prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — Fasta bränslen, främst kol och torvmedför i vissa avseenden besvärligare miljöverkningar än olja. Det gäller bl.a. damning vid hantering och lagring av kol och torv, utsläpp med rökgaserna avsoft, tungmetaller m. m. samt deponering av kolaskan. Särskilt vid förbränningav ved kan utsläpp av s. k. polycykliska organiska ämnen ge negativaverkningar, men i vilken omfattning är än så länge ovisst. Mot detta kan vägasde särskilda problem som uppkommer i samband med olyckor vid oljetransporter. Rökgaserna frän eldning med koleller torv innehåller svaveloxider i proportioner till svavelhalten i bränslet.I detta avseende finns ingen principiell olikhet mot olja men svavelhalterna ifasta bränslen är genomsnittligt lägre. Någon lagstiftning som reglerarstoftutsläpp pä samma sätt som utsläppen av svavelföreningar finns inte.Miljöskyddslagen och dess tillämpningsbestämmelser, under vissa omständigheteräven byggnadslagen (§ 136 a), ger emellertid möjlighet att lämna föreskrifterom alla yttre miljövårdsfrågor, däribland utsläpp av stoft och även svavel. Detkan antas att man med stöd av miljöskyddslagstiftningen kommer att krävaeffektiva filter, elfilter och spärrfiller, för rökgasrening vid kol- ellertorveldade anläggningar. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.9 Industridepartementet 203 Vad gäller deponeringen av aska är det viktigastekravet att den ordnas så att tungmetallerna i askan inte kan urlakas till yt-eller grundvattnet. I stället för atl deponeras kan kolaskan användas i.ex. Även i detta fall kan krav ställas från miljövårdssynpunktmed stöd av gällande lagstiftning. Kommittén har inte haft till uppgift att taställning till de miljöfrågor som är förknippade med fastbränsleeldning. Försina fortsatta överväganden utgår kommittén emellertid från att problemen kanlösas med nu tillgänglig teknik. Kostnaderna härför, bl. a. för åtgärder motdamning, för stoftfilter och för deponering ryms inom de totala anläggnings-och driftkostnader som redovisats tidigare. Statsmakterna har emellertid ännu inte tagitdefinitiv ställning till koleldning frän miljösynpunkt. Det är därför möjligtatt koleldning i väsentligt ökad omfattning tills vidare inte kan komma tillstånd. I så fall begränsas förutsättningarna för att ersätta oljeeldning medeldning med fasta bränslen i så stor omfattning som angetts i 1979 årsenergiproposition, dvs. 1.5Möjligheter till ökad fastbränsleeldning Kommittén beräknar i ett räkneexempel utifrånantaganden om att pannor ersätts och att nya eldningsanläggningartillkommer i den takt som angavs energiproposition den installeradekapaciteten och åtgången av fasta bränslen , vilket framgår avnedanstående tabell. Kommittén anser att man inte bör räkna med att enomfattande övergång från tjock eldningsolja till fasta bränslen kommer tillstånd utan särskilda åtgärder och anför vidare i huvudsak följande. Fastbränslealternativet kan i vissa fall beredasvårigheter av bl. a. miljöskäl, brist på lämplig plats ellertransportproblem. Även där inga särskil- Prop.1980/81:90 Bilaga 1.9 Industridepartementet 204 da sädana problem föreligger kan fastbränslealternalivelmöta hinder. Skälen kan I.ex. vara osäkerhet vad gällerbränsleprisutvecklingen, benägenhet att välja den lägre investeringen vidtveksamhet, höga förräntningskrav samt osäkerhet inför en förbränningstekniksom framstår som mer problemfylld än oljeeldning och som man saknar närmareerfarenhet av. Särskilt vad gäller anläggningar omnågra tiotal megawatt och neråt kan faktorer av detta slag verka återhållande. Kommittén anser med hänsyn härtillatl styråtgärder behöver vidtas för att få till stånd en tillräckligtomfattande satsning på eldningsanläggningar för fasta bränslen. Styrätgärdernakan delas upp i ekonomiska och administrativa. Energibeskattningen gynnaralternativa bränslen till olja. En särskild utredning, energiskattekommitién (B1979:06), behandlar f.n. beskattningen av energi. OEA går därför inte innärmare på frågan. En