prop · G403103 · 1980-12-31 00:00:00 — Föräldraförsäkringen har därmed blivitmycket detaljrik och svår atl överblicka för den enskilde föräldern.Försäkringen ställer också stora krav på dem som svarar för dess administrationoch tillämpning. Den snabba utbyggnaden av försäkringen med nyautbyggnadselapper i stort sett har också lett till elt flertalövergångsbestämmelser som ytterligare försvårar överblicken. I vissa fall ärflera övergångsbestämmelser i tillämpning . Inte minst under desenaste åren har därför behovel av förenklingar av reglerna inomföräldraförsäkringen och besparingar inom administrationen påtalats allt oftare.Behovel av förenkHng har också understrukils i socialpolitiskasamordningsutredningens betänkande (SOU 1979:94). Den nya utredningen bör prövaom reglerna kan förenklas och förtydligas så all överblickbarhelen ökas ochadministrationen förenklas. Del gäller här alt nå bästa möjliga avvägningmellan barnfamiljernas och arbetslivets intressen. Inom föräldraförsäkringenfinns inga begränsningar av antalet ersättningsperioder eller-någon regel omminsta antal ersättningsdagar . Utredningen bör pröva om del medhänsyn fill administrationskostnaderna och ölägenheterna för arbetslivet sett iförhållande fill utbetald ersättning finns anledning att införa regler om visssammanhängande ersättningstid för föräldrapenning i samband med barns födelse ochför särskild föräldrapenning. Ulredningenbör la del av socialförsäkringsutskotlels behandling av frågor rörandeföräldraförsäkringen . Reglernas ochinformationens effekter bör studeras även från jämställdhelssynpunkt. Härvidbör utredningen samråda med jämställdhetskommitlén (Ju 1976:08). I övrigt börulredningen samråda med bl.a. sjukpenning-kommittén (S 1978:04) ochstudieslödsutredningen (U 1975:16). Som en utgångspunkt förutredningens arbete skall gälla att alla förslag som läggs fram skall kunnagenomföras inom ramen för oförändrade resurser inom del område som förslagenavser. Del innebär all om kostnadskrävande förslag läggs fram måsle samtidigtvisas hur förslagen kan finansieras genom besparingar i form av rationaliseringaroch omprövning av pågående verksamhet inom utredningsområdet. Även i övrigtgäller de direktiv som utfärdats till kommittéer och särskilda utredareangående finansiering av reformer (Dir. 1980:20). Utredningens arbele börbedrivas med sikte på alt resultaten av översynen skall kunna redovisas underår 1981. Medhätivisning fill vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för atttillkalla en särskild utredare för att göra en översyn av reglerna för rättlill ledighet för vård av barn och av ersättningsreglerna inom föräldraförsäkringenm.m. attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt 1980/81:103 84 Vidarehemställer jag all regeringen beslutar alt kostnaderna för ulredningen skallbelasta femte huvudfitelns kommilléanslag. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hennes hemställan. Departementschefen, statsrådet , anför En ny besvärsorganisation inom socialförsäkringen med treregionala försäkringsrätter trädde i funktion den 1 januari 1979.Försäkringsrätterna är första besvärsinstans för främslsocialförsäkringsärenden m.m. som handläggs av de allmänna försäkringskassorna.Beslut av försäkringsrätt kan överklagas hos försäkringsöverdomstolen som ärhögsta instans i socialförsäkringsärenden. infördes ävenelt tvåparts-förfarande inom socialförsäkringen genom all riksförsäkringsverketfick i uppgift all bevaka rättspraxis saml inträda som part vidsocialförsäkringens överinstanser. En särskild organisationskommitté för försäkringsrätterna(1978:02) inrättades för att ombesörja erforderliga förberedelser för de nyaförsäkringsrätternas verksamhet. Regeringen medgav attorganisationskommittén fortsatte sin verksamhet efter del allförsäkringsrätterna trätt i funktion . Kommittén skulle i sillfortsatta uppdrag i samråd med försäkringsrätterna bl.a. utveckla gemensammaarbetsrutiner för rätterna och i övrigt överväga behovet