prop · G40313 · 1980-12-31 00:00:00 — Detta förhållande motverkas enligt om förtroendemannainflytandet1 enlighet med utredningens förslag ökar 1 lekmannastyrelse.Med hänsyn till de regionala uppgifternas betydelse och för utvecklandet av ettpå jämställdhet grundat samarbete mellan och länet 1övrigt måste enligt uppfattning det vara en förutsättning förreformens genomförande att de regionala frågorna blir länspolischefens primärauppgift, varför den dagliga ledningen av polisdistriktet kommer att åvila hansställföreträdare. finner slutligen utredningens förslag om enuppdelning av arbetsuppgifterna på länspolischefens expeditlon till andralänsstyrelseenheter 1 huvudsak lämplig. Blandpolisstyrelserna är inställningen inte lika entydig som bland länsstyrelsernaoch skiljaktiga meningar är inte sällsynta. Etttjugotal polisstyrelser godtar alternafiv 3:2. I flera fall begränsar sig dockförordet lill förhållandena 1 ett eller flera av de tre storstadslänen. Avövriga underalternativ fill polischefsalternativet har alternafiv 3:1 intevunnit gehör hos någon av polisstyrelserna och alternafiv 3:3 endast av en.Alternativ 3:4 har valts av eU tiotal polisstyrelser, 1 flera fall dock endastsåvitt avser storstadslänen. Reglonpollsstyrelsealternatlvet(alternativ 2) förordas av ett drygt tjugotal polisstyrelser, inte sällanunder hänvisning till experten särskilda yttrande. Ytterligare en delpolisstyrelser anser alternativ 2 vara det från rent polisiär synpunkt meständamålsenliga men finner del inte realistiskt att länka sig att det kangenomföras 1 nuvarande läge. HuvudalternativI, dvs. den nuvarande principorganisationen, har samlat ett sextiotalpolisstyrelser. Endast ett tiotal polisstyrelser förordar dock det avlänsstyrelserna i allmänhet valda alternativet 1:2. Alternativ 1:3 har vunnituttrycklig anslutning av fyra polisstyrelser. De flesta polisstyrelserna, ettfemtiotal, säger sig vilja behålla den nuvarande principorganisationenoförändrad eller förstärkt på det sätt som anges i polisutredningens alternativ1:1. Detsamma gäller 1 andra hand flera av de polisstyrelser som 1 första handväljer alternativ 2. Ett tiotal polisstyrelser uttalar sig emellertid för ensammanslagning av länstrafikgmpperna med lokala trafiksektioner på så sätt attde även kan uppfattas som anhängare av alternativ 1:3. Polisstyrelseni , som förordar alternativ 2, sätter 1 fråga om det behövs någonsärskild regional organisation 1 län som omfattar tre 1980/81:13 250 Samordningsfrågan är inte särskilt stor 1 sådana län, menarpolisstyrelsen. Polisstyrelseni hävdar att den nuvarande organisationsformen ger ochlänspolischefen befogenhet och möjlighet att verka enligt de linjer som drogsupp i samband med förstafilgandet. Det borde finnas fömtsättningar att kommatill rätta med påstådda olägenheter genom små förändringar av nuvarandeorganisation. förslag till regional organisation förefallerframtagen huvudsakligen på grundval av förhållandena 1 de trestorstadsområdena. Endast i dessa områden får alternafivet anses nödvändigt ochlämpligt. För merparten av länen, däribland län, känns organisationenmindre nödvändig och lämplig, och den kan befaras medföra betydande problem,såväl av rent praktisk och formell som av psykologisk art. Polisstyrelsensyttrande är representativt för en stor del av de polisstyrelser som villbehålla den nuvarande principorganisationen. Ävenpolisstyrelsen i vill 1 princip behålla den nuvarande organisafionen.Polisstyrelsen anser att den regionala polisorganisationen är en egendomligföreteelse. Länspolischefen har eU direkt befäl över länets polischefer ochderas personal. Därjämte har han vad som kallas den "operativaledningen" över länstrafikgrupperna, som emellertid sägs vara"administrativt" underställda polischeferna 1 de distrikt, därlänstrafikgrupperna är placerade. Hela denna anordning är enligt polisstyrelsenett sammelsurium och ett påtagligt exempel på vådan av att Inte klargörainnebörden och betydelsen av olika begrepp. Det går inte att på