prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — En fjärtvärmeleverantör, som baserar sin produktionpå fasta inhemska bränslen använda i nya anläggningar med stränga miljökrav,kan få svårt Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 592 att ekonomiskt konkurrera med individuella oljeeldadeanläggningar med en beräknad förbrukning av strax under 50 GWh/år om kraven påomställning "till fasta bränslen utan omfattande ombyggnadsarbeten ochkompletteringar" tolkas liberalt. Styrelsen skulle därför här gärna se ensträngare skrivning som t. ex. "utan nämnvärda ombyggnadsarbeten ellerkompletteringar". Möjligheten för byggnadsnämnd att medge dispens enligt§4 kvarstår ju. ansersom har nämnts att samma villkor skall gälla för alla anläggningaroberoende av storlek och anför: Om inte särskilda åtgärder vidtasfinns en uppenbar risk för att tillkommande men även vissa befintligaQärrvärmeabonnenter i stället vill välja enskild oljeeldning eller elvärme.Lagen skulle därmed komma att motverka sina egna syften. Med anledning häravanser föreningen att den nedre slorleksgränsen för eldningsanläggningar somanses i lagförslagets 2§ bör elimineras saml atl förslagets 3 § bör utgå. Lagenskulle därmed omfatta samtliga nytillkommande anläggningar, oberoende avstorlek. I gengäld kunde dispensmöjligheterna enligt 4§ göras något liberalare. 2.9 Lagförslagets 4 §, dispens I lagförslaget 4§ anges attregeringen eller statlig myndighet som regeringen bestämmer får, om detföreligger särskilda skäl, medge undantag från 2 och 3 §§. Från kraven i 3 §får efter regeringens bestämmande även byggnadsnämnd medge undantag om särskildaskäl föreligger. Beslut om undantag får förses med villkor. som liksombyggnadsstyrelsen, , och kommuner samt utgår från att dispens medges för provisoriska centraleroch pannor för toppeffekt anför: I fråga om pannor för toppeffektoch reserveffekt anför utredningen att det - med tanke på den ringabränsleförbrukningen det rör sig om i dessa fall - inte framstår som nödvändigtatt anordna pannorna för fasta bränslen. ansluter sig till dennauppfattning. I vissa fall kan det emellertid enligt planverkets mening finnassärskild anledning, t. ex. svårigheter att klara oljetransporter på ettbetryggande sätt, som motiverar att även pannor för topp- eller reserveffektanordnas för fasta bränslen. förutsätter att i sädana fallmöjligheterna att ge dispens enligt 4 § tillämpas med återhållsamhet. Utbyggnad av fjärrvärme sker ofta irelativt små områden som byggs samman till större system. Vid ensådan utbyggnad sker uppvärmning alltid i oljeeldade transportablavärmecentraler som nyttjas i mellan 5- . Enligt lagförslaget skall ävensådana små anläggningar försörjas med fast bränsle när de ingår i ett störresystem så vida det 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 593 För alt inte tjärtvårmebolagen skall få en försämradkonkurtenskraft och därmed mindre total utbyggnad bör dispensen förtillfälliga anläggningar förlängas lill åtminstone . När det gäller lagstiftningens utformning finnerSABO utredningsförslaget i stort rimligt. vill dock utvidgadispensmöjligheten för mindre eldningsanläggningar (mindre än 50000 MWh), ivilka endast enstaka pannbyten sker. I de fall där inte utrymmet i detbefintliga pannmmmet medger fastbränsleeldning och kostnaderna för enutvidgning blir orimligt höga, bör enligt SABOs mening dispens kunna medges. Utredningen föreslår att undantag från lagstiftningenkan lämnas av miljöskäl. Regeringen har ändrat miljöskyddskungörelsen.Förbränningsanläggningar med en tillförd effekt större än 50 MW måste hafillstånd eller dispens, oavsett bränsleslag. Anläggningar störte än 10 MWbränsleeffekt skall anmälas till innan anläggningarna uppförs.Dessa regler gäller även ändring av befintliga enheter, exempelvis övergångfrån olja till fasta bränslen. Genom denna ändring blir det möjligt förmiljömyndigheterna att föreskriva skyddsåtgärder för de anläggningar somomfattas av utredningens förslag. förutsätter dock attundantag från den av utredningen föreslagna