prop · G40348 · 1980-12-31 00:00:00 — Den krets av närstående sora anges i första stycket har då samma rätt som den avlidne att ange brotteteller föra talan därom. Detta gälleremellertid inte ora det fraragår av oraständigheterna att den avlidne inte har velat angeeller åtala "brottet. Enligt 5 kap. 5 §andra stycket BrB fär i fråga om brottet förtalav avliden ätal väckas av sådana anhöriga till den dödeson nämns i 20 Icap. 13 5 ?.B. Dessa personer torde beträffande nyssnämndabrott inta normal, alltsä inte partiell, raälsägandeställning. Det ärnämligen de som har "blivit förnärmade"av brottet. Dör miosts.nkt eller tilltalad ibrottmål är frågan 1980/81:48 128 om brottspåföljd i regelförfallen. träder alltså i sådan personsställe. Har avliden tilltalad före dödsfallet fällts till ansvar för brott är eraellertid enligt 21 kap. 1 § andra stycket RB hans efterlevande make, bröstarvingar, far, raor eller syskon behöriga att föratalan not donen. Bestäraraelsen har raotiverats med deanhörigas intresse att skydda denavlidnes goda naran och rykte (NJA II 1943 s. 277). 3.1.3 Delägare företräder boet (för talan i boets naran) Efter tillkomsten av 1933 ärs lag om boutredning och arvskifte är det helt klart att dödsbo är en juridisk person, dvs. att det utgör ett särskiltsubjekt för rättigheter och skyldigheter. Den rättsligagemenskapen fär emellertid sin karaktär av dödsboförvaltningens ändamål som normalt äratt avveckla den avlidnes ekonoraiska förhållanden. Med erkännandeav dödsbo som självständigt rättssubjekt följerdärför inte att i dödsboförvaltningen kan företas vilka rättshandlingar som helst med bindande verka.n för boet, I 18 kap, 3 § AB regleras i 2 Möjligen ärbestännelsen i 35 kap. 7 § andra st. andra meningen ErS ett avsteg från denna princip. Denna föreskrift reglerar det fallet att bötesdon har vunnit laga kraft under den dömdes livstid och att lös e.gendom har tagits i ra.äteller satts i allraänt förvar till betalning av böterna.Då skall böterna utgäav den ifrågavarande egendomen, även ora den dömdehar avlidit. Beträffande förverkande gällerenligt 36 kap, 9 S BrB att den brottsliges dödinte utgör hinder däreraot under förutsättning att stämningi brottmålet har blivit delgiven inora fera är från detbrottet begicks. 3 kan dödsbo beståunder m.ycket och förvaltningen fårdå ett delvis annat ändanål("vidmakthållande och utnyttjande", NJA II 1933 R. För denna situation finns bestämmelser 1 24 kap. .-\3 (se närmarehärom nedan i detta avsnitt). 4 Beträffande innehållet i 18 kap. 3 §AB se av snitt 2.2.1. Prop.1980/81:48 129 vilken utsträckningdödsbo fär företa rättshandlingar. I den raån dödsbo kan förvärva rättigheter ooh iklädasig skyldigheter följer av 11 kap. 2 § RB att det ocksåkan vara part i rättegäng, dvs. att det har talerätt.Av 11 § lagen (1946:807) ora handläggning av dorastolsärenden fraragår att raotsvarande förhällande gäller fördorastolsärenden. Frägan om vem som är behörig att företräda dödsbo infördorastol hör i stor utsträckning samman med frågan on vera som förvaltar boet. Enligt 18 kap. 1 § ÄB förvaltar dödsbodelägarna den avlidnes egen-dora geraensamt för boets utredning ora inte särskild dödsboförvaltning äranordnad. De får därvid jämlikt sagda bestäm.melse tala och svara i mål sora rörboet. Den geraensanna delägareförvaltningen för boets ut redning innebär i princip att förvaltningsåtgärd inte fär vidtas utan alla delägares santycke. Därav följer att delägarna endast i förening ärbehöriga att föra talan förboet. Ar det fråga on åtgärd sora intetål uppskov får den eraellertid enligt nyssnämnda bestämmelseföretas, även om varje delägaressamtycke inte kan inhäratas. Pä grund av denna undantagsregel fär i brådskandefall talan för boet föras av färreän samtliga delägare. Bestärnmelsentorde inte kunna tillämpas on någon delägareuttryckligen raot-sätter sig den ifrågasatta åtgärden. Den geraensarama dödsbodelägareförvaltningenenligt IS kap. 1 § ,ÄB har till uppgift att utreda boet. Den talerätt nom cilrvid tillkommer boet är därför en talerätt i nåloch ärenden son rör boets utredning. Skulle dödsbo beståunder än den period sora krävs för boutredningen, får delägarnasgemenskap ett annat ändamål än boets avveckling. Den tal er-ät t som i sådantfall tillkommer boet är därför 5 iiJA II 1933s. 155; annan raening s. 25. 