detta säUförsöka särskilja begreppen administration och operation och till yttermeravisso begagna icke definierade begrepp som "operafiv ledning","polisledning" eller "ledning av verksamheten". När detgäller ställning inom poUsväsendet kvarstår ett besväriigtprovisorium från förstatligandet, eftersom man av något skäl inte inordnadeStockholms, och polisdistrikt under länspolischefen. Detlaförhållande borde ändras så att länspolischeferna 1 storstadslänenäven får den regionala ledningen över ifrågavarande polisdistrikt. Frågan omnågon operativ enhet skall ingå 1 den regionala polisorganisationen eller intebör enligt polisstyrelsen avgöras ufifrån fakfiska behov och lämplighet. Så kanvara fallet beträffande polisinsatser mot narkotikabrott, grova ekonomiska broUoch organiserad brottslighet. Detta bör undersökas och prövas närmare. Likasåbör en omprövning ske 1 fråga om den regionala ledningen av trafikpolistjänsten,där det inte alls är säkert att den nuvarande ordningen är den lämpligaste. Detviktigaste är a« man får slut på den dualism som råder 1 fråga om länstrafikgmpperna.Det kan i och för sig inte vara någon nödvändighet att länspolischefen direktdisponerar operativa enheter. Den viktigaste regionala polisuppgiften tordevara att erbjuda en polis-administration med hela länet som verksamhets- ochansvarsområde. Polisdistrikten med deras personalstyrkor är direkt underställdalänspolischefen. Uppfattningen 1 betänkandet att det skulle vara så stornackdel att länspolischefen endast tillfälligtvis kan disponera över länetspolisstyrka saknar relevans, menar polisstyrelsen. Ingen chef och ingen myndighetkan disponera över eller "rycka" någon personal annat än försärskilda tillfällen och av särskilda anledningar utöver den normala,planerade, mtinmässiga verksamheten. Polisstyrelsen anser att nuvarandeprinciporganisation bör behållas men förändras så att länspolische- 1980/81:13 251 fenmed ledningsorganisationen (administrafionen) utbryts ur . Denregionala polisorganisafionen bör ges motsvarande ställning till länsstyrelsensom t.ex. har. För kommunerna i län som innehåller de trestörsta distrikten och polisstyrelserna inom sådana län torde största vaksamhetvara av nöden gentemot alternativ 3:2. "Länspolischefsdistriktet" ochdess polisstyrelse skulle få ett alltför dominerande Inflytande regionalt ochen hel del jävssltuafioner torde uppkomma. EutreUlotal kommuner har uttalat sig om den regionala organisationen. Yttrandenainnehåller mera sällan något uttryckligt förord för dét ena eller andra alternafivet.Av dem som yttrat sig är åtskilliga krifiska mot utredningens val av alternativ(3:2), och ett tiotal uttalar sig till förmån för någon form av organisationmed länspolischef 1 . Ett tiotal kommuner tillstyrkerutredningens förslag till regional organisation utan aU gå närmare ln påfrågan. Någrakommuner pekar på risken för en intressekonflikt mellan länspolischefensdistrikt och övriga lokala polisdistrikt. kommun framhåller sålundaatt polischefsalternativet medför risk för att de övriga polisdlstrlken föriorarnågot av den självständighet som är grunden för en starkare lokal förankring.Ystads kommun menar att varje alternafiv utom 1:1 ger alltför stark styrninginom varje region. kommun upplever risken som överhängande för en favoriseringav länspolischefens distrikt. Ilän där residensorten Inte ligger inom det största polisdistriktet finns 1 allmänhet den menlngskiljaktlghelena« resldensortskommunen vill aU polismästaren i residensortsdistriktet skall vara länspolischef medan kommunen med det största polisdistriktet anser att länspolischefen bör vara polismästare i sistnämnda distrikt. Polisutredningensval av alternativ anses, som har framhållits, ofta mindre lämpligt somlösning för hela landet men som en kanske nödvändig lösning för de trestorstadslänen, i första hand då . I det följande redovisas denlokala opinionen inom dessa län, återspeglad i länsstyrelsernas,polisstyrelsernas och kommunernas yttranden. Länsstyrelseni liksom