lagstiftningen automatiskt lämnas ide fall där myndighet med stöd av miljöskyddslagstiftningen meddelat förbud motfastbränsleeldning. OEA föreslår att dispens från fastbränslekravet börkunna medges vid användning av naturgas. som finner förslaget rimligt anför: En av förutsättningarna för naturgasintroduktion äratt bränsleförsörjningstryggheten därigenom ökas. Motivet för krav påomställbarhet av eldningsanläggningar för fasta bränslen försvagas därförväsentligt för anläggningar som försörjes med eller kan beräknas komma atlförsörjas med naturgas. Ett krav på omställbarhet skulle å andra sidan försvåraen ur försörjningssynpunkt önskvärd övergång till naturgas eller i varje fallmöjligheterna att utnyttja gasen på ett energiekonomiskt optimalt sätt. Föreningenvill av den anledningen understryka vikten av utredningens förslag till reglerför dispens från kravet på fastbränsleeldning för det fall en anläggning hareller beräknas få tillgång till naturgas. ÖEF som anser att hänsyn till beredskapsfrågorskall tas vid dispenser anför: Användning av naturgas medför även ytterligareproblem från beredskapssynpunkt. Pannor för naturgas torde vara svårare attställa om till inhemskt bränsle än både kol- och oljepannor. Vid importbortfall av kol och olja kan kvarståendetillförsel av dessa bränslen lätt fördelas över hela landet. Om harflera naturgasnät så 39 1980/81. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 594 kan däremot inte ett bortfall i ett nät kompenseras genomöverföring från ett annat nät. Vid minskad fillförsel av energiråvara fillstadsgasnät uppkommer risk för explosioner i nätet när inte trycket kan hållasuppe. Liknande problem torde kunna uppstå i naturgasnät. Användning av naturgasställer således särskilda krav på beredskapsåtgärder. ÖEF anser därför attOEA:s förslag i detta avseende är väl motiverat. kommun anser att ävennaturgaseldade anläggningar i en kris kan behöva eldas med inhemska bränslen. ochUmeå kommun anser att de kommunala byggnadsnämnderna skall ha ett avgörandeinflytande i dispensärenden även vad gäller anläggningar som avses i 2 §. 2.10 Lagförslagets 5 §, tillsynen I 5 § anges att tillsynen överefterievnaden av lagen och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagenutövas av statlig myndighet som regeringen bestämmer. Regeringen kan ocksåuppdra åt byggnadsnämnd atl utöva tillsyn. anser attlagförslaget bör ändras så att det klart framgår att skall varatillsynsmyndighet i fråga om uppvärmningsanordningar som regleras genombyggnadslagstiftningen. kornmun som förordar attbyggnadsnämnden anförtros den 5 § angivna tillsynen anför: Energiverksstyrelsen villunderstryka vikten av att de lokala byggnadsnämnderna anförtros den i § 5angivna tillsynen. En sådan tillsyn i kombination med dispensrätten enligt § 4förutsätter god lokalkännedom och god kunskap om den aktuella kommunalaenergiplaneringen inkl. planerade fjärrvärmeutbyggnader. Det torde varaorealistiskt anta att en statlig myndighet skulle besitta dessa kunskaper.Energiverksstyrelsen har inget emot att statens planverk i sina bestämmelsertar in relevanta delar av den föreslagna lagen, men anser att dennastillämpning har en starkare anknytning till den kommunala energiplaneringeninkl. fjärrvärmeutbyggnader och till statens energipolitiska mål än till deegentliga byggnadsbestämmelserna. Enligt styrelsens uppfattning börtillämpningen utöver vad som avses i planverkets bestämmelser anförtrosindustriverket. anser att för attbyggnadsnämnden skall kunna fullgöra sin roll som tillsynsmyndighet börbyggnadslagen kompletteras så att byte av panna, eldstad eller annaneldningsanläggning görs byggnads-lovspliktig. 2.11 Lagförslagets 9 §, överklaganden I 9 § anges att beslut avtillsynsmyndigheten enligt 5 § kan överklagas hos kammarrätten genom besvär.Beslut skall gälla utan hinder av anförda besvär, om inte annat föreskrivs. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 595 som anser denna ordning varamindre lämplig i det fall är tillsynsmyndighet anför; Andra beslut av som kan bli föremålför förvaltningsbesvär prövas i första hand av , i andra hand avkammartätten. Detta bör gälla även beslut enligt den nu föreslagna lagen, bl.a. med tanke på att överträdelser av lagen kan innebära överträdelserav bestämmelser inom byggnadslagstiftningens ram och därför kräver ingripandeenligt lagen om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m. m. Vid genomförandet av den föreslagna lagen böruppräkningen i byggnadsstadgans 56 § 1 mom. av författningar som skall beaktasvid byggnadslovsprövningen kompletteras med den nya lagen. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 596 Bilaga 3 Det remitterade förslaget Lag om utförande av eldningsanläggningar för fast bränsle Härigenom föreskrivs följande. 1 § En eldningsanläggning, som inte är tillfällig, skallenligt vad som föreskrivs i denna lag uppföras eller installeras (utföras) så att den kan eldas med fast bränsle och därefter bibehållas i ett sådant utförande så länge den är i bruk. Med eldningsanläggning avses ilagen en eldningsanläggning i vilken varmvatten, helvatten, ånga eller hetoljaframställs för byggnadsuppvärmning, elproduktion eller användning i enindustriell process. 2 § En eldningsanläggning i vilken den årligabränsleförbrukningen kan beräknas normalt uppgå till minst 180 terajoule skall utföras för eldning med fast bränsle och därefter bibehållas i ett sådant utförande så länge den är i bruk. Detsamma gäller eneldningsanläggnig med lägre bränsleförbrukning i etl system i vilketvarmvatten, hetvatten, ånga eller hetolja framställs för sådant ändamål somanges i 1 § andra stycket, om 1. den årligabränsleförbrukningen i systemet kan beräknas normalt uppgå till minst 180terajoule och 2. systemetsåriiga jbehov av energi annars inte till kan tillgodoses påannat sätt än genom användning av gas eller av olja eller annat flytandebränsle. Innan ägaren eller den som annarsförfogar över en eldningsanläggning som avses i första eller andra stycketbestämmer för vilket slag av fast bränsle anläggningen skall utföras, skall hansamråda med den myndighet som regeringen bestämmer. 3 § Andra eldningsanläggningar än som avses i 2 § skallutföras så att de ulan omfattande ombyggnadsarbeten eller kompletteringar kan eldas med inhemskt fast bränsle. De skall därefter bibehållas i ett sådant utförande så länge de är i bruk. Inom områden där naturgasdistribueras eller avses bli distribuerad gäller första stycket inteanläggningar för eldning med naturgas. 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer får med ge undantag i särskilt fall från 2 § första eller andra stycket. Undanlag från 3 § första stycketfår regeringen föreskriva för särskilt fall eller för ett visst slag eller enviss grupp av eldningsanläggningar. Regeringen får också överlåta åtbyggnadsnämnden eller annan myndighet att i särskilt fall medge undantag från 3§ första stycket. 5 § Är en eldningsanlåggning undantagen enligt 4§ från vadsom före skrivs enligt 2 eller 3 § om utförande för eldning med fast bränsle och skall en panna bytas i anläggningen, skall lagen i sin helhet äter tillämpas på anläggningen. Därvid skall vad som anges i 2 eller 3 § om utförande i stället avse ändring av anläggningen. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 597 6 § Tillsyn över efterlevnaden avdenna lag utövas enligt regeringens bestämmande av eller annanmyndighet. 7 § Den som äger eller annarsförfogar över en eldningsanläggning är skyldig att på anfordran avtillsynsmyndigheten lämna myndigheten de upplysningar och handlingar och dettillträde fill anläggningen som behövs för tillsynen. skalllämna tillsynsmyndigheten det biträde som behövs för att tillträdesrättenskall kunna utövas. 8 § fårmeddela den som äger eller annars förfogar över en eldningsanläggning deförelägganden som behövs för att åstadkomma rättelse, om anläggningen inteuppfyller vad som krävs enligt 2 § första eller andra stycket eller 3 § förstastycket. Ett föreläggande får förenas med vite. Ettutdömt vite får inte förvandlas. 