prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Beträffande det fallet att viss egendom samtidigthar utmätts för två eller flera borgenärers opriorilerade fordringar tordef.n., i enlighet med vad som förordades i samband med lagstiftning,gälla att sökandenas sammanlagda kostnader skall tas ut först oberoende avfordringamas storlek. Detta har kritiserats av RSV, som har menat att manuppnår ett mera rättvist resultat om medlen fördelas proportionellt efter vaqesökandes fordran inkl. förrättningskostnad. För egen del anserjag emellertidriktigast att alla förrättningskostnader tas ut först, oberoende avfordringamas storlek. Så bör under alla förhållanden ske beträffandeförsäljningsavgift eller annan förrättningskostnad som är gemensam försökandena. Det framstår enligt min mening som naturligt att även övrigaomkostnader las ut först, innan återstoden fördelas mellan borgenäremasfordringar. Jag godtar sålunda beredningens mening. När utmätt egendom har sålts, har köparen enligt 8kap. 17 8 i departementsförslaget rätt att vid behov få handräckning avkronofogdemyndigheten för att komma i besittning av vad han har förvärvat.Handräckningen ges utan kostnad för köparen (3 8 första stycket ovan).Kostnaden skall emellertid tas ut av gäldenären eller annan som har underlåtitatt lämna ut eller avträda egendomen. Andra meningen i förevarande paragrafinnehåller i enlighet härmed en bestämmelse om att förrättningskostnad förhandräckning enligt 8 kap. 17 8 fär genast utsökas hos svaranden. 8§ Paragrafen innehåller bestämmelser om uttagande hos svaranden avförrättningskostnader för annan verkstäUighet. Första stycket motsvarar 18 kap.10 8 i beredningsförslaget. Andra och tredje styckena i paragrafen saknarmotsvarighet i beredningens förslag. 16 1980/81. Beträffande beslut som skallverkställas på annat sätt än genom utmätning gäller enligl 199 8 1 mom. förstameningen UL all kostnaden för verkställigheten får utmätas hos svaranden endastom beslutet innehåller föreskrift orn att verkställigheten skall ske på den förlorandepartens bekostnad. Bestämmelsen gäller även utslag av överexekutor ihandräckningsmål. Enligt beredningen måste det ävenbeträffande annan verkställighet än utmätning vara det naturliga alt envinnande part är berättigad till verkställighet på den förlorande partensbekostnad. Det synes inte heller motiverat att en kärande skall behövaframställa yrkande därom i rättegången för att regeln skall komma i tillämpningpå verkställighelssladiet. Däremot kan det enligl beredningen möjligen tänkasatt domstolen i något undantagsfall kan finna att verkställighet inte bör ske påsvarandens bekostnad, t.ex. om ett hus skall rivas eller bortföras och detmateriella rättsläget inte innebär att svaranden skall betala detta. Någonändring i denna del bör inte inträda därför att svaranden har bestritt begäranom rivning eller bortförande. Dessa frågor bör vid behov redas ut i rättegångenoch i domslutet bör i förekommande fall anges att svaranden inte skall betalaviss kostnad. 1 enlighet med det sagda innehåller beredningensförslag i 18 kap. 10 8 att förrättningskostnad för verkställigheten får genastutsökas hos svaranden, om inte annat följer av exekutionstiteln. Beredningenframhåller att om exekutionstitelns innebörd i något fall skulle vara oklar,kronofogdemyndigheten får söka tolka vad som skall anses vara avsett. Atthänvisa frågan lill särskild rättegång anser beredningen inte vara motiverat. Beredningen påpekar all av förslaget följer altdomstol inle har anledning att ge föreskrift om verkställighet på svarandensbekostnad. Första stycket i förevarande paragrafi departementsförslaget överensstämmer i sak med 18 kap. 10 8 i beredningensförslag. Eftersom departementsförslaget utgår från all detskall ankomma på domstol att förordna om handräckning (frånsett det fall somavses i 8 kap. 17 8), ulgör genomförande av handräckningsbeslut verkställigheti UB:s mening. På gmnd härav har i första stycket undantag föreskrivits beträffandeverkställighet av kvarstad eller annan säkerhetsåtgärd. Då det på detta stadiuminte är klarlagt om sökanden har någol anspråk, bör nämligenförrätlningskostnaden för åtgärden inle las ut av svaranden. 