polisstyrelsen i ansluter sig till alternafiv3:2. Remissutfallet bland de övriga polisstyrelserna är blandat. Polisstyrelseni vill behålla nuvarande organisation. Polisstyrelserna i ,och önskar i första hand alternativ 2,1 någol fall i den av expertenErling föreslagna varianten. Polisstyrelsen i Handen säger sig ansluta sig tillpolischefsalternativet med förbehållet att länspolischefen inte bör varapolischef 1 något enskilt distrikt; däremot bör enheter mot narkotika- ochekonomisk brottslighet ligga direkt under länspolischefen (svaret synes därmednärmast ansluta till alternativ 1:2). Polisstyrelserna i , ,, , och förordar huvudalternativ 3.Polisstyrelserna i , och väljer därvid alternativ3:2, medan polisstyrelserna i , och förespråkaralternativ 3:4. Även polisstyrelserna i , och kan tänka sigalternativ 3:4 om inte det av dessa polisstyrelser 1 första hand förordadealternativ 2 kan genomföras.Polisstyrelsen i synes också ansluta sig till utredningens förslag. Bland kommunerna förordar och Stock holms kommuner utredningens förslag. 1980/81:13 252 Somtidigare framgått avvisar i utredningensförslag och förordar ett brytande av de tre storstadsdistriktens särställning.Däremot ansluter sig polisstyrelsen i till utredningens förslag, dvs.alternativ 3:2. Länets fyra övriga polisstyrelser uttalar sig däremot närmasttill förmån för den nuvarande principorganisationen, dvs. huvudalternativ 1.Polisstyrelsen i har, som har redovisats, en inställning som1 mycket överensstämmer med . De tre återstående styrelsernaspreferenser fördelas lika mellan alternafiv 1:1 (), 1:2 () och1:3 (). tillstyrker utredningens förslag utan attnärmare kommentera frågan om den regionala organisafionen. kommunser 1 den föreslagna regionala organisationen en risk särskilt 1 storstadslänför att de övriga polisdistrikten förlorar något av den självständighet som ärgmnden för en starkare lokal förankring. vill behålla den nuvarandeprinciporganisationen. Länsstyrelseni förordar alternativ 1:2. Polisstyrelsen i anser att detnuvarande samarbetet på regional nivå har fungerat bra 1 länet och finner sigdärför inte kunna förorda utredningens val av regional lösning annat än omdenna skulle genomföras såvitt avser samt och . Av länets övriga polisstyrelser förordar polisstyrelsen i LumJ alternativ 2 medan de återstående(polisstyrelserna i , , , och ) ansernuvarande regionala organisation vara att föredra. De flesta av de sistnämndauttalar sig för någon form av förstärkning av länspolischefens resurser.Endast en av dem, polisstyrelsen 1 , preciserar dock sitt uttalandepå så sätt att länspolischefen bör få den direkta ledningen för regionalaresurser såsom länstrafikgmpperna samt enheter för bekämpning av narkotika-och ekonomisk brottslighet, dvs. Av kommunerna 1 länet harendast Ystads kommun, som förordar alternativ 1:1, behandlat frågan om denregionala polisorganisationen. Landstingsförbundetframhåller att de regionala förutsättningarna varierar 1 betydande grad frånlän till län. Residensortens polisdistrikt är l.ex. inte i alla län det störstadistriktet i länet. För ett mindre distrikt torde delta leda tillpersonalresursproblem om polischefen 1 distriktet skall varalänspolischef. En annan komplikation i utredningens alternativ är 1 vad månlänspolischefen 1 sin roll som polismästare skall behöva fördjupa sig 1 dealldagliga och rent administrativa sysslorna 1 sitt eget distrikt. Det är deövergripande regionala frågorna som är länspolischefens huvudsakligaarbetsområde. Förbundet pekar också på risken för jävssituationer ochmisstankar om att länspolischefen gynnar sitt eget polisdistrikt framför övrigadistrikt. Med hänsyn till dessa omständigheter och eftersom utredningen intekan påvisa några direkta förbättringar 1 organisationen är landstingsförbundettveksamt till utredningens förslag till ny regional polisorganisation. 