prop · G403165 · 1980-12-31 00:00:00 — Anläggn d3: nyexploate- byggn av entrégata till nytt affärscentrum Anläggn d3: angränsande KOMPLEITKRING AV DET ÖVERGRIPANDE CG-VÄGNÄTET Nyanläggn, 1 950 m farbana, samt tunnel Nyanläggn, 250 m farbana Nyanläggn, farbana samt tunnel slutning till Råby centrum av trafiksäkerhetsskäl Asfaitering och avstängning utom för busstrafik, trafiksanering 1980/81:165 133 platser för trafik-och bostadsmiljöns skull Asfaitering av gångbana som inte höll normalstandard Anläggande av gatu-värme i brant entrégatuavsnitt 1980/81:165 134 För väghållning får komrmmen inom sitt område taut avgift av ägare till fastighet som har nytta av väghållningen. Fastighetinom område där tätbebyggelse föreligger anses därvid ha nytta av de vägar inomområdet som väghållningen avser, om ej särskilda skäl föranleder annat ... Om avgift för väghållning skall uttas av fastighetsägare, åligger det väghållningsmyndigheten att upprätta förslag till avgränsning avdet område (väghållnings områtie) inom vilket avgiftsskyldighet avsesföreligga och utställa förslaget till granskning ... Redovisningsenheterna ärdels geografiskt anknutna dels anknutna till kommunens investerings- respektivedriftbudget. I stora drag finns ett samband mellan anläggnings- eller investeringskostnad och engångsavgift samt mellan driftkostnad och periodiskavgift. Någon identitet mellan exploateringskostnaderoch engångsavgiften finns däremot inte och änmindre mellan traditionell driftkostnad och den periodiska avgiften. Den väsentliga skillnaden hänför sig till anläggningskostnaderna för kommundelsanläggningar. Dessa kostnader står inte i någotentydigt förhållande till omfattningen av nyexploateringsverksamheten. Med hänsyn till att nyexploateringsverksamheteninte heller kan förutsättas vara jämn och kontinuerlig harkostnaderna för kommundelsanläggningar inte tagits ut över engångsavgiftenutan över den periodiska avgiften. 2.3.1 Väg (- ochpark) hällningsområdets avgränsning,taxeområden Eftersom en ändringav väghållningsomrädesgränsen skall ske i sådanaadministrativa former som kan kräva åtskillig tid har här valts att låta hela kommunen utgöra ett väghållningsområde.Inom detta behövs då flera taxeomräden. KVL-avgifter torde sålundamycket sällan bli aktuella i den renaglesbygden. Vägar med väghållning utanför planlagt områdetorde vanligtvis vara inrättade enligt VägL. Grönanläggningar förlokalt bruk förekommer . Skulle såvara fallet och finansieringen inte kan lösaspå annat sätt än med KVL mäste man tillskapa ett särskilt taxeomrädeför anläggningen ifr-ga. Avgränsningen avområdet torde bli mycket skönsmässig. Något behov av sådantillämpning har inte förelegat i varförglesbygden skall utgöra ett särskilt "nolltaxeområde", dvs någonavgift enligt KVL tas inte ut. Kommunala väganläggningar i glesbygden till förmån för enbart en eller ett fåtal fastigheter har reglerats genom separata avtal(32 § KVL). Gränserna mot nolltaxeomrädet runt tätort har föreslagits följaden detaljplanelagda markens ytterkontur. Mindre inneslutna, icke planlagda områden ingår,i den män de kan anses delaktiga i grönanläggningarna itätorten. Detsamma gäller även viss tätare randbebyggelse utanför planlagt omräde.I dessa fall har gränsen anpassats till fastighetsgränserna. Inom en större tätort som finns områden,vars planstandard väsentligen över- eller understiger den för orten normala. Detta kan beaktas genom att införa