prop · G40384 · 1980-12-31 00:00:00 — Någol prejudicerande avgörande i frågan fmnsinte och lagrådel har inte heller tillgång till malerial som belyser domstolarnastillämpning av stadgandel i denna del. I den juridiska litteraturen finnsemellertid uttalanden som stöder en vidsträck- Prop.1980/81:84 Lagrådets yllrande 410 lare lolkning än ordalagen synes ge grund för. (Se l. ex.Gärde m. fl.. Nya , s. 153. och . 3 uppl, s.13). 1 remissprotokollel förekommer ullalanden som ansluter sig lill den meravidsträckta tolkningen av stadgandet. Föredragande deparlemenlschefen anförsålunda (s. 131). alt del inle nödvändigtvis behöver vara fråga om någol direkiillojalt förfarande från gäldenärens sida, ulan all del är lillräckligl attdenne, l.ex. på grund av ell trängt ekonomiskt läge. kan befaras använda sinatillgångar för ell ändamål som är honom mera angelägel än att betala denaktuella skulden. Från saklig synpunkl finns det enligl lagrådels meninggoda skäl för all ulsträcka stadgandets tillämplighel utöver åigärder som är avillojal arl. Lagtexten bör emellertid jämkas så all della syfte kommer lill klarlullryck. En lösning som i och för sig kan övervägas är all. efler förebild avbetalningssäkringslagen, föreskriva alt del skall föreligga "påtaglig riskför all gäldenären inle kommer all betala fordringen". Mot della kan dockinvändas all denna formulering skulle leda längre än vad som enligt remissprolokolletavsells. Den lösning som valls i betalningssäkringslagen får dessulom ses molbakgrund av de speciella förhällanden som där regleras, någol som underslrukitsi förarbelena lill lagen (prop. 1978/79:28 s. 115). Lagrådet har därför stannatför en medelväg, som innebär all gäldenärens förfarande beskrivs med det meraneutrala uttryckssättet "sälier sig ur slånd all betala skulden" istället för del föreslagna "genom all avvika" etc. Härigenom lordedel bli klarl att del förutsätts ett handlande - eller en underlåtenhet frän gäldenärenssida men att hans åtgöranden inle behöver vara dikteilfce av någon sabolageavsikl.Lagrådet föreslår all paragrafen omformuleras på sätt nu anförts. Molsvarandeändring bör göras i 26 kap. I 5. Om lagrådels förslag inle godias bör i varjefall en språklig jämkning göras så att "förfara" skjuls in omedelbartföre orden "på annat säll". Även på en annan punkt vill lagrådel förorda en jämkningav den föreslagna lydelsen. Enligl förslagel fär domstol förordna om kvarstadpå "så mycket av motpartens egendom all fordringen kan anlas blitäckt". den gällande lydelsen heter del i molsvarande del "såmycket som svarar mot skulden". Meningen med den ändradelydelsen är all också förrätlningskoslnaderna för en blivande ulmälning skall beaklas;förrältningskoslnaderna gär ju alltid före ulmätningsfordringen. Det äremellertid inle läll att läsa ut detla av den föreslagna laglexten. Innebördenav stadgandel blir klarare om man lägger till orden "vid utmätning"sist i paragrafen, vilkel också gäller belräffande 26 kap. I 8.1 deltasammanhang bör erinras om beslämmelsen i 17 kap. 95 UB, som innebär all även koslnadernaför kvarsladsförtätlningen kan bli all beakta vid utmätningen. Med anledning av vissa andra uttalanden i remissprotokollelunder denna paragraf vill lagrådet anföra följande. Såsom förklaring lilluttrycket "prövning i annan liknande ordning" anförs (s. 130). Prop.1980/81:84 ' Lagrådetsyttrande 411 sådan prövning som kan anses ersätta en domstolsprövning itvistemål, och som exempel nämns bl. a. prövning som skall äga rum vidspecialdomstol. Härmed avses tydliglvis bl.a. arbetsdomstolen och bostadsdomslolen.Handläggningen vid dessa domstolar är emellertid "räiiegång" [selagen (1974:371) om räliegängen i arbetstvister och lagen (1974: 1082) om bostadsdomslol].Frågan är inle bara av terminologiskt iniresse ulan har direki belydelse förtillämpningen av andra stadganden i kapillel, 1. ex. 5 8. Lagrådel återkommerhärtill under sisinämnda paragraf. 