1 stället börsökanden kunna begära ersättning för kostnaden av svaranden som enrättegångskostnad i del mål vari anspråket prövas. Någon särskild föreskrift omdenna möjlighel har, som Jag har anfört under kapilelrubriken, inte ansettsbehövlig. Jag vill understryka all bestämmelsen i första stycket av förevarandeparagraf däremot är tillämplig på verkställighet av annat handräckningsbeslul,l.ex. angående avhysning eller förpliktelse att återställa visst föremål. 17 kap. 8 § 842 1980/81:8 17 kap. 9 § 843 Som andra stycke i 8 8 idepartementsförslaget har tagits upp en bestämmelse som avser det fallet attegendom som berörs av avhysning inte kan tas om hand för förvaring och därförsäQs med stöd av 16 kap. 7 8. Av köpeskillingen för egendomen bör dä tas utkostnaden för försäljningen. Betalar inle svaranden övrigaförrättningskostnader i målet, finns ingenting som hindrarkronofogdemyndigheten att utmäta svarandens fordran på behållningen efteravdrag för försäljningskostnaden. Enligt 3 8 andra stycket svararsökanden inte mot staten för alla förrättningskostnader i samband medavhysning. Under 3 S har Jag framhållit att staten bör ha företräde framförsökanden, om endast en del av kostnaderna i sådant mäl kan tas ut avsvaranden. I enlighet härmed anges i tredje stycket av 8 8 att närförrättningskostnader för avhysning tas ul hos svaranden, kostnad som avses i 38 andra stycket har företräde framför annan förrättningskostnad. 9 8 Paragrafen innehåller bestämmelser attförrättningskostnad för säkerhetsåtgärd i vissa fall får tas ut i ett senaremål om verkställighet. Den motsvarar 18 kap. 11 och 12 88 i beredningensförslag, Enligt 198 8 5 mom.UL gäller i fråga om egendom som var belagd med kvarstad när den utmättes altäven kostnad för kvarstaden räknas som kostnad för utmätningen. Beredningenföreslår i 18 kap. 11 8 en bestämmelse som generellt anger attförrättningskostnad för säkerhetsåtgärd, vilken allQämt beslår närverkställighet äger rum för fordran eller annat anspråk som sökanden haråberopat för säkerhetsåtgärden, räknas som förrättningskostnad förverkställigheten. Beträffande kvarstad för fordranframhåller beredningen önskvärdheten av att kvarstadsborgenärens ställningförbättras såvitt gäller kostnaderna för kvarstaden. Om annan borgenär fårutmätning av egendomen, bör sålunda kvarstadsborgenärens kostnad kunna utgå urdenna. Kvarstaden ' kan, enligt vad beredningen påpekar, ibland ha räddategendomen åt borgenärerna. Även i andra fall synes del beredningen rimligt attkvarsladsborgenären gottgörs för sina utgifter. Bestämmelse i enlighet med detanförda har beredningen tagit upp i 18 kap. 12 8. Enligt denna paragraf skallförrättningskostnad för kvarstaden räknas som förrättningskostnad iutmätningsmålet, trots att utmätningen äger rum för annan fordran. Härav följeratt kostnaden skall tas ut hos svaranden och beloppet redovisas lillkvarstadssökanden, om denne har förskotterat kostnaden. Beredningen påpekar i dettasammanhang att utmätning kan enligl 17 kap. 9 8 i förslaget föranleda attutmätning anses ha ägt mm även för kvarstadssökandens fordran.Kvarstadssökanden och utmätningssökanden skall då behandlas som två utmätningssökande.Har kvarstadssökanden förskotterat kvarstadskostnaden, skallkronofogdemyndigheten förfara på Prop.1980/81:8 . 