av och formerna föradministrativ samordning mellan rätterna. Kommittén borde även övervägamöjlighelerna lill viss administrativ samordning mellan försäkringsrätterna ochriksförsäkringsverket resp. försäkringsöverdomstolen. har överlämnatpromemorian Administrativ samordning mellan försäkringsdomslolarna m.m. I promemoriankonstaterar kommittén att del finns åtskilliga arbetsuppgifter, bl.a. på detekonomioch personaladministraliva området, där behov finns av ettsamordningsorgan för försäkringsdomslolarna. Kommittén föreslår därför att eltsådant organ, benämnt försäkringsdomslolarnas samarbelsnämnd, inrättas. Enliglförslagel bör nämnden beslå av representanter för berörda intressenter saml haetl kansli. hade inhämtat synpunkler frånförsäkringsöverdomstolen, , Centralorganisationen /SRoch Tjänstemännens centralorganisafion. och de centralapersonalorganisationerna har inle haft någon erinran mol kommilléns förslag ominrättande av ell samarbetsorgan. Man har dock anfört vissa synpunkler påsamarbelsorganets uppgifter och sammansättning. Försäkringsöverdomstolen anser att del samordningsbehov som finns 85 Kommittéer: Del II 8:8 belräffande överdomstolens verksamhet kan tillgodoses ulanalt en särskild samarbelsnämnd inrättas. Jag kan ihuvudsak ansluta mig till organisationskommitténs bedömning av behovet av enviss administrativ samordning mellan försäkringsdomstolarna. Jag är dock inleberedd att förorda atl ett särskilt permanent samordningsorgan inrättas. Istället bör behovet av samordningsinsatser under del pågående inledningsskedetför den nya besvärsorganisationen tillgodoses genom ett organ i kommilléform. Försäkringsrätternahar f.n. mycket stora ärendebalanser. Med hänsyn lill all det ofta ar fråga omärenden av stor belydelse för den enskildes försörjning har påregeringens förslag anvisat medel fill betydande personalförslärkningar vidförsäkringsrätterna under nästa budgetår (prop. 1979/80:100 bil. 8, SfU 13,rskr 200). Regeringen har på mitt förslag medgeft atl personalförstärkningarnagenomförs redan fr.o.m. . Med hänsynfill de slora ärendebalanserna vid försäkringsrätterna anser jag det emellerfidnödvändigt att möjlighelerna prövas att vidta även andra åtgärder för attförkorta väntetiderna för ärenden hos rätterna. Dessa åtgärder kan bl.a. varaav administrafiv eller organisatorisk karaktär. Molbakgrund av vad jag här har anfört föreslår jag atl en kommitté fillkallas föratt göra en genomgång av möjliga åtgärder för all förkorta väntetiderna vidbesvär i socialförsäkringsärenden saml i övrigt behandla vissa gemensammafrågor för försäkringsdomslolarna m.m. I sistnämnda avseende bör kommittén hafill uppgift att verka för samordning i främst administrativa frågor mellanförsäkringsdomslolarna inbördes samt mellan dessa och övriga organ inomsocialförsäkringsområdet. Kommittén får därmed funktionen som etl tillfälligtsamrådsorgan för försäkringsdomstolarna, ochförsäkringskasseområdel. Det finns också anledning atl hålla kontakt med delallmänna domstolsväsendet för all ta tillvara erfarenheterna därifrån. och bör därför förekomma i administrafions-och effekfivilelsfrågor. En förstahuvuduppgift för denna kommitté bör vara all skyndsamt utreda vilkaadministrafiva och organisatoriska ålgärder som kan vidtas för atl minskaärendebalanserna och därmed förkorta väntetiderna för besvär hosförsäkringsdomslolarna. Åtgärderna bör inriktas på all utifrån de hittillsvarandeerfarenheterna av den nya besvärsorganisalionen uppnå effektivast möjligaärendehandläggning. Kommittén bör därvid vara oförhindrad all föreslå sådanajusteringar i besvärsreglerna som kan underlätta försäkringsrätternas arbete.Kommittén bör även överväga behovet av och möjligheterna all genomföra någonform av fullföljdsbegränsning, främst i högsta instans. Allabesvär över beslut av belräffande arbetsgivaravgift ochav lokal skattemyndighet beträffande pensionsgrundande inkomst och egenavgiftprövas av försäkringsrätten för . Förslag finns om althandläggningen