prop · G40310 · 1980-12-31 00:00:00 — 1 Allmänt om förslagen i departementspromemorian 1.1 Hovrätten över och : Kredilupplysningslagen och inkassolagen är avförhållandevis sent datum. I samband med de båda lagarnas tillkomst hadehovrätten tillfälle avge remissyttranden. De mera principiella synpunkter somdå kunde anläggas på dessa lagstiftningsområden finns det inte anledning att nuåterkomma till. Hovrätten, som inte har någon egen erfarenhet av tillämpning avdessa lagar att stödja sig på, har vid sin granskning av promemorieförslagelfunnit anledning till erinringar och påpekanden bara i några detaljer. I övrigtbör förslaget enligt hovrättens mening kunna läggas till grund förlagstiftning. Innan hovrätten går in på detaljerna vill hovrätten emellerfidpåpeka den brist på koncentration och stringens som utmärker promemorian. Detborde ha varit möjligt att presentera förslaget på mindre sidantal än de mer än300 som här används, särskilt som det gäller endast en översyn av två lagar omcirka tjugo paragrafer vardera. Ingen detalj har befunnits för obetydlig förall föranleda den mest seriösa behandling i förslaget. Hovrätten anser sig inleha anledning att fingranska varje sådan detalj. Vidare må det tillåtas ett mera principiellt påpekande.Det remitterade förslaget omnämns i propositionen 1978/79:111 avseende åtgärdermot krångel och onödig byråkrati som ett exempel på den bekämpning av onödigbyråkrafi som bedrivs inom . Förslaget kringgärdaremellertid medborgarna med ytterligare en rad detaljbeslämmelser som gör denredan förut krångliga lagstiftningen än mera svårtillämpad. Hovrätten villdärför ifrågasätta om inte förslaget bör ses över i syfte alt skala bort sådanadetaljbeslämmelser som inte är alldeles nödvändiga. Hovrätten vill här barahänvisa till de kloka ord som statsministern anfört i inledningen tillnyssnämnda proposifion. Vid fingsrätt handläggs inom en särskild enhetpå tingsrättens andra avdelning ett myckel stort antal mål om lagsökning ellerbetalningsföreläggande. Många av dessa mål hänskjuts till handläggning enligtlagen om rättegången i tvistemål om mindre värden på en annan enhet inom andraavdelningen. Tjänstemännen på andra avdelningen får inte bara en avsevärdkännedom om frågor, som sammanhänger med handläggningen av mål om lagsökningeller betalningsföreläggande, utan också en praktisk erfarenhet omförhållanden, som rör kreditupplysning och inkassoverksamhet. Tingsrättenfinner anledning att i detta remissyttrande redogöra något för vissa prakfiskaerfarenheter och yttrandet blir därför något utförligare än som direktföranleds av själva remissen. Tingsrätten vill till en början uttala sinfillfredsställelse över att kreditupplysningslagens och inkassolagensbestämmelser har setts över och all förslag fill ändringar har lagts fram. Vadsom föreslås är ägnat att förbättra förhållandena på områdena förkreditupplysning och inkasso. Tingsrättens erfarenheter är också sådana, attdet finns all anledning att ta lill vara möjligheterna att förbättra dessaförhållanden. Sådana förbättringar blir inte bara lill nytta för allmänhetenutan också för arbetet vid tingsrätten med lagsökningar ochbelalningsförelägganden. Detla arbete är en mycket viktig del av tingsrättensverksamhet och sysselsätter många tjänstemän. 14 1980/81. 1980/81:10 210 mål av förevarande kategorier har stigit starkt undersenare år. Trots insatta personalförstärkningar uppstår då och dåarbelsbalanser. Olika vägar bör prövas i syfte att förenkla arbetet. En sådanväg är att - på sätt meningen är med förslagen i den remitterade promemorian -helt allmänt sett förbättra förhållandena på kreditupplysnings- och inkassoföretagensområden. Såväl inkassoverksamhet som kreditupplysningsverksamhel ärbetydelsefulla inslag i det ekonomiska livet i det svenska samhället både påden offentliga och den privata sektorn. Kreditupplysning i någon form torde föregå praktiskt tagetall kreditgivning till företag och privatpersoner vilket torde innebära attflera miljoner