prop · G40310 · 1980-12-31 00:00:00 — Beträffande utförligheten av kreditupplysningar omnäringsidkare vill bankföreningen slutligen tillägga att en utveckling i denriktning som förordas i promemorian skulle leda till att beställare av sädanakreditupplysningar fick i stort sett nöja sig med upplysningar, vilkasinnehåll begränsades lill uppgifter, hämtade ur offentliga register och andraoffentliga handlingar. Detta skulle inte svara mot kreditlivets behov. anser sålunda att det inte finnstillräckliga skäl att ändra den nuvarande regeln om betalningsförsummelser. Somförut berörts påverkar detta ställningstagande den i 2 S föreslagna ändrade definifionenav personupplysning och utgör ett skäl mot en sådan ändring. 17 S andra stycket skall enligt del remitterade förslagelalltjämt upptas en bestämmelse om rätt för datainspektionen att ge dispens frånregeln i första stycket. Ehuru regeln i första stycket i fortsättningen skulleomfatta även näringsidkare, förutsattes dispensgivningen bli mer restriktiv än f.n. Enligt bankföreningens mening måste den nya dispensregelnbefaras ge ett otillfredsställande resultat, om begreppet personupplysning fåromfatta även kreditupplysningar om näringsidkare. Den nyautformningen av begreppet personupplysning avser att onödig-göra engränsdragning mellan privatpersoner och sådana fysiska personer som ärnäringsidkare. Skall reformen få avsedd effekt, skall kreditupplysningsföretagenlåta bli att försöka särskilja dessa båda kategorier. I så fall bordedatainspektionen utforma sina anvisningar därefter, dvs. dalainspektionenborde inte ge ett slags anvisningar för upplysningar om privatpersoner och ettannat slags anvisningar för näringsidkare. Men om datainspekfionen sålundaskulle behandla dessa bägge kategorier på samma sätt, lär skyddet avprivatpersonernas integritet kräva att anvisningarna läggs på den nivå sompassar för privatpersoner. Detla skulle skapa risk för att den information somtilläts beträffande näringsidkare skulle bli alltför knapphändig. Problemetskulle ytterligare öka till följd av att dispensgivningen föreslås ifortsättningen bli mera restriktiv än . Vad sist sagts bortfaller om kreditupplysningsföretagenlyckas genomföra en adekvat gränsdragning mellan privatpersoner ochnäringsidkare såsom här ovan antagits skola ske. De betänkligheter som redovisats bör enligtbankföreningens mening leda till all man i kreditupplysningslagen behållernuvarande särbehandling av vanliga privatpersoner såvitt gäller innehållet ipersonupplysningar. I så fall ser bankföreningen inget hinder mol den något merrestriktiva dispensgivning som föreslagits i 7 S andra styckei. 2.7.6 samt hantverks-och industriorganisation och (SHIO/Familjeföretagen): I PM föreslås att definifionen av begreppetpersonupplysning ändras i kredilupplysningslagen så att begreppet inle undantarenskilda personer som är näringsidkare eller som annars har ett mera väsentligtinflytande i viss näringsverksamhet. Det skulle betyda all i personupplysningarom enskilda personer som bedriver näringsverksamhet får inte intas andrauppgifter om betalningsförsummelse än sådana som fastslagits av domstol ellerpå annat vedertaget sätt. 1980/81:10 241 Vi har inget att erinra mot att personupplysningsbegreppetfår denna tolkning fastlagd. Man får ta de negafiva konsekvenser som följer påalt en ansökan om betalningsföreläggande eller lagsökning som indikation pådålig ekonomi, ej offentliggörs. Förslagel aktualiserar dock ett problem. Detförekommer att enskilda personer och företag sänder fakturor utan reellaunderlag till företag. Del kan t. ex. på fakturorna stå "beställdannonsplats" eller "beställd katalog". Mottagarna av fakturornahar inte gjort några beställningar. Hos en del företag kan fakturorna avmisstag betalas. Andra upptäcker de felaktiga fakturorna och betalar inte.Efter någon tid kommer då ofta kravbrev med informationen att om inte fakturanbetalas omgående går begäran om betalningsforeläggande till fingsrätten.Företagarna är väl medvetna om alt ett