9 §Om ägaren eller den som annars förfogar över en eldningsanläggning uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot vad som gäller enligt 2 § första eller andra stycket eller 3 § första stycket, skall han dömas tillböter. 10 §Beslut av tillsynsmyndigheten om anfordran enligt 7§ eller om föreläggande enligt 8 § första stycket överklagas hos kammarrätten genom besvär. Om har utsetts till tillsynsmyndighet, överkla gas dock dess beslut hos genom besvär. beslut överklagas hos kammartätten. får föreskriva att ett beslutskall lända till eftertättelse. Denna lag träder i kraft den 1januari 1982. Lagen gäller inte eneldningsanläggning som är uppförd eller installerad före ikraftträdandet. Har uppförande ellerinstallation av en eldningsanläggning eller byte av en panna påbörjats men inteslutförts före ikraftträdandet, får uppförandet, installationen ellerpannbytet slutföras på det sätt som har avsetts utan hinder av bestämmelserna idenna lag. Byts efter ikraftträdandet enpanna i en anläggning som avses i 2 eller 3, gäller dock lagen. Därvid skallvad som anges i 2 eller 3 § om utförande i stället avse ändring avanläggningen. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 598 Närvarande: f. d. justitierådet , regeringsrådetHilding, justitierådet Vängby. Enligt lagrådet den 11 december1980 tillhandakommet utdrag av protokoll vid regeringssammanträde den 4december 1980 har regeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämtalagrådets yttrande över förslag till lag om utförande av eldningsanläggningarför fast bränsle. Förslaget har inför lagrådetföredragits av hovrättsassessorn Per . Det antecknas, att föredragningen inför lagrådet påbörjatsinnan lagförslaget fått slutlig utformning och att vissa under föredragningenframförda jämkningsförslag av lagteknisk natur beaktats i del förslag som genomremissen överlämnats till lagrådet. Förslaget föranleder följande yttrande: Lagrådet: Förslaget lämnas utanerinran. Vängby är såtillvida av skiljaktigmening att han i fråga om 9§ anför följande: I förevarande paragraf föreslås attägaren eller den som annars förfogar över en eldningsanläggning skall dömastill böter, om han uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot vad somgäller enligt 2 § första eller andra stycket eller 3§ första stycket. Enbötessanktion synes emellertid i förevarande sammanhang få osedvanligt liteneffekt. Når det gäller småpannor och andra mindre eldningsanläggningar somsäljs i standardulförande kan man med hänsyn till den marknadsanpassning somlagen kommer att medföra förvänta sig att inte några andra pannor kommer altförsäljas än sädana som utan omfattande ombyggnadsarbeten eller kompletteringarkan eldas med inhemskt fast bränsle. Såvitt angår tillämpningen av 3§ förstastycket kan bötessanktion därför över huvud taget inte väntas bli aktuell. Närdet gäller de stora anläggningar som avses i 2§ första och andra styckena slårså stora ekonomiska värden pä spel, att en bötessanktion ter sig heltotillräcklig och därför meningslös. För att bevara straffets trovärdighet somsanktionsform är det nödvändigt att undvika en urskillningslöskriminalisering, när andra och bättre påföljder står till buds. Den meständamålsenliga sanktionen i detta fall år den som föresläs i 8§, 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 599 nämligenmöjligheten alt genom vitesföreläggande framtvinga rättelse, särskilt som manbör kunna vänta sig en effektivisering av vitessanktionen sedan viteskommitténslutfört sitt arbete. De ekonomiska konsekvenserna av en framtvingad rättelseblir sädana, att man torde kunna bortse från risken för överträdelser. På grundav det anförda förordar jag att 9§ får utgå ur förslaget. 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 600 Lagom finansiering av framtida utgifter för använt kärnbränsle m.m. 1 §Den som har tillstånd enligt atomenergilagen (1956:306) att inneha eller driva en kärnreaktor för kraftproduktion (reaktorinnehavaren) skall svara för att 1. i reaktorn använt kärnbränsleoch radioaktivt avfall som härrör från detta hanteras och slutförvaras på ettsäkert sätt, 2. reaktoranläggningen avvecklasoch rivs på ett säkert sätt och 3. den forsknings- ochutvecklingsverksamhet bedrivs och de åtgärder i övrigt vidtas som behövs föratt vad som föreskrivs i I och 2 skall kunna fullgöras. 