepreliminära förslaget.