1 anslulning lill nu berörda ullalanden anförs i remissprolokolletall del är tydligt alt endasl privalrältsliga fordringar omfattas. Dettapåslående är emellertid alllför kategoriskt. Del finns också betalningsanspråkav offenlligrättslig nalur, som realiseras på samma säll som privaträtlsligafordringar. Som exempel kan nämnas avgifter enligl lagen (1970:244) om vallen-ochavloppsanläggningar och lagen (1976:838) om allmänna fjärrvärmeanläggningar samllagen (1965:54) om kommunala renhållningsavgifter. Det torde vara avsett alläven fordringar av della slag enligl det föreslagna stadgandet, pä samma sättsom nu är fallet, skall kunna säkerställas genom kvarstad. Anspråk av delvisannan arl än nu nämnis. vilka ocksä kan säkerställas genom kvarstad, är sådana betalningsanspräksom enligl 77 a 8 uppbördslagen riktas mot förelrädare för juridiska personer.Här kan också betalningssäkring komma i fråga (prop. 1978/79:28 s. 143). I första slyckel av förevarande paragraf upptasbestämmelser om behörig domstol för prövningen av fräga om älgärd enligt kapillel.För fall dä rättegång ej är anhängig anges, alt i fråga om behörigheten skallgälla vad som är föreskrivet om tvistemål. Med denna forumregel uppnås attfråga om åtgärden skall upplagas av domstol som är behörig alt pröva detanspråk som säkerhetsåtgärden skall trygga. Den föreslagna beslämmelsen omfaliaremellertid enligl sin lydelse även vad som gäller om inskränkning i domstolsbehörighet. Den medför därför alt nägon behörig domstol inte anges för de falldä huvudsaken är undandragen domstols prövning, så som fallet är t. ex. vidtvist som skall upptagas av statens va-nämnd eller prövas av skiljemän. Ensådan inskränkning i behörigheten är inle förenlig med förslagels syfte.Föredragande statsrådet ullalar ocksä alt vad 10 kap. RB innehåller om all endomstol inle är behörig att upptaga vissa tvister inle skall lillämpas. För all det angivna syflel skall nås lorde det varaerforderligt all stadgandets lydelse jämkas sä, all undanlag uttryckligen görsi fräga om lilllämpningen av beslämmelser som inskränker behörigheten i falldä anspråket skall prövas i annan ordning än inför domstol. Görs ett sådanlundantag skulle innebörden av stadgandet, såsom torde vara avsett med del remilleradeförslagel, bli all fräga om säkerhetsåtgärden upptas av den domstol som - enliglbeslämmelserna i 10 kap. RB eller annan lag som reglerar Prop.1980/81:84 Lagrådets yttrande 412 domstols behörighet skulle vara behörig all prövahuvudsaken om inle särskild ordning gällt för den prövningen. Lagrådel föreslår med hänsyn lill vad nu anförts att andrameningen i första stycket fär lydelsen: "Är rättegång ej anhängig, gälleri fräga om behörig domstol vad som är föreskrivet om tvistemål; dock skall vadsom sägs om inskränkning av domslois behörighet i fräga om Ivisl som skallupptagas i annan ordning än inför domstol ej lillämpas." Enligl det föreslagna fjärde stycket i paragrafen skall belräffandehandläggningen av fräga om beviljande av en älgärd enligl 1, 2 eller 3 8 dårättegång ej är anhängig tillämpas vad som gäller när en sådan fråga uppkommeri räiiegång. i den män inle de i paragrafen meddelade särskilda bestämmelsernaär tillämpliga. 