2 §Utöver de kostnader som följer av reaktorinnehavarens skyldighet enligt 1 § svarar han även för de kostnader som staten har för att 1. kompletteraforsknings- och utvecklingsverksamhet som avses i 1 § 3, 2. pröva frågor som avses i 5 §andra stycket eller 10 § och 3. övervaka och kontrolleraslutförvar. 3 §Reaktorinnehavaren skall i samråd med övriga reaktorinnehavare upprätta eller låta upprätta en plan för den forsknings- och utvecklings verksamhet och de övriga åtgärder som anges i I §. Planen skall dels innehålla en översikt över samtliga de åtgärder som kan bli behövliga, dels närmare ange de åtgärder som avses bli vidtagna inom en tidrymd om . Planen skall ses över. Planen skall insändas till regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer. 4 § Den myndighet som regeringenbestämmer skall upprätta en plan för de åtgärder som avses i 2§ I och 3. 5 § För att säkerställa att medelfinns tillgängliga för att betala de kostnader som följer medreaktorinnehavarens skyldighet enligt 1 § och de kostnader som avses i 2 §skall reaktorinnehavaren ärligen, så länge reaktorn är i drift, erlägga enavgift till staten. Såvitt angår kostnaderna för hantering och slutförvaring avanvänt kärnbränsle skall skyldigheten att betala avgift avse de kostnader somär förenade med bränslet sedan detta har förts bort från reaktoranläggningen.Avgiften utgår i förhållande till den från reaktoranläggningen levereradeenergin. Avgiftens storlek fastställs förnästföljande kalenderår av regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer. Den årliga avgiften skall bestämmas så att desammanlagda avgiftsbeloppen som erläggs under reaktorns drifttid täcker dekostnader som avses i första stycket. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 601 6 §Den årliga avgiften bestäms med ledning av de planer som avses i 3 och 4§§ och med hänsyn till de beräknade utgifterna för åtgärder som avses i 1 och 2 §§. I fråga om åtgärder som avses i 1 § skall härvid beaktas tidigare vidtagna åtgärder för omhändertagande av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall som härtör från detta, reaktoranläggningens beskaffen het och övriga omständigheter som kan påverka avgiftsberäkningen. Omuppgifter saknas eller är så bristfälliga att de inte kan läggas till grund föravgiftsberäkningen, bestäms avgiften till skäligt belopp. 7 § Avgiften skall inbetalas tillden myndighet som regeringen bestämmer. Avgiftsmedlen skall av myndighetensättas in på räntebärande konto i . Upplupen ränta skall läggas tillkapitalet. 8 § Av avgifter som enreaktorinnehavare betalat in kan lån meddelas reaktorinnehavaren. För sådantlån skall ställas säkerhet. Pålånet utgår ränta som svarar mot lägst den inlåningsränta som riksbankenerlägger för där insatta avgiftsmedel. Räntan sätts in på konto som sägs i 7 §och läggs till kapitalet. Lånet skall i övrigt förenas med de villkor sombehövs för att säkerställa att medel finns tillgängliga för ändamål som avses i9 §. 9 §Avgifter som en innehavare av en reaktor betalat in får användas för att ersätta reaktorinnehavaren för hans kostnader för åtgärder som avses i 1 § med den begränsning som följer av 5 § första stycket andra meningen och för att bestrida statens kostnader för åtgärder enligt 1 och 2 §§ hänför liga till reaktorn eller förenade med bränsle som använts i reaktorn. 10 § Frågor om kompletterandeforsknings- och utvecklingsverksamhet, övervakning och kontroll av slutförvar,utlåning till reaktorinnehavaren av inbetalade avgifter och villkoren försådant lån samt användande av inbetalade avgifter prövas av regeringen ellerden myndighet som regeringen bestämmer. 11 § Reaktorinnehavaren skall påanfordran lämna de upplysningar och tillhandahålla de handlingar som behövs föratt regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall kunnafastställa avgift enligt 5§ andra stycket och pröva frågor som avses i 10 §. mån det behövs för angivna ändamål skall reaktorinnehavaren påanfordran även lämna tillträde till anläggningar eller platser där använtkärnbränsle eller radioaktivt avfall som härtör från detta förvaras ellerhanteras. 12 § Den som uppsåtligen eller avgrov oaktsamhet lämnar oriktig uppgift eller på annat sätt åsidosätter sinaskyldigheter enligt 11 § döms till böter, om ej gärningen är belagd med straffi . Denna lag träder i kraft den 1 juli 1981.Bestämmelserna i 5§ första stycket tillämpas första gången för kalenderåret1982. Prop.1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 602 medförslag till lag om finansiering av framtida utgifter för använt kärnbränsle m.m. Regeringen överlämnar för lagrådets yttrande detförslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll. Lagrådsremissen innehåller förslag till lag omfinansiering av framtida utgifter för använt kärnbränsle m. m. I lagen slås fast att den som har tillstånd attinneha eller driva en kärnreaktor skall svara för att det i reaktorn användakärnbränslet och det radioaktiva avfall som härtör från detta hanteras ochslutförvaras och reaktoranläggningen avvecklas och rivs på ett säkert sätt. Avdenna skyldighet följer en skyldighet att svara för de kostnader som ärförenade med det använda bränslet m. m. Lagen innebär vidare att reaktorinnehavarenårligen, så länge reaktorn är i drift, skall erlägga en avgift till staten.Avgiften avser att säkerställa att pengar finns tillgängliga för att betalakostnaderna för de åtgärder som måste vidtas för att uppfylla angivnaskyldigheter och för att täcka vissa statliga kostnader. Avgiftsmedlen skallinbetalas till den myndighet som regeringen bestämmer och av denna sättas in påräntebärande konto i . Ilagen ges också föreskrifter om hur avgiftsmedlen får användas. Lagen föreslås träda i kraft den 1 juli 1981.Skyldighet att första gången erlägga avgift föresläs inträda för . 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 603 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , Åsling, Söder, Krönmark, , ,, , , , , , , , Lagrådsremissmed förslag till lag om Finansiering av framtida utgifter för använt kärnbränslem. Inom industridepartementet förbereds f.n. enproposition om energipolitiken, som jag räknar med att regeringen kanförelägga . I min anmälan till den energipolitiskapropositionen avser jag att ta upp bl. a. frågor som rör verksamheten påkärnenergiområdet. En sådan fråga gäller finansieringen av kostnaderna förhantering och förvaring av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall. Ettförslag som behandlar denna fråga har lämnats av en särskild utredare' ibetänkandet (SOU 1980: 14) Kärnkraftens avfall - organisation ochfinansiering. En sammanfattning av betänkandet i de delar som här är avintresse har upprättats inom industridepartementet. Sammanfattningen bör fogastill protokollet i detta ärende som bilaga 1. Efter remiss har yttranden över betänkandet avgettsav , statskontoret, ,, , , Sverigesgeologiska undersökning, , statensindustriverk, , , styrelsenför teknisk utveckling, programrådet för radioaktivt avfall, länsstyrelserna iUppsala, , och , fullmäktige i ,fullmäktige i . Allmänna pensionsfonden, första, andra ochtredje fondstyrelserna, , Forsmarks Kraft- 1980/81:90 Bilagal Industridepartementet 604 gruppAB, , i , Näringslivetsenergidelegation. , Svensk industriförening.Svensk Kärnbränsleförsörjning AB, . Härutöver har yttranden inkommit från statensprovningsanstalt och . En sammanställning av remissyttrandena bör fogasfill protokollet i detta ärende som bilaga 2. Frågan om lagstiftning på grundval av betänkandetbör redan nu tas upp fill behandling med hänsyn till att lagrådets yttrande börinhämtas. Jag räknar med att sedan så skett förslag fill lagstiftning kanföreläggas i samband med den inledningsvis nämnda propositionen omenergipolitiken. 2 Använt kärnbränsle och radioaktivt avfall från kärnteknisk verksamhet