standardfaktorer. Ovan redovisade plus- och minusomräden har avgränsatsintuitivt mot bakgrund av tillgängligstatistik. En arbetshypotes har varit att samma indelning i taxeområden skall gällavid bestämning av engångsavgifter som vid bestämning av periodiska avgifter. Standardskillnaden kan avse vägar eller parker eller bådadera. Standardfaktorerna bör därför vara vägdamed hänsyn till kostnadsrelationen väg/park och till standardskillnadens karaktär. Nedanståendetabelluppgifter ger en viss föreställning om spännviddenmellan olika områdens verkliga standard och kostnad.Man finner en mycket stor variation i förstahand beroende av hustyperna men även av demiljöambitioner som styrt planeringen.För ett renodlat småhusområdeär kostnaderna 4-5 gånger såhöga som för ett flerbostadsomräde räknat per 100 kvadratmeterbruttoarea. Mellan tväsmåhusområdenkan det skilja och mer. Nägon striktmatematisk behandling av kostnadsskillnaderna har emellertid inte kunnatgenomföras pä grundval av nu tillgängliga bokförings- och statistikuppgifter. AnlÄqgningskoatnaderför vägar och grönanlåggninqar med gäng- och cykslvAgar (gängtunnlar ej medtagna). Oe faktiskakoatnädarna är uppräXnade till 1979 ärs kostnadsläge. Bruttoarea (vy) 1 000 id2 husf,T3er % för park i/äqar Kr/m2 kv mark Kr/m2 kV mark Omrfldesvag (KVL) OmrftdesDarK (KVL) Avgränsningen av taxeomnédet kring en mindre tätort kan i allmänhet följa saimna principer som nämnts. Interna standardskillnader inom orten är sällsynta. I Tortunahar fastigheten med idrottsplanen klassats som c-anlägg-ning. Taxeområdethar därför kunnat begränsas till den planlagda marken jämte en angränsandefastighet. Sådana fritidsområden som har förutsattsbli reglerade enligt KVL föreslås utgöra separata taxeomräden med hänsyntill stora skiljaktigheter i väg- och grönytestandard. Frånstandardsynpunkt likvärdiga områden har dock sammanförts till en taxeenhet. Jämförelse mellan två fritidsområden privata fritrisanordnim r.'.'.'. 'l Privat park == Privatvag _ --- y i» De gemensamma anläggningarnapå har betydande omfattning; vägnätet hardelvis permanentbeläggning. I Ramstaplanen finns i principbara vägmark. 1980/81:165 139 4 Fördelning på kostnadsbärare Avgifter som kommunen tar ut får ej överskritla vad sombehövs för att täcka nödvändiga kostnader för -jäghåll-ningen. Avgiftsskyldighet skall fördelas mellan fastigheterna efter skälig och rättvisgrund. V'id fördelning av avgiftsskyldigheten skall hänsyn' tastill mera betydande kostnader, som ägare av fastighet nedlagt eller i annanform haft vid byggande av väg som väghållningen avser, i den mån det ärskäligt med hänsyn till vägens ålder och skick, den fördel fastighetsägarenfår av kommunvägen och övriga omständigheter. Kr väghållningsåtgärd till övervägande fördel för endastviss fastighet, får bestämmas att denna ensam sltall bära kostnaden föråtgärden. Avgift skall utgå enligt taxa som kommunen utformar iöverensstämmelse med de grunder som anges i 27 \j. .Avgift kan utgå somengångsavgift ooh som periodiska 'avgifter. Engångsavgift får s.j sättashögre ansatt den svtxrar mot fastighetens andel i kostnaden för kommun-vägensbyggande. Det berördafastighetskollektivet har normalt bestämtsav planomrädesgränsen, dvs engångsavgiften avser entré- eller angöringsgatorsamt grönanläggningar som möjliggör markens exploatering. Vid en standardhöjninghar det uppstått behov av att oberoende av taxeområdesgränserna temporärt kunna urskilja den krets av fastigheter som haftsärskild båtnad av en investering i en områdesanläggning.Investeringen har dä fördelats helt eller i huvudsak pädessa. Detta förfarande har bara tillämpats föråtgärder, som varit av störreekonomisk betydelse. Storkvartersomrädenm fl områden med flexibel plan: Avgiften skall avse delaktighet i anläggningar, som utförsav kommunen utanför storkvarters-området. Nägonbedömning av fastighetsägarkollek-tivets egna kostnader inom storkvarteret görs inte. Vid bedömningav avgiftsredukticner kan vissa av bostadsområdets egenkostnader vägas in.Storleken av avgiftens reduktion bestämsexempelvis genom jämförelser mellan ett antal likartade områden med och utan storkvarter. SKATTEFINANSIERAT SKYDOSOMRÄDE 3 OMRÄDESPARK * OÄNOVAG PRIVAT QRONANLAGCNING ELLER öiNGVAG Prop.1980/81:165 141 Ett mått pä gatu- och parkkostnaderna samt "stor-kvarterskostnaderna" för en småhustomtom inom ett modernt bostadsområdekan erhållas ur följande beräkningar.Underlaget är hämtat frän exploateringskalkylen för ett störrebostadsområde, som är under utbyggnad i . Sekundärleder, matarleder, gängtunnlar, broar, belysning Behandlas kvarteret, därtomten är belägen, på traditionellt sätt svarar kommunen för samtliga aiiläggningar och taxeunderlaget vadavser den nu aktuella testen utgöres avposterna 2-5, d v s . Behandlas det däremot som ett storkvarter omfattas kommunens åtagande av posterna 2 och 4, dvs . Vidstorkvarter skulle säledes engångsavgiften i detta fall åsättas faktorn0,5 i förhållande till avgiften för en"normaltomt". Storindustriområden,hamnområden: Dessa har behandlats i princip som storkvarter. Om ett omräde är så stort att sekundärlederför övergripande trafik ingår, har markägaren i princip Jtrediterats. Om trafikalstringeninom området ifräga orsakar utbyggnad av en planskild trafikplatseller någon liknande åtgärd utanför området har markägaren debiterats nela eller en andel ibyggnadskostnaden (se bild sid 13). Inom centrumområdenhar vissa gågator, torg och parker en högre standard ännormalanläggningarna. Av tätortens totala vägrenhållningskostnad faller på centrum. Om fastighetsvärdena kan anses ha ökat till följd av denna kvalitet har ett lämpligt avgränsataffärsfastighetskollektiv debiterats enandel i byggnadskostnaden (se bild sid 12 ). För sådana anläggningar har förutsattsatt särskilda avtal träffas (32 §KVL). 1980/81:165 142 Förändringar i fördelningsunderlaget: Om två nya exploateringsenheter harbildats genom delning av en äldre utanatt väg- eller parktillgångarna behövtändras, har båda fastigheterna debiterats. Nuvärdet av den avgift som erlagts av den äldre fastigheten har dragits av. Kompletterande anläggningsavgifterhar förutsatts bli debiterade i sambandmed byggnadslovgivning eller fastighetsbildning eftersom en bevakning redansker för annan debitering. Mankan emellertid nä en betydande administrativ förenkling, om sådanatilläggsavgifter antingen slopas ellerhelt baseras på fastighetstaxeringsdata. Fördelen med en förenklad administration mäste dock vägas.tiot nackdelen för fastighetsägaren att finansiera avgiften eftersom svårigheter normalt föreligger till acceptabel nybeläning.För kommunen gäller motsvarande svårigheter att driva in avgifterna tidigare föreliggande korrektiv (säkerheter vid byggnadslovprövning). I kommunförbundetstaxeförslag har fastigheternastaxeringsvärden tagits som utgångspunkt fördebitering av driftavgifter (14 §) . Konsekvenserna av en renodlad koppling till taxeringsvärdena framgårav testresultatet. I följande test har därför somkomplettering till normaltaxeförslagetshuvudalternativ i princip samma taxefaktorer prövats för fördelning av periodiska avgifter som för fördelning av engångsavgifter. På samma sätt som beträffandeengångsavgifterna justeras fördelningsunderlaget antingen kontinuerligt ellermed samma periodietet som fastighetstaxeringen. Avgifterna kan förslagsvisdebiteras med fjärrvärmeavgifter, f n . Taxan justeras ärligen i samband med budgetbehandlingen. Den periodiska avgiften har sammansatts av 1. en andel iinvesteringar för kommundelsvägar (dl och d2) och kommundelsparker (D2) inomrespektive tätortsområde, 2. en andel i driftskostnaderför samma kommundelsvägar och kommundelsparker som ovan, 3. en andel iinvesteringar för ombyggnads-ochkompletteringsarbeten pä samtliga kommunvägar (dl, d2, d3) och kommunparker (Dl, 02, D3) fördeladepä respektive tätortsområden, 4. en andel i driftskostnader för områdesvägar (d3) och omrädesparker . (D3) som genom en särskild faktor anpassats till denunder-, normal- eller överstandard som föreligger inom området ifräga. I har motsvarande kostnadsposter under sistlidna period varit följandeuttryckta i miljontal kronor med 1980 årspenningvärde. 1 + 3 invest fcir perioden 1+3 netto 21,7 dvs parkkostnaden föl som ungefär 1:2 1980/81:165 144 Efter själva testkörningen har ytterligare några studier föratt belysa rättvisefrågan.gjorts. Avgiftsbeloppet förvarje fastighet kan sammansättas avolika delar som var för sig är uttryck fören aspekt på en fastighets nytta av KVL-anläggningarna. Om man bara väljer ett sättatt mäta har man svårt att undgåatt i något läge få uppenbart orättvisa resultat. Med ökat antal nyttomräde ökar möjligheterna att utjämna snedheterna. Problemet gäller att finna en rätt avvägning mellan det administrativaarbetet att mäta och dettas betydelse för fastighetsägarensdebitering. Följande sammansättningsdelar har diskuterats. Fastighetsbelopp (grundavgift) - en andel i enbasorganisation för gatu- och parkväsen som äroberoende av kostnadsbärarens/fastighetens egenskaper. Tomtareabelopp - an andel baserad pä förhällandet att tomternas dimensioner påverkar vägnätets to tala längd. Parkarean har däremot ingetsamband med tomtarean. Lägenhetsbelopp - en andel baserad på hushållet-familjen som konsument av väg- ochparktillgångarna. Variationen i hushållsstorlekar, bristen på data och omräkningssvårigheterna förlokaler ger denna mätningsgrund en begränsad användbarhet. Taxeringsvärdesbelopp -en andel baserad på att värdet avspeglar intensiteten i markutnyttjandet. Dettorde dock i lika hög grad spegla byggnadernasmodernitet och efterfrågan på marknaden, vilket är irrelevanti sammanhanget. Fördelen är att uppgifterna är lättillgängliga och välä-jour-hållna. Problem uppstår vid samtaxering av flera fastigheter. Bruttoareabelopp - en andel baserad pä förhällandet att exploateringens intensitet påverkar vägsek-tionensoch grönanläggningarnas dimensionering. Detta bruttoareabelopp kan göras beroende av funktionsfaktorer som uttryckerfastighetens relativa nytta av vägen respparken. Som utgångspunkt för nyttan av väghar konstruerats en faktor som svarar mot antalet alstrade resor ochbrutto-areaenhet. Utgångsvärden finns bl a i planverkets publikation nr 23:1969. Nyttofaktorn förpark har bedömts skönsmässigt motbakgrund av den reella förekomsten av park i nyare områden. Enbostads- och flerbostadsfastigheter har ansetts ha likanytta av parker med utgångspunkt från situationen i nyare områden. (Om en parkupprustning motiveras av dåliga förhållanden påvissa bestämda fastigheter, exempelvis i en äldre stenstadsdel, kan anläggningskostnaden helt eller till större delen tas ut av dessa.) Bostadsfastigheter har givits faktorvärde 1,0. Faktorerna har sedan sammanvägts under antagandet att vägkostnaderna ärdubbelt så stora som parkkostnaderna. Den sammanvägda faktorn blir därmed ett omräkningstal, varigenom allafunktioner kan uttryckas i bostadsekvivalenter. Relativ nytta per bruttoareaenhet (f) 2,0 (1,1-3,7) 5,3 (4,0-6,6) 3,2 (0,9-5,5) 1,7 (0,9-2,4) Butiker (ej stormarkn) 20 (18,9-23,2) Hotell (ej motell) 2,0 (0,3-3,6) Med hänsyn till att spännvidden i faktortalen är så pass storkan man svårligen ange något genomsnitt förblandade funktioner, exempelvis fören cityfastighet med lokaler och bostäder.Sven anläggningar för samfärdseloch sjukvård bör bli föremål för individuell analys. Som exempel på extremvärdenkan nämnas att vägnyttofaktorn fören stormarknad skulle bli 56 beräknad enligtovan. 10 1980/81. 1980/81:165 146 Det föreligger sålunda äena sidan stora relativa nyttoskillnader beroende på funktionen och åandra sidan stora svårigheter att enkelt mäta dessa. Mot ovanstående bakgrund har funktionsfaktorerna förenklats så att man antagit f = 1,0 för bostäder, förskolor,grundskolor, gymnasier f = 2,0 förarbetsplatser: industrier, kontor, högskolor,hantverkslokaler, partihandelslager och sjukhus, samt för samlingslokaler f = 5,0 förkommersiella anläggningar: butiker, restauranger,servicekontor. Den ovan redovisade funktionsfaktormetoden bör i första handkomma till användning vid fördelning av de olika bebyggelsekategoriernas andel ide totala kostnaderna för kommunvägar och parker. En jämförelse är säledes inteutan vidare möjlig att göra mellan de avgifter som redovisats i sammanfattningenoch de avgifter som denna metod leder till eftersom kostnadsunderlaget för de redovisade avgifterna enbart avser omrädesanknutna anläggningar. Studien visar emellertid att funktionsfaktormetoden kantillgodose kravet på en rättvis fördelning av kostnader mellan olikabebyggelsekategorier. De undersökningsområden vilka ligger till grund för detta test omfattar tre större delområdeninom centralort, vilka valts med målsättningen att vara representativa för hela centralorten vad avser bebyggelsetyper ochbebyggelsens ålder, gatustandard, parkanläggningar etc. Områdenautgörs av ett exploateringsområde i de yttre delarna av centralorten. , ettmer centralt beläget område med huvudsakligen äldre bebyggelse Jakobsberg-Pettersberg samt ett industriområde, Brandthovda. Inledningsvis gjordes en indelningav de tre delområdena i elva mindre områden som motsvarade statistikområdena påtresiffernivå. De i testet användaundersökningsområdena är idagbebyggda men torde ändå ge en rättvisande bild av säväl drift- somanläggningskostnader för gatu-och parkmark även om anläggningstaxan huvudsakligen är tänkt att tillämpas pånytillkommande fastigheter och byggnader. Viss del av småhusbebyggelseninom ett delområde ingår i gemensamhetsanläggning som bl a omfattar vägaroch parkmark. Anläggningar är emellertid inte här av större omfattning än att de motsvarar ordinära garageinfarter eller grönytor som annars skulle ha motsvarats av gräsmattor påtomtmark. Nägra generella slutsatser angående reduktion av avgifter på grund av kostnader för gemensamhetsanläggningar kandärför inte dras. 1980/81:165 148 Undersökningsområdenas lägeoch omfattning framgår av ovanstående karta och beskrivs närmare nedan, med avseende på bl a topografi, fastighetsuppgifter, gatu- ochparkstandard. Vad avser fastighetsuppgifterna har samtliga uppgifter ejvarit tillgängliga vare sig i fastighetstaxeringslängderna eller i kommunens material. För att kunna anpassa materialet till detta vägtaxe-test har därför vissa generaliseringar måste göras vilket närmare framgårnedan. 3.1 ärbeläget cirka 3 1cm nordväst om norr om E 18. utgör ett exploateringsområde på flack terräng vilket bebyggts med säväl flerfamiljsbostäder som radhus och friliggande villor. Den totalaarealen uppgår till cirka 108,7 ha fördelad på68,(74,4 ha) tomtmark, (7,1 ha) gatumark och (27,2 ha) parlanark. Den totala gatulängdeninom området uppgår till och utgörs huvudsakligen av gator med 6-8meters körbanebredd och dubbla gångbanor. Av parkytan utgörstörre delen () gräsytor och naturmark medan övrig del ärmer eller mindre hårdgjorda ytor samt planteringar. Detta delområdeinnehåller totalt 418 fastigheter varav408 utgör bebyggda småhusfastigheter, 5 st fastigheter för flerfamiljshus, 4 st allmänna byggnader och 1 obebyggd villatomt. Av dettotala lägenhetsbeständet om 1 868 lägenheteringår 409 i småhusbebyggelsen, 1 415 i flerfamiljshusbebygg-elsenoch resterande 44 i allmänna byggnader. Av den totala bostadslägenhetsytanom ca faller en tredjedel påsmåhusbeståndet och resterande tvä tredjedelar påflerfamiljshusen. Lokal-lägenhetsytan utgör ca 6 och utgörs uteslutande av de allmännabyggnaderna. Områdets totala fastighetstaxeringsvärde uppgårtiil där utgör byggnadsvärdenoch markvärden. Se vidare tabeller ibilagorna 1980/81:165 150 3.2 Jakobsberg-Petterberg är ett relativt centralt beläget områdeomedelbart väster om med huvudsakligen blandad äldre bebyggelse päett avstånd av 300-2 000 m från centrum. Terrängförhållandena för detta omrädeär mer kuperat än såtillvidaatt de centrala delarna är belägna relativt högt med mer eller mindre brantasluttningar i såväl de östra som västra delarna. Områdetstotala areal uppgår till 192,4 ha och av dessa utgör (106,3 ha) tomtyta, (16,4 ha) gatumarksamt resterande (69,7 ha) parkmark. Den totala gatulängdenuppgår till ca 16 000 m med varierandestandard, såtillvida att körbanebredderna varierar från 3 till 13 m. Huvudsakligen ligger körbanebredden dock inom intervallet 6-10 m vartilldubbla gångbanor tillkommer, även om sådansaknas helt eller delvis i vissa fall. Förnägra gator ingår även gång-, cykel- och mopedvägar. Den för detta område relativt sett stora parkarealen förklaras av att det inom området utöverde vanligt förekommande parkanläggningarna ävenfinns två större parkområden, Djäkneberget och Bergssluttningen, vilka har ettbetydligt större upptagningsområde än undersökningsområdetoch sålunda till stor del nyttjas även av befolkningen utanför detta område.I förhållande till innebärdetta ett större antal anläggningar päparkmark samt en större andel hårdgjorda ytor. Den totala bostads- och lokallägenhetsytan förområdet uppgår till ca 326 000 resp , totalt ,fördelat på 4 952 lägenheter.Av lägenhetsbeständet ingår4 149 i flerfamiljshusen, 619 i småhusbebyggelsenoch övriga 184 i industrifastigheter,specialfastigheter och allmännabyggnader. Vid