av ärenden rörande arbetsgivaravgift i första instans skalldecentraliseras lill de lokala skattemyndigheterna och att besvärsprövningen isamband därmed skall flyttas över till besvärsorganisafionen på skalleområdet.Kommittén bör undersöka möjligheterna atl genomföra en överflyttning avbesvärsprövningen i dessa ärenden lill skalleområdet ulan att avvakta nämndaöverflyttning i första instans. Kommitténbör även i övrigt överväga olika ålgärder som skulle kunna leda till enminskning av ärendebalanserna och därmed en förkortning av handläggningstidernavid försäkringsdomslolarna. Del II 8:8 Skr. 1980/81:103 86 självfallet dra nylta av erfarenheterna från annanförvaltnings- eller dom-slolsverksamhel. för försäkringsrätterna har iavvaktan på slällningstagande till förslaget om en samarbelsnämnd fortsaltsill arbete med vissa frågor rörande arkivering, beredskapsplanering m.m. Dellaarbele bör las över av den nya kommittén och organisationskommitténs verksamhetdärmed upphöra. Kommittén bör i början av sill arbete saml vidare underarbetets gång informera berörda personalorganisationer och bereda dem tillfälleall framföra synpunkter. Kommittén bör därutöver informera berördaarbetstagare om kommitténs arbele. Kommitténsuppgift som samordningsorgan för försäkringsdomslolarna bör avse en period avhögst . Kommittén bör dock redovisa erfarenheternaav sin verksamhet i della avseende samt förslag fill hur ell eventuellt behovav fortsalla samordningsinsatser bör fillgodoses. Som en utgångspunkt för kommilléns arbele bör gälla atlalla förslag som läggs fram skall kunna genomföras inom ramen för oförändraderesurser inom det område som förslagen avser. Del innebär att omkostnadskrävande förslag läggs fram måsle visas hur förslagen kanfinansieras genom besparingar i form av ralionaHseringar och omprövning avpågående verksamhet inom utredningsområdet. Även i övrigt bör här i tillämpHgadelar gälla de direktiv som utfärdats till samtliga kommittéer och särskildautredare angående finansiering av reformer (Dir. 1980:20). Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jagatl regeringen bemyndigar chefen för atlfillkaHa en kommitté med högst 6 ledamöter för atl behandla vissa gemensammafrågor för försäkringsdomslolarna samt överväga åtgärder för att minskaväntetiderna vid besvär i socialförsäkringsärenden, att utse en av ledamöterna all vara ordförande, att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annalbiträde åt kommittén. Vidare hemställer jag atl regeringen beslutar attkostnaderna för kommittén skall belasta femte huvudtitelns kommilléanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hennes hemställan. 87 Kommittéer: Del II 8:9 9.Utredning om formerna för den psykiska barn- och ungdomsvårdens (PBU/BUP) samtden kommunala familjerådgivningens framtida verksamhet StalsrådelHolm anför efter samråd med departementschefen, statsrådet . Ensärskild organisation för en mentalhygienisk och psykiatrisk verksamhet förbarn och tonåringar är av relalivi sent dalum. Under 1930- och 1940-lalenbörjade enstaka barnpsykiatriska vårdenheter inrättas först i privat, senareockså i samhällets regi. beslutades första gången om statsbidrag lilltjänster för psykisk barna- och ungdomsvård, kungörelse 1945:489, senare ersattav kungörelse (1960:619) angående statsbidrag till psykisk barna- ochungdomsvård. Den sistnämnda upphörde all gälla , dåverksamheten i stället blev ersättningsberättigad från den allmännasjukförsäkringen. Statsbidragen skulleenligl bestämmelserna ulgå lill landsfingskommuner och kommuner utanförlandsting för vård som utövades vid en central i anslutning lill etl sjukhusmed barn- och ungdomspsykiairisk verksamhet eller vid en eller flera friståendecentraler eller filialer som kunde repliera på vårdplatser vid något närbelägetsjukhus. Barn- och ungdomspsykiairisk vård finns nu i både öppenoch sluten form i samtliga landsfing. Verksamheten leds av sjukvårdsstyrelsen utomi landsfing, där sociala nämnd ansvarar