1 andra meningen i samma stycke föreslås en särskild beslämmelseangående prövningen av sökandens kostnadsersättning. Denna bestämmelse och vadsom i remissprolokollet uttalas om ersättning till motparten för kostnader handen, all kostnadsfrågorna bedömts såsom om domstolen vid avgörandet avfråga om säkerhetsåtgärd inle beslular i en fråga i pågående rättegång ulanskiljer målet från sig genom slulligl beslul. En sådan uppläggning av beslämmelsernaom behandlingen av frågor om säkerhetsåtgärd synes ägnad all kompliceratillämpningen. Enligl lagrådets mening skulle tillämpningen underlättas, omregleringen av kostnadsfrågorna sker från samma utgångspunkt som när detgäller regleringen i övrigl enligl förevarande siycke, dvs. kostnadsfrågornabehandlas på samma sätt som kostnadsfrågor i samband med säkerhetsåtgärder somuppkommer i rättegång. Ulformas beslämmelserna i enlighet härmed blir en särskildregel angående sökandens koslnader ej behövlig, eftersom koslnadsanspråk i en rätlegängsfrågaav förevarande slag inle prövas separat (18 kap. 14 8 andra styckei RB);beträffande kostnader i högre rätt blir 18 kap. 15 8 andra styckei RB atttillämpa. För alt tillgodose vad som enligl förslagel är avsett alt gälla försökandens motpart krävs emellertid en uttrycklig beslämmelse om att motpartenskall kunna få koslnadsanspråk prövat. Sådan prövning får ske med tillämpningav beslämmelserna i 18 kap. RB. När i första meningen i slyckel talas om"handläggningen" av fråga om åtgärd synes däri i och för sig kunnainbegripas även frågor om koslnader för förfarandet. För all del klart skallframgå all beslämmelsen. såsom lagrådet förordar, skall ha ett vidaretillämpningsområde än vad som avses med del remitterade förslaget torde dock ordel"handläggningen" lämpligen utbytas mot "behandlingen". Den här förordade ordningen för behandlingen avkostnadsfrågor medför att en sökande, som fåll bifall till sitl yrkande omsäkerhetsåtgärd, inte kan tillerkännas ersättning för sina kostnader i de falldå någon lalan inle väcks. Har rättshjälp beviljats part följer av 32 8 rätlshjälpslagenalt fråga om ersättningsskyldighet enligt 31 8 rättshjälpslagen inteaktualiseras förrän rällen, när rättegång inletts, genom slutligt avgörandeskiljer saken från Prop.1980/81:84 ' Lagrådets yttrande 413 Den föreslagna möjlighelen all tillerkänna sökandensmotpart ersättning för kostnader bör emellertid medföra alt beslut i fräga om skyldighelatt ersätta rättshjälpskostnader fär meddelas när rätlen avgör frägan om säkerhetsålgärden.Beslämmelse härom bör upplagas i 32 8 rätlshjälpslagen. I förslagel upptas inga beslämmelser om handläggningen avfråga om hävande av säkerhetsåtgärd enligt 8 5 i fall då rättegång ej är anhängig.För behandlingen av sådan fråga lorde kunna gälla vad som föreslagits i förevarandeparagrafs fjärde siycke. Dess beslämmelser lorde därför böra ges en sä allmän avfattningatt de äger tillämpning inle endasl när fråga är om beviljande avsäkerhetsåtgärd. Härigenom blir det också klart att lalan mol rätlens beslulskall föras enligt de regler som gäller för beslul under rättegången. Med hänsyn lill vad nu anförts föreslår lagrådet attfjärde styckei i paragrafen får följande lydelse: "Beträffande behandlingen i övrigt av fråga angåendeen åtgärd som avses i 1, 2 eller 3 5 då rättegång ej är anhängig tillämpas vadsom gäller när en sådan fråga uppkommer i rättegång. Yrkande av sökandensmotpart om ersällning för kosinad får dock prövas i samband med avgörandet avfrågan om åtgärden." En kvarstad eller en åtgärd enligt 3 5 som beviljats innanlalan väckls skall enligl 7 8 återgå om talan ej väcks inom en månad fränbeviljandet. I remissprotokollel (s. 138) uttalas att talan skall gä ul pä allerhålla en dom eller ett beslul som kan verkställas. Av uttalandet följer alläven vid sådan tvist om bättre rätt till viss egendom, där enligt 2 8 kvarstadkan komma i fråga, den kvarstadssökande parlens anspråk skall innehålla ettkrav på fullgörelse, exempelvis ett krav att motparten skall lämna frän sig denegendom, vartill sökanden påslår bättre rält. All kvarstad inle skulle kunnakomma i fråga vid en fastslällelsetalan utan något fullgörelsemo-ment framgåremellertid inle av ordalydelsen i den föreslagna 2 8. Denna uppställer sålundainte någol hinder mol ett kvarstadsbeslut exempelvis i sådana fall dä den sompåslår bättre råtl lill egendom, som annan innehar, inte har något behov av fullgörelse,därför all besittningen av egendomen inte skall ändras även om lalan vinnerbifall. Den kvarsladssökandes lalan går då endast ul pä att få den bSltre rällenfastställd, med den effeklen att alla de rättsregler som skyddar samma rätt -del må vara äganderätt eller någon begränsad sakrätt - automatiskt träder tillutan några särskilda verkställighetsålgärder. Ett kvarstadsbeslut kanemellertid också i nu berörda fall ha betydelse för den part som påstår bättrerätt i del alt kvarstaden hindrar motparten från att utnyttja den rält hanfaktiskt innehar lill förfång för kvarstadssökanden. Säsom framgår av exempletkan det endasl vara fråga om undantagssituationer när en förbudstalan inte ärsakligt påkallad. Prop.1980/81:84 Lagrådets yttrande 414 Lagrådet konstaterar sammanfallningsvis alt den föreslagna2 8 ger möjlighet att använda kvarstad även när fråga endasl är om fastslällelsetalan.Eftersom emellertid krav på risk för skador för kvarstadssökanden genom någolförfarande av motparten alllid skall gälla synes del inle behöva befaras all enlillämpning av paragrafen efler dess lydelse skulle leda lill kvarsladsingripandeni andra fall av fastslällelsetalan än där åigärden har en funktion att fylla. I paragrafens andra siycke föreskrivs alt åtgärdenomedelbart skall återgå om lalan inle väcks enligl vad som sägs i första slyckel,dvs. inom en månad. Bestämmelsen lorde avse också situationen efler ettinterimistiskt beslul, när lalan inte väcks inom den föreskrivna tiden.Avlöses del interimistiska beslutet inom en månad av ett slulligl beslut skall,såsom anförs i remissprotokollel, liden för talans väckande räknas frän delslutliga beslutet. Enligl den föreslagna paragrafens första siycke skall enbeviljad säkerhetsåtgärd hävas om vissa i stadgandel angivnaförhållanden inträffat. Förutom att säkerhel ställs eller den lalan som har väcklsi själva saken återkallas eller förfaller nämns som hävningsgrund att detannars ej längre finns skäl för åigärden. Slyckel överensstämmer i alllväsentligt med nuvarande 6 5 första slyckel första meningen. Som exempel på häv-ningsgrundersom inte särskilt anges i lagtexten nämns i remissprotokollel (s. 139), altsökanden medger all säkerhetsåtgärden återgår och alt den