1likhet med landstingsförbundet pekar på dejävssituationer och lojalitetskonflikter som kan uppkomma om länspolischefen 1enlighet med utredningsförslaget förenar tjänsterna som länspolischef ochlokal polischef 1 kris- och krigslägen då organisationen påfrestningar kan denna konstruktion medföra betydande svårigheter,menar kommunförbundet. LOoch TCO tillstyrker utredningens förslag till utformning av den regionalapolisorganisationen. Prop.1980/81:13 253 /SRpåpekar inledningsvis att det stora antalet polisdistrikt gör det nödvändigtmed ett regionalt plan för ledning av polisverksamheten. /SR beklagar att regionpollsstyrelsealternativet(alternativ 2) inte har blivit tillräckligt utrett och att utredningen 1stället har stannat för ett slags kompromiss, där polisens Intresse av eneffektiv och ändamålsenlig organisafion 1 viss mån har fått ge vika. SÄCO/SRförordar sålunda i första hand reglonpollsstyrelsealternativet på de skäl och iden form som experten har angett 1 sitt särskilda yttrande. Om dettaalternativ av olika anledningar ej går att genomföra förordar /SR att dennuvarande regionala organisationen i huvudsak består. Länspolischefen bör i säfall integreras fastare i och få status av chef för en särskildpolisavdelning inom , till vilken alla ärenden inom polisområdetskulle samlas. För är dock en särlösning nödvändig med hänsyn fillbefolknings- och distriktsstrukturen. Här kan vissa fördelar uppnås ursamordnings- och effektivitetssynpunkt om funktionen som länspolischef förenasmed tjänsten som chef för . Formerna för genomförandeav denna organisation bör noggrant utredas. I de båda andra storstadsområdenaär samordningsproblemen ej lika påtagliga. Innan en liknande ordning genomförs1 samt och län bör därför resultatet av särlösningen 1Stockholms län avvaktas och erfarenheterna därifrån ställas samman ochutvärderas. Det av utredningen valda polischefsalternativet avstyrker /SRbestämt utom såvitt avser . Bl.a. pekas på risken för en alltföromfattande regional styrning och en successiv försvagning av polisensambitioner och service till allmänheten 1 polisdistrikten utanförresidensorten, dit de personella och tekniska resurserna kan förväntas blikoncentrerade. kan man befara ett minskat Inflytande för de lokalaförtroendevalda ledamöterna 1 polisstyrelserna. Det torde bli svårt förlänspolischefen att utöva en effektiv regional ledning av polisverksamheten omhan måste åta sig den betungande uppgiften att vara lokal polischef.Dubbelrollen medför vidare uppenbara ledningsproblem och risk för lojalltets-och jävskonflikter. Enligt /SR har utredningen inte heller besvarat fråganom vem som skall inspektera länspolischefsdistriktet. Statstjänstemannaförbundettar inte ställning för någol av de framlagda alternativen men anför vissabetänkligheter mot utredningsförslaget under hänvisning till vad som haranförts 1 de särskilda yttrandena av ledamöterna samt expertenErling. Dessa synpunkter bör enligt förbundet beaktas vid valet mellan de olikaalternativen för den regionala polisorganisationen. , som förordar alternativ 3:2, granskar även de övrigaalternativen från skilda synpunkter. Alternafiv 1 :l innebär enligtpolisförbundet att en helt otillfredsställande regional organisation konserveraspå obestämd tid. Alternativ 1:2 betyder en förstärkning av den nuvaranderegionala organisationen med egna operativa enheter. Det skulle Innebära enutveckling mot en regionaliserad polisorganisation och ett tillskapande av tvåpoliskårer. Erfarenheterna från statspollstl-den men kanske än merInternationella jämförelser gör att polisförbundet avvisar detta förslag. Ialternativ 1:3 skulle länspolischefen bli en tjänsteman 1 utannågon praktisk kontakt med det polisiära vardagsarbetet, vilket förbundet intekan acceptera. Regionpollsstyrel-sealternatlvet (alternafiv 2) torde vara detfrån arbets- och effektivitets- Prop.1980/81:13 254 Detta alternativ är enligt polisförbundet f.n. inte realiserbarteftersom det inte är "politiskt gångbart". Förbundet beklagar attingen av utredningens ledamöter ställer upp för detta alternativ. Beträffande organlsafionsformenmed kombinerad länspolischef/chef för