annan möjlig form av ekonomiskastyrmedel är att subventionera fasta bränslen. Kommittén skall enligt sinadirektiv inte pröva frågor om särskilda statsbidrag. Vad beträffar administrativastyrmedel föreskriver Svensk Byggnorm (SBN 1975) att anläggningar föruppvärmning av bostäder, arbetslokaler m.fl. permanenta byggnader skallutformas så att omställning till eldning med inhemskt fast bränsle kan ske utanomfattande ombyggnadsarbeten, såvida inle särskilda skäl till undanlagföreligger. I lagen (1977:939) om oljelagringm.m. med lillämpningsbestämmelser ges regler för beredskapslagring av olja.Dessa regler är av administrativ karaktär men fungerar som ett ekonomisktstyrmedel genom att oljeanvändning fördyras. Bestämmelserna innebär att densom har förbrukat minst 15 000 m olja sammanlagt under de tre senaste årenskall hälla ett visst beredskapslager. Ökade krav på oljelagring skulle medföraatt de fasta bränslenas konkurrenskraft stärktes. I övrigt saknas administrativastyrmedel med energipolitisk bakgrund som påverkar bränslevalet. Nya sådana kandock övervägas. En möjlighet är att helt eller delvis förbjuda användning avolja i nya eldningsanläggningar. Tillstånd att använda olja skulle dock kunnalämnas efter prövning i varje särskilt fall. Kommittén anser för sin del attmöjligheten att genom lagstiftning ställa krav pä eldningsanläggningarnasutformning är den styrätgärd som i förslå hand bör övervägas närmare. En särskild fråga gäller behovet avåtgärder för att styra valet mellan kol och inhemska bränslen som torv ochskogsbränslen under normala förhållanden. De senare är att föredra framför kolbl. a. pä grund av bättre försörjningstrygghet. Den totala tillgängen äremellertid i praktiken begränsad jämfört med landets behov av bränslen. Fastainhemska bränslen bör vidare p. g. a. transportkostnaderna endast utnyttjas isådana områden där tillgängen till dem är god. Man får vidare räkna med attkostnaden för 1980/81:90 Bilaga 1.9 Industridepartementet 205 inhemska bränslen i vissa fall visar sig högre än för koloch kanske även olja. I sä fall kan anläggningar som är möjliga atl driva medinhemska bränslen ändå komma att drivas med importbränsle. Om användningen av inhemskabränslen skall stimuleras förefaller del lämpligare att utnyttja ekonomiskastyrmedel än alt med administrativa bestämmelser särskilja en kategorianläggningar för användning av inhemska bränslen. Det bör observeras att redankrav på att eldningsanläggningar skall byggas för fasta bränslen med fritt valmellan kol och inhemska bränslen innebär en kraftig stimulans för inhemskabränslen jämfört med nuläget därför att investeringen i alla händelser kommeratt väsentligt överstiga motsvarande investering i en oljeeldad anläggning. 1.6 Skäl för och emot lagstiftning En lagstiftning som föreskriver atteldningsanläggningar skall utformas för eldning med fasta bränslen skulleinnebära en betydande begränsning i handlingsfriheten för de kommuner ochföretag den riktar sig mot och medföra kraftiga merinvesteringar för demvart'ör skälen för en sådan lagstiftning måste vara starka framhåller kommitténoch fortsätter. Ett huvudskäl för lagstiftning äratt försörjningstryggheten måste förbättras inför befarade inskränkningareller störningar i oljelillförseln. Etl annat väsentligt skäl är att denuvarande höga oljepriserna och riskerna för ytterligare prishöjningar gör delangeläget att gå över till bränslen för vilka prisutvecklingen kan antas blilugnare. Frågan kan dock ställas om det av det skälet är befogal att användastyrmedel som lagstiftning för att påverka bränslevalet. Företagen har att fatta en lång radbeslut som ofta är svårare och ekonomiskt sett betydelsefullare för företagetsexistens än beslut om eldningsanläggningar. Det gäller produktsatsningar,prissättning, anskaffning av andra insatsvaror än bränslen m.m. Felaktigabeslut i sådana avseenden kan leda till att företaget - med pannor - måsteläggas ned. Det kan därför hävdas atl det är inkonsekvent att staten genomlagstiftning avgör frågor om