kreditupplysningar inhämtas . Antalet inkassoärenden somårligen hanteras torde överstiga en miljon. Datainspektionens resursmässigt största uppgift är atttillse efterlevnaden av datalagen (1973:289) som f.n. innefattar cirka 23 000tillstånd fill personregister och sysselsätter huvuddelen av inspektionenshandläggande personal. Verksamheten som tillstånds- och tillsynsmyndighet enligt kreditupplysningslagenoeh inkassolagen kan vid sidan härav synas vara bagatellartad om man bara sertill antalet verksamma företag i respektive bransch. Det finns nämligen baranågot 10-tal kreditupplysningsföretag varav blott fyra är rikstäckande. Antalettillstånd enligl inkassolagen rör sig om några hundra. Ett sådantbetraktelsesätt speglar emellertid inte verkligheten pä ett riktigt sätt. Trotsalt datainspektionen av resursskäl blott kunnat göra ytterst begränsadeinformationsinsatser om sin verksamhet som klagomur enligtkreditupplysningslagen och inkassolagen har allmänheten visat ett mycket stort iniresseför dessa verksamheter. Detta framgår bl. a. av aii antalet klagomål ochförfrågningar berörande frågor som omfattas av nämnda lagar är störreför envar av dem jämfört med motsvarande reaktioner från allmänhetenbeträffande frågor som berör datalagen. Denna tendens har iakttagits i flera åroch kan således inte vara någon tillfällighet. Det är i och för sig naturligtalt sådana konkreta saker som oriktiga eller missvisande kreditupplysningar ochotillbörliga inkassoåtgärder föranleder allmänheten att agera i högre grad ände ibland mera abstrakta integritetshoteii som föreligger vid ADB i allmänhet. Kreditupplysningsverksamhetens expansion de senaste årenhar inte minst påverkats av ökningen av konsumentkrediier. Av särskilt intresseär marknadsföringen av kontokortskrediter där en ärlig expansion med cirka 30%noterats. har antalet inkassoärenden stadigt ökal. uppenbarligeninte enbart beroende av det ökande antal kontokort. Här torde bl. a.tillskapande av effektiva rutiner för inkasso. för indrivning av hyresfordringar,för trafikförsäkringspremier, för lomtmarksparkerings-avgifter m. m. ha inverkat. På kreditupplysningssidan föranleder denna utvecklinganspråk på inrättande av s. k. engagemangsregisler för konlokrediler dvs.register över beviljade krediter samt på löpande kreditbevakning även av personupplys-ningssubjekt(privatpersoner). Hitfills har krav inte ställts på ett engagemangsregislersom även omfattar i vilken mån krediterna utnyttjats, även om den frågan ocksådiskuterats. Dessa utvecklingstendenser torde innebära icke oväsentligaanspråk på 1980/81:10 211 insatser från datainspektionen i skilda hänseenden. I dettasammanhang må påpekas alt datainspektionens formella organisation, somutformades med utgångspunkt från arbetsuppgifterna enligt datalagen, frånsetten mindre förstärkning inle ändrats efter det inspektionen tillagts uppgifterenligt förevarande lagar. Det visade sig emellertid tidigt finnas behov av närasamarbete mellan tillsyns- och tillståndsverksamhel beträffande dessa lagar.Samtidigt visade det sig att all handläggning av ärenden enligl lagarnafordrade juridiskt skolad handläggningspersonal. Dessa frågor har därförhandlagts inom en arbetsgrupp beslående av jurister från till en början såvältillsyns- som tillslåndsenheten. Gruppen har letts av ställföreträdaren förchefen till tillsynsenheten. Även fortsättningsvis torde kreditupplysnings- ochinkassotillsynen fordra en icke helt obetydlig del av inspektionens resurserför alt upprätthålla lagsfiftarens syften. Dalainspektionens internautbildning - t. ex. av icke-jurister beträffande förevarande lagar ochrättsregler i anknytning till den - har av resursskäl mäsl försummas. Arbetsuppgifternaenligt kredilupplysningslagen och inkassolagen har i viss utsträckninginneburit att den juridiska sakkunskap, som enligt den ursprungligaorganisationen avsågs tillföras tillsynsverksamheten enligt datalagen, intekunnat disponeras för dessa uppgifter, vilket stundom varit till