förverksamheten. Totall finns i landet 30 allmänna barn- och ungdomspsykiatriskakliniker samt tre specialkliniker på regionsjukhusen i , Slockholm ochUppsala. Vid klinikerna bedrivs både öppen och sluten vård (ca 660 vårdplatserår ). Dessutom finns fristående mottagningar utanför sjukhus i 7 landstingsaml i (8 st.) och (22 st.). Mottagningarna i harsitt ursprung 1933 av . Från denna växte ett nät av fristående centraler fram iStockholms stad. Dessa övergick till landsfinget men tillhör där somnyss har nämnts den sociala nämndens ansvarsområde. Verksamheten kallas iblandför PBU, ibland BUP. PBU (psykisk barn- och ungdomsvård) är benämningen för denöppna vården i form av rådgivningscenlraler. BUP (barn- och ungdomspsykiatri)avser del medicinska verksamhetsområdet vare sig det är fråga om sluten elleröppen vård. Redani den första slalsbidragskungörelsen angavs som ett villkor för bidrag all delför verksamheten skulle finnas anställda en eller flera läkare, en eller flerapsykologer och kuratorer, saml i mån av behov pedagogassis-lenler. Man skapadealltså här förutsättningar för vad som långl senare kom alt bli elt allmäntomfattat önskemål inom vården, nämligen lagarbete. Verksamheten skulle föreståsav en överläkare. Flerlalel mottagningar har också knufits lill ensjukhusklinik. Sedan statsbidragsbestämmelserna upphörde den 1 januari 1976finns inga centralt utfärdade regler kvar om hur den barnpsykialriskaverksamheten skall vara organiserad. Slockholm har under senare fidpåbörjats en försöksverksamhet med en kurator eller en Del II 8:9 Skr. 1980/81:103 88 psykolog som chef för en PBU-cenlral i stället för enläkare. De gamla stalsbidragsreglerna styr dock uppenbarligen i praktikenalltjämt en stor del av verksamheten. Totall torde det finnas omkring 1.500tjänster för alla olika personalkategorier fillsammans. Historiskt kan man alltså särskilja tre rötter förbarnpsykiatrin: en från barnsjukvården, där man inrättade byråer föruppfostringsfrågor, en från vuxenpsykiatrin, där man ofta öppnade särskildaavdelningar för de slarkl avvikande barnen, och en från barnavårdsnämnden,framför allt i Slockholm. På 1940-lalet och i början av 1950-lalel hade man ihuvudsak öppen verksamhet. Den efterträddes av en mersjukhus-anknuten. Åren därefter kännetecknas mer av en ändring av metoderna änav organisationen. Den inriktning på rent psykiatrisk/medicinsk verksamhet somkännetecknade barnpsykialrin under 1950-lalel har alltmer förskjutils mot eninriktning på behandling av hela familjer med olika terapeutiska metoder,vilket i någon mån har minskat behovet av läkare och i stället ökat kraven påkuratorerna och psykologerna. Den första svenska familjerådgivningsbyrån startade iStockholm . Under 1960-talel har antalet kommunalafamiljerådgivningsenheler ute i landel successivt ökal och är f.n. omkring 45.Alla dessa drivs av landsfingskommuner ulom 8 som är kommunala. Omkring 175kuratorer är engagerade i verksamheten. Härutöver finns ell femlontalfamiljerådgivningsbyråer med kyrklig eller ekumenisk huvudman. I prop 1960:135 drogs riktlinjerna upp för en framtidastatsunderstödd familjerådgivningsverksamhel. Orsaken fill inifialivel var deökade tecken fill samlevnadssvårigheler som hade märkts under efterkrigstiden:en stark ökning av skilsmässorna, av de legala och illegala aborterna saml avungdomsbrottsligheten. Landstingen ansågs vara mest lämpade som huvudmän förförsöksverksamheten, eftersom de i regel hade etl lagom stortbefolkningsunderlag och hade hand om näraliggande uppgifter som t.ex. denpsykiska barna- och ungdomsvården. Enligl kungörelse (1960:710) om Statsbidraglill försöksvis anordnad familjerådgivning kunde bidrag ulgå för rådgivning ochbehandling i samband med konfliktsituationer i äktenskap och familjer samt förupplysningsverksamhet om samlevnadsproblem. Den kunde också innefatta stöd ochrådgivning ål abortsökande kvinnor. Verksamheten skulle utövas vid öppnamottagningar antingen vid särskilda byråer eller i anknytning till