som blivit föremålför kvarstad för fordran försätts i konkurs. Båda dessa fall skulle alltsåfalla in under uttrycket "det annars ej längre finns skäl föråtgärden". Vad gäller konkursfallel har föredragande departementschefenuttryckt sig så, att det bör "i princip krävas ell särskill beslul för allkvarstaden skall upphöra att gälla". komprimerade uttryck skalluppenbarligen inle uppfattas pä del sättel, alt kvarstadsbeslutel i vissa fallskulle upphöra automatiskt i och med konkursbeslulet. Meningen måste antas varaatt del alllid skall krävas ett särskill hävningsbeslut för att kvarstadenskall falla men att prövningen ibland kan leda lill att kvarstaden fär beståtrots konkursen. De i remissprotokollel berörda medgivande- ochkonkursfallen berördes också av processlagberedningen i motiven till nuvaranderegler i 15 kap. 65 (SOU 1938:44 s. 205). Vad beredningen där uUalat lyder närmaslpå att beredningen menat att säkerhetsåtgärden upphör automatiskt genom medgivandeteller konkursbeslulet. Hur uttalandet skall uppfattas synes emellertid intehelt klart. Enligl lagrådets mening föreligger goda skäl för denståndpunkt som intagits i remissprotokollet. Ståndpunkten är väl förenlig medlagtexten. Att kräva ett hävningsbeslut i ifrågavarande fall är ägnat alt gestörte stadga åt systemet och kan inte anses betungande vare sig för parterna Prop.1980/81:84 Lagrådets yttrande 415 eller för domstolen. Det bör ocksä påpekas all de sedan1972 gällande reglerna i 24 5 konkurslagen - vilka innebär bl. a. altverkställigheten av en före konkursen skedd utmätning i princip skall fortgåäven efter konkurs-beslutet - i någon män ändrat de förutsättningar somprocesslagberedningen hade all utgå ifrän. Lagrådet kan alltsä med ovanangivna förtydligande ansluta sig lill den sländpunkl som inlagils i remissprolokollet. Frågan om hävande skall enligl det föreslagna andrastycket i paragrafen, när rättegång inte är anhängig, prövas av den domstolsom har beviljat åtgärden. I motiven anförs (s. 140) att hävningsfrågan skallprövas av vederbörande underrätt även om åigärden har beviljats av en överinslans.1 sak har lagrådel ingel alt invända mot denna ståndpunkt. Lagtexten måste dockändras sä all syflel kommer lill klart uttryck. Lagrådet föreslår därför allullrycket "den domstol som har beviljat åtgärden" utbyts mol"den domstol som först har prövat frågan om åigärden". 1 anslulning lill den föreslagna 8 5 lar föredragandestatsrådet upp frägan hur länge en säkerhelsåigärd kan och bör bestå. Problemetaktualiseras när rällen i samband med målets avgörande prövar frågan omsäkerhetsåtgärd. Processlagberedningen har berört också della problem (s. 205).Enligl beredningen synes säkerhetsåtgärden - i fall då den inle hävs - börabeslå "till dess domen vunnit laga kraft eller eljesl kan verkställaseller högre räll förordnar annoriedes". Frågan har varitomstridd i doktrinen (se l.ex. ä ena sidan i SvJT 1979 s. 137. vilkeni princip ansluter sig lill processlagberedningens ståndpunkt, och å andrasidan i SvJT 1962 s. 63 och , Rättegång 111, 3 uppl, s. 13,vilka båda företräder en ståndpunkt som i huvudsak överensstämmer med vadföredragande statsrådet uttalat i del föreliggande remissprolokollet). Enligl lagrådets mening talar starka praktiska skäl fördel förfarande som rekommenderas i remissprolokollet. Någol hinder häremoi kanenligt lagrådets mening inle anses föreligga vare sig med hänsyn lillstadgandets avfattning eller