17 kap. 10 § 844 samma sätt som när en av flera uimätningssökande harförskotterat kostnad och utmätning sker samitidigi för deras fordringar. Jag godtarberedningens förslag att den som har fått kvarstad eller annan säkerhetsåtgärdskall kunna la ul förrätlningskostnaden för verkställighet av åtgärden avsvaranden i samband med verkställighet av dom eller annan exekutionstitelvarigenom anspråket har fastställts. Vidare bör i enlighet med beredningensförslag förrättnings-kostnaden för kvarstad för fordran få tas ut i senareutmätningsmål, även om utmätningen äger rum för annan fordran änkvarstadssökandens. De bestämmelser i ämnet somberedningen har föreslagit i 18 kap. II och 12 88 har i departementsförslaget förts samman lill en paragrafSamtidigt har lydelsen Jämkats någol bl.a. med hänsyn till att ävengenomförande av kvarstad eller annan säkerhetsåtgärd utgör verkställighet idepartementsförslagets mening. Som Jag har framhållit i detföregående kan den som har sökt verkställighet av säkerhetsåtgärd yrkaersättning för förrätlningskostnaden i mål angående huvudsaken. Denna möjlighelstår till buds vid sidan av vad som sägs i förevarande paragraf. 10 8 Denna paragraf, som motsvarar 18 kap. 13 8 iberedningens förslag, innehåller föreskrifter om uttagande av vissa kostnader imål om kvarstad. Enligt 183 8 3 mom.och 185 8 2 mom. andra meningen UL kan överexekutor under vissa förutsättningarförordna att lös egendom som är föremål för kvarstad eller skingringsförbudskall säljas. I 199 8 1 mom. andra meningen föreskrivs att kostnad för sådanförsäljning skall utgå ur behållningen. Enligl 15 kap. 7 8 andra stycket RBkan domstol, som har meddelat skingringsförbud på fast egendoin, under vissavillkor förordna god man att förvalla egendomen. För sådamt fall föreskrivs isamma stycke att den part som har begärt åtgärden är skyldig att till bestridandeav nödig kostnad för egendomens förvaltning erlägga förskoll med belopp sombestäms av domstolen. Motsvarande befogenhet all förordna syssloman altförvalta fast egendom som är föremål för skingringsförbud tillkommer enligt 1818 UL överexekutor. Även i detta fall torde sökanden vara skyldig alt på begäranförskotlera kostnaden Qfr 199 8 3 mom. Någon bestämmelse om alt godemannen resp. sysslomannen får ta ut arvode och omkostnader ur avkastningenfinns inte. 1 vad mån sådan befogenhet ändå föreligger synes oklart. Beredningen erinrarom att kvarstad och skingringsförbud enligt beredningens förslag ersätts avett gemensamt institut, benämnt kvarstad. Förslaget innehåUer i 17 kap. 7 stycket och 10 8 andra stycket bestämmelser om försäQning avkvarstadsbelagd lös egendom i visst fall. 1 saklig överensstämmelse med 199 8 1mom. andra meningen UL innehåller 18 kap. 13 8 första stycket en bestämmelseall om Prop.1980/81: 8 17 kap. II § 845 lös egendom som har belagts med kvarstad säljs enligtnyssnämnda lagrum i 17 kap., förrätlningskostnaden för försäljningen skall lasul ur behållningen. Enligt beredningen är del inte påkallat att, om det är enfordran som har belagts med kvarstad och betalning för fordringen har influtit,medge alt kostnad för indrivningen får tas ur ur influtna medel. Frågan har såringa praktisk betydelse att någon bestämmelse inte kan anses behövlig. 1 fråga om kvarstad på fast egendomföljer av 17 kap. 6 8 andra stycket beredningsförslaget att förordnande enligl13 kap. 8 eller 9 8 kan meddelas rörande omhändertagande av avkastning ellervård om själva fastigheten. Däremot kan sådan kvarstad inte leda till altegendomen säljs. Beträffande kostnaden för nämnda mer eller mindre omfattandeförvaltning föreslås i andra stycket av 18 kap. 13 8 en bestämmelse enligtvilken kostnaden fär tas ut ur den behållna avkastningen. Beredningen påpekaralt om förvaltningskostnaden medför att svaranden åsamkas en onödig utgift,denna omfattas av skadeslåndsskyldighel som åvilar sökanden bl.a. om hans talanmot svaranden inte vinner bifall. Ävendepartementsförslaget ger kronofogdemyndigheten befogenhet alt under vissaförutsättningar sälja lös egendom som är föremål för kvarstad (16 kap. 14 8Iredje stycket och 16 8 andra stycket). Vidare föreslås attkronofogdemyndigheten i fråga om kvarstadsbelagd fastighet vid behov skallkunna förordna om sysslomannaskap som avses i 12 kap. 8 och 9 88 (16 kap. 14 8andra stycket och 16 8 andra stycket). 