lokalt polisdistrikt (alternafiv 3) anmärkerförbundet att denna form finns på andra håll, bl.a. i , och där fungerarutan komplikationer. Länspolischefen får 1 detta alternativ en meningsfull roll1 polisorganisationen genom att fungera som chef i ett störrepolisdistrikt. Farhågorna för jävssltuafioner och "överkörning" avandra polischefer förefaller förbundet betydligt överdrivna och bör kunnaöverbryggas genom en arbetsordning som utarbetas av en kommande polisberedning.Polisförbundet omtalar att den överväldigande majoriteten av förbundetsmedlemmar har tillstyrkt alternativ 3:2. EnligtFöreningen v ar Inrättandet av länspolischefstjänsterna1 samband med polisväsendets förstatligande ett uttryck för behovet av en starkregional polisledning med som högsta polismyndighet i länet.Länsstyrelsen skulle härigenom ges möjlighet till en effektiv regional ledningav polisväsendet. Som utredningen påpekar har utvecklingen åtminstone till endel gått 1 annan riktning än som var förutsatt. Föreningen anser att dettaväsentligen får tillskrivas det förhållandet att den regionala organisationeninte har getts tillräckliga resurser för att kunna fullgöra de uppgifter somåvilar 1 dess egenskap av högsta polismyndighet 1 länet.Samhällsutvecklingen har emellertid visat att det ostridigt behövs en regionalledning och samverkan över distriktsgränserna. Detta beror bl.a. på den alltIntensivare trafiken och det förhållandet att brottsligheten har blivitalltmer rörlig. Nya former av kriminalitet har dessutom tillkommit, framhållerföreningen, och pekar särskilt på narkotikabrottsligheten och den organiseradeoch ekonomiska brottsligheten. Enligt föreningens uppfattning erfordras ledningoch samverkan över distriktsgränserna med dlrektled-da regionala resurser föratt man skall kunna bemästra dessa samhällsproblem, som av allt att döma barakommer all öka. Statsmakternas ställningstagande tilllänsindelningsutredningens förslag har för överskådlig tid 1 princip lagt fastden nuvarande länsindelningen. Utvecklingen sedan förstatligandet har medförtatt länet och länsinstansen har fått ökad betydelse. är inomlänet den myndighet som har ansvaret för alt söka samordna de olikasamhällsfunktionerna. Föreningen vill betona att polisväsendet Inte fårbedömas som fristående från andra samhällsfunktioner utan också 1fortsättningen måste Integreras 1 den regionala samhällsförvaltningen. Genomanknytningen till som högsta polismyndighet kan polisverksamhetenbli föremål för insyn och kontroU genom ett organ med allmännaförvaltningsfunktioner, vilket sannolikt är ägnat att stärka förtroendet förpolisen. Utredningen har enligt föreningen underskattat den kontaktverksamhetsom länspolischefen 1 egenskap av tjänsteman inom nu har såvälmed enheter inom som med övriga till knutna organ.Samma bedömning gäller de pollsadmlnistrafiva ärenden ochpolismyndighetsärenden som handläggs på länspolischefens expedition. Vissaaktiviteter måste enligt föreningen fullgöras 1 form av regionalpolisverksamhet. En effektiv trafikövervakning förutsätter relativt storaövervakande enheter som arbetar över distriktsgränserna. Detta motiveras såvälmed hänsyn till trafikintensiteten som fill den Prop.1980/81:13 255 erforderligaspecialutrustningen och specialutbildningen. De positiva erfarenheterna av deregionalt verksamma narkotikarotlarna pekar på att dessa bör bestå som enregional resurs. Arbete över distriktsgränserna måste också ske mot annangrövre brottslighet, bl.a. den organiserade och ekonomiska brottsligheten.Föreningen har sålunda den bestämda uppfattningen att det krävs en starkregional ledningsfunktion, som emellertid inte får äventyra de lokalapolisstyrelsernas självständighet. I utredningens alternativ 1:2 och 3:2betonas vikten av en effektiv regional ledning med bibehållande avlänsstyrelsens ställning som högsta polismyndighet i länet. Vid en samladbedömning av för- och nackdelar hos dessa båda alternativ har föreningenstannat för alt 1 första hand förorda alternativ 1:2. Detta