frän allmänna processrältsliga synpunkler. Lagrådelvill emellertid göra det förtydligandet att, när i remissprotokollel talas omall en säkerhetsåtgärd som regel inte bör "hävas" förrän någonkortare lid förflulil, med det citerade uttrycket säkerligen inle åsyftas alldomstolen skall behöva meddela ell särskill beslul. Meningen är uppenbarligenall domstolen, när den skiljer sig frän målel, skall kunna föreskriva all åtgärdenskall beslå viss lid efler domens meddelande. Åtgärden upphör all gälla ulanvidare när tiden gått till ända eller verkslällighel av domen skell. 1 allmänhel torde tiden kunna sällas förhållandevis kort.Syftet är endast alt säkra verkslällighet när del föreligger risk för att, omsäkerhetsåtgärden upphör, gäldenären hinner vidla åtgärder sä att verkslällighelblir meningslös. När del gäller kvarstad i brottmål (26 kap. RB) har iblandföreskrivits anmärkningsvärt långa lider för alt l.ex. möjliggöraverkställighet av bötesdomar. Förklaringen härtill lorde vara del tidsödande indrivningsför- Prop.1980/81:84 Lagrådels yttrande 416 farandet i dessa fall med sammanställande och utsändandeav saköreslängder. Del förtjänar därför påpekas att verkslällighelundantagsvis kan ske enbarl pä grundval av den lagakraftvunna domen (jfr prop1978/79:40 s. 33). Med slöd av denna paragraf kan rätten genom särskillförordnande medge verkslällighel av dom ulan hinder av att den inle äger laga krafl.När förlida verkställighet sketl med slöd av sådanl förordnande och domendärefter upphävs av högre inslåns blir 3 kap. 22 8 UB tillämplig, dvs. redanvidtagen åtgärd för verkställighet skall såvitt möjligt återgå och för sökandeninlräder skyldighel all ersätta skada som svaranden lidit genomverkställigheten. Rällen skall med stöd av nu föreslagna beslämmelse i RB kunnauppställa krav alt säkerhet skall ställas för eventuellt skadestånd tillsvaranden vid ändring av domen. Samma ordning skall enligl paragrafens tredje siyckegälla med avseende pä edilionsföreläggande m. m. På samma skäl som lagrådet angivit vid 10 5 UBp, kan avfattningenav nu förevarande paragraf kritiseras i fråga om beskrivningen av skade-ståndssitualionen.Lagrådel förordar därför alt det skadestånd, för vilket säkerhel skall kunnaföreskrivas i della fall, anges i paragrafens första stycke med orden"skadestånd som parten kan bli skyldig att utge om domen ändras". 26 kap. I 8 Paragrafens lydelse bör, såsom lagrådel anfört vid 15 kap.I 5, jämkas på sätt som föreslagils beträffande nämnda paragraf 30 kap. 12 5 Vad lagrådet anfört under 17 kap. 14 8 RB är tillämpligt ocksäpå verkställigheten av editionsföreläggande och dylikt i brottmål. Lagrådetförordar alt lydelsen av 30 kap. 12 8 andra stycket jämkas tillöverensstämmelse med vad som föreslagits under 17 kap. 14 8 RB. Stadgandet i punkt 4 har, enligl vad som utvecklas i remissprolokollet,tillkommit med tanke pä alt nuvarande regler om särskild kvarstad på framtidaavkastning av fasl egendom bortfaller. I linje med den princip som 7 5 UBpbygger på skall detta inte inverka på giltigheten av redan beviljad kvarstad. Molsvarandeövergängsproblem uppkommer enligt lagrådets mening också i andra fall, t. ex.genom all skingringsförbud avskaffas som särskilt institut ochförutsättningarna för åtgärd enligt 15 kap. 3 8 RB blir snävare enligt de nyareglerna. Lagrådet kan här i huvudsak hänvisa till vad lagrådet anfört under 75 UBp. 1 nära överensslämmelse med vad som förordats undersistnämnda Prop.1980/81:84 Lagrådets yttrande 417 paragraf vill lagrådel föreslå all punkt 4 får följandelydelse: "Vad som föreskrivs i de nya bestämmelserna om förulsätlningarför kvarstad eller annan liknande säkerhetsåtgärd inverkar ej på giltigheten aven säkerhelsåigärd som har beviljats före ikraftträdandet." Det förtjänar framhållas all förhållandel mellan punkterna4 och 3 i förevarande övergångsbeslämmelser är delsamma som mellan 7 och 33 88 UBp.