9 1980/81. 1980/81:48 130 mera vidsträckt än talerättenligt 18 kap. 1 § AB. I 24 kap. 1 § ÄB reglerasdet fallet att delägarna har ingått avtal med varandra om sammanlevnad i oskiftat bo.Har delägarna inte kommit överens om annatf företräds boet normalt av delägarna i föreningäven vid detta slag av gemenskap. Ärsärskild dödsboförvaltninganordnad - boutredningsmannaförvaltningeller förvaltning av testamentsexekutör - saknar delägarnai princip både rätt att företa förvaltningsätgärd och behörighetatt företräda boet. Detsamma gäller oraboets egendora har av-tratts till konkurs. Förvaltas dödsbo av någonsom den avlidne genom testaraente har utsett till förvaltare, testamentsexekutör, är för visst fall delägarebehörig att i förening med exekutorn företräda boet. Efterlämnar den dödemake och är inte giftorätt utesluten, saknar nämligen exekutorn rätt att ensam förvalta och företräda boet,innan bodelning har skett. Han utövardå denna rätt tillsammans med efterlevande naken. Detta berorgivetvis på att ingen kan meddela bestämmelser om förvaltningenav sådan del av sin kvarlåtenskap i vilken andra maken har giftorätt. 3,1,4 i>~;l;igare förtalan so;i part men för boets räkning Trots avsaknaden av författningsbest.i,mmelserd.ärom har dödsbodelägarei vissa fall när talerätt tillkommer boet berättigats att föratalan som part i boets ställe. Det har då nästan alltidrört sig om talan mot andra delägare. Föreligger boutredningsmannaförvaltning ärdet boutredningsmannen som är behörig att tala och svara i mål som rörboet (19 kap. 12 § ÄB). I sådant fall . ?kall därför dödsbodelägarestalan för boets räkning avvisas. I rättspraxis har emellertid förekommitatt delägare har tillåtits att föratalan som part för dödsbo fastän boegendomen har avträtts till förvaltningav boutredningsman. I rättsfallen NJA 1969 s. 437 och 1972s. 586 till-lät sålunda HD delägaretalan för boen med motivering att boutredningsmannen genomatt förrätta arvskifte resp. bodelning och arvskifte ansåg sig ha slutförtsitt uppdrag. Vid sådant förhållande förelåg, enligtHD, inte hinder för dödsbodelägarna att föra talan förboen, I rättsfallet NJA 1974 s, 623 fick dödsbodelägareföra talan som part (att boet skulletillföras ytterligare egendom) fastän boutredningsraan var förordnad, HD konstaterade att boutredningsmannenhade avgett förklaring i målet vars innebördfick anses vara att han avstod fränatt föra talan i saken för boets räkningåtminstone under förutsättning attden av delägaren väckta talan upptogs till prövning, V/alin uttalar om sistnämnda rättsfallatt boutredningsman har ansetts kunna delegera täler.ätten, dvs, raedge delägarna att självaföra talan i sak som rör dödsboet(s. 32), I samtliga nu nämndarättsfall var även svarandena delägare i dödsbona, Inga andra dödsbodelägarefanns än parterna 1 målen, Sistnärandaomständighet nämndes äveni HD:s doraskäl i alla tre rättsfallen, I rättsfallet NJA 1976 s, 615 ville endödsbodelägare föratalan för boets räkning mot de andra delägarna. Boutredningsman var förordnad. Prop, 1980/81:48 132 uttryckligen avståttfrän att föra ifrågavarandetalan. Dödsbodelägarens talan mot var och en av de övriga delägarnaansågs utgöra ett särskiltmål. Eftersom samtliga delägare alltsåinte var parter i vart och ett av målenavvisades den förstnämnde delägarens talan. Ävenbestämmelsen att dödsbo i princip företrädo av samtliga delägare i förening när särskild boförvalt-ning inte äranordnad har ibland kringgåtts i rättspraxis genom att delägare har tillä.titsatt