1 likhet med beredningen anserjagatt kostnaden för försäljning av kvarstadsbelagd lös egendom och kostnaden försysslomannaskap beträffande kvarstadsbelagd fast egendom bör tas ut urköpeskillingen resp. ur behållen avkastning. Jag godtar sålunda vad beredningenhar föreslagit. 11 § Paragrafen innehåller bestämmelse om uttagande avförrättningskostnad hos sökanden. Den motsvarar 18 kap. 7 8 i beredningensförslag. Enligt 198 8 I mom.andra meningen UL gäller att förrättningskostnad i mål om utmätning, som inlekan tas ut ur köpeskillingen för den utmätta egendomen, behållen avkastningeller andra tillgängliga medel, skall betalas av utmätningssökanden eller, omden avser åtgärd som annan har begärt, av denne och får utmätas. Ifråga om annan verkställighet än utmätning gäller enligt 199 8 2 mom. attkostnad som inte har kunnat las ut enligt 1 mom., dvs. hos den förlorandeparten eller ur behållningen när egendom under kvarstad eller skingringsförbudhar sålts, skall betalas av sökanden och fär utmätas hos honom. I sakligöverensstämmelse med gällande lag innehåller 18 kap. 7 8 beredningsförslagel enbestämmelse att om sökanden inle har förskotterat förrättningskostnad förvilken han svarar och kostnaden inte 1980/81:8 17 kap. 12 § 846 får eller har kunnat tas ut i målet hos svaranden, den fårgenast utsökas hos sökanden. Beredningen påpekar att bestämmelsen självfalletär tillämplig även om förskott har lämnats för viss åtgärd men annan åtgärd imålet har vidtagits ulan att kostnaden för den åtgärden har förskotterats. II 8 i departementsförslagetöverensstämmer, frånsett ett par mindre redaktionella jämkningar, medberedningens förslag. Kostnader i tvist vid fördelning 12 § Paragrafen innehåller bestämmelser om kostnader vidsådan tvist vid fördelning av medel som krcmofogdemyndigheten själv prövar. Denmotsvarar 18 kap. 24 och 25 88 beredningsförslaget. Vid överexekutorsprövning av fördelningstvist enligl 151 8 3 mom. UL gäller i fråga omkostnadema den aUmänna bestämmelsen i 197 8 UL. Enligl denna paragrafbestämmer överexekutor efter vad som är skäligt om och till vad belopp denförlorande parlen skall ersätta motparten för hans kostnad i målet. Enligt 14 kap, 9 8tredje stycket beredningsförslaget skall kronofogdemyndigheten under vissaförutsättningar kunna själv pröva tvist rörande fordran vid fördelning av medelsom har infiutit i mål om utmätning. Enligt beredningen bör i sådan tvistreglerna i 18 kap. RB tiUämpas i fråga om rättegångskostnaderna. En regel häromhar tagits in i 18 kap. 24 8 i beredningens förslag. När kronofogdemyndigheten prövartvist som har sagts kan myndigheten alltefter partsställningen och utgångenav mälet komma att ålägga sökanden, svaranden eller tredje man skyldighet attersätta processkostnad. Det är enligt beredningen mest konsekvent altverkställigheten av sådan betalningsskyldighet får följa reglerna för dom somavses i 3 kap. 7 8 tredje stycket i förslaget. Tvist sorn här är i fråga rörinte så myckel själva fördelningsreglerna som befogenheten av defordringsanspråk som har framställts. Koslnadsersältningama kan också komma altuppgå till förhållandevis höga belopp. 1 enlighet härmed föreslår beredningeni 18 kap. 25 8 alt beslut, varigenom kronofogdemyndigheten har ålagtersättningsskyldighet enligt 24 8, verkställs lika med dom som avses i 3 kap.7 8 tredje stycket. RSV föreslår atttillämpligheten av 18 kap. RB begränsas så att ränta inte utgår på rättegångskostnadi tvist som avses i 14 kap. 9 8 tredje stycket i förslaget. Verket framhålleratt sådan ersättning kommer att uppgå till måttligt belopp och att den räntasom skulle bli aktuell är blygsam. Bestämmelserna iförevarande paragraf i departementsförslaget överensstämmer i sak med 18 kap.24 och 25 88 beredningsförslaget. Det har emellertid synts lämpligt att förasamman bestämmelsema till en paragraf. 