ingivande av ansökan ombetalningsföreläggande innebär risk för att bli ansedd som dålig belalare trolsatt föreläggande ej utfärdats. Flera tidningar och institutioner på den svenskamarknaden ägnar sig ål publicering av namnen på de företag som är föremål föransökan om betalningsföreläggande. För att ej bli utsatt för risken att blipublicerad som dålig belalare väljer ofta företagen att betala fakturan trotsalt den är felaktig. Vi föreslår att detta problem närmare utreds. Att införabestämmelser med krav på att slutbevis å betalningsföreläggande ellerlagsökningsutslag skall föreligga innan betalningsförseelser får publiceras ärinte säkert lämpligt. I de flesta fall är belalningsförelägganden en indikationpå ekonomiska trångmål. Denna fråga bör dock ytterligare övervägas. Del bör vara möjligt att införa skälighets- ellerväsentlighetskriterier i kreditupplysningslagen som i efterhand straffbeläggerpersoner/företag som publicerat ansökning om betalningsförelägganden där ansökningarna/belal-ningsföreläggandenauppenbarligen varit ogrundade, vilket sökanden borde insett. En utredning böräven få i uppdrag att pröva frågan om inte en sanktion kan knytas till ett kravpå rältelseinformalion. 2.7.7 (): Se 2.1.6 ovan. 2.7.8 Svenska kreditmannaföreningarna i ,och : Datainspektionens funderingar kring S 7 (avsnitt 3.6.2 idepartementspromemorian) måste till största delen ifrågasättas. Detta innebäri sin tur att överväganden och förslag enligl 3.6.3 inte vilar på rätt grund.Som exempel kan anföras alt uppgift att endast ett företag f. n. lämnar uppgiftom ansökningar i och för sig är helt riktig. Men förhållandet är i verklighetendet, alt vi försökt få bl. a. UC att lämna motsvarande uppgifter, vilket tyvärrej lyckats. Hela 3.6.3 måste i sin huvuddel underkännas. Delförefaller dessutom, som om tillräcklig vikt inte har tagits till förefintligautredningar och utvärderingar (bl. a. av ). 16 1980/81. 1980/81:10 242 Departementspromemorian anger all vad dalainspektionenframfört om växelprotestnotering beträffande privatpersoner inte utgörtillräcklig anledning lill lagändring. De fall datainspektionen åsyftade ärbl. a. kreditköp i utlandet och t. ex. bilreparafioner som betalats via växel.Datainspektionen vidhåller uppfattningen att notering av växelprotestbeträffande personupplysningssubjekl inte bör tillåtas. 2.7.10 Justitiekanslern (): I likhet med datainspektionen anser jag att uppgift omväxelprotest inte bör få redovisas som en personupplysning. 2.8 Begränsning av rätten att lagra och vidarebefordra äldre information(8 § promemorieförslaget) 2.8.1 Justitiekanslern (): Uttrycket "någon haft inflytande över ell visstföretag" synes mig väl slappt. I motiven sägs också att det i regel endastär fall där inflytandet varit väsentligt som kan komma ifråga. Delta bör framgåav lagtexten. Den föreslagna förkortningen av 5-årstiden till föruppgifter i allmänhet överensstämmer med datainspektionens uppfattning. Dennytillkomna särregleringen för vissa grava kreditbedömningsuppgifter bör jämförasmed skrivningen i 7 S första stycket och datainspektionens kommentarer härtillovan. Det framgår inle helt entydigt att femårsfristen skall räknas frän detkonkurstillståndet etc. upphörde. Lagtexten bör överarbetas i delta hänseende. 2.8.3 (): Om förslaget rörande "konkurskarantän" i konkurslagskommitténsbetänkande Konkurs oeh rätten att idka näring, SOU 1979:13 s. 97. blir gällanderätt bör enligl RSVs mening en personupplysning också innehållauppgift om meddelat näringsförbud. Ett sådant förbud bör lämpligen kunna lämnasut i en personupplysning så länge som (jfr uppgift om betalningsinslällelse,konkurs och ackord) efter det näringsförbud upphört. Den i 8 S föreslagna sänkningen från fem till föråldern på de uppgifter som får lämnas i personupplysning finner samfundetmindre lämplig, om gränsdragningen mellan personupplysning och företagsupplysningändras på sätt som förordats i promemorian. Samfundet anser det i och för sigriktigt att skyddet för privatpersoners integritet i samband med 1980/81:10 243 kreditupplysningar stärks men finner det mindretilltalande all enskild person, som är rörelseidkare oeh markerat denna sinegenskap genom att registrera firma, skulle komma i en integritetsmässigtbättre situation, därför att han driver rörelsen ensam och icke i kompanjonskapmed annan person. Den praktiska tillämpningen av den av samfundet i andra handföreslagna gränsdragningen torde inte komma alt medföra några svårigheter. 