just eldningsanläggningarnas utformning. Vidare har kommunerna att fattaåtskilliga beslut av minst lika stor samhällelig betydelse som pannval. Det är således tveksamt om denifrågasatta lagstiftningen kan motiveras enbart med ekonomiska skäl grundade påbedömningar av den långsiktiga bränsleprisutvecklingen. Hänsynen tillförsörjningssäkerheten bör emellertid väga tung. Förmågan att kunnaupprätthålla värmeleveranser och industriell produktion även vid störningar ioljelillförseln är enligt kommitténs mening så mycket värd atl argumenten mot lagstiftninginte räcker. Det kan vidara antas att kommuneroch företag stundom avvaktar beslut om lagstiftning, statsbidrag eller andraformer av statliga åtgärder för att 1980/81:90 Bilaga1.9 Industridepartementet 206 minskaoljeberoendet och att de fortsätter att planera för oljeanvändning. Kommittén förordar således att en lagstiftninginförs om eldningsanläggningars utförande med syfte att få till stånd enomfattande övergäng lill fasta bränslen. Ifråga om lagstiftningens utformning anför kommittén bl. a. följande. En fråga vad gäller lagstiftningens utformning ärom del bör krävas alt en anläggning byggs så att den är helt utrustad för attdrivas med fasta bränslen eller om det kan räcka med att anläggningen förberedsför omställning vid senare tillfälle. Om skillnaden i pris mellan olja ochI.ex. kol varierar starkt kan det vara utomordentligt svårt attavgöra när det är dags att bygga om. Vid sådana variationer på prisskillnaden skallju ombyggnadsbeslutet helst fattas när priserna ligger nära varandra för atlombyggnaden skall kunna vara färdig när skillnaden blir större. Om situationeni stället är sådan atl ombyggnad uppenbariigen är motiverad kan det vållaproblem att få leveranser av kompletterande utrustning och av bränsle. Kommittén stannar därför för uppfattningen attanläggningarna bör byggas så att de är klara att eldas med fasta bränslen utanatt ylterligare investeringar behövs. Lagstiftningen bör gälla nya anläggningar. Tilldessa bör också räknas sädana som ersätter äldre uttjänta anläggningar. Fråganär emellertid om lagstiftningen även skall gälla befintliga fullt brukbaraanläggningar. Det finns vidare skäl all överväga all avgränsalagstiftningen med hänsyn till fastbränsleeldningens ekonomiskaförutsättningar. Som nämnts tidigare blir fastbränsleeldadeanläggningars ekonomiska resultat i allmänhet bättre ju större anläggningen är.Räknat per MW minskar såväl kapitalkostnaderna som drift- ochunderhållskostnaderna, särskilt personalkostnaderna, med ökandeanläggningsslorlek. För oljeeldade anläggningar spelar storieken betydligtmindre roll. Det belyses av sammanställningen nedan som exemplifierarproduktionskostnaderna i hetvattencentraler 4000 timmarper är och med bränslepriserna /GJ för olja, /GJ för kol, /GJför ved och /GJ för torv. Övriga kalkylförutsättningar är samma somredovisats tidigare. 1980/81:90 Bilaga 1.9 Industridepartementet Kostnader i öre/Wh Kostnader i öre/Wh Under vissa förutsättningar blir fastbränsleeldningett från ekonomisk synpunkt så dåligt alternativ att det inte är rimligt attkräva det i lagstiftning. Oljepriserna väger tyngre än anläggningskostnadernai en kalkyl för anläggningar för baslast. Om man i stället t. ex. satsar päkoleldning begränsas den största tänkbara förlusten till merinvesteringen förkolalternativet. Om kolpriset ligger mycket nära oljepriset eller mot förmodanöverskrider detta kan man ju övergå till oljeeldning. Att anläggningen byggs flexibel i fråga ombränslevalet innebär således att den rent ekonomiska risken till följd avbränsleprisutvecklingens osäkerhet begränsas. Minst lika viktigt är emellertidatt försörjningssäkerheten kan förbättras. Av dessa skäl torde det varaberättigat att inte tillmäta merinvesteringen någon avgörande betydelse när detgäller att dra en gräns för kravet på fastbränsleeldning. Vid avgränsningen börfrämst beaktas önskvärdheten av att anläggningarna inte bara kan drivas utanockså drivs med andra bränslen än olja. Även om anläggningarna vid störningar ioljetillförseln kan ställas om till andra bränslen kan det visa sigsvårt att få fram sådana. Som nämnts tidigare behövs bl. a. tidskrävandenyinvesteringar i gruvor och transportanläggningar för att öka den globalakolproduktionen. Att få till stånd produktion i en torvmosse tar frånbeslut. Vad gäller skogsavfall finns inga säkra beräkningar. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.9 Industridepartementet 208 Syftet bör därför vara atteldningsanläggningarna kontinuerligt drivs med fasta bränslen även undernormala förhållanden. Det är med hänsyn härtill av särskild betydelse ommerkostnaden för olja som bränsle är tillräcklig för att väga upp ökningen avövriga driftkostnader, främst personalkostnaderna, vid eldning med kol ellerannat fast bränsle. Kommittén anser att det med hänsyntill kostnadsbilden och övriga omständigheter är rimligt atl dra gränsen vidbränsleförbrukningen 50000 MWh (motsvarar knappt 5 000 m' tjockeldningsolja ). Ofta används fleraeldningsanläggningar för att förse ett sammanhängande rörledningsnät medenergi. Gränsen 50000 MWh bör gälla både enstaka anläggningar och flera anläggningarsom ingår i etl sådant system. Kommittén anser sålunda att det börkrävas att nya eldningsanläggningar skall utföras så att de omgående kandrivas med fasta bränslen -inhemska eller kol - om bränsleförbrukningen ianläggningen eller i ett sammanhängande system som den skall ingå i kanberäknas uppgå till minst 50000 MWh . Samma sak bör gälla när en äldreanläggning eller panna byts mot en ny. Att bygga pannor för toppeffekt ochreserveffekt för fasta bränslen framstår inte som nödvändigt med tanke på denringa bränsleförbrukning det rör sig om i dessa fall. Om behovet av ånga,helvatten m.m. i etl system efter det en ny anläggning är färdig kan täckastill med annat än olja (t. ex. fasta bränslen, solenergi ellerspillvärme) bör anläggningen fä utföras för enbart oljeeldning. Industrins pannor har ofta längreutnyttjningstid än fjärrvärmepannor. Detta skulle motivera en högre gräns än för industripannor. Praktiska och administrativa skäl talar dock enligtkommittén för att samma gräns skall gälla för fjärrvärmepannor ochindustripannor. Oljeförbrukning i industriellaprocessugnar kan av tekniska skäl till stor del inte ersättas avfasta bränslen. Vidare är den totala oljeförbrukningen i dessa ugnar begränsadjämfört med den i pannor. Processugnar bör därför inte omfattas avlagstiftningen. Denna begränsning kan uttryckas ilagstiftningen genom en uppräkning av de former av energibärare som avses.Hetvatten och varmvatten är huvudsakliga energibärare i Ijärrvärmedistributionen.För industrins del tillkommer processånga samt i begränsad utsträckninghetolja. Även om andra energibärare förekommer bör lagstiftningen endast avsede nämnda. Det bör därför föreskrivas att lagen är tillämplig påeldningsanläggningar för framställning av varmvatten, hetvatten, ånga ellerhetolja. Därigenom faller industrins processugnar utanför. De pannor som det nämnda förslagetgäller skall enligt detta byggas så att de kan eldas med fastabränslen. Pannor eller system med mindre bränsleförbrukning än 50000 MWh per åromfattas emellertid inte av detta förslag av skäl som berörts tidigare. Det ärdock inte önskvärt att mindre anläggningar byggs enbart med tanke påoljeeldning. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.9 Industridepartementet 209 oljetillförseln finns behov av att kunna drivaanläggningarna med inhemska bränslen. Det är vidare tänkbart att oljeprisernakommer att stiga så kraftigt i förhållande till fasta bränslen att detekonomiskt sett blir godtagbart med sådana bränslen i betydligt mindreanläggningar än kommittén utgått från som grund för gränsdragningen vid 50000MWh . Det är också möjligt attfastbränsleeldning kan automatiseras mer än kommittén ansett dettillrådligt att räkna med f. n. Om det visar sig att ständig bemanning intebehövs minskar driftkostnaderna per kWh vid fastbränsleeldning särskilt imindre anläggningar. Enligt kommitténs