1980/81:8 7 kap. 13 § 847 En remissinstans har ansett attränta inle bör utgå på rättegångskostnad i tvist som avses. Enligt minmening är det dock inte tillräckligt motiverat att göra undantag från RB:sregler beträffande ränta på kostnaderna. Tvist vid fördelning skall iallmänhet prövas av domstol och i fall som avses i 13 kap, 7 8 tredje stycket idepartementsförslaget träder kronofogdemyndigheten i domstolens ställe. Mantorde dessutom kunna utgå från att kronofogdemyndigheterna inte kommer altsjälva pröva fördelningstvisl i någon större omfattning, 1 fråga om fördelningstvisl somkronofogdemyndigheten själv prövar har beredningen också föreslagit attmyndigheten vid tillämpning av rätlshjälpslagen skall räknas som allmändomstol (18 kap. 28 8). Förslaget innebär att kronofogdemyndigheten i sådantvist bl.a. skall kunna fastställa ersättning till biträde ät part somåtnjuter rättshjälp. Föregen del vill jag framhålla att eftersomkronofogdemyndigheten vid prövning av fördelningstvisl träder i domstolsställe, det kan sägas vara följdriktigt att myndigheten även skall ha domstolsbefogenheter i fråga om rättshjälp. Man kan emellertid utgå från allfördelningstvist endast undantagsvis kommer att prövas av kronofogdemyndighet.All fråga om rättshjälp uppkommer i sådan tvist blir naturligtvis ännu merasällsynt. Härav följer att något egentligt behov av den föreslagna befogenhetenför kronofogdemyndighet inte föreligger. Härtill kommer alt förslaget inle ärväl förenligt med den fördelning av befogenheter som gäller enligl rättshjälpslagen. I detta sammanhang vill jag nämnaatt i belänkandet (SOU 1977:49) Översyn av rättshjälpssystemei har föreslagitsen ny rällshjälpslag. Belänkandet innehåller bl.a. nya regler om i vilkenordning ersättning tUl offentligt biträde fastställs. Bl.a. föreslås altöverexekutor skall kunna fastställa sådan ersättning. En sådan befogenhet blirtillämplig bl.a. i fall då överexekutor enligt 151 8 3 mom. UL själv prövarfördelningstvisl. Förslaget övervägs f.n, i justitiedepartemenlet. Med hänsyn till det anförda har idepartementsförslaget inte tagits upp någon bestämmelse som gerkronofogdemyndigheten domstols befogenheter vid tillämpning avrättshjälpslagen. Frågan om eventuellt vidgade befogenheter förkronofogdemyndigheten på detta område får las upp i anslutning till det pågåendearbetet med reformering av rättshjälps-systemet. Särskild föreskrift beträffande allmänna mål 13 8 Paragrafen, som saknar motsvarighet i beredningensförslag, lar upp en bestämmelse om kapitlets tillämpning i allmänna mål. börstaten i egenskap av sökande i allmänna mål vara befriad från alt betalaförrättningskostnad när den inte kan tas ut av motparten samt att erläggaförskott Qfr 6 8 andra stycket Prop.1980/81: 8 1 l<"P 48 Motsvarande befrielse börgälla när kommun är sökande i allmänt mäl. 1 enlighet härmed anges i 13 8 idepartementsförslaget att bestämmelserna i 2-5 88 om sökandens ansvar förförrättningskostnader inte gäller i allmänt mål. Jag vill påpeka att bestämmelseninle inverkar på annan sakägares ansvar för förrättningskostnad. Den som harbegärt indragning av gemensamt intecknad fastighet svarar alltså i fall somavses i 2 8 andra stycket andra meningen inte för kostnad som föranleds avindragningen, även om indragningen sker vid försäljning i allmänt mäl. Förevarande kapitel innehållerbestämmelser om talan mot kronofogde-myndighels beslut och om klagan i övrigt iutsökningsmål. Kapitlet motsvarar 19 kap. 22-45 88 i beredningens förslag. 1gällande rätt motsvaras bestämmelserna av 10 och II kap. UL samt av vissa föreskrifter i införsellagen,SfL, LfL och FfL,, Talan motutmätningsmans beslut eller åtgärd i utsökningsmål skall enligt 200 8 UL och25 8 införsellagen föras hos överexekutor. Den som är missnöjd medöverexekutors beslut kan anföra besvär i hovrälten (211 SUL). Talan mothovrättens beslut fullföljs genom besvär lill högsta domstolen. 