prop · G403126 · 1980-12-31 00:00:00 — a. forskningen om arbetsmarknaden kontinuerligt presen- Prop.1980/81:126 11 terar.1 samband med mer ingående översyner av åtgärdernas inriktning är detemellertid särskill värdefullt att ha tillgång till sådana övergripandepresentationer av forskningsresultat som ges i de här nämnda EFA-rappor-lerna.1 beredningen av föreliggande propostion har rapporten 1978:60 "Arbetsmarknadspolitiki förändring" utgjort elt betydelsefullt underlag i form av ensammanfattande redovisning och tolkning av resultaten frän de sludier somsedan är 1974 bedrivits inom EFA:s ram. I EFA:s betänkanden har redovisatsutvärderingsstudier kring stöd till fiyltningar, arbetsmarknadsutbildning,företagsulbildning för permilteringshotade, lo-kaliseringspolitiskl slöd vidförelagselablering, intensifierad arbelsförmed-lingsverksamhet och allmänplatsanmälan. Vidare finns del i det senaste betänkandet en av genomförd analys av förändringar i arbetsmarknadens funktionssättoch de förhållanden som de arbelsmarknadspolitiska åtgärderna avser påverkasamt en övergripande utvärdering av den förda arbetsmarknadspolitikensverkningar. 1 en särskild rapportserie har EFA efter sitt senaste belänkandepresenterai erfarenheter från ett seminarium kring arbetsmarknadspolitiskforskning, resullal från etl internalionellt jämförande forskningsprojekt omarbetsmarknad och arbetsmarknadspolitik i och saml senastavgivet etl förslag till program för den fortsatta forskningen kringarbetsmarknadspolitikens effekter. AMSöverlämnade till regeringen en inom styrelsen utarbetadutredningsrapport .I rapporten redovisas resullal av en uppföljning av de arbelsmarknadspolitiskainsatserna under konjunkturdämpningen . Vidare diskuteras behovetav ätgärder vid en kommande konjunkturnedgång. Jaghar i bilaga 15 lill årets budgetproposition (prop 1980/81: 100) lämnat ettrelativt utförligt referat av utredningsrapporten. Rapporten i dess helhet börfogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 1. Lagerstödsutredningenöverlämnade sill betänkande "Lagerslöd" (SOU 1979:38),till vilket som bilagor har fogats bl.a. några forskningsrapporter somulredningen har låtit göra. Betänkandet har remissbehandlats. Jag skall här ikorthet redovisa några huvudtankar i utredningen och i remissyttrandena. sammanfattande överväganden framhåller utredningen atl lagerstöd i vissalägen kan vara ell effektivt medel all stödja sysselsättningen, särskilt motslutet av en lågkonjunktur. Ulredningens studier visar atl lagerslöden underåren 1972 resp. 1975-1976 hade en positiv effekt på sysselsättningen.Utredningen föreslår dock inle någon bestämd konslruk- 1980/81:126 12 tionav stödel, som skulle kunna brukas i varje lågkonjunktur. Om lagerstöd kommerfill användning måste del enligl utredningen utformas efter de för tillfälletakluella förhållandena. Ulredningenframhåller vidare alt lagerslödel som selektivt medel är förhållandevis grovt,vilket är en nackdel som inte kan minskas nämnvärt genom modifieringar avbidragsvillkoren. Lagerstödet bygger på vetskapen alt industrins lager spelaren viktig roll för hela samhällsekonomins konjunklurella svängningar. Lagrensbetydelse för de konjunklurella svängningarna är slörre i än i deflesta andra länder: lagervarialio-nerna motsvarar hos oss nästan hälften avbmtlonalionalproduktens konjunklurmässiga svängningar. Sökandel efter lämpligamedel att påverka lagemtvecklingen är därför enligt ulredningen särskiltviktigt för konjunkturpolitiken i värt land. Underåren 1975 och 1976 kunde arbetslösheten i hällas på en för enlågkonjunktur måttlig nivä. Härtill bidrog såväl lagerstödet som de nya lagarnaom trygghet i anställning och ökade krav pä arbetsgivarna alt ta ansvar förpersonalen. Del är dock troligt att en avsevärd lagerökning skulle ha inträffatunder dessa år även utan statligt stöd, framhåller ulredningen. Elt annalsyfte med lagerstöd är atl medverka lill en smidig produktionsanpassning i enpåföljande konjunkturuppgång. Detla syfte kunde inle