nackdel. Departementspromemoriangrundas på datainspektionens promemorior om erfarenheter och iakttagelseri samband med tillämpning av förevarande lagar samt på en utredninginspektionen genomfört på departementets uppdrag om reglering av ersättning förinkassokostnader. Departementspromemorianinnefattar i huvudsak lösningar av problem datainspektionen angivit ochgodtagande av de förslag lill ändringar i lagstiftningen som inspekfionenframlagt. Det är meddenna utgångspunkt naturligt att många lösningar i promemorian är helt i linjemed inspektionens erfarenheter. Likväl finns på flera betydelsefulla punkterskäl fill invändningar mot förslagen i promemorian. Exempelvis ärdatainspektionen således tveksam fill den föreslagna definitionen avpersonupplysningar och avstyrker den föreslagna definitionen av inkassoverksamhetoch har vissa principiella invändningar mol promemorians förslag till gemensamreglering av ersättning för betalningspåminnelser och för inkassoåtgärd. Åtskilligabeaktansvärda synpunkter i dessa eller andra avseenden torde komma attframföras i remissyttranden från andra instanser. Då dessa yttranden kanföranleda betydelsefulla ändringar förutsätter inspektionen att den beredstillfälle att löpande medverka i det fortsatta arbetet med översynen av lagama. För kreditmarknaden och näringslivet är det av betydelsealt kreditupplysningslagen (1973:1173) och inkassolagen (1974:182) får enlämplig utformning. Med ett väl fungerande kreditupplysnings- och inkassoförfarandehar kreditgivare möjlighel både att bättre bedöma låntagares kreditvärdighetoch att i större utsträekning få betalt för sina fordringar i rält tid ellerefter påminnelse och krav. Lagarnas praktiska tillämpning har indirekt ocksåbetydelse för kronofogdemyndigheternas vidkommande. Allmänt gäller att vidutformning och tillämpning av lagarna är det av största vikt att skyddet förden enskildes integritet beaktas. 1980/81:10 212 1.5 FöreningenSveriges kronofogdar: Föreningenkan i huvudsak tillstyrka de föreslagna ändringarna i kreditupplysningslagenoch inkassolagen, eftersom de nya reglerna kommer att innebära ett utvidgatskydd för den enskilde. DALK,som - mot bakgrund av sitt utredningsuppdrag - saknar anledning uttala sig ifrågan om inkassokostnader, har ingen erinran mot de föreslagna ändringarna ikreditupplysningslagen (1973:1173) och inkassolagen (1974:182). Detförtjänar dock framhållas att - såsom också påpekats i den remitteradepromemorian (s. 193 f) - chefen för i propositionen1978/79:109 om ändring i datalagen förutskickat att han avser att genomtilläggsdirektiv fill DALK ge kommittén i uppdrag att överväga frågan om engenerell personregisterlagsfiftning. DALKs arbete med en sådan vidgadpersonregisterlagstiftning kan komma att beröra även kreditupplysningslagenoch inkassolagen. 1.7Svenska kommunförbundet (styrelsen): Medutgångspunkt från de intressen styrelsen har att företräda har styrelsen intenågon anledning till erinran mot innehållet i departementspromemorian. 1.8 (): TCO(vill) uttrycka sin tillfredsställelse över den sanering av kreditupplysnings-och inkassoverksamheten som skett genom kreditupplysningslagens och inkassolagenstillkomst samt genom datainspektionens övervakande verksamhet. 1.9Landsorganisationen i (LO): Deförslag som presenteras i promemorian syftar bl. a. till att stärka skyddet förden personliga integriteten i kredilupplysningssammanhang och fill att skydda gäldenärenmol en alltför omfatiande skyldighet att ersätta inkassokostnader. Ufifrån sinautgångspunkter har LO inget att erinra mol de framlagda förslagen. 1.10Svenska arbetsgivareföreningen och : Organisafionernafinner sig kunna i allt väsentligt biträda förslagen sådana de framlagts ipromemorian. Ipromemorian lämnas en ingående och förtjänstfull redogörelse för de regler somnu gäller på förevarande område. Av redogörelsen framgår klart hur inveckladehithörande förhållanden är och hur vanskligt det är att på ett Prop.1980/81:10 213 riktigtsätt mot varandra väga de motstridande intressen som i åtskilliga fall anmälersig i sammanhanget. Enligtackordscentralens mening innefattar de i promemorian framlagda förslagen tilländringar och tillägg i nuvarande lagstiftning en i stort sett rimlig avvägningmellan nämnda intressen och ackordscentralen kan därför fillstyrka attövervägande antalet förslag genomförs. Endast i ett par hänseenden harackordscentralen en i viss mån avvikande mening. Slutligenförutsätter ackordscentralen att den föreslagna lagtexten ses över, eftersomden i vissa hänseenden är oklar och därför tvekan om dess rätta innebörd kanuppstå. 1.12Svenska kreditmannaföreningen i , och : De föreslagnaändringarna är som helhet av ganska stor omfattning och leder till mycketbetydande konsekvenser. Datainspektionenssynpunkter är i många fall av väsentligt värde och bör i flera avseenden ligga fillgrund för de förändringar som skall ske. Vifinner emellertid att enligt vår mening avvägningen mellan olika intressen,kanske främst kredittagarens/gäldenärens, inte skett på ett sätt som skulleleda lill bättre förhållanden än de nuvarande utan i flera fall tillförsämringar genom att konsekvenserna inte synes utredda eller kunnatöverblickas. Iett remissförfarande är det ofta omöjligt för en enskild remissinstans att göraen så omfattande genomgång av materialet som i och för sig skulle varaönskvärd. Vår bedömning är, att föreliggande promemoria inte är av sådan tyngd,att den är lämplig att lägga som grund för en så omfatiande lagändring somförslaget i många stycken innebär. Förslaget bör därför enligt vår meningytterligare genomarbetas. 2Kreditupplysningslagen 2.1 Allmänna synpunkter 2.1.1 Justitiekanslern(): Förslagensynes mig i de allra flesta hänseenden väl avvägda. Mina anmärkningar gällerenbart detaljer. Tingsrätten-- fillstyrkerde föreslagna ändringarna i kreditupplysnings lagen -- . Denöversyn av kreditupplysningslagen som har skett har beaktat erfarenheterna avlagens tillämpning och något ökat integritetsskyddet för den enskilde. Bankinspekfionenanser att vad som föreslagits i stort kan läggas till grund för lagsfiftning. 1980/81:10 214 2.1.4 (): Vad först gäller utformningen av kredilupplysningslagen måsle,såsom utredningen påpekar, en avvägning ske mellan behovet av skydd för denpersonliga integriteten och behovet av en effektivt fungerande kreditupplysningsverksamhet.Del är sålunda uppenbart att en mindre väl fungerandekreditupplysningsverksamhet kan befaras få negativa konsekvenser förkreditmarknaden och därigenom för näringslivels effektivitet i storh RRV villemellertid i detta sammanhang också peka på den ökning av arbetsbelastningenvid domstolarna och de exekutiva myndighetema som en bristfällig kredilupplysningsverksamhetkan förorsaka. 2.1.5 med instämmande av PKbanken,föreningsbankers förbund, och Upplys ningscentralen : avstyrker den ändrade definitionen avpersonupplysning i 2 §. De skäl, som i promemorian anförts för ändringen,finner bankföreningen inte bärande. Ändringen skulle påverka innebörden av §S7,8 och 11 i kreditupplysningslagen så alt kreditupplysningsverksamhetenseffektivitet såvitt gäller näringsidkare skulle försämras. Särskilt mednuvarande principer för kreditbedömning vore del olyckligt omkreditupplysningarnas kvalitet minskades. En försämring avkreditupplysningarnas kvalitet skulle också kunna försvåra svenskanäringsidkares möjlighet all få kredit av motparter i utlandet. 