alternativ Innebär,framhåller föreningen, att polisverksamhetens anknytning till länsstyrelsenoch därmed till den regionala samhällsförvaltningen 1 övrigt bevaras. Ingripandeorganisatoriska förändringar undviks liksom den besvärande dubbelroll meduppenbara risker för dualism och jävskonflikter som är förenade med alternativ3:2. Ätt den regionala polischefen liksom i alternativ 3:2 tilldelas dendirekta ledningen över den personal som avdelas för regional polisverksamhetfår enligt föreningens uppfattning inte Innebära eller uppfattas på det sättetatt två skilda poliskårer skapas, en för regional och en för lokalpolisverksamhet. Statsmakterna skulle genom centrala beslut lägga fast vilkaaktiviteter som skall fullgöras som regional verksamhet, medan uttagningen avpersonal till den regionala verksamheten skulle ske genom ett samspel mellande lokala polisstyrelserna och . Tyngdpunkten i polisväsendet skullehärigenom ej förskjutas från det lokala planet, menar föreningen. Skulleförutsättningar saknas att på detta sätt stärka den regionalaledningsfunktionen förordar föreningen i andra hand alternativ 3:2 på de skäloch med beaktande av de synpunkter och preciseringar som experten harframfört 1 sitt särskilda yttrande. Föreningen anser emellertid att det, närdet gäller storstadsområdena, är tänkbart med en särlösning 1 vart fall förStockholmsområdet, FöreningenSveriges polischefer lägger stor vikt vid frågan om den regionala indelningen.Dess bedömningar överenstämmer i denna del med vad experten anför i sittsärskilda yttrande. Föreningen ställer sig inte avvisande till tanken att denövergripande polisledningen för Stockholms-, Göteborgs- och Malmöregionernautformas på ett från landet 1 övrigt avvikande och för dessa områden särskiltanpassat sätt. Skulle alternativ 1 komma att genomföras anser föreningen attden närmare utformningen bör behandlas av den aviserade pollsberednlng-en. Ävenfördelningen av de regionala resurserna och ledningsstrukturen är frågor somsynes böra hänskjutas fill polisberedningen. Föreningens ställningstagandeanstår följaktligen i avvaktan på polisberedningens arbete. FöreningenSveriges åklagare godtar utredningens förslag. drar slutsatsen att polischefsalternativet är denorganisationsmodell som bäst svarar mot de krav som ställs medan ansluter sig till ledamöterna reservatlon. Prop.1980/81:13 256 Utredningensuppfattning att det genom centrala beslut bör läggas fast vilka aktiviteter somskall fullgöras 1 form av regional verksamhet delas av de flestaremissinstanser. Detsamma gäller utredningens bedömning att till det regionalaplanet bl.a. bör hänföras sådan trafikövervakning som fordrar specialutrustningsamt de enheter som är avsedda för bekämpning av narkotikabrott samtorganiserad och ekonomisk brottslighet. I allmänhet har man ej heller någonerinran mot att den nuvarande s.k. stödjande verksamheten upphör. Fråganom länstrafikgruppernas framtida ställning berörs av åtskilligaremissinstanser. Man anser på åtskilliga håll att länstrafikgrupperna böravvecklas och personalen 1 stället ingå 1 eller bilda trafikseklioner 1distrikten. Polisstyrelsen i pekar 1 detta sammanhang på attlänstrafikgruppernas nuvarande verksamhei är mycket kostnadskrävande.Transportsträckorna är ofta mycket långa på bekostnad av den effektiva arbetsfiden.Det bör vara ett statsfinansiellt Intresse att ändra på denna kostsammaverksamhet. Den allt högre standarden på länsvägarna och europavägarna harminskat behovet av polisinsatser. Behovet av trafikövervakning synes däremotvara oförändrat stort 1 tätorterna, där trafiksektionerna har sitt huvudsakligaarbetsfält. Liknande synpunkter anförs av flera polisstyrelser och kommuner.Ibland under åberopande av att det lokala Inflytandet över polisverksamhetenhärigenom skulle stärkas 1 enlighet med polisutredningens huvudprincip. En motsattuppfattning redovisas av bl.a. Föreningen länspolischefer att en effektiv trafikövervakning förutsätter relativt stora enheter somarbetar över distriktsgränserna.