2.8.5 med instämmande av PKbanken, föreningsbankers förbund.Finansieringsföretagens förening (se dock även 2.8.6 nedan)och : I denna paragraf upptas f. n. en spärr mot alt alltförgamla uppgifter tas med i personupplysning. En femårsgräns är stipulerad. Detföreslås att femårsgränsen skall utbytas mot en treårsgräns. Dock föresläs enfemårsgräns alltjämt gälla för "uppgift om att någon inställt sinabetalningar, varit försatt i konkurs eller medgivits ackord och om att någonhaft inflytande över ett visst företag". Betr. personupplysning om näringsidkare är det en nyhetatt ha någon tidsgräns alls. Bankernaanser en treårsgräns alltför snäv såvitt gäller näringsidkare. En tillförlitligbedömning av en näringsidkares kreditvärdighet bör grundas på uppgifter från enbetydligt . 1 stället för en treårsgräns bör gälla åtminstone enfemårsgräns. Också här finns alltså enligt bankföreningens mening skälsom lalar mot den i 2 S föreslagna ändrade definitionen av personupplysning. Under allaförhållanden bör till de uppgifter, för vilka den föreslagna femårsgränsenskall gälla, hänföras även uppgifter om utmätning och utmätningsförsök. 2.8.6 (se även 2.8.5ovan): Beträffande 8 § anser föreningen alt det ejfinns skäl att införa någon tidsgränsalls för uppgifter betr. företag och företagare. För bevarande av sundhet inom kreditgivningenbör efterfrågan på marknaden bestämma erforderlig tidsgräns. I departementspromemorian föreslås vidare alt rätten alt ipersonupplysningar använda äldre information skall begränsas från nu till . Detla förslag motiveras med att en persons möjligheter attfå kredit inte i samma utsträckning som skall påverkas av äldreinformation. Del finns skäl påpeka att detta förhållande således bedöms medutgångspunkt från kredittagarens möjligheter att få kredit, medan man när detgäller diskussionen om näringsidkarebegreppet inte gör motsvarande bedömning.Detta synes oss förvånande. Enligt vårmening kan det ifrågasättas om det är rimligt all begränsa tidsgränsen fill treår. Integritelsaspekterna måste vägas mot kreditgivarens berättigadeintresse av att få en rimligt fullständig bild av kredittagarensförutsättningar att klara ett åtagande. Vi tror inte att de negativakonsekvenserna av äldre information som påtalas i departements- 1980/81:10 244 promemorian är så påtagliga som man gör gällande. Vi menaratt kreditgivarens intresse av adekvat information måste väga tyngre och viavstyrker därför förslaget att tidsgränsen skall inskränkas frän fem till treår. 2.8.8 samt hantverks-och industrior ganisation och (SHIO/Familjeföretagen): Beträffande förslagel till sänkt krediltidsgräns förpersonupplysning från till har vi ingen erinran. Vi har funnitdet vara en logisk ändring. Det torde vara möjligt alt i speciella fall ändåinhämta särskilda upplysningar om näringsidkare längre än . 2.8.9 (): För personupplysningar gäller vidare bl. a., att de intefår avse förhållanden eller omständigheter äldre än . I promemorianföreslås alt tiden kortas till . Dock behålls femårsgränsen för uppgifterom alt någon inställt sina betalningar, varit försatt i konkurs eller medgivilsackord och om alt någon haft ett bestämmande inflytande över ett visst företag. Skulle upplysningar om enskilda företagare komma att fallaunder reglerna om personupplysning, vilket LRF som ovan anförts huvudsakligenmotsätter sig, skulle den angivna tidsgränsen också komma alt tillämpas påupplysningar om företagare. LRF delar den i promemorian framförda uppfattningenatt äldre uppgifter saknar nämnvärd betydelse. Naturligtvisföreligger därför en fara om sådana uppgifter okritiskt läggs till grund förkreditbeslut. Emellertid kan sådana äldre uppgifter vara av betydelse för hurundersökningen av senare förhållanden skall göras. Med hänsyn till de storakreditbelopp det normall rör sig om vid beviljande av kredit till näringsidkareflnner LRF det tveksamt huruvida någon åldersgräns alls skall sältas förupplysningar om näringsidkare. Beloppens storlek lorde nämligen automatisktmedföra att granskningen blir noggrant genomförd, varvid eventuella äldrebetalningsanmärkningar vägs mot ordnade förhållanden . Gränsenbör i vart fall inte sättas vid kortare än . 2.8.10 (): Se 2.1.6 ovan. Vidare finner ackordscentralen övervägande skäl tala föratt den nuvarande i 8 S kreditupplysningslagen intagna femårsgränsen fårbehållas i slörre utsträckning än som föreslås i promemorian. Denna gräns börockså i fortsättningen gälla resullafiös utmätning, återtagande av gods somsålts med äganderättsförbehåll samt vräkning frän förhyrda lokaler. En sådanutvidgning i förhållande till förslaget är angelägen bl. a. som ett led ibekämpandet av den ekonomiska brottsligheten - en fråga som harbehandlats av konkurslagskommittén i dess belänkande "Konkurs och rättenatt idka näring". När fråga uppkommer att meddela näringsidkarenäringsförbud. 1980/81:10 245 måste det från allmän synpunkt vara viktigt att deansvariga myndigheterna genom uppgifter från kreditupplysningsföretag kan få enså fullständig bild som möjligt av hur vederbörande har handhaft sinaekonomiska angelägenheter, 2.8.12 Svenska kreditmannaföreningarna i ,och mö: Beträffande § 8 kan vi bara konstatera att om föreslagenändring genomföres så kommer förloraren att vara den ekonomiskt relativt svagekonsumenten, som alltid skött sina affärer. Den eventuelle vinnaren kommer attvara slarvern som har någon anmärkning vartannat eller . Datainspektionensmotiv och påstående bl. "i icke ringa utsträckning" måsle starktbetvivlas. Vi underkänner så gott som helt datainspektionens argumentering idetta stycke. Som viockså anfört inledningsvis, kommer ändringen med mycket stor sannolikhet attmedföra en ökad segregation inom del svenska samhället. Beträffande kreditupplysningslagens S 8 föreslås enbegränsning av lagrings- och utlämningstiden för betalningsanmärkningar ipersonupplysning lill räknat från utgången av det år då händelseninträffade. Uppgift om att någon inställt sina betalningar, varit försalt ikonkurs eller medgivils ackord och om att någon haft visst inflytande över ettvisst företag skall dock gälla av . Vi kanansluta oss till detla förslag dock med det tillägget att liden skallgälla också för utmätningsförrältning varvid konstaterats alt gäldenären saknatutmätningsbar lös egendom samt också för återtagningsförrätlning föråtertagande av gods sålt med äganderättsförbehåll för säljaren. Sistnämndaregistrering skall få innehålla besked om att godset återtagits av kronofogdemyndighetenrespektive icke anträffats av denne. 2.9 Begränsning av rätten att lämna ut personupplysning (9§ kreditupplysningslagen, avsnitt 3.8 i departementspromemorian) 2.9.1 Justitiekanslern(): Se 2.11.1 nedan. 2.9.2 Hovrättenöver och : Enligl förslaget blir de bestämmelser ikreditupplysningslagen som särskilt behandlar tryckta skrifter inte generelltutvidgade till all omfatta även sådana skrifter som i iryckfrihetsrättsligthänseende numera jämställs med tryckt skrift. 11, 3 och 12 §§ utvidgas såledesbestämmelserna om tryckt skrift lill alt avse även nu ifrågavarande skrifter,medan någon motsvarande utvidgning ej görs i 9 och 11 SS. Vad som har motiveratden skilda behandlingen är inte närmare redovisat. Hovrätten vill ifrågasättaom det 1980/81:10 246 föreligger skäl att i kreditupplysningssammanhang särskiljade ifrågavarande typerna av skrifter när dessa nu i tryekfrihetsrättsligthänseende jämställs. Någon ändring av lagtexten föreslås ej i denna del. Enligt gällande rätt kan inspektionen inle ingripa motkreditupplysningsförelag som vilseletts att utlämna