2.1.6 (): I promemorian föreslås bl. a. att s. k. företagsupplysningendast skall omfatta juridiska personer, medan en upplysning om ennäringsidkare fortsättningsvis skall hänföras till personupplysning. Vidareföreslås att den nu för personupplysning gällande femårstiden för fastställdabetalningsförsummelser ersätts med en treårsgräns. Del föreslås även att kopiaav personupplysning skall innehålla uppgift om vem som beställt upplysningen. Beträffande enskilda näringsidkare: Förutsättningen föratt på basis av en kreditupplysning bedöma förlustrisken vid en tilltänktkreditaffär minskar genom de föreslagna ändringarna. Detta kan leda lillminskad benägenhet att lämna kredit till enskilda näringsidkare. Det för denneökade integritets-skyddet måste alltså vägas mot hans ekonomiska intresse avatt erhålla kredit. Utfallet av denna avvägning beror självfallet på hur denenskilde näringsidkaren tidigare skött sina kreditaffärer. Enligl datainspektionens uppgift finns endast ettkreditupplysningsföretag som lämnar uppgift om ansökningar om lagsökning ochbetalningsföreläggande. Med hänsyn härtill och då registrering och publiceringav dylika ansökningar onekligen är behäftad med svagheter (exempelvis felpersonnummer har använts, fel gäldenär har lagsökts, skulden redan betalad),torde ett förbud härvidlag beträffande enskilda näringsidkare icke få nägrastörre, negativa följdverkningar. Till stöd för denna uppfattning kan jämväl 1980/81:10 215 åberopas det förhållandet, att datainspektionen ävenframdeles kommer att medge undantag från huvudregeln i speciella fall. Såvitt avser upplysningar om av domstol eller annanmyndighet fastslagna betalningsförsummelser finns dock anledning till slortveksamhet beträffande ändringsförslaget. Även om det innebär svårigheter att ikredilupplysningssammanhang definiera en näringsidkare, bör detta icke varaskäl nog för att jämställa honom med en privatperson, I stället borde manförsöka finna en metod, efler vilken man kan bedöma om en person ärnäringsidkare eller ej. Näringsidkarens intresse av integritetsskydd torde merän väl uppvägas av kreditgivarnas (inklusive samhällets) iniresse av såfullödig information som möjligt av näringsidkarens tidigare, fastslagnabetalningsförsummelser. Under åberopande av ovanstående synpunkter finner MRF detangelägel att bibehålla den nuvarande rätten att ulan tidsbegränsningregistrera och lämna upplysning om av domstol eller annan myndighet fastställdabetalningsförsummelser. I konsekvens härmed bör förslaget om att näringsidkarenskall ha kopia av kreditupplysningen med uppgift om vem som beställtupplysningen inte genomföras. - Beträffande ansökningar om lagsökning ochbetalningsförelägganden biträder förbundet ändringsförslaget. Beträffande andra enskilda personer än näringsidkare: Såvittavser våra medlemsföretag torde en noggrann kreditbedömning endast förekommavid försäljning av fordon pä avbetalning. Eftersom fordonet då utgör säkerhetför kreditbeloppel, bör måhända de reducerade uppgifterna i en kreditupplysningicke negativt behöva påverka avbetalningsaffärerna. Å andra sidan ägeravbetalningssäljaren efler en återtagning i princip icke rätt att av konsumentutkräva eventuellt resterande fordran enligl den nya konsumentkreditlagen. Vid annan kreditgivning, exempelvis förreparationskostnader, torde endast en summarisk kreditbedömning äga rum. Därestdetta sker genom exempelvis telefonkontakt med ett kreditupplysningsföretag,kommer deras upplysning alt vara baserad pä ett reducerat material men tordedetsamma vara tillfyllest för ändamålet. Med hänsyn till vad som sagts under denna punkt villförbundet icke motsätta sig ändringsförslaget i denna del. 2.1.7 Svenska kreditmannaföreningarna i ,och : Näringslivets kreditgivning omfattar mycket stora beloppoch är livsviktig för samhällets fortbestånd och utveckling. För att denna kreditgivningskall fortfara alt vara sund och till samhälleligt gagn erfordras sakliga ochkorrekta uppgifter om samtliga potentiella kredittagare. Skulle osäkerheten ibedömningsunderlaget avsevärt öka, innebär detta betydande störningar i det nuförhållandevis väl fungerande systemet. Kreditgivares och kredittagares behovoch önskemål om kreditupplysningens innehåll lorde till avgörande delsammanfalla, och det är här frågan, om inle kredittagarens behov att kunnastyrka sin kredilvärdighel är så stark, att ytterligare inskränkningar i dessamöjligheter blir till kredittagarens nackdel. Del förslag, som är framlagt,innebär inte några avgörande förändringar, när det gäller företagsupplysningaräven om vissa försämringar sker, vilka i sin tur torde komma att leda lillhögre kreditförluster för näringslivet och för det allmänna. 