mening bör i lagfastslås att alla pannor under gränsen 50000 MWh för stadigvarande bruk skall utförasså att de kan eldas med inhemska bränslen om inte så dock utanomfattande ombyggnader eller kompletteringar. En viss effektreduktion börkunna tillåtas vid eldning med fast bränsle förutsatt att en godtagbarvärmeförsörjning kan upprätthållas. a. bör eldstadsvolym ochbyggnadsulrymme vara anpassade till dessa krav. Pannor enbart för oljeeldningbör kunna tillåtas om de endast skall användas tillfälligtvis, I.ex. vidtoppbelastning, som reserv eller endast provisoriskt under några fä års tid. Undanlag bör i vissa fall kunnamedges från kravet pä utförande för fastbränsleeldning. Skäl lill undantag kanbl. a. vara atl miljöhänsyn gör def omöjligt att utnyttja vare sig kol ellerinhemska bränslen inom ett visst område eller på en viss plats, och att rimligmöjlighet till annan förläggning saknas. Skäl till undantag kan också för vissaorter vara atl fasta bränslen blir orimligt dyra p. g. a. högatransportkostnader. Sådana undantag måste emellertid bli sällsynta för alt intesträvan all minska oljeberoendet skall urholkas. Med en jämförelsevis ringa tilläggsinvestering kan enoljepanna utrustas så ait den också kan drivas med naturgas. För att en sådanpanna skall fä jämställas med fastbränslepannor m. m. när del gäller att kunnaläcka av energibehovet med annat än olja bör emellertid ledningaroch annat som behövs för gasleveransen finnas på plats. Undersökningar pågår f. n. om allinföra nalurgas i delar av . Om en naturgasdistributör lämnar enbindande utfästelse att leverera gas till en anläggning bör delta motiveradispens från huvudregeln. Det bör inle möta någon invändning att en sådananläggning drivs med olja i avvaktan på att gasleveransenkommer lill stånd. Vid dispensgivningen bör villkor till skydd förförsörjningsberedskapen övervägas. Vidare bör dispens kunna medges närutnyttjningstiden kan antas bli osedvanligt kort för ett syslem eller för enenstaka panna. om det gäller en industri med säsongsbetonad produktion.För de fall undantag från huvudregelns krav på utförande för fastbränsleeldningär motiverat behövs sålunda tillståndsgivning för oljeeldade anläggningar. 14 1980/81. Prop.1980/81:90 Bilaga 1.9 Industridepartementet 210 Flertalet av de mindreeldningsanläggningarna är sådana som används för uppvärmning av byggnader sominnehåller bostäder, arbetsplatser m.m. och som omfattas av byggnadsstadganskrav på atl sådana byggnader skall kunna uppvärmas på tillfredsställande sätt(46 S). Om man inför en särskild lag som reglerar utformningen av samtligapannor bör därför beaktas att byggnadsnämnderna redan nu i samband medbyggnadslov från flera utgångspunkter prövar frågor om uppvärmningsanordningar,även med hänsyn till behovet av beredskap vid minskad eller uteblivenlillförsel av importbränsle. Det kan därför anses naturligt att byggnadsnämndenfår i uppdrag alt ha hand om dispensgivning när det gäller eldningsanläggningarför uppvärmningsändamål och som hör till storleksklass som behandlas här.Byggnadsnämnden bör då också vara tillsynsmyndighet för sådana anläggningar. Ilagen bör därför tas in en bestämmelse som gör det möjligt för regeringen attutse lill dispens- och tillsynsmyndighet. De nu föreslagna reglernaom omställbarhet bör naturligtvis även i forlsältningen återfinnas i SBN.eftersom reglerna främst aktualiseras i samband med uppförande av byggnader.Det kan därför anses lämpligt att statens planverk får i uppdrag atl när detgäller de mindre eldningsanläggningarna för uppvärmningsändamål, utfärdatillämpningsföreskrifter som kan fordras. När det gäller stora anläggningar ochindustrianläggningar kan det vara naturligt att statens industriverk har handom dispens- och tillsynsverksamheten. Uppdelningen mellan planverket ochindustriverket torde vara en fråga för regeringen. 