prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — a. undersökningarna för att kunna lokalisera lämplig berggrund förett slutförvar för använt kärnbränsle. De berggrundundersökningar som harplanerats av och som genomförs av PRAV har mötts av ringa förståelsehos allmänheten. Enligt min mening är det av största vikt att de åtgärder somvidtas för att omhänderta använt kärnbränsle kan komma till stånd. Detillstånd som meddelats enligt villkorslagen fömtsätter att lämpligabergkroppar för slutförvaring av det använda kärnbränslet lokaliseras. Sökandenhar visat att sådana kroppar finns. Närmare undersökningar för att kartläggabergformationer behövs. Det arbete som f. n. sker avser undersökningar i nämndaavseende. Platsen för förvaring av använt kärnbränsle beslutas senare isärskild ordning. Avfall som måste förvaras finns redan. För att ökaförståelsen för de åtgärder som måste vidtagas bör en omfattande informationlämnas till såväl den berörda allmänheten som till berörda kommuner ochlänsstyrelser. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 328 Enligt min mening är det viktigt att de insatsersom görs av kärnkraftföretagen på avfallsområdet är av sådan art atthandlingsfriheten bevaras ytterligare inför val av metod för attomhänderta använt kärnbränsle eller radioaktivt avfall från detta. Sålundaanser jag att även andra lösningar än de i ansökningarna enligt villkorslagenseriöst bör studeras. Detta för att bl. a. vidga den kunskap som erfordras föratt göra det möjligt att fatta ett definitivt beslut om val av hanterings- ochförvaringsmetoder. Sådana metoder kan avse t. ex. förvaring i kristallinabergarter, torrförvaring osv. Som jag tidigare nämnt uppkommer radioaktivt avfallockså från annan verksamhet än drift av kärnkraftverk och därmed förbundenverksamhet. Detta avfall kräver samma eller liknande hantering som använt kärnbränsleoch radioaktivt avfall från detta. Det avfall som är i fräga kan enligt minmening förvaras i de faciliteter som uppförs av det av kraftindustringemensamt ägda företaget. Avfallet, som faller utanför den modell för finansieringav hanteringen jag redogjort för, bör kunna omhändertas moterläggande av en engångssumma av den som innehar avfallet. Ansvaret föravfallet bör därvid övergå till innehavaren av avfallsförvaret. Detta kanföreskrivas som ett villkor vid tillståndsprövningen enligt atomenergilagen avslutförvaret. Underlag för beräkning av avgiften kan tillhandahållas av det avkärnkraftinnehavarna gemensamt ägda företaget. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 329 I det föregående har jag framhållit att en offensivenergipolitik är nödvändig för att minska oljeberoendet. Frågor omenergitillförsel och energihushållning är centrala i en sådan polifik.Utredningar och bedömningar av den framtida tillförseln och användningen avenergi behövs som undertag för beslut om hur energipolitiken skall inriktas.För att ett tillfredsställande beslutsunderlag skall kunna tas fram, krävs enmyndighetsorganisation som är väl anpassad för denna uppgift. En effektivmyndighetsorganisation är också en nödvändig förutsättning för att verkställade energipolitiska besluten. Åtskilliga myndigheter och andra statliga organ ärf. n. verksamma inom energiområdet. I det följande beskriver jag vissa av dessaorgan och deras huvudsakliga arbetsuppgifter. skall enligt sin instruktion (1974:798), ändrad senast1977:922) handha statens kraftverksrörelse och verka för en rationellelenergiförsörjning i riket. Förutom att verket producerar, distribuerar ochsäljer elkraft samt svarar för handhavandet av stamnätet bedriver det enomfattande anläggningsverksamhet genom att svara för byggande avproduktionsanläggningar för eget och dotterbolags bruk. Vidare bedriver eller deltarverket i viss utsträckning i verksamhet inom energisektorn som inte enbartavser elförsörjningen, bl. a. kraftvärmeutbyggnad och vissa merautvecklingsbetonade aktiviteter. Härutöver företräder verket genom olikadotterbolag vissa statliga intressen