föra talan som part lastäln talerätttillkommer boet. I rättsfallet NJA 1945 s. 605 fick sålunda den ene av ett dödsbos två delägare föra talan mot den andre on ogiltigförklaring av fastighetsöverlåtelse från den avlidne till sistnämnde delägare. Enligt 12 § andrastycket KL är vid gemensara delägareförvaltningfärre än samtliga delägare behöriga att ansökaom dödsbos avträdande till konkurs. Görs inte ansökan av alla delägarna, fåremellertid inte konkursdoraaren pröva,den frän raateriell synpunkt. Han skall isä fall hänskjuta mälettill'rätten. I lagstiftningsärendetrörande införandeövervägde ärvdabalkssakkunniga (SOU 1954:6 s.121 f) att föreslå en bestäramelse som skulle ge enskild dödsbodelägareviss raöjlighet att föra talan fördödsboet, när rättegäng annars inte kunde korama till stånd på grund avatt samtliga dödsbodelägare inte var ense därom eller, när boutredningsman hade förordnats, denne ansåg sig sakna tillräckliga skäl för sådan åtgärd. De sakkunniga framhöll att raenings-skiljaktigheter mellan delägarna inte sällanförekommer i fråga on l'irapli.gheten att i rättegång.sväg söka återvinna förnögenhetsv''.rde cora. arvlåtaren har avhäntsig i livstiden. Orn boutredningsraan var för- Prop.1980/81:48 133 ordnad kunde denne, enligt de sakkunniga, ha anledningatt tveka inför tanken på en rättegång raed hänsyntill risken att bli utsatt förklandertalan,- särskilt ora boets tillgångar var knappa. På grund härav ansåg de sakkunniga att även väl grundade invändningar mot lagligheten av förvärv från arvlåtarenmånga pgänger inte kom under domstols prövning. De sakkunniga fann det eraellertid inte lämpligt att föreslå nägon bestämmelse om rättför enskild delägare att föratalan för boet i berörda situationer. Skälet härför var att en sädan bestänmelse kunde uppmuntra till onödiga processer, I rättsfallet NJA 1974 s, 523 tillät HD - som framgårav redogörelsen ovan i detta avsnitt - dödsbodelägareatt föra talan som part (att boet skulletillföras ytterligare egendom) fastän boutredningsman var förordnad. Welamson, som tillhördemajoriteten i HD, anförde till utveckling av sin neningbl.a. att det måste anses uteslutet, att dödsboet skulle kunna få bära rättegångskostnader för en process, vari under pågåendeboutredningsmannaförvaltning kärandetalan försrörande boets rätt utan att boutredningsmannen har tagit ansvar för talans väckande.Av särskild vikt syntes, enligt'elarason, vara att en talan av enskild dödsbodelägare normalt ärraera fördelaktig från kostnadssynpunkt lör övriga delägare som svarande än en talan av boet företrätt av boutredningsra,annen. Vinner svarandena raålet, ira.-nhöll.velarason, får de ju enligt det förra alternativet full ersättning försina kostnader av motparten, . "Törutsattatt denne är solvent, raedan de enligt detsenare alternativet får, förutsatt att det inte i och försig föreligger brist i boet, via sinaandelar i boet till större eller raindre del betala intebara .sina egna rättegångskostnader utan oe'-:såder. ".,'elarason ansa.,- 1980/81:48 134 därför att det skulle erbjuda påtagligafördelar utan att möta vägande Invändningar ora boutredningsmannen med laga verkankunde medge enskild dödsbodelägare rättatt föra talan mot samtliga övriga delägare. 3.1.5 Ett tveksamt fall enligt 20 kap. 1 §första stycket- ÄB skall bouppteckning förrättas efter dödsfallet om inte rätten pä ansökan förlänger fristen. Det anges inte vem som är behörig att göra sådan ansökan. anser att ansökan bör kunna göras av var och en av dödsbodelägarna utan krav på samfällt beslut(a. Prop.1980/81:48 135 Delägare för talan som part för egen del Den finska ÄB innehåller liksom den svenska uttryckliga bestämmelser om dödsbodelägares behörighetatt föra talan för egen del (se avsnitt 3.1.2). Sålunda finns föreskrifterom arvinges rätt att klandra testaraente, bröstarvinges och adoptivbarns rätt att framställaanspråk på utfyllnad av laglott samt delä.garesrätt att klandra arvskifte, föra talan om upphörandeav avtal om samförvaltning av dödsbo, ansökaom boegendomens överlåtande till förvaltning av boutredningsman ellerklandra boutredningsmans överlåtelse eller gäldsinteokning av fast egendora m.m. Delägare företräder boet-(för talan i boets namn) Ar inte särskild dödsboförvaltninganordnad, gäller i princip, liksora enligtsvensk rätt, att dödsbodelägarnagemensamt förvaltar boegendomen samt därvid företräder boet mot tredje raan och talar och svarar i raäl sora rörboet. Ärboutredningsman förordnad, är det denne ooh inte delägarna som förvaltarboet, företräder det raot tredje man samt talar och svarar i mål som angårdet. 6 Anspråk på utfyllnad av laglott kan riktas bl.a. mot den sonunder arvlåtarens livstid av denne har fått gäva under sädana omständighetereller pä sädana villkor att gåvan tillsyftet är att likställa med testanente. Prop.1980/81:48 136 Delägare för talan som part men för boets räkning I motsats till svensk rätt(se avsnitt 3.1,4) innehåller den finska lagstiftningen författningsbestämmelseom rätt för enskild dödsbodelägare att föratalan som part för boets rä.kning, Tiinligt bestämraelsen skall han instämraaövriga delägare att hörasi saken. Han har rätt att frän boet fäersättning för sina rättegångskostnader ora det sora boet vinner genora rättegången förslår därtill eller det annars prövas skäligt, 3,2,2 Enligt dansk rättföreträds dödsbo i rättegäng avskifterätten eller en exekutor on boet är föremål för offentligtskifte (se avsnitt 2,4,2), Skiftas boet privat eller är det oskiftat bestämmer arvingarna gemensamt överboets talan. Önskar någon arvinge i sistnämnda fall att boet skall inleda rättegång om viss sak men vägrar de övriga arvingarna att gå med på detta, kanden förstnämnde arvingen föra talan ora saken i eget namneller genom att ställa säkerhet för rättegångs jstnaderna kräva antingen att boet för talan eller att boet ger arvingen fullmakt att föra talan i boets namn, Dödsbo kan enligt norsk rätt vara part i civilprocess. Vid rättegång mellanarvingarna under boets avveckling (se avsnitt 2.4,3) förs emellertid talan på ömse sidor i arvingarnas namn oohinte i boets. Prop.1980/81:48 137 3.3 Överväganden och förslag I avsnitt 3.1 har lämnatsen redogörelse för gällandeordning heträffande dödsbodelägarestalerätt. Därav fraragår att delägare enligt åtskilli.galagbestämmelser är behörig att föra talan som part i mål eller ärenden. Vidare har nämnts att i dorastolarnas praxis delägare har tillerkäntsrätt att även i andra fall ände författningsreglerade föra talan som part antingen för egen del eller för dödsboets räkning. Under sina överväganden har utredningen av skäl som redovisas nedan komnit fram till att det intefinns behov av några mera betydande sakliga ändringar i gällanderegler om dödsbodelägares talerätt.Därenot bör för vissa fallmeddelas förtydligande eller utfyllandelagbestämmelser. Därvid börde lösningar som rättspraxis har nåttfram till delvis kunna tjäna son förebild. I fortsättningen avdetta avsnitt behandlas först utredningens överväganden och förslag i vad de angår delägares behörighet att föratalan som part för egen del. Därefter redogörsför de delar av förslaget sora rörrätt för delägare att föra talan sora part för boets räkning. 1980/81:48 138 3.3.2 Delägares behörighet att föratalan som part för egen del Som har berörts iavsnitt 3.1.2 avser bestämmelsen i 14 kap. 5 § ÄB omarvinges rätt att klandra testamente de fallnär arvingen påstår atttestamentet är ogiltigt enligt 13 kap. ÄB. Föreskrifterom talerätt har inte meddelats för de fall närandra slag av ogiltighet åberopas. Det är oklart i vilken utsträckning man som ogiltig-hetsanledning skall betecknaomständighet vilken föranleder att visst förordnande blir verkningslöstsom testamente. Denna oklarhet beträffandeterraino-login raedför eraellertid inga större svårigheter.I detta betänkande begagnas för enkelhetens skull ter-raen ogiltighetsanledning ifråga ora varje oraständlg-het son innebär att testamente blir verkningslöst. Ett nera betydande problem än det terminologiska är i vilkenutsträckning särskild talan måsteföras i de fall sora inte regleras av14 kap. 5 § AB. Hos heter det att då "kräv.s ej " (s. 297). Detfraragår inte on därmed menas att talan i dessa fall över huvud taget inte behöver föras (därför att det föreligger ett slags självverkande ogiltighet) eller att talan naste föras nen inte nödvändigtvis i den ordning som föreskrivs i 14 kap. 5 § ÄB. Enligt kan av klanderbestämmelsen 7 framhålleratt "då man talar om ogiltighet av etttestamente, förutsätts att det föreligger ett förordnande, om vilket kan användas beteckningen testaraente, särat att förordnandettillkommit under omständigheter sora föranleder att det ej har raed sitt innehåll överensstämmande rättsverkningar"(',7alin ÄB I s. 343). .3nligt däremotär det en ogiltighetsgrund även när över huvud intet testamente anses föreligga (s. 297). Prop.1980/81:48 139 slutas att därinte omnämnda ogiltighetsanledningar intebehöver göras gällande genom formligt testamentsklander.Det är alltjämt en öppenfråga, fortsätter , om vid sidan av den lagstadgadean-gripligheten finns även annan form av angriplighet samthur d,ylik angriplighet ävensom nulliteten är att behandla i skilda hänseenden. tycks inte vara främmande föratt testaraente kan anses ogiltigt genom officialprövning (s. 345). Det är alltsä ovisst hur arvinge skall förfara ora han vill göra gällande att testamente är ogiltigt påannan grund än sädan sora avses i 14 kap. 5 §ÄB. Eraellertid ligger detta problemegentligen vid sidan av frågorna om dödsbodelägarestalerätt. Det har i stället anknytning till spörsmålet omtestamentets begrepp. Utredningen anser att en översyn av sistnämnda lagstiftningsdel ligger utanför dess uppdrag. Utredningen föreslår d.Urför inga talebestararaelser för de ogiltighetsfall som inte regleras av 14 kap, 5 § ÄB. Något behov däravfrän strikt talerättssyn-punkt synes inte heller föreligga. Det torde nämligen vara uppenbart att i den månsärskild ogiltig-hetstalan måste föras sä tillkommer talerättenarvin.ge. y.terc-ångstalanenligt 3 kap. 3 '; andra stycket AB Son framgär av redogörelsen i avsnitt 3.1.2 saknas författningsbestänmelseora vem som är behörig att väcka talan enligt 3 kap. 3 § andra stycket AB om ätergäng av g..va. HD har emellertid i rättsfallet NJA 1973 s. 66 uttalat att sådan talan färföras av var och en av den först avlidne makens arvingar för Prop.1980/81:48 140 HD:s avgörandehar godtagits i rättspraxis (se t.ex. SvJT 1975 rf.s. Enligt utredningens raening bör nu nänndapraxis lagfästas. AB innehåller ju åtskilligabestännelser on rätt för dödsbodelägareatt föra talan som part för egen del. Det ärdärför lämpligt att bestämmelse härominförs i ÄB även beträffande förevarandefall. Utredningen föreslår att bestämraelsen upptas son en ny sistamening i 3 kap, 3 5 andra stycket ÄE, 3.3.3 Delägares behörighet att föratalan som part för boets räkning Som har nämnts i avsnitt3.1.4 övervägde ärvdabalkssakkunniga att föreslå en bestämmelse enligt vilken enskild dödsbodelägareskulle få föra talan för dödsboet i vissa fall. Förutsättning härför skulle vara att rättegång annars inte kunde komma till ständ antingen pägrund av att samtliga delägare inte var ense därom eller, närboutredningsman hade förordnats, därför att denneinte önskade väcka talan. Trots att någon bestäraraelse av det slag sora ärvdabalkssakkunniga övervägde inte infördes har HD tillåtitenskild dödsbodelägare att föratalan som part för boets räkning, I tre av de rättsfall för vilka har redogjorts i avsnitt 3.1.4 - NJA 1969 s. 437, 1972 s. 585 och 1974 523 - har detta skett, fastän boutredningsraan var förordnad. HD:s skälhar därvid varit antingen attboutredningsmannen har ansett sig ha slutfört Prop.1980/81:48 141 sitt uppdrag eller att han har avstått från att föra talan i saken för boets räkning. I alla tre rättsfallen har HD sora domskäl .även anfört att inga andra dödsbodelägare fanns än parterna i målen.När son i rättsfallet NJA 1975 s. 615 samtliga delägare inte var parter har enskild delägares talan förboets räkning avvisats. Genom rättspraxis har alltså skapats en regel ora talerättför dödsbodelägare för boets rakning delvis liknande den som ärvdabalkssak-kunni.ga övervägde att föreslå.Utredningen anser att det i klarhetens intresse är önskvärt att denna rättsregel lagfästs, dock mod viss modifiering. Talerätt enligt den nu föreslagna lagbestämraelsenbör tillerkännas enskild dödsbodelägare förboets riikning antingen boutredningsraan ärförordnad eller boet i princip förvaltas av samtliga delägare gemensarat raed stöd av 18 kap. 1 §ÄB. Gäller avtal om sanraanlovnad ioskiftat bo bör bestäraraelsen dä.rera.otinte ha tillämpning. Förevarande talerättbör nämligen tillkomraa enskild delägarebara vid s,k. intern talan, dvs, dåsa.mtliga delägare och endast de är parter i måleteller ärendet (se närmare nedan i detta avsnitt). Föreligger ett avtals-förhällande nellan delägarna rörandeförvaltningen, torde de inte ha nägot intresse av att så länge avtalet består kunna processa not varandra. Skulle i detta fall nå.Ton av dem vilja väcka talan mot de andra förboets räkning kan vederbörande förstsäga upp avtalet eller utverka rättens förklaringatt avtalet 5l-:all upphöra att gälla (24 kap. 3 resp, 5 § ÄB), öppnas möjlighet till intern talan även när avtal om sammanlevnad i oskiftat bo föreligger, innebärdietta att la.gstiftaren åsidosätter vad delägarna måste anses ha menat när de slöt avtalet. Träffade de däingen överenskonnelse ora rätten att företräda boet gällerju enligt 24 kap. 1 § ÄB bestäm- Prop, 1980/81:48 142 raelsen i 18 kap, 1 §ÄB att de företräder boet i förening. Det raåstenog också antas vara delägarnas mening närsädana här avtal sluts, om inte delägarna uttryckligen komner överens om annat, att de endast tillsannans skall få företräda boet. Att under sådana onständlgheter tillerkänna var och en av dera rätt att ensam föratalan som part för boets räkning så länge avtalet bestårskulle därför vara att i onödan inskränka deras avtalsfrihet. Utredningen föreslår att talerätttillerkänns dödsbodelägare för boets räkningbara när samtliga delägare och endast de är parter i mälet eller ärendet. Sannolikt menade inte ärvdabalkssakkunniga att några sädana inskränkningar skulle gällaenligt den bestämmelse som de övervägde att föreslå.Utredningen anser emellertid att det skulle vara olämpligt om delägarefick rätt att föra talan som part för boets räkning not utomstående. I regel har inte heller sådan talan tillåtitsi rättspraxis (se avsnitt 3,1,4),Ogillas enskild del.Hgares talan mot utomståendeär det ju inte säkert att domen vinner rättskraft mot andra delägare eller mot boet. Svaranden kan då riskera att bli utsatt förytterligare rättegångar angående sarama sak där talan har väcktsav andra delägare eller av boet. Enligt utredningens förslagskall för det fall boutredningsraan är förordnad dödsbodelägarefå utöva förevarande talerätt oberoende av ora boutredningsmannen anser sig haslutfört sitt uppdrag eller har avstått frän att föra talan i saken för boets räkning. Skälet härför är bl,a, attdelägaren enligt förslaget skall fåföra talan sora part och alltsä pä egetkostnadsansvar. Boutredningsmannen böremellertid ges befogenhet att genom en uttrycklig förklaring hindra delägare frän att utöva talerätten. Prop,1980/81:48 143 Det kan ju vara såatt boutredningsmannen bedömer talan .som helt utsiktslös. Har inte delägarensamma mening i denna fråga son boutredningsmannen, kan hanenligt 19 kap, 5 § AB hos rätten begäraentledigande av ilenne, ?.ätten fär då tillfälle att prövaom det ! :an finnas skäl att föra ifrågavarandetalan.