1.8 Behov av andra åtgärder än lagstiftning Kommittén tar också upp vissa andrafrågor än lagstiftning och anför därvid bl. Kravet atl eldningsanläggningarskall utföras sä att de kan eldas med fasta bränslen avgränsasenligl kommilléns förslag på sådant sätt atl nästan all utbyggnad av fjärrvärmekommer att vara förenad med betydande merinvesteringar för fastbränsleeldadeproduklionsanläggning-ar. Förslaget medför avsevärt lägre krav påmerinvesteringar i uppvärmningsanläggningar som faller under den förordadegränsen. pannor i hyreshus saml vanligen också s.k. blockcentraler.Potentiella avnämare av Ijärrvärme kan således erhålla värme från mindre pannormed lägre investeringskostnader relativt sett. Det är inte uteslutet att de nyakraven på produklionsanläggningar för Ijärrvärme kan medföra högre kostnaderför dem som ansluter sig till fjärrvärme. Om della skulle medföra allfjärrvärmeutbyggnaden kommer att ske i långsammare takt till följd av attfastighetsägarna föredrar en billigare men från försörjningssynpunkt sämre -lösning av uppvärmningsfrågan, kan lagförslaget sålunda leda till alt en förenergiförsörjningen i vissa fall ofördelaktig lösning erhålles. Detsamma gällerom kraven på fastbränsleeldning skulle medföra all vär- Prop.1980/81:90 Bilaga 1.9 Industridepartementet 211 meverkets intresse avtar vad avser att bygga samman fleramindre kulvertsystem till ett större. Behovet av att bygga ut elproduktionen med kraftvärmeverkhar betonats i olika sammanhang under senare är. För en sådan utbyggnad behövstillgäng till Ijärrvärmenät med tillräcklig värmebelastning. Om fjärrvärmensexpansion skulle bromsas upp eller i stor utsträckning ske i små åtskilda nätkan förutsättningarna för kraftvärmeutbyggnad i vissa fall försämras. Enligt kommitténs mening bör därför behovet av atl genomstatliga bidrag till en del kompensera de kostnader som är förenade med kravenpå fastbränsleeldning i Ijärrvärmeverkens produktionsanläggningar övervägas.Nivån bör härvid anpassas på sådant sätt att konkurrensförmågan gentemotvärmeproduktion i oljeeldade mindre pannor inte försämras till följd av deökade krav som den föreslagna lagstiftningen ställer pä möjligheterna tillfastbränsleeldning i pannanläggningar över gränsen. Kommittén vill vidare peka på att behov kan finnas av atlstödja inhemska bränslen inte bara i förhållande till olja utan också tillkol. a. därior att tillgängen till inhemska bränslen under normalaförhållanden medför begränsningar torde lagstiftning med krav i fråga omeldning med inhemskt bränsle ha betydande nackdelar som styrmedel. I ställetbör ekonomiska styrmedel väljas. I detta avseende lämnar kommittén ingaförslag. Det torde närmast ankomma på energiskattekommittén ocholjeersättningsdelegationen. Som nämnts innebärenfastbränslepanna en betydande investering. Det är därför både möjligt ochtroligt alt man i åtskilliga fall väljer renovering av den gamla pannan.Ökningen av användningen av fasta bränslen i landet skulle därigenom kunnafördröjas väsentligt i synnerhet som den till ungefär två tredjedelar skullekomma till stånd genom pannbyten. kan andrastyråtgärder än lagstiftning för atl utbytes-takten skall blitillfredsställande vara att föredra. Sådana åtgärder är också önskvärda för attfå till stånd utbyten eller ombyggnader av icke uttjänta anläggningar. Kostnaderna för oljelagring är betydande. Ett oljelagerför exempelvis 8 månaders förbrukning kostar ungefär 2,1 milj. kr. (oljepriset3:e kvartalet 1979, exkl. lagringsutrymme) för en hetvattencentral om 10 MW ibaslastproduktion. Motsvarande värde för 12 månaders oljeförbrukning är ca 3,1milj. Det kapital, som i dessa exempel binds i olja, räcker för attfinansiera uppskattningsvis och av merinvesteringen för enfastbränsleeldad anläggning av samma storlek. I den mån oljelagringen äranpassad till den enskilde anläggningsinnehavarens förbrukning och bekostas avdenne tjänar den således som ett incitament för att gä över till andrabränslen. Detta gäller även om det kommer att ställas krav på beredskapslagringav kol eftersom det är billigare att lagra kol än olja. Krav på beredskapslagring av olja ställs f. n. påoljebolag med en årlig 1980/81:90 Bilaga 1.9 Industridepartementet 212