avseende bl. a. bränsleförsörjning.Vattenfallsverket arbetar på affärsmässig grund. Inslaget av myndighetsutövningär begränsat till uppgiften att svara för beredskapsplanläggning av landetselenergiförsörjning. () är enligt sin instruktion(1974:476, omtryckt 1977:443, ändrad senast 1979:987) centralförvaltningsmyndighet för bl. a. ärenden som rör energiförsörjning. SIND:shuvudsakliga uppgifter inom energiområdet handläggs inom SIND i första hand avenergibyrån. I SIND;s arbetsuppgifter ingår bl. a. att utarbetaenergiprognoser, bedriva utredningsverksamhet och administrera stöd till visskurs- och rådgivningsverksamhet inom energiområdet. Vidare ingår bedömningarav industrins energihushållning vid prövning enligt I36a§ byggnadslagen(1947:385, 136a§ ändrad senast 1976:213) samt det centrala myndighetsansvareti frågor i anslutning till lagen (1977:439 ändrad senast 1980:242) om kommunalenergiplanering. SIND:suppgifter inom området för överföring och distribution av energi innefattarfrågor om linje- och områdeskoncessioner samt vissa prisregleringsuppgifterenligt lagen (1902:71 s. I), innefattande vissa bestämmelser 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 330 omelektriska anläggningar, beslut om bidrag enligt förordningen (1959:369,omtryckt 1977:348) om statligt stöd åt landsbygdens elförsörjning och omtillstånd enligt lagen (1976:240) om förvärv av eldistributionsanläggning m.m.samt beslut om allmänförklaring av Qärtvärmeanlägg-ningar enligt lagen(1976:838) om allmänna fjärrvärmeanläggningar. Till detta kommer ärenden omtillstånd att förlägga ledningar för transport av olja eller naturgas enligtrörledningslagen (1978:160). Till SIND är knutet ett råd för att bistå verketvid behandling av ärenden som hör samman med eldistributionen. Uppgifterna inom elsäkerhetsområdet innefattar bl.a. att meddela föreskrifter om elektriska starkströmsanläggningar, elektriskmateriel och om provning av sådan materiel samt fastställande av föreskrifterom åtgärder mot bl. a. radiostörningar. SIND meddelar vidare behörighet enligtelinstallatörsförordningen (1975:967) samt för statistik över olycksfall ochbränder förorsakade av elström. SIND är dessutom chefsmyndighet för statenselektriska inspektion, som enligt sin instruktion (1965:647, omtryckt 1977:229,ändrad : 1171) är den lokala statliga organisationen för ärenden omtillsyn över elektriska starkströmsanläggningar. Inom energiområdet finns också vissa nämnder, såsomstatens ström, krigsskyddsnämnden förkraftanläggningar och m. m. (I 1974:05) tillkallades inovember 1974 för att handha bl. a. en energisparkampanj vintern 1974-1975.Kommittén har senare genom tilläggsdirektiv fått sitt uppdrag förlängt ochutvidgat. Kommitténs uppgifter framgår av vad jag tidigare (avsnitt 4.4.3) haranfört. och för bostadshus ocksålänsbostadsnämnderna och de kommunala förmedlingsorganen handhar stödet tillenergibesparande åtgärder i bostadshus enligt bl. a. förordningen (1980: 334)om statligt stöd till energibesparande åtgärder i bostadshus m. m., tillallmänna samlingslokaler enligt 38a§ kungörelsen (1973:400, omtryckt 1976:794,38 § ändrad senast 1980:336) om statsbidrag till allmänna samlingslokaler samttill kommunala och landstingskommunala byggnader enligt förordningen (1979:816,omtryckt 1980: 335) om statsbidrag till energibesparande åtgärder i kommunalaoch landstingskommunala byggnader m. m. och bostadsfinansieringsförordningen(1974:346, omtryckt 1980: 329). är enligt sin instruktion(1967:329, omtryckt 1978:848, ändrad senast 1980:409) centralförvaltningsmyndighet för ärenden om plan- och byggnadsväsendet. Verketutfärdar enligt byggnadsstadgan (1959:612) bl. a. föreskrifter, råd ochvägledning inom plan- och byggnadsområdet. Det åligger verket att verka församordning av planverkets och andra myndigheters råd och vägledning inom plan-och byggnadsväsendet. Dessutom skall verket verka för samordning med andramyndigheter när det gäller insamling och bearbetning av kunskaper som rör