1980/81:10 216 När del gäller privatpersoner så måsle vi inledningsvis konstateraatt det i svensk lagstiftning inte finns någon enhetlig definition på vad enprivatperson är. Man har vall att i varje enskild lag bygga upp enidentifieringsprofil och sedan kalla denne för exempelvis konsument, person,fysisk person, enskild fysisk person etc. Detta förhållande är synnerligenotillfredsställande och det borde vara möjligt att samordna identifieringen. Med kreditupplysningslagen har lagstiftaren bl. a. avsettalt åstadkomma en avvägning mellan de starka kraven på personlig integritet ochkreditgivarens berättigade krav på att erhålla uppgifter om den till vilkenkrediten skall lämnas. Enligt vår mening har den nu gäUande lagen i stortlyckats väl tillgodose bägge dessa krav. De nu föreslagna ändringarna, med några undantag, synesrubba balansen på ett icke oväsentligt sätt. Bedömningsunderlaget synes kommaatt bli så uttunnat, att kreditgivarens krav på hög inkomst och helst fastegendom hos kredittagaren kommer att försvåra eller omöjliggöra för"vanliga" medborgare att få för dem önskvärda och behövligakrediter. Alternativt kommer det att ytterligare fördyra de kreditformer somkommer att stå öppna för de sämst ställda bland dem som bedöms somkreditvärdiga. Hur utvecklingen än kommer att bli, torde den vara tillbetydande nackdel för samtliga parter och ytterligare markera ojämlikhetenmellan de ekonomiskt starka och de ekonomiskt svaga i det svenska samhällel. 2.2 Tillämpningsområdet (I § promemorieförslaget) 2.2.1Hovrätten över och : Uttrycket "yrkesmässigt bedrivenkreditupplysningsverksamhet" synes mindre väl funnet mot bakgrund av deninnebörd detla uttryck har givils i förarbetena. Hovrätten har därför ingenerinran mot att detta utmönstras ur lagtexten. Den lydelse som i promemoriangivits ål 1 S 1 sl. bör emellertid ändras något. När det gäller att bedömalagens tillämpningsområde är det ointressant alt veta om verksamheten sker motersättning eller utan ersättning eller om den bedrivs självständigt eller somett led i annan näringsverksamhet. Den presumtive idkaren avkreditupplysningsverksamhet kan därför, vid enbart ett studium av lagtexten,knappast sägas bli vägledd av uttrycket "mot ersättning eller som ett ledi näringsverksamhet". Enligt hovrättens mening framstår det därför somonödigt att belasta lagtexten med detla uttryck. Förutom av undanlagsreglerna som framlagts i paragrafensandra stycke inskränks lagens fillämpningsområde även genom den utformning somgivits åt första stycket. Undantagsregleringen i första stycket har fått den innebördenatt lagens tillämpningsområde inskränks i större utsträckning när det gällersådan kreditupplysningsverksamhet som åsyftas i detta styckes andra mening änbeträffande sådan som avses i första meningen i stycket. Denna skillnad harinte motiverats och enligt hovrättens mening finns knappast bärande skäldärför. Hovrätten anser att lagen, med i andra stycket angivna undanlag, börgälla all kreditupplysningsverksamhet som bedrivs i mer än ringa omfattning. Ensådan reglering lorde också göra lagen klarare och lättare att tillämpa. Mol bakgrund av del nu sagda och med beaktande av att 2 §i lagen innehåller en legaldefinition av begreppet kreditupplysning villhovrätten förorda att förevarande paragraf får följande lydelse: 1980/81:10 217 Denna lag gäller kreditupplysningsverksamhet. Lagen omfattar ej kreditupplysningsverksamhel som är avendast obetydlig omfattning. Lagen omfattar ej heller 1. verksamhet som etc. Mot den föreslagna utformningen av 1 § skulle kunna riktasflera språkliga anmärkningar. Med hänsyn till den ståndpunkt hovrätten ovanintagit (se 1.1) avstår emellertid hovrätten härifrån. Eftersom begreppet "yrkesmässigt" utmönstras ur kredilupplysningslagenbör i det fortsatta lagstiftningsarbetet övervägas om inte detta begrepp ocksåbör utmönstras ur 1 kap. 9 § 2 tryckfrihetsförordningen.