en jämförelse med antalet fastigheter om 755 utgör (539 st) av dessa småhusbebyggelse och (139 st) flerfamiljsbebyggelseoch resterande del obebyggda tomter, industrifastigheter etc. Fastighetstaxeringsvärdetuppgår totalt till 326 , miljoner kronorvarav utgör byggnadsvärde och markvärde. Se vidare tabellerna i bilagorna 3.3 Brandthovda industriområde utgördet tredje under-sökningsområdet. Industriområdetär beläget på plan terräng österom centrum och omfattar en total areal av 4 3,8 ha. Av den totala arealen utgör (30,9 ha) tomtmark, (2,9 ha) gatumarkoch resterande (10 ha) parkmark. Den totala gatulängdeninom detta delområde uppgår till ca 2 750 m och utgörs av gator med en körbanebredd av 7-11 m med dubbla gångbanor. Parkytan utgörsnästan uteslutande av naturmark ochgräsytor och endast en mycket litendel () är hårdgjorda ytor och planteringar. Någraanläggningar som lekplatser, bollplaneretc finns inte inom detta parkområde. Av det befintliga fastighetsbeständet om totalt 53 fastigheter utgör 43 st olika typer av industrifastigheter och 4 sttomter för industriändamål.Resterande fastigheter är 5 enfamiljsvillor och 1 allmän byggnad. Den totala lokallägenhetsytan uppgårtill medan bostadslägenhetsytanendast uppgår till . Lägenhetsantalet har beräknats till 28 6 lägenheter. Delområdets totalataxeringsvärde uppgår till varav byggnadsvärdet utgör82 % och markvärdet . Se vidare tabellerna ibilagorna 1980/81:165 154 Enligt normalförslagetförutsätts anläggningsavgifterna fördelas på a) en grundavgiftper fastighet b) en avgift per m2tomtarea c) en avgift per m2våningsarea Beträffande fastigheterna erfordras således uppgifter om tomtarea och våningsarea. Med hänsyntill den stora datamängd som det redan i detta begränsade test var frågaom söktes uppgifterna i det endaregister över fastigheter som är upplagt förautomatisk databehandling nämligen fastighetstaxeringsband. I fastighetstaxeringslängdernaanges i regel de taxerade fastigheternas areal och för de av testet berörda fastigheter saknades arealuppgifter endast i ett tiotalfastigheter. Arealuppgifter har i dessa fall istället inhämtats från fastighetsbildningsmyndigheten. För detta test har uppgifterna omfastigheterna manuellt överförts från utskrift av taxeringsbandet. För annan fastighet med någon av typkoderna 13-15 dvs småhus med en eller tvä lägenheter anges bostadsarean istorleksklasser. Som bekant omfattar klasserna 20 - . För taxeberäkningenhar de enskilda fastigheterna getts en bostadsarea som motsvarar dengenomsnittliga arean i respektive storleksklass. För annan fastighet med nägon av typkoderna 22, 24 eller 26 d v sflerfamiljshus som kan domineras av bostädereller lokaler anges regelmässigt bostadslägenhetsarean och/eller lokailägenhetsarean i m2. I ett flertal fall har dock ytuppgifterna varit ofullständiga eller helt saknats. Detta kan förklaras av att taxeringen inte utgår från lägenhets- ....... areorna utan-från-fastigheternas avkastning. gifter har i dessa fall fått sökas hos tekniska verkensdebiteringsunderlag för fjärrvärme eller i arkiv. Prop.1980/81:165 155 Att normaltaxeförslagetanger våningsarea som debiteringsgrund ochinte bostads- eller lokal-lägenhetsareakan i detta testsammanhang anses sakna betydelse. En övergång till s kbruksareor har för övrigt redan skett t ex vad avser bostadsbelåning. En komplikation är härvid att olika register under en övergångstidkommer att arbeta med olika ytbegrepp.