prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — Allmänheten förutsätter att SA håller SKI informerad omallvarligare fel som den upptäcker vid kontrollen. Så sker också genominformella kanaler, men SA har ingen skyldighet att hålla SKI underrättad.Formellt skall alla rapporter om brister och fel gå från SA tillkraftverksägaren, som i sin tur kommunicerar med SKI. Kommunikationssvårigheterföreligger också i andra riktningen. SKI riktar alla sina krav tillkraftverksägaren. Detta sker i olika former, t ex som cirkulärskrivelser,brev, anteckningar, protokollutdrag. Det finns exempel pä alt tvingande kravunder avsevärd lid endast förelåg i konceptform med handskrivna ändringar.Flera något olika utgåvor av en bestämmelse kan finnas. En systematisk distribution av bestämmelserna tillalla som kan vara berörda av dem är knappast möjlig med denna svårhanteriigauppläggning. Kontrollarbetet skulle väsentligt underlättas om SKLs regelarbeteformali-serades. Ett antal av remissinstanserna diskuterar i sinayttranden användandet av statistiska metoder vid konstruktion ochsäkerhetsanalys av kärnkraftverk. är mycket kritisk till detsätt pä vilket statistiska metoder utnyttjas och anför: SCB anser att Rasmussenrapportens metodik inte börutgöra modell för kommande riskstudier pä kärnkraflsområdet. Det framslår somstarkt motiverat att en radikal omprövning av metoderna för sädana studierkommer till stånd. Härvid finns särskild anledning att uppmärksamma sädanaproblem av omedelbar betydelse för det praktiska säkerhetsarbetet, som intehar beaktats i Rasmussenrapporten, såsom exempelvis äld-ringsproblem. Förnyadekalkyler rörande fiktiva "totalsannolikheter" synes enligt SCB:suppfattning inte fylla någon praktisk funktion som skulle kunna motiveraväsentliga arbetsinsatser. 1980/81:90 Bilaga1.16 Industridepartementet 367 Energitekniskt centrum vid framhåller vad gäller säkerhetsanalyserna att all verksamhet måste varaav pragmatisk natur och en klar verklighetsanknytning måsle hållas. Därförmåste man visa försikfighet vid arbete inom det probabilistiska området. Enligtvär uppfattning är matematiska tillförlitlighetsstudier i första hand enuppgift för högskoleinstitutioner. Dessa bör ges reella möjligheter att kunnadeltaga i sådant arbete. Enligt , , påpekarberättigad kritik atl tillgängliga riskanalyser fill alltför liten del byggerpå empiriska resultat och på inte tillräckligt empiriskt underbyggda teoretiskakalkyler inom den modell som används. Detta sammanhänger med den uppenbarasvårigheten att göra "driftsituationsnära" experiment medkärnkraftverk. Inte ens sannolikheterna för tekniskt "konventionella" komponentfel är lätta att uppskatta i den användningsmiljö som ettkärnkraftverk erbjuder. Sammanhållen systemanalys av kärnkraftverk kandefinitivt inte undvaras men de svårigheter den är behäftad med måsterespekteras. De kritiska synpunkter på användningen avstatistiska metoder i säkerhetsarbetet som framförts av vissa remissinstanserdelas inte av ASEA-ATOM som hävdar att utredningen har varit alltför negativ isin bedömning av probabilistisk riskanalys som metod för att bedömakärnkraftens absoluta säkerhet liksom för jämförelser mellan kärnkraftensrisker med andra risker i samhället. Vid sådana jämförelser är probabilistisk riskanalysen värdefull metod om den kombineras med realistiska konsekvensbedömningar.Rapporten från inte det sistnämnda kravet. A5£'A-ArO/l/framhålleraU: Utredningen pekar på att sannolikhetssiffror intefår bli det enda instm-mentet vid bedömning av haveririsker. Vi håller gärnamed om denna slutsats men inte "bl. a. pä grund av inslaget av subjektivabedömningar", utan snarare på grund av att en riktig beskrivning avgmndförutsättningar och begränsningar kan saknas. Bolagetframhåller vidare att: Tillförlitlighetsanalyser är ett bra redskap menäven bra redskap har sina begränsningar kräver att användaren har skaffat sigdjupare kunskaper. Inom ASEA-ATOM har tillförlitlighetsteknikentillämpats för att jämföra olika konstruktionerstillförlitlighet. STU anser att hur sannolikheter för olyckor ochderas konsekvenser skall sammanvägas till en viktig faktor i ett störrebeslutsunderlag och vilken nivå på denna faktor som kan vara rimlig, är av storbetydelse för allt säkerhetsarbete inkluderande kärnkraftssäkerhet. KVA finner det tillfredsställande att SKI avser attutöka sina resurser för genomförande av t. ex. probabilistiska metoder förriskanalys. Förslaget om offentlig insyn bör enligt mening utnyttjastill att sprida 1980/81:90 Bilaga1.16 Industridepartementet 368 objektivkunskap om vetenskapliga metoder och deras användning i praktiskt handlande. 7?A5 anser liksom reaktorsäkerhetsutredningen attomfattningen av kvantitativ riskanalys i säkerhetsgranskningen bör öka i dentakt resurser och metodutveckling medger. Vad gäller övriga frågor som avser konstruktion ochutförande av reaktoranläggningar anför SP följande: Tryckkärissäkerheten var tidigare en av de frågorsom ansågs viktigast vid kärnenergiproduktion. man fåtterfarenhet av denna produktion har man hunnit få en hel del statistiskauppgifter om olika material och komponenter. Dessa uppgifter kommer fram delsvid förebyggande provning, kontroll och besiktning, dels vid inträffandetillbud och haverier. SP kan inte finna att delta område nu fått mindreaktualitet än tidigare utan bör ha en given plats i ett åtgärdsprogram av delslag SKI skisserat. SA framhåller i detta sammanhang att en viktig deläv säkerhetsarbetet är att förebygga skador och haverier genom regelbundetåterkommande provning och kontroll av anläggningens vitala delar. Det finnsexempel på att man vid sådan kontroll funnit fel som skulle kunnat leda tillallvarliga driftstörningar om de förblivit oupptäckta. I samband med remissarbetet vid FOA har framkommitatt bl. a. vissa punkter borde ha behandlats utförligare. Säkerheten hoskärnkraftverken är beroende av driftstiden bl. a. pä grund av successivaförändringar hos material i olika komponenter, speciellt reaktorkäri, genombestrålning, korrosion och spricktillväxt. Det synes angeläget att särskilduppmärksamhet ägnas dessa faktorer. ASEA-ATOM instämmer till fullo med utredningen iatt det är väsentligt att tillsynsmyndigheten formulerar sina principiella mål försäkerhetsarbetet i tekniskt avseende. 2.4 Konsekvens och utsläppsbegränsande åtgärder RSU lämnade i sitt betänkande förslag till ettantal åtgärder för att höja säkerheten på kärnkraftsområdet i . a.föreslog utredningen att ökade resurser skulle ägnas åt utsläppsbegränsandeåtgärder. Utredningen föreslog vidare att man skulle fatta ett principbeslut omatt ytterligare utsläppsbegränsande åtgärder skulle vidtagas samt att iniativsnarast skulle tas för att ytterligare studera tänkbara tekniska lösningar. Manframhöll dock att man även fortsättningsvis bör ägna stor uppmärksamhet åt ävenkonsekvenslindrande och olycksförebyggande åtgärder. Som exempel påutsläppsbegränsande åtgärder angav utredningen bl. a. anordningar för s.k.filtrerad ventilation av reaktorinneslutningarna. En majoritet av remissinstansernastödjer utredningens förslag på dessa punkter. Ett antal remissinstanserframhåller därutöver vikten av att åtgärder genomförs vidkärnkraftverken. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.16 Industridepartementet 369 i län liksomKSO framhåller atl samma säkerhetskrav skulle gälla för alla reaktorer oavsettom de är förlagda i närheten av omfattande bebyggelse eller ej. IVA anser att om filterånläggningarna bör införas, bördetta i första hand ske i kraftverken i och . 2.5 Människa maskin frågor Vikten av en ökad satsning påmänniska-maskin frågor betonas av ett flertal remissinstanser, bl. a.Kommunförbundet, , , IVA och TCO. ASEA-ATOM och naturvetarförbundet framhåller bl.a. attinte bara personalen och utrustningen i kontrollrummet måste uppmärksammas idetta sammanhang utan att arbetsmiljön i stort måste beaktas. Arbetarskyddsstyrelsen ser det också som ett klart bidragtill ökad säkerhetsnivå i kärnkraftsystem att tillsynsmyndigheten i enlighetmed utredningens förslag breddar sitt arbete från uppföljning av"rent" tekniska frågeställningar till andra av karaktärmänniska-maskin. SSI framhåller att vid en inträffad olycka är det ocksåviktigt atl arbetsmiljön ur strålskyddssynpunkt inte försvårar de insatser sombehövs för att begränsa olyckans omfattning. ochkärnkraftinspektionen har därför ofta gemensamma intressen av en godarbetsmiljö och detta är ett område där de båda myndigheterna närmare börprecisera formerna för samarbetet. och pekar också på behovet av attpersonalen ges tillfälle till utbildning och träning. FOA betonar den svåra frågan om avvägningen mellanautomatisering och beroende av mänskligt ingripande. Här finns enligt FOA behovav kvalificerade studier. vid anförföljande vad gäller människa-maskin frågorna i sitt yttrande: Utredningen diskuterar vad somkallas människa-maskin frågor. Tanken är att människa-maskin i kärnkraftverkenbildar en enhet. Utredningen diskuterar dock kärnkraftverken för sig ochmänniskorna för sig, utan att se dem i samspel. Detta är intetillfredsställande. 2.6 Personalens rekrytering och utbildning Bland remissinstanserna föreliggerstor enighet om att personalens rekrytering och utbildning har stor betydelseför kärnkraftverkens säkerhet och av den anledningen bör ägnas storuppmärksamhet. UHÅ konstaterar att ansvaret för utbildning av drift- ochunderhållspersonal samt olika slag av säkerhetsspecialister åvilar statenskärnkraftinspektion och kraftföretagen. UHÄ finner det dock önskvärt atthögskolans 24 Riksdagen1980/81. 1980/81:90 Bilaga1.16 Industridepartementet 370 forskare och övriga resurser utnyttjas iutbildningen där sä är lämpligt. En liknande uppfattning framförs också av NEDsom anför: Utbildning bör ges pä alla nivåer i kraftbolagenför alt skapa medvetenhet om det egna arbetets betydelse för en anläggningssäkerhet. Vid utbildningen av personal i kärnkraftarbete är det viktigt alt detillgängliga och goda utbildningsresurserna hos bland annal högskolor,universitet och forskningsorganisationer utnyttjas i första hand innan nyautbildningsorgan byggs upp. Däremot kan man tänka sig en bättre samordning avutbildningen, t. ex. genom SKI. Detta för att i möjligaste mån undvika attdubbelarbete uppstår samt att byråkrati införs. Detsamma gäller för arbetsfördelningenmellan företag och myndighet. Det är myndighetens uppgift att skapa riktlinjeroch företagens uppgift att följa och genomföra dessa på bästa möjliga sätt. KVAanför i sitt yttrande följande: Kraftverkspersonalens kompetens och godaomdömesförmåga är avgörande för kärnkraftens säkerhet. SKI redogör under dennapunkt för faktorer som påverkar drift- och underhållspersonalens kunskapsnivåoch pekar på SKLs åtgärder för att införa etl kompetensuppföljningssystem.Akademien finner det rimligt att man i frågor rörande personalens utbildningförutom specialkurser vid t. ex. AB Kärnkraftutbildning även utnyttjar de mergrundläggande utbildningsresurser som erbjudes vid våra tekniska högskolor. Liknandesynpunkter framförs av IVA som i sitt yttrande säger: En säker drift fordrar välutbildad personal som hardjupgående kunskap om systemets funktion, som .är välövade i att hanteraavvikelser från normaltillstånd och som kan dra korrekta slutsatser av aktuellaindikationer när ett icke fömtsett förlopp inträffar. Detta kan man troligen endast uppnå om personalenkänner att deras verksamhet accepteras och uppskattas i samhället och om enuppfyllelse av säkerhetskraven leder till att kärnkraften har möjlighetöverleva och utvecklas. Flera remissinstanser framhåller i likhet med SKIbetydelsen av andra personalkategorier än kontrollrumspersonalen. Förbundet instämmer i SKLs bedömning att helaskiftlagets kompetens behöver höjas snarare än att, somreaktorsäkerhetsutredningen, primärt fästa vikt vid att vakthavande ingenjörskall ha tillräcklig kompetens att ensam fatta långtgående drifttekniskabeslut. Denna uppfattning delas också av iHallans län som anför: delar inspektionens uppfattning atthela skiftlagets kompetens bör höjas sä att den behövliga kunskapen alltidfinns i kontrollrummet, en åtgärd som bör vara möjlig på någon sikt.Länsstyrelsen vill även i 1980/81:90 Bilaga1.16 Industridepartementet 371 dettasammanhang peka på behovet av återkommande övningar och spel för att ständigthålla personalens handlingsberedskap för oväntade störningar på en hög nivå. STUDSVIKinstämmer i betoningen av utbildningens betydelse för andra personalkategorierän driftpersonalen. Utredningen understryker betydelsen av kontaktermellan säkerhetsspecialister hos de olika kraftbolagen. Det är vår uppfattning att kontakter mellan ävenandra typer av specialister på kraftverken är mycket värdefull och måstestimuleras. Här bör även leverantörernas olika specialister komma med. vid universitetinstämmer i vikten av personalutbildning och anför: Det talas flyktigt på ett par ställen om andrapersonalkategorier i förslaget. Det är dock viktigt att andra änunderhållspersonalen vid reaktorerna utbildas kontinuerligt. Dels behöverreaktorlednignen och ledningen vid kärnkraftföretagen ständigt utvecklas ochutbildas och dels behöver SKI-personalen på alla nivåer utbildning. föreslog i sittbetänkande att en särskild "generalklausul" skall införas i desäkerhetstekniska föreskrifterna. Innebörden av denna klausul skulle vara attkärnreaktorn bringas till ett säkert avställt tillstånd så snart någotinträffar som inger tveksamhet om driftens fortsatta förlopp. Blandremissinstanserna finns varierande uppfattningar om detta förslag. Förslagetstöds av Länsstyrelserna i och län samt KSO. Kärnkraftinspektionen framhöll i sitt förslag tillprogram för säkerhetshöjande åtgärder att syftet med den föreslagna klausulenbäst uppnäs om dess anda inarbetas i de normala störningsinstruktionerna. Dennauppfattning delas av: Energitekniskt centrum vid , , Kommunförbimdet, SN, TCO, CF, KVA, ASEA-ATOM samt LO. RKSanför följande vad gäller generalklausulen: De säkerhetstekniska föreskrifterna (STF) somreglerar driften av kärnkraftverken syftar till att reaktorn bringas tillsäkert tillstånd i oklara driftsituationer. Vi anser därför, liksomkärnkraftinspektionen, att den av reaktorsäkerhetsutredningen förordadegeneralklausulens syfte redan är uppnått. Frågan är under fortsalt prövning avmyndigheter och kraftbolag. vid universitetanför i sitt yttrande följande: 1980/81:90 Bilaga1.16 Industridepartementet 372 I praktiken kvarstår ändå frågan om vad som menasmed "tveksamhet om driftens fortsatta förlopp", dä alltså kraftverketfår och skall avställas. För att minska riskerna för att sådan tveksamhet skalluppstå synes det helt nödvändigt att man dels fortsätter att förstärkapersonalens kompetens, dels och framförallt väsentligt utvidgar desäkerhetstekniska föreskrifterna. Liksom man i försökerberäkna kärnkraftens totala risker med hjälp av "felträdsanalys",bör man i föreskrifterna sträva efter att täcka ett väsentligt större antalsituationer då flera störningar inträffar eller i omedelbar följd.Instmktionerna måste trots deras omfång vara lättillgängliga. Beträffande utredningens förslag att ett system mednamngivna, av tillsynsmyndigheterna godkända, föreståndare för säkerhetsarbetetövervägs har kärnkraftinspektionen ännu inte tagit ställning och avser att taupp frågan . SSI anför att pä strålskyddsområdettillämpas redan denna princip och vid varje anläggning finns namngiven ansvarigföreståndare med ersättare för det radiologiska arbetet. SSI finner atterfarenheterna av detta system är enbart positiva. Enannan ståndpunkt till denna fråga intar RKS som i sitt yttrande säger: Vi stödjer inte reaktorsäkerhetsutredningensförslag att vid kraftverken införa en föreståndare för säkerhetsarbetet, ianalogi med den så kallade radiologiska föreståndaren. Den säkra driften avverket omspänner betydligt vidare områden än det radiologiska skyddet.Driftchefen är ansvarig för att anläggningen drivs på ett säkert sätt. Sominternt oberoende granskande och övervakande instans fungerar dessutom dencentrala säkerhetskommittén som rapporterar direkt till företagsledningen. ASEA-ATOM delar RKS åsikt och framhåller att någotbehov att införa särskilt utsedd föreståndare för att tillse att den löpandeverksamheten bedrivs med beaktande av säkerhetsaspekterna ej föreligger.Ansvarsbilden i säkerhetsfrågor är väl definierad i STF. När det gäller normaldriftssitualionen förutsätterarbeiarskyddsslyrel-sen att ökad uppmärksamhet ges åt dearbetsmiljöförhållanden som råder eller kan förutses råda vid reparations- ochsaneringsarbeten dvs. det slag av arbeten, som inte normalt faller under begreppetnormaldrift. Styrelsen avser också arbeten som utföres med såväl egen personalsom personal från leverantörer och anser det vara viktigt att såväl strålnings-som andra arbetsmiljöfaktorer uppmärksammas och behandlas parallellt med och idirekt anslutning till planerade konstruktiva ändringar p. g. a. ökade säkerhetskrav. RKS anser att resurserna för kvalitetssäkring börökas hos såväl kraftföretagen som myndigheterna. Ettliknande ställningstagande görs av KVA som anför: Av alla uppgifter som kan tänkas bli lagda på SKIär kontrollen av alt kvalitetskraven upprätthälls det mest naturliga. Pä dennapunkt bör SKI 1980/81:90 Bilaga1.16 Industridepartementet 373 sålundaha en stab toppkompetenta personer för kontroll- och uppföljningsverksamhet,något som också tycks vara SKLs avsikt att eftersträva. Beträffande skiftavlösning anser ASEA-ATOM detpositivt med en formaliserad och dokumenterad säkring av överlämningsprocedurerna. FOA anser att det finns skäl att vidkärnkraftverken installera mätutrustning som registrerar de påfrestningar (t.ex. seismiska) som verket utsätts för. Dessa registreringar, andra mätvärden,TV-observationer och operatöringripanden bör fortlöpande registreras ochsparas för ev. senare analys. Vad gäller haveriberedskapen har remissinstansernafrämst koncentrerat sig på organisationen av kärnkraftverkets haveriberedskapsamt på kontrollmmspersonalens roll i haveriberedskapen. i anför följande vadgäller beredskapen mot olyckor i kärnkraftverk: föreslår attinställelseliden för vakthavande ingenjör skall vara högst församtliga kärnkraftverk som den nu är vid . Tiden är för närvarandesatt till vid och . Kärnkraftinspektionen vill inteta ställning i frågan, förrän de frågor som behandlats i SSl:s utredningfått sin lösning. har genomregeringsbeslut fått i uppdrag att höja sin personalberedskapvad gäller ledningsorganisationen vid kärnkraftolyckor. En så nära överensstämmelsesom möjligt mellan och kärnkraftverkets beredskapsorganisationbör därvid eftersträvas. Länsstyrelseni län framhåller följande: Kraftverkens haveriberedskap har betydelse för bl.a. berörd länsstyrelse. Det är angeläget att kompetensen hos den personal, somhar att verka vid störningar som kan leda till haverier, är sådan att välavvägda beslut ifråga om drift och larmning kan fattas, och att verksamhetenvid sådant tillfälle inte hämmas pä grund av långa inställelsetider föransvariga personer. instämmer ikärnkraflinspektionens påpekande att haveriberedskapen bör diskuteras i sambandmed utredningen . Det är viktigt enligtförbundet att skapa bästa möjliga erfarenhetsåterföring i samband meddriftsstörningar. En expertgrupp -fristående från kärnkraftinspektionen - tordekunna tjäna det önskade syftet. ASEA-ATOM är eniga med utredningen om alt detyttersta ansvaret i haverisituafioner bör ligga hos anläggningsägarna och attSKI, SSI och berörda länsstyrelser bör arbeta fram fastare riktlinjer förberedskapen. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.16 Industridepartementet 374 Under punkten för haveriberedskapbehandlas endast den interna beredskapen vid reaktorerna. Den externaberedskapen behandlas inte alls. Det bör åligga SKI att initiera och ständigtkontrollera att en organisation utanför kärnkraftverken finns och är beredd atthandla i krissituationer. Det bör åligga SKI att tillse att även kärnkraflföretagenengageras i detta arbete, emedan deras ansvar inte begränsar sig tillkärnkraftverkens interna förhållanden. Inställelsetiden för denvakthavande ingenjören vid kärnkraftverken bör enligt länsstyrelserna i Kalmaroch i enlighet med RSU:s förslag vara högst . Betydelsen av kompetensen ikontrollrummet för beredskapen mot haverier har kommenterats avremissinstanserna. RKS säger i denna fråga följande: Haveriberedskapen inom verket börenligt vår uppfattning grundas pä kompetensen hos den skiftgående personalenatt självständigt kunna hantera en begynnande kritisk situation. och kärnkraftinspektionen avvisar vi därför tankenpå en "shift lechnical adviser". Denna uppfattning delas av TCO som anför: Vad gäller RSU:s förslag omvakthavande ingenjörs (vhi) roll delar TCO SKLs invändningar. Vhi deltar ejlöpande i arbetet i kontrollrummet och kan därför inte ha det aktuelladriftläget klart för sig i tillräcklig utsträckning för att självständigtfatta långtgående beslut. i länframhåller atl helst bör en vakthavande ingenjör ständigt finnas ikontrollmmmel. Minimikravet är dock enligt att i kontrollrummetalltid skall finnas minst en befattningshavare, som har kompetens ochbefogenhet saml skyldighet all utlösa haverilarm, när sådant enligt fastställdalarmkriterier skall givas. Energitekniskt centrum vid Tekniska högskolaanför följande: Ifråga om haveriberedskapen rekommenderarutredningen att "en av händelsen opåverkad person" skall infinna sigi kontrollrummet . För att denna skall kunna göra någon nytta,måste han/hon känna till det aktuella verket i alla detaljer och ha en mycketgedigen driftserfarenhet. Vi instämmer med SKI i uppfattningen att det ärbättre att kompetensen höjs hos hela skiftlaget, så att den erforderligakunskapen alltid finns till hands i kontrollrummet. KVA vill för sin del framhålla attden anser att den allmänna kompetens-och kunskapsnivån hos driftpersonalen börvara mycket hög. Ansvarsnivån är ju väsentligt högre än för piloten på detstörsta trafikflygplan. Kraven på och kontrollen av driftpersonalen bör varalika hård som för Prop.1980/81:90 Bilaga 1.16 Industridepartementet 375 piloteri reguljärt trafikflyg. Uppmuntran till denna personal i form av lön ochställning bör markera deras betydelse. berör i sitt yttrande en annan aspekt avhaveriberedskapen nämligen tillgången på relevant meteorologisk ochhydrologisk information. framhåller därvid att det i många fall saknasunderlag för att på ett objektivt sätt få fram sådana värden och det framgårinte vilken praxis som i så fall skall gälla, exempelvis på vilket sättextrapolering till låga sannolikheter skall ske. föreslär att denna frågases över varvid beaktas vilka möjligheter som kan finnas att mer objekfivtberäkna extrema värden exempelvis med hjälp av simuleringar i numeriskadynamiska modeller. Vikten av ett väl utbyggt system förerfarenhetsåterföring betonas av ett flertal remissinstanser, bl. a. STUDSVIK,arbetareskyddsstyrelsen, RKS, IVA, SP, SA, ASEA-ATOM och Centrum förtvärvetenskap vid . Energitekniskt centrum vid framhåller följande i detta sammanhang: Vi vill ställa frågan om SKI lägger tillräckligtonvikt på frågor som är väsentliga för en effektiv erfarenhetsåterföring. Isamband med försök till uppföljning av driftserfarenheter från kärnkraftverkenhar vi vid , , funnit att man måste avsättarelativt stora resurser för denna typ av verksamhet. Resursfrågorna i samband med erfarenhetsåterföringbehandlas också av 557 som anför: Informationsutbyte med andra länders erfarenheterpå kärnkraftområdet är viktigt för att bredda och fördjupa inspektionenskompetens och de ökade resurser som aviserats för SKI bör därför inkluderaökade medel för sådan verksamhet. TCO betonar behovet av bl. a. utbildning i sambandmed erfarenhets-återföringen och framhåller: Formerna för erfarenhetsåterföringen gårväsentligen in i frågor om organisation och utbildning som berörts tidigare.TCO delar uppfattningen att erfarenhetsåterföringen måste förbättras. Ocksåerfarenheter från annan verksamhet bör beaktas. Möjligheterna att fortlöpandese över dem i anslutning till fortbildningen på området bör beaktas.