enlasarettsklinik eller en PBU-central. Till verksamheten borde knytas dels två ellerflera kuratorer, dels som konsulter två eller flera läkare, varav en gynekologoch en psykiater. I propositionen förutsattes att försöksverksamheten fick geslutligt svar på vilken modell som var den lämpligaste "i eltframlidssamhälle med vida större krav på den mentalhygieniska ochmenlalvårdande samhällsapparalen". upphörde den särskildastalsbidragsregleringen lill familjerådgivningen efter förslag i prop.1978/79:95 Den kommunala ekonomin. Som skäl anfördes atl "resurserna förfamiljerådgivningen inle bör skiljas från övriga individ- ochfamiljeorienterade verksamheter" samt atl bidraget bedömdes vara av ringaekonomisk belydelse för kommunerna. redovisade i sill belänkandeSocialvården Mål och medel (SOU 1974:39, s. 409-423) en undersökning avfamiljerådgivningen fram liH . Utredningen gjorde också en bedömning avbehovet av verksamheten och av dess framlida inriktning och organisation. Avgenomgången kom det fram att verksamheten dominerades av samlalsbehandHng medtyngdpunkten lagd på bearbetning av relafionsproblem saml informa- 89 Kommittéer: Del II 8:9 fioni juridiska och sociala frågor. Till familjerådgivningen hade ofta knutitskonsulter i, förutom psykiatri och gynekologi enligl föreskriften för statsbidrag,också juridik. Utredningen (Ju 1977:08)om barnens rätt har föreslagit obligatoriska s.k. samarbetssamtal iskilsmässosituationer (SOU 1979:63 Om föräldraansvar m.m. s. 94-100).Förslaget, som f.n. bereds inom , kan komma att få belydelseför familjerådgivningens framfid. Familjerådgivningenåtnjuter en långtgående form av sekretess enligl 7 kap. 4 § andra stycket dennya sekretesslagen (1980:100). Framfördkritik och tidigare ändringsförslag Somall annan behandlingsverksamhet har både PBU/BUP och familjerådgivningenutsatts för krifik både inom och ulom organisationen. Om PBU/BUP-verksamhelenhar sagts bl.a. all den huvudsakligen lar emot mofiverade klienter, den visarpå sina håll begränsat intresse för barn med sociala komplikationer, den harsvårt atl ställa upp med kort varsel i akuta situationer och all den sHlssönder av interna strider mellan oHka psykiatriska skolor och olikapersonalgrupper. Om familjerådgivningen har del sagts bl.a. all den inte behövssom en självständig verksamhet. Relationsproblem finns i många olika sammanhangoch resurser all möta dem finns både inom sjukvården och inom socialvården. Dethar därför satts i fråga hur man skall samordna och utnyttja de knappa behandlingsresursernainom området på del mest ändamålsenliga sällel. Frågan har behandlatssenast av dåvarande socialministern i prop. 1979/80:1 om (s.231-247). Där lämnas en utförlig redogörelse för olika tidigare ändringsförslaginnefattande även socialulredningens. Jag inskränker mig därför här lill all ikorthet redovisa propositionsförslaget. I propositionen görsuttalanden som stödjer socialulredningens förslag alt familjerådgivningen börbli en angelägenhet och ingå som en del av rådgivandeverksamhet. Vidare uttalas den tanken atl fill samma socialtjänstenhel skullekunna knytas de kuratorer öch psykologer som finns inom PBU/BUP och allkommunen skulle få köpa de rent medicinska insatser som behövs av landstingetgenom ell konsullavtal. 1 propositionen lämnas också en redogörelse för denskolkuraliva verksamheten. Föredragande departementschefen diskuterar fråganhur den verksamheten bör vara utformad och organiserad utifrån en helhetssynpå samhällets resurser. Han erinrar också om den s.k. elevvårdskommillén (U1978:06). Avslutningsvis uttalarföredragande deparlmentschefen sin avsikt all begära regeringens bemyndigandeatl få tillkalla en parlamentariskt sammansatt kommitté för alt utreda några avde angivna frågorna. Underriksdagsbehandlingen av propositionen har framförts viss kritik mol tanken påall överföra huvudmannaskapet för familjerådgivningen och särskilt för PBU/BUPlill kommunerna (mot. 1979/80:50 och 1219). har i sittbelänkande (SoU 