Även i den delen kan hänvisas lill vad lagrådel anfört under 7 8 UBp. Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen(1972:429) Godtages vad lagrådet föreslagit beträffande 15 kap. 5 8 Ijärdestycket i förslaget lill lag om ändring i rätlegångsbalken bör, såsom lagrådetanfört vid förslaget, i 32 8 rätlshjälpslagen upplagas en bestämmelse om att,dä rättegång ej är anhängig, beslul i fråga om skyldighel alt ersätta rätlshjälpskostnaderfår meddelas när rätten avgör fräga om säkerhetsåtgärd. Bestämmelsen, som haravseende pä rätlshjälpskostnader för sökandens motpart, torde kunna upplagas ien andra mening med förslagsvis följande lydelse: "Detsamma skall gällanär rätten, dä rättegång ej är anhängig, avgör fråga om åtgärd enligt 15 kap.I, 2 eller 3 5 rätlegångsbalken." Dä rätlen vid avgörandet av fräga om säkerhetsätgärd intehar att pröva någon fråga om sökandens kostnader kommer - i fall då rättegångej anhängiggöres - något beslul orti betalningsskyldighet beträffande rätlshjälpskostnadersom kan ha uppkommit på sökandens sida inte att meddelas. Anspråk päersättning för arbele som biträde enligl rätlshjälpslagen ål sökanden kan hanedlagt i fråga om säkerhetsåtgärden får, om rättegång ej kommer till slånd,fastställas av rättshjälpsnämnden. Förslaget till lag om ändring i lagen (1978:880) ombetalningssäkring för skatter, tullar och avgifter Enligt denföreslagna lydelsen av denna paragraf anges fullföljdsordningen vid talan mot beslulsom rör verkställigheten av beslul om betalningssäkring genom en hänvisning lillutsökningsbalken ulan närmare anvisning om vilka beslämmelser däri som blirtillämpliga. För själva verkställigheten gäller enligl 10 och 11551 förslagetvad som föreskrivs om utmätning i vissa lagmm i balken. Det kan dä ligga nära lillhands all anta all också i fullföljdshänseende skall gälla de beslämmelser i balkensom hänför sig till utmätning. Detla torde dock inte ha varit avsikten. Enligllagrådels mening skulle vad som avses gälla för fullföljd av lalan framgåklarare om hänvisningen till UB utformades mera preciserat, nämligen som enhänvisning lill balkens bestämmelser om talan mot beslut angående kvarstad.Härigenom skulle bl.a. göras klart att fullföljdsförbudel enligl 18 kap. 5 8 UBi fråga om beslut om rättelse av kvarstad får giltighet också vid verkslällighelav betalningssäkring. 27 1980/81. 1 saml Nr 84 Prop.1980/81:84 Lagrådets yttrande 418 1 enlighel med det anförda föreslår lagrådel följandelydelse av 12 8: "1 fråga om lalan mol beslul som rör verkställigheten lillämpasvad som enligt utsökningsbalken gäller beträffande kvarstad för fordran." Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Förslagen i remissen i de delar ivilka lagrådet ej redan avgivit yttrande' ' Lagrådets yttrande i denna del återfinns i prop.1980/81:88 med förslag till handräckningslag m. m. Prop.1980/81:84 Slutprotokoll 419 Närvarande: stalsministern , ordförande, ochstatsråden . , , , Mogärd. , Åsling,Söder, Krönmark, , , , , , , , ,,