personupplysning tillobehörig och inte heller mol den som lämnat orikliga uppgifter. Problemet tordeinte heller kunna lösas via abonnemangsavtalen eftersom dessa missbruk skerendera av strökunder eller genom missbruk av annans abonnemang. Flera sådana fall har inträffat. För att legitimitelsregeln inte skall öppna en lucka iintegritetsskyddet måste således den som begär personupplysning åläggas attlämna korrekta uppgifter. Det synes inte vara orimligt att förena detta medstraffsanktion. Enligt sin ordalydelse synes bestämmelsen böra tolkas såatt inle ens ett ombud för kreditgivare eller eljest legitim mottagare börgodtagas av kreditupplysningsföretag. Problemet får en förnyad aktualitet medden föreslagna ändringen av 11 §. Datainspektionen återkommer till frågan. För sådan kreditupplysningsskrift som faller under 1 kap.5 S tryckfrihetsförordningen skall bestämmelsen tillämpas. Detta medför ipraktiken att sådana skrifter inte kan användas för spridande av upplysningarom fysiska personers kreditvärdighet. Detta bör enligt inspektionensuppfattning framgå klarare än enligt förslaget. I praktiken har tillämpningen av 9 Skreditupplysningslagen inle kunnat lösas på det sätt som förutsattes ipropositionen, nämligen att kreditupplysningsföretagen regelmässigt inhämtadebesked om vilket ändamål person-upplysningar skulle användas till i detenskilda fallet. I stället har en praxis utvecklats - under inspektionensmedverkan - så att kreditupplysningsföretagen i sina abonnemangsavtal intarbestämmelser av innebörd att abonnent endast får begära personupplysning dåsådant förhållande föreligger som avses i 9 S. Det bör noteras att tillämpningen av förevarandebestämmelser avsevärt utvidgas om den ändrade definitionen av personupplysninggenomförs. Att det i vissa fall av företagsupplysningar tillikalämnas uppgifter om förelagaren eller företagsledaren t. ex. verkställandedirektören upptar datainspektionen nedan under 11 §. 2.9.4 med instämmande av PKbanken,föreningsbankers förbund, och Upplys ningscentralen (se även 2.9.5 nedan): För denna paragraf föreslås ingen ändrad lydelse. Men medden nya definitionen av personupplysning kommer kravet på legitimitetskontroUatt gälla även vid beställning av kreditupplysning om näringsidkare. Bankföreningenhar ingen erinran häremot. Föreningen förutsätter därvid att kravet päomfattningen av kontrollen inte skall sättas högre än som enligt nuvarandepraxis gäller vid beställning av personupplysning. 1980/81:10 247 2.9.5 (se även 2.9.4 ovan): När det gäller legitimitelskontrollen uttaladedepartementschefen (prop. 1973:155 sid, 104-105): "I likhet med utredningen anser jag att man avpraktiska skäl inte kan ställa upp något strängt krav, när det gäller frågan ivilken omfattning kredilupplysningsföretagen skall vara skyldiga altkontrollera en beställares legitima behov av en kreditupplysning. Onekligenskulle kreditupplysningsverksamhetens effektivitet reduceras betänkligt, omföretagen skulle vara tvingade att ingående pröva varje beställare. Del böremellertid krävas att kreditupplysningsföretagen rutinmässigt infordrar uppgiftom för vilket ändamål kreditupplysning begärs. Är beställaren inle tidigarekänd för kreditupplysningsföretaget, är det befogat alt iaktta särskildförsiktighet. Detsamma gäller vid beställning av massuppgifter ellerselekterade uppgifter." Även om en prövning av varje beställare således inteskulle erfordras, har det i praktiken visat sig vara lämpligast alt låtaprövningen gälla beställaren. Det är nämligen endast undantagsvispersonupplysningar beställs av andra beställare än företag som har ettåterkommande behov av personupplysningar i sin verksamhet. För denna prövninghar UC regelmässigt dragit fördel av de lokala bankkontorens kännedom om detilltänkta personupplysningsbe-ställarna. Med dessa har efter prövningenträffats abonnemangsavtal enligt formulär som godkänts av datainspektionen, I det enskilda fallet sker ändamälsprövningen enligt 9 Skreditupplysningslagen faktiskt hos beställaren. Delta är för övrigtofrånkomligt om kreditupplysningsverksamhelens effektivitet inte skallreduceras. Den helt dominerande delen av vår produktion av personupplysningarlevereras nämligen per tråd via direktkopplade terminaler tillbeställarna. Skulle beställaren brista i sin prövning skulle detla genomreklamationer till kreditupplysningsföretaget snabbi uppdagas och han skulleriskera att bli vägrad fler upplysningar. Våra erfarenheter av denna uppläggning är enbart goda. Enanledning härtill är självklart att beställarna är ansvarskännande. En annankan förmodas vara att ändamålsbedömningen är oerhört enkel. Endast i renaundantagsfall är anledningen till personupplysningsbeställningen en annan änatt någon sökt en kredit hos beställaren. Tillämpningen av 9§ kreditupplysningslagen när detgäller s. k. åkta make-upplysningar. 2.9.6 Justitiekanslern (): Med hänsyn till den praxis som utbildat sig ifråga om äktamakeupplysningar anser jag att lagtexten bör ändras. Synen pä ochuppfattningen om gällande rätt rörande äkta makars egendomsförhållanden ärdessutom så skiftande att en viss "övertydlighet" i lagtexten inteskadar. Frågan om personupplysning får lämnas om giftkreditsökandes make/ maka har sedan datainspektionens promemoria sammanställdeshösten 1977 utvecklats enligt följande. Sedan inspektionen noteratflera fall 1980/81:10 248 där makeupplysning givit otillfredslällande resultat päskilda sätt, beslöt inspektionens styrelse att åtgärder skullevidtagas. Efter överläggningar med kreditupplysningsföretagen, företrädare förkreditgivare och vissa myndigheter har överenskommelse under hand träffats omatt uppgifter om kreditsökandes makes/makas ekonomi inte skall förekomma ipersonupplysningar som expedieras efter . Om enkreditgivare skall anses berättigad att inhämta upplysning om bada makarna närendast en av dem sökt kredit måste regleras indirekt - så attkreditupplysningsföretag endast får utlämna sådan uppgift i de"tillåtna" fallen - och kreditgivarna-kreditupplysningsabonnenternasedan anpassar sig härtill genom lämpliga bestämmelser i abonnemangsavtalen. (Datainspektionen kan ju inte direki reglera kreditgivarnas åtgörande medhjälp av kredilupplysningslagen). Den enkla oeh praktiska lösningen ärnaturligtvis att - såvitt avser makar - endast kreditsökanden får bli föremålför personupplysning. Delta kräver vissa ändringar i rutinerna förkreditansökan bl. a. hos kontokortsförelag. Dessa ändringar torde dock medförabegränsade svårigheter, Tillskillnad mot propositionen ger promemorian (sid.100-101) anvisningar om hur 9 S kreditupplysningslagen skall tillämpas då enkreditsökande är gift och uppgifter även om hans maka kan behövas för kredilprövningen.Å ena sidan innebär vad där anförs ett välkommet klarläggande av hur äktamake-fallen skall handläggas från kreditupplysningsföretagens sida. Ä den andrainförs krav pä att ett fastställande av rätten alt lämna ut personupplysningom andra maken skall bedömas utifrån fler kriterier än det faktum alt enkreditansökan föreligger från en av makarna. UC har redan tidigare tillämpat regler i äktamake-ärendena som i huvudsak överensstämmer med promemorians förslagbeträffande §§ 9 och 11, med såsom ovan anförts goda erfarenheter. Vi anserdärför inte alt de uppenbara driftsmässiga nackdelarna med en prövning "idet enskilda fallet" när det gäller en äkta make i här diskuteratavseende, skulle uppvägas av vinster för den enskilde när del gäller skyddetför hans integritet i kreditupplysningssammanhang. 2.10 Rätt till besked om innehållet i uppgifter som lagrasi kreditupplysningsverksamhet (10 § promemorieförslaget) Den föreslagna ändringen ger upphov till ett praktisktproblem, i de fall dä 10 § datalagen inte är tillämplig, nämligen i första handdå det gäller uppgifter rörande annat kreditupplysningssubjekl än fysiskperson, men även då det gäller uppgifter om fysisk person som lagras med annanteknik än automafisk databehandling. Kreditupplysningsföretagens rutin vidbegäran om besked är att begära förskottsbetalning.