1979/80:44) anfört all del får anses föreligga ell klart behovav en utredning av frågan om hur en samordning skall ske av det stöd och denhjälp som ges inom familjerådgivningen, PBU/BUP och annan verksamhet, bl.a.socialtjänsten. Ulredningen borde göras av en parlamentarisk kommitté. Vidareanförde utskottet: "En kontroversiell fråga när del gäller samordningenmellan familjerådgivningen, PBU/BUP och är om dessaverksamheter skall sammanföras fill en huvudman. Som framgår av propositionen förordar Del II 8:9 Skr. 1980/81:103 90 departementschefen atl familjerådgivningen skall fåkommunalt huvudmannaskap. Även beträffande PBU/BUP bör fördelarna med ellkommunall huvudmannaskap övervägas. 1 de båda motionerna är man dock starktkritisk mot denna tanke." Utskottetanförde därefter all utredningsarbetet i fråga om huvudmannaskapet bordebedrivas förutsättningslöst. Utskottet framhöll som särskilt angelägel atlfamiljerådgivningen, som bedrivits i form av försöksverksamhet,ges fasla former och byggs ut så atl den bättre motsvarar efterfrågan.Slutligen angav utskottet atl kommittén, som framhålls i propositionen, bör haen allsidig sammansättning och förfoga över social och medicinsk expertis och attdet lill kommittén bör på lämpligt säll knytas representanter för depersonalkategorier som berörs av utredningsarbetet. har bifallit utskottets hemställan (rskr 385). Det ökande missbruket av alkohol och narkofika samt delslora antalet självmord, skilsmässor och aborter är tecken på atl delföreligger ett stort behov av personlig rådgivning och stödjande behandling ikrissituationer i vårt samhälle. Hjälp erbjuds f.n. på ett flertal olika säll.Slora uppgifter fullgörs av läkare och annan sjukvårdspersonal både i allmänoch enskild verksamhet. OHka kyrkliga företrädare har också påtagit sig ellstort ansvar. Vikfiga insatser med inriktning just på barn- ochungdomsgrupperna och på familjernas problem görs av den psykiska barn- ochungdomsvården, skolans elevvårdande personal och familjerådgivningen. Del ärdock uppenbart atl dessa insatser inle räcker till för all fylla de faktiskabehoven. Myckel talar för alt en viktig orsak till del är just splittringen avde tillgängliga resurserna på olika områden med snäva gränser för sinverksamhet liksom brister i samarbetet mellan områdena. kan del liggaslora värden i alt en viss verksamhetsgren eller yrkesgrupp får möjlighet attspecialisera sig på att lösa vissa typer av särskilt svåra eller vanligtförekommande mänskliga problem. Socialvårdenstår inför sin förändring till en socialtjänst. På sjukvårdsområdet pågår f.n.arbetet med en ny hälso- och sjukvårdslagstiftning med hälso- ochsjukvårdsutredningens betänkande (SOU 1979:78) som grund. Omsorgskommitlén (S1977:12) överväger en omorganisation av omsorgerna om de psykisktutvecklingsstörda. I denna lid av omdaning av hela vårdområdets organisationfaller del sig naturligt alt också la upp de mera specifika verksamhetsgrenarsom jag här behandlar till särskild granskning och överväga hur de bäst skallvara organiserade i framliden. Som har anfört bör del därför nutillsättas en kommitté för all göra en förutsättningslös bedömning av hur denuvarande verksamheterna inom PBU/BUP, familjerådgivningen och annan verksamhetmed liknande uppgifter, I.ex. men även omsorgsverksamhelen,bäst kan samordnas. Som harframgått av min inledande redogörelse har varken PBU/ BUP-verksamheten ellerfamiljerådgivningen vuxit fram på grund av ålägganden från statsmakternas sidaulan på initiativ av huvudmännen själva men med visst slalligl ekonomiskt stöd.Den 1 januari 1980 upphörde dock de sista statsbidragen atl ulgå. Kommitténsförslag bör inle innebära någon ändring i detta förhållande. Kommilléns arbelemåsle därför huvudsakligen bli all undersöka de nuvarande verksamheternasutformning, all analysera 91 Kommittéer: Del II 8:10 derasroller inbördes och i förhållande till andra likartade verksamheter, samt attange vilka organisatoriska och andra förbättringar som kan göras.