10 och II kap. UL innehåller åtskilligabestämmelser rörande klagan över utmätningsmannens och överexekutors beslut ochbeträffande förfarandet hos överexekutor i överklagade mäl. 1 fråga omfullföljd av lalan i utsökningsmål lill hovrätten och högsta domstolen ochrättegången i sådana fullföljda mål har enligt 21 8 Rp bestämmelsema i RBmotsvarande tillämpning, i den mån inle särskilda föreskrifter är meddelade. IUL meddelas vissa sådana särskilda föreskrifter. Som harnämnts föresF beredningen att överexekutor avskaffas som överinstans och altlalan mot kronofogdemyndighetens beslut skall föras direkt i hovrätten. Mothovrättens beslut skall besvär kunna anföras i högsta domstolen. Vidövervägande av den nyreglering som påkallas av överexekutors avskaffande harberedningen beaktat bestämmelserna i om fullföljd av talan till hovrätt motunderrätts beslut och i förvallningsprocesslagen om fullföljd av talan tillkammarrätt. Även förvaltningslagens regler har uppmärksammats. Mot bakgrund härav föreslårberedningen i 19 kap. ett flertal bestämmelser rörande klagan över kronofogdemyndighetsbeslut, bl.a. om talerätl, förbud mot talan eller mot särskild talan,besvärstid, besvärsinlaga m.m. I fråga om förfarandet i hovrätten i överklagatutsökningsmål samt om talans fullföljd till högsta domstolen och rättegångendär utgår Prop.1980/81:8 jskap. förslaget från att pä grund av 21 8 Rpär tillämpliga. Beredningen föreslår emellertid en del avvikande ellerkompletterande föreskrifter. Trots att RB:stillämplighet vid fullföQd av talan i utsökningsmål till hovrätten föQer av 21§ Rp anser att en bestämmelse härom bör föras in i UB. är det med hänsyn lill de många olika typer av fullföljdautsökningsmål som kan förekomma i hovrätten inle alldeles självklart om RB,förvaltningslagen eller förvallningsprocesslagen skall tUlämpas analogiskt ioreglerade frågor beträffande förfarandet i hovrätten. Förbundet anser attsaken bör övervägas under det fortsatta arbetet på UB. Enligt råder f n. ivissa avseenden osäkerhet om vilka regier som gäller vid handläggningen avutsökningsmål i hovrätten. anser att i blivande proposition bör närmarebehandlas vilka processuella bestämmelser som skall gälla i hovrätten.Hovrätten för anser för sin del all bestämmelsema om klagan iberedningens förslag i stor utsträckning kan ersättas av hänvisningar tiU RB.Detta gäller särskilt 19 kap. 32-44 88. 1 förevarandekapitel i departementsförslaget har samlats bestämmelserna om klagan i utsökningsmål.Som framgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 5.2.5) innebär ävendepartementsförslaget att överexekutor avskaffas och att klagan överkronofogdemyndighets beslut skall anföras direkt i hovrätten. Detta harpåkallat en i flera avseenden ny reglering beträffande talan motkronofogdemyndighets beslut. Den nuvarande regleringen i ämnet är dessutomålderdomlig, även om den på senare lid har reformerats på vissa punkter. Beträffande talan motkronofogdemyndighetens beslut innehåUer departementsförslaget ett fiertalbestämmelser, vilka i princip avser att vara uttömmande. Vid bestämmelsernasutformande har i första hand beaktats RB:s föreskrifter om fullföljd av talan,men även förvaltningslagens och förvallningsprocesslagens regler haruppmärksammats. Klagan i utsökningsmål föranleder emellertid särskilda problem,som inte har sin direkta motsvarighet på andra områden. När det gäller förfarandet ihovrälten i överklagade utsökningsmål samt lalan mol hovrättens beslut ochförfarandet i högsta domstolen utgår departementsförslaget, liksom beredningensförslag, frän all härom i princip skall ha motsvarandetillämpning. Detta föQer av 21 8 Rp och i likhet med beredningen har jag ansetiatt någon bestämmelse i saken inte behövs i UB, Från behövsemellertid en del avvikande eller kompletterande bestämmelser. Sådana särskildaföreskrifter har också tagits upp i departementsförslaget. Av del nu sagdaföljer att förvallningsprocesslagen eller förvaltningslagen inte skaU tillämpasbeträffande förfarandet i hovrätten, vilket har ifrågasatts i ettremissyttrande. 18 kap. i departementsförslaget överensstämmer i huvudsakmed vad Prop.1980/81:8 I8 kap. 850 beredningen har föreslagit i ämnet. Några bestämmelser iberedningens förslag saknar dock motsvarighet i departementsförslaget. Häromvilljag nämna följande.