markoch Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 331 vatten.Verket svarar också för typgodkännande av konstruktion eller frågor rörandeutförande i övrigt av byggnader och andra anordningar som byggnadsstadganreglerar. Ett råd för energihushållning är knutet till verket för att biståverket i frågor av störte vikt angående förbättrad hushållning med energi isamband med planläggning och byggande. Statensråd för byggnadsforskning (BFR) har vad gäller energiområdet, förutom uppgifterinom energiforskningsprogrammet, ansvaret för energiinriktad utvecklings- ochdemonstrationsverksamhet och för forskningsin-riktat experimentbyggande. har på energiområdet till uppgiftatt planera, samordna och följa upp energihushållningen inom transportsektorn. arbetar enligt vad jag haranfört (avsnitt 4.4.3) löpande med frågor om hushållens energihushållning. Energihushållningsdelegationen(Bo 1978:03) följer och samordnar arbetet med genomförandet av den tioårigaplan för att spara energi i befintlig bebyggelse som antog (prop. 1977/78:76, CU 1977/ 78: 31, rskr 1977/78:345). Riksdagenhar beslutat om riktlinjer för en ny organisation av överstyrelsen förekonomiskt försvar - ÖEF (prop. 1976/77:74 bil. 2, FöU 1976/77:13, rskr1976/77:311). ÖEF är enligt sin instrukfion (1978:291) central myndighet förden ekonomiska försvarsberedskapen. ÖEF samordnar planeringsverksamheten inomhela det ekonomiska försvaret som avser flera olika områden bl. Inom detta område svarar ÖEF för bl. a. samordning avberedskapsplaneringen och beredskapslagring av bl. a. olja och kol samtförberedelser för åtgärder vid kris. I samband med beslutet om ändradorganisation behandlades bl. a. frågor om ansvars- och arbetsfördelning mellanÖEF och SIND. Delegationen (I 1979; 01) för solvärme och bränslensom kan ersätta olja, oljeersättningsdelegationen (OED), har till uppgift attbl. a. verka för en samordning av och föreslå åtgärder som kan öka utnyttjandetav solvärme och bränslen som kan utgöra alternativ till oljan. Inom kärnsäkerhetsområdet finns, som jag tidigarehar nämnt (kapitel 10) ett antal myndigheter och andra organ. Närdet gäller forskning, utveckling och demonstration inom energiområdet innebar1975 års energipolitiska beslut (prop. 1, NU 1975:30, rskr1975:202) bl. a. väsentligt ökade statliga insatser för forskning ochutveckling inom energiområdet. Beslut fattades att ett treårigt HuvudprogramEnergiforskning skulle genomföras under budgetåren 1975/ 76-1977/78. Våren 1978beslutade om ett nytt treårigt Huvudprogram Energiforskning att genomförasunder budgetåren 1978/79-1980/ 81 (prop. 1977/78: 110, NU 1977/78:68, rskr1977/78:341). Delegationen (I 1975:03) för energiforskning (DFE)har i betänkandet (SOU 1980:35) Energi i utveckling lagt fram förslag tillprogram för forsk- 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet ning,utveckling och demonstration inom energiområdet. Chefen för industridepartementettar upp DFE:s förslag i det följande (kapitel 15). Dennuvarande organisationen av energiforskningsprogrammet åskådliggörs i följandefigur. Energianv, förtransporter och samfärdsel STU Styrelsen för teknisk utveckling Energianvändning iindustriella processer mm Samordning, underlag förövergnpande planering, uppföljning och utvärdering (f d ABAtomenergi). 'Inklplanering och uppföljning av forskningsinriktatexperimentbyggande. Huvudprogram Energiforskning är indelat i sexprogram. De flesta av dessa är i sin tur indelade i delprogram. För fem avprogrammen finns, som framgår av figuren, programansvariga organ som svarar förplanering av programmet samt beslutar om stöd till forskning ochutvecklingsarbete. Som exempel kan nämnas nämnden förenergiproduktionsforskning (NE) som är programansvarigt organ för energiproduktionsprogrammet.Själva forsknings- och utvecklingsarbetet utförs inte hos programorganen utanav andra myndigheter, högskolor, forskningsinstitut, företag, uppfinnare,konsulter etc. För det sjätte programmet, Energirelaterad grundforskning, gälleratt medel härför fördelas av naturvetenskapliga forskningsrådet och styrelsenför teknisk utveckling (STU) och även anvisas till Studsvik Energiteknik AB.För programmet Energianvändning för transporter och samfärdsel har ansvaret förde två delprogrammen uppdelats på transport-forskningsdelegationen resp. STU.Stöd till industriellt utvecklingsarbete inom programmet Energianvändning förbebyggelse administreras av STU. Organisationen av energiforskningsprogrammettas upp närmare av chefen för industridepartementet i det följande (avsnitt15.2.5). Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 333 DFE har, förutom att vara programansvarigt organför Allmänna energisystemstudier, till uppgift att verka för samordning av dentotala forsknings- och utvecklingsverksamheten inom energiområdet och ta framunderlag för planering av forskning och utveckling inom energiområdet i ettlångsiktigt perspektiv. En viktig del av DFE:s arbete är att följa utvecklingeninom och utom landet och speciellt att utvärdera den verksamhet som bedrivsinom energiforskningsprogrammet. Förutom de statliga myndigheter och organ som jagnu har nämnt finns flera andra som också är verksamma inom energiområdet. a. statens pris- och kartellnämnd som inom ramen för sinprisövervakning överlägger med bl. a. oljeföretag och kraftproducenter införplanerade prisändringar, , som ansvarar för energibesparandeåtgärder i civila statliga byggnader och , som handläggerbl. a. frågor om miljöpåverkan av energitillförsel. Därutöver finns ett antalkommittéer med tillfälliga uppgifter inom energiområdet, t. ex. energiskatteutredningen(B 1979:06) och utredningen (I 1979: 13) om styrmedel för näringslivetsenergihushållning, m. m. Kommunerna är enligt lagen om kommunalenergiplanering skyldiga att i sin planering främja hushållningen med energisamt verka för en säker och tillräcklig energitillförsel. Bestämmelserna ilagen innebär bl.a. att kommunerna i all planering som är av betydelse förenergianvändningen skall överväga och ta tillvara möjligheterna att främjahushållningen med energi. Enligt riktlinjerna för den av antagnaplanen för energisparande i befintlig bebyggelse har kommunerna en centralroll vid genomförandet av energisparandet. Det bör enligt uttalanden i prop.1977/78:76 med energisparplan för befintlig bebyggelse bl. a. ankomma påkommunerna att genom planering klarlägga vilka områden och byggnader som iförsta hand bör komma i fråga för energibesparande åtgärder av olika slag. 1978/79: 115 om riktlinjer för energipolitiken (bil. 3 s. 22-23) harföredraganden framhållit att kommunernas insatser i inledningsskedet huvudsakligenbestår i att skaffa sig kunskap om byggnadsbeståndet inom kommunen. 1 betänkandet(SOU 1980:43) Program för energihushållning i befintlig bebyggelse diskuterarenergihushållningsdelegationen kommunernas roll i detta sammanhang. Chefen förbostadsdepartementet återkommer senare till dessa frågor. 1978/79: 115 om riktlinjer för energipolitiken (bil. 1 s. 47) framhöllföredraganden att den av honom förordade inriktningen av energipolitiken kundeleda till att myndighetsorganisationen inom energiområdet behöver ses över ochgöras mer ändamålsenlig. Mot denna bakgrund tillkallades ensärskild utredare (I 1979: 10) för att klariägga vissa frågor om den statligaorganisationen av myndigheter m. m. inom energiområdet. I utredningens uppdragingick även att klarlägga vissa frågor rörande statens vattenfallsverks framtidauppgifter och organisation. Utredningens arbete redovisades i betänkandet (Ds I1980:16) De statliga energimyndigheterna - arbetsfördelning och samverkan. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 334 Betänkandet har remissbehandlats.En sammanfattning av betänkandet och en sammanställning av remissyttrandenahäröver redovisas i bilaga 1.19. har flerautredningar behandlat frågan om den statliga organisationen på energiområdet.Innan jag går in på det nu aktuella förslaget, gör jag - för att få en bredarebakgrund till mina överväganden och förslag - en sammanfattning av tidigareframförda förslag. bränsleutredning lade år1956 fram betänkandet (SOU 1957:46) Bränsleförsörjningen i atomäldern. Ibetänkandet framför utredningen att en aktiv energipolitik är en ovillkorligförutsättning för en fortsatt välståndsutveckling. I denna aktivaenergipolitik skulle enligt utredningen ingå bl. a. ett bränsleprogram. Huvudpunkterna i bränsleprogrammet var å ena sidan att, sålångt detta är ekonomiskt, rationalisera användningen av importbränslen iriktning mot minskad förbrukning och ökad förädling och å andra sidan att medlämpliga medel förstärka beredskapen mot störningar i bränsleimporten för attdärigenom avlägsna eller åtminstone begränsa de allvarligaste olägenheterna avimportberoendet på energiförsörjningens område. De materiella åtgärderna föratt genomföra detta program hänförde sig till dels användningsområdet förbränslen, särskilt inom byggnadsuppvärmning och industriell användning, delsökad lagring av importbränslen, dels forsknings-och utvecklingsarbete förutarbetande av lämpliga metoder för en produktionsberedskap grundad på ved-,torv- och skifferbränslen samt dels fortsatt utbyggnad av torv- ochskifferindustrierna, i den mån detta - med beaktande av dessa industriersberedskapsvärde - befanns ekonomiskt försvarligt. Genomförandet av bränsleprogrammetmåste enligt utredningen betraktas som ett hela samhållets trygghetsintresse,och ansvaret för att programmet genomförs måste fördelas på stat, landstingoch kommuner, på importörer och distributörer av bränslen samt påkonsumenterna. Väsentliga statliga uppgifter i programmet borde enligtutredningen vara att planlägga och bygga upp produktionsberedskapen förersättningsbränslen. Därutöver borde staten ha hand om vissa centralauppgifter i fråga om utredning, forskning och försöksverksamhet.Utbildningsfrågor inom ramen för programmet borde också enligt utredningen väsentligenbli en statlig angelägenhet liksom allmän upplysningsverksamhet. Utredningen föreslog att ettsärskilt organ benämnt statens bränsledelegation skulle bildas för dettaändamål. Bränsledelegationens huvuduppgiftskulle enligt utredningen vara att följa bränslebehovets ochbränslemarknadernas utveckling samt att ställa prognoser för framtiden tilltjänst för intresserade myndigheter samt indu- Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 335 strier och andra bränslekonsumenter. Delegationen skullevara remissinstans i bränslefrågor men också fungera som initiativtagare ochförslagsställare i fräga om användningen av tillgängliga medel för forskning,försöksverksamhet och andra åtgärder pä bränsleomrädet. Delegationen skulle också ha till uppgift att ta initiativoch ge råd i fråga om att stärka den inhemska bränsleproduktionen, övervaka ochsamordna det av statliga medel stödda forsknings- och utvecklingsarbetet påbränsleområdet liksom upplysnings- och propagandaverksamheten samt följa utbildningsbehovetför bränsle- och värmetekniker på olika stadier och verka för erforderligkomplettering av utbildningen. Delegationen skulle ha skyldighet att följabränsleberedskapens uppbyggnad, förberedelserna för import- ochkonsumtionsreglering samt åtgärderna för att genomföra programmen för lagringoch produktionsberedskap. Den skulle ha tillgång till den statistik, som påolika håll inom den statliga verksamheten insamlas på bränsleområdet, ochskulle ha skyldighet att föreslå lämpliga åtgärder för attrationalisera statistiken i syfte att göra denna inriktad pä praktiskauppgifter och snabbt tillgänglig för prognosändamäl. Delegationen skullebiträda vederbörande myndigheter i den utländska kontaktverksamheten påbränsleområdet genom att förse utsedda delegerade med arbetsmaterial, prognoseroch annan bearbetning av statistik m. m. fick iuppdrag att kartlägga energiförsörjningsläget och överväga bl. Kommittén föreslog i betänkandet (SOU 1970: 13)energiförsörjning Energipolitik och organisation att ett centraltenergiorgan skulle inrättas med uppgift att utgöra statens utrednings-,berednings- och tillsynsorgan för energifrågor. Kommittén föreslog att det nyaorganet skulle ha följande huvuduppgifter: - Utförande avmål/medelanalyser och samhällsekonomiska bedömningar av energipolitiskaåtgärder och energimarknadens funktionssätt. - Upprättande ochpublicerande av balanser och prognoser på energiområdet samt analyser härav,deltagande i utformningen av energistatistik-verksamheten samt utredningar ianslutning härtill såsom prognosmetodik m.m. - Övrig löpandebevakning av den inhemska utvecklingen inom energisektorn i syfte att vidbehov initiera forskning, försöksverksamhet och utredningar samt att framläggadärav föranledda förslag. - Uppföljning avden internationella utvecklingen på området, utredningar m. m. i samband medberedning av ärenden och remissyttranden rörande det internationellaenergisamarbetet samt informations- och dokumentationsverksamhet i anslutningdärtill. - Tillämpning avkoncessionslagstiftning, som i den mån regeringen förbehållit sig att beslutainnefattar beredning av ansökningar samt yttranden till regeringen. - Tillämpning avlagstiftning om värmeplaner. - Reglering ivissa fall av pris och andra villkor för ledningsbundna energi- Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 336 leveranser mot bakgrund av pris- och strukturutvecklingenpå energiområdet. - Utfärdande och tillsyn av säkerhetsföreskrifter m.m. förenergianläggningar. Till dessa uppgifter kunde läggasäven samarbete med och bistånd, avseende bl. a. prognoser och utredningar, tillden eller de myndigheter som ansvarar för energiberedskapsätgärder, ellerplanering och genomförande av energiberedskapsätgärder. Eliitredningen (I 1971:01) lämnadeår 1975 förslag till riktlinjer för en omorganisation av eldistributionen (PM1975.01.20). Utredningen diskuterade olikaalternativ till organisation av eldistributionen som medger såväl kostnadsutjämningsom rationell drift. Utredningen fann det önskvärt - men inte nödvändigt - attsamma huvudman inom ett område svarar för distribution och produktion avledningsbunden energi. Det ansågs angeläget att även råkraftleverantörernamedverkar till att bygga ut och rationellt utnyttja kraftvärmeverk. borde distributionen skötas av regionala enheter där kommunen gesstort inflytande. (11972:03) tillkallades våren för att analysera energiförbrukningensutveckling i med en översiktligbedömning fram till 19952000. 1 utredningens direktiv anfördes attutredningens arbete skulle läggas upp så att en övergång till en mer permanentorganisationsform kunde ske smidigt. Utarbetandet av energiprognoser fördes år1974 över till SIND som hade bildats . hade tilluppgift att föreslå ett förbättrat stöd till forskning och utveckling m.m. inomenergiområdet. Kommittén föreslog att ett särskit huvudprogram förenergiforskning skulle inrättas. Kommittén hade inte till uppgift att föreslåorganisatoriska förändringar men presenterade en idéskiss som sedan utveckladesi en departementspromemoria (Ds 1 1974: 10). I denna föreslogs att tvåprinciper skulle vara vägledande för organiserandet avenergiforskningsprogrammet. För det första skulle man så långt som möjligtanknyta till redan existerande sektororgan för stöd till forskning ochutveckling m.m. För det andra skulle man organisatoriskt skilja på denverksamhet som innebär att stödja forskning och utveckling m. m. och denverksamhet som innebär utförande av forskning och utveckling m. m. (I 1978:17)tillkallades är 1976 med uppgift att bl. a. utarbeta alternativa förslag tillenergipolitikens utformning för tiden fram . Kommissionen hade intetill uppgift att behandla organisationsfrågor. I anslutning till de synpunktersom kommissionen lämnade på förslaget till energiforskningsprogram för perioden1978- 1981 (EFUD 78) framhöll dock kommissionen vikten av att finna goda samarbetsformermellan myndigheter, forskningsorganisationer och industrin. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 337 ansåg att detta kunde ställa krav- påen ändrad och mera samlad statlig organisation inom energiområdet.