nås med stödeftersom den internationella lågkonjunkturen kom atl vara mycket längre än vadsom antogs när stödet infördes. Yttrandenöver Lagerstödsulredningens betänkande har avgivils av riks-revisionsverket(RRV), AMS, statens industriverk (SIND), EFA, SAF, ,, , /SR, och (). AMS,SIND, LO, TCO, SALF och /SR instämmer i huvudsak i ulredningens slulsalserbelräffande lagerslödets effektivitet och de begränsningar som finns för dessanvändbarhet. RRV samt SAF och anser däremot inle altlagerstödet är något medel som bör las fill i första hand i kommandelågkonjunkturer. Flertalet remissinstanser framhåller det angelägna i all ävenandra medel, främsl ekonomisk/politiska, prövas för alt påverka industrinslagerinvesleringar. AMS och LO fiilstyrker ett förslag av ulredningen om att ensärskild utredning skall tillsättas rörande möjligheterna att styralagerhållningen med hjälp av vinstavsältningar eller andra skcillepolitiskamedel. RRV framhåller dessutom atl utredningen inle har behandlat detförhållandel atl lagerslödel till till stor del har gått till branscher medstrukturproblem. Stödet kan enligl RRV negativt ha påverkat statsmakternasålgärder för all komma lill rätta med strukturproblemen. RRV menar därför altlagerslödel i fortsättningen bör samordnas bättre med stmklurpåverkandeåtgärder. SIND anser alt ett samråd mellan AMS och SIND bör ske när del gällerslöd lill förelag i branscher vilka omfattas av SIND:s olika branschprogram. 1980/81:126 13 Inom ekonomidepartemenlel ularbelas regelmässigtutredningar om den ekonomiska utvecklingen i etl femårigt perspektiv, de s.k.långfidsutred-ningarna. långtidsutredning (LU 80) omfattar perioden1979-1985. Det omfattande material som ligger till gmnd för arbelel harinsamlats och bearbetats av olika myndigheler, utredningsinstitut och organisationer.LU 80 är en expertrapport lill vilken regeringen ännu inte tagit ställning.Efter bearbetning av den remissomgång som genomförts kommer regeringens syn påde ekonomiska problem som behandlas i utredningen all redovisas i 1981 årsreviderade finansplan. Det malerial som presenteras i ulredningen har iföreliggande proposition utnyttjats som ett underlag för bedömning avutvecklingen på arbetsmarknaden under 1980-talel. En kortfattad redovisning avde för arbetsmarknadspolitiken relevanta utredningsresultaten återfinns underavsnitt 3. Inom ramen för del nordiska samarbetet behandlar Nordiskaarbetsmarknadsulskollel (NAUT) frågor på arbetsmarknadsområdet. Vid sidan avsamarbete kring vissa konkreta åtgärder sker en fortlöpande ömsesidigorientering om arbeismarknadsulvecklingen och vidtagna arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. Olika delar av arbetsmarknadspolitiken i de nordiskaländerna har beskrivits och analyserats i gemensamt organiserade projekt. Inågra fall har även arbetsmarknadspolitikens uppläggning i stort behandlats.Under senare delen av 1970-lalel har en mängd utredningsprojekt genomförts. Utrednings- och samarbetsprojeklen är förankrade inordiska arbels-marknadsprogram. Den första elappen av programmet tillkom år1975 och den andra fastställdes av NAUT . 1 arbelsmarknadsprogrammetsandra elapp formulerades två centrala frågeställningar 1) Vilka problem skaparutvecklingen på arbetsmarknaden under 80-lalet? 2) Vilka krav ställer dennautveckling på arbetsmarknadspolitikens utformning? För att få en lämpligstartpunkt och en god grund för ulredningar kring dessa spörsmål igångsattesvåren ell omfattande utredningsprojekt, det s. k. kärnprojeklet. Dessuppgift var att belysa utvecklingstendenserna på arbetsmarknaden i Norden.Problemställningarna framgår av titlarna på de rapporter som presenterades förNAUT . Huvudrapporten bär titeln (NU A 1980: 12). Denna bygger på fyradelrapporter: "Världshandelsförändringar och framtidaindustrisysselsättning" (NU A 1980:2), "Omstillingskrav til denordiske ländes arbejdsmarked og ökonomi på mellemlang sigt" (NU A 1980:3), "Sysselsetlningsvirkninger av ny teknologi" (NU A 1980:4),"Förändringar i arbetsmarknadens stmktur och funktionssäft" (NU A1980:5). Prop.1980/81:126 14 1den därefter följande rapporten (NU A 1980:18) har på basis av kärnprojeklet och en del övrigtNAUT-material skisserats en tänkbar inriktning av arbetsmarknadspolitiken i denordiska länderna under 1980-lalet och angetts vilka arbelsmarknadspolitiskaålgärder som bör prioriteras. Rapporten skall tjäna som underlag för NAUT:sfortsatta arbele. Rapportenbehandlar straklurförändringar sikl och arbetsmarknadspolitikensuppgifter i detla sammanhang. En kort sammanfattning av den sistnämndarapporten bör fogas lill detta protokoll som bilaga 2. Reformernapå arbelstidsområdet har uppnåtts såväl genom lagstiftning som genom avtal.Delegationen för arbelstidsfrågor (DELFA) tillsattes bl. a. för all gearbetsmarknadens parter underlag för bedömningar av möjligheterna all genomföraen generell arbetstidsförkortning. avlämnade delegationen sin andrarapport (SOU 1979:48) Arbetstiderna inför 1980-lalet. Rapporten behandlas iavsnitt 13. Remissammanställning över rapporten bör fogas till protokollet idetta ärende som bilaga 3. 2 Utvecklingen på arbetsmarknaden 2.1Svensk arbetsmarknadspolitik i ett internationellt perspektiv Sverigehar vid en internafionell jämförelse en hög sysselsättningsgrad och en lågarbetslöshet. Trotsatt den svenska ekonomin är myckel utlandsberoende och har en näringsslmktursom gör att den i hög grad blivit direkl påverkad av de intemationella energi-och stmkturkriserna under 1970-lalel, har arbetslösheten i vårt land kunnalhållas nere på en nivå som väsentligl understiger genomsnittet förOECD-länderna. Av labell 2:1 framgår dessulom alt skillnaden i förhållande tillden för genomsnittliga arbetslösheten successivt har ökat under1970-talet. Åren1964-1973 låg arbetslösheten i genomsnittligt pä 2,och iOECD-området som helhel på 3,. låg arbetslösheten i Sverigekvar på en oförändrad nivå av , medan den i hela OECD-området steg till 4,. Underår 1980 har skillnaden i arbetslöshet mellan och övriga OECD-länderylterligare ökat. Arbetslöshetsnivån i OECD-området steg fill , och prognosenvisar en nivå av inte mindre än 7,de inledande kvartalen . En slordel av denna ökning beräknas uppkomma i de störte länderna. 1 januari månad1981 uppgick arbetslösheten i lill 2,. 1980/81:126 15 Relativ arbetslöshet i några Den för del myckel förmänliga avvikelsen frångenomsnittet torde praktiskt tagel helt kunna förklaras av den ambitiösa ochaktiva sysselsättningspolitik som har förts i vårt land. För del fåtal länder,främsl och , som har kunnat redovisa jämförbara arbetslöshetsnivåer,finns särskilda förklaringar som kan härledas till deras i vissa avseendenbättre ekonomiska förutsättningar. I flertalet industrialiserade länder finns någon form avsystem som syftar fill atl skydda den enskilde från verkningarna avarbetslöshet, anfingen sysselsältningsåtgärder eller arbetslöshetsunderstöd.Sverige är dock unikt inom OECD-området på så säll att vi koncentrerarresurserna på aktiv arbetslöshelsbekämpning. Arbetslöshetsersättning är iSverige inte elt egentligt alternativ till aktiva åtgärder. Denna ambition iden svenska arbetsmarknadspolitiken kan illustreras med en redovisning av hurkostnaderna för arbetsmarknadspolifiken fördelas på olika lyper av insatser inomde nordiska länderna. Som framgår av labell 2:2 har en avsevärt Koslnader för vissa arbetsmarknadspoliliska ålgärder i denordiska länderna år Kontant stöd vid arbetslös- (Summa milj. i resp. lands (10 728) (2334,9) (1 116,6) (11356,4) ' Tabellvärdena för samtliga länder bygger delvis påuppskattningar. Beräkningsgrunderna är vidare i vissa fall något olika i resp.land varför jämförelser bör göras med viss försiktighet. - Värdena avserbudgetperioden Ijuli 1978-30 juni 1979. Prop.1980/81:126 16 meraktiv profil än övriga nordiska länder när del gäller dearbeismark-nadspolifiska åtgärderna. 1 gick under /av de arbetsmarknadspoliliska utgifterna till aktivaarbelslöshelsbekämpande insatser, medan i övriga nordiska länder motsvarandeandel varierade mellan knappl 70 och ner till . Även om en sådanjämförelse mellan olika länder inle kan göras hell exakt, ger den ändå en klarindikation på skillnaden i inriktning av insatserna. 2.2 Oroandetendenser i utvecklingen på arbetsmarknaden Trotsatt arbetslösheten i har hållits nere på en internationellt sell lågnivå finns del vissa oroväckande inslag i arbeismarknadsulvecklingen. Ellsådanl inslag är den långsiktiga tendensen till förlängda arbelslös-hetstider.Under den senaste 15-årsperioden har arbetslöshetstalet successivt ökat. Detlaär tydligt om man studerar nivån vid jämförbara konjunk-turfaser.Högkonjunklurären 1965, 1970, 1974 och 1979 låg den relativa arbetslösheten på1,, 1,, 2,resp. 2,. Ökningen motsvarar ca 40000personer. Uppgången beror emellertid inte på atl antalet personer som varje årberörs av arbetslöshet ökar, utan pä atl arbetslöshelstiderna för dem somdrabbas av arbetslöshet har blivit längre. Den genomsnitUiga arbelslöshelslidenhar ökal från Dethar också skett en förändring av arbetslöshelsmönslrel, som hänger samman medall antalet uppsägningar och permitleringar har kunnat begränsas. Ikonjunkturnedgångar drabbar arbetslösheten framför allt de nyinlrädande påarbetsmarknaden, dvs. främst kvinnor och ungdomar. För de äldre har risken förarbetslöshet minskat, men de som ändå blir arbetslösa får vidkännas betydligtlängre arbetslöshetstider än lidigare. Enannan oroväckande tendens i utvecklingen är att behovel av arbetsmarknadspolitiskainsatser successivt har ökat. Alt arbetslösheten under den redovisade periodeninte ökat ännu mer än vad som varil fallet, beror på en allt slörre insats avarbelsmarknadspolitiska åtgärder. berördes i genomsnitt 0,avarbetskraften av arbetsmarknadspoliliska ålgärder, 1,och är 19742,. För lågkonjunkluråren 1968, 1972 och 1978 har utvecklingen varil likaklart uttalad, och i genomsnitt var 1,, 2,, resp. 3,av arbetskraftenberörd av direkta arbelsmarknadspolitiska åtgärder. Både hög- ochlågkonjunkturserien visar en ökning av åtgärderna motsvarande ungefär 1,avarbetskraften, eller 60-70000 personer. Utöverdel ökande anlal personer, som sysselsätts eller fär utbildning genomarbetsmarknadsverkets försorg, har antalet förtidspensionerade stigit myckelkraftigt, eller med ca 100000 personer . 1980/81:126 17 villhär underslryka alt ökningen av antalet förtidspensionerade, som till en delsammanhänger med förändringar i pensioneringsvillkoren, inle ulan vidare kanadderas lill antalet personer som omfattas av arbetsmarknadspolitiskaätgärder. Delvis återspeglar den ökade förtidspensioneringen en medvetensträvan atl trygga försörjningen för bl. a. äldre arbetstagare som har svårtalt klara de omställningskrav som en snabb strukturomvandling medför.Utvecklingen måste således till viss del ses som ett uttryck för en höjning avde sociala ambitionerna när del gäller omsorgen om individerna. Det äremellertid obestridligt all det finns ell klart samband mellanförtidspensionering och regionala skillnader i arbetsmarknadsläge och slmkturenpå arbetsmarknaden. Ökningen av förtidspensioneringen är sannolikt också enkonsekvens av växande krav på produktivitet och effektivitet i arbetslivet. Etl tredje inslag iutvecklingen är att tiilsättandet av lediga platser gär trögare. Denna tendensär inte lika lätt att dokumentet, eftersom förändringar i institulionellaförhållanden och i vakansernas sammansättning försvårar en jämförelse övertiden. Antalet kvarstående lediga platser har dock ökat i förhållande lillantalet nyanmälda. Tillsättningsliden för registrerade lediga platser har,beräknat utfrån detta förhållande, sedan mitten av 1960-lalet ökat från ca 2,5fill ca . Svårigheterna alttillsätta lediga platser återspeglas också i industrins uttalade svårigheterall rekrytera arbetskraft. Svårigheterna gäller främsl yrkesarbetare. Brist påarbetskraft uppträder mycket tidigt i konjunkturuppgångarna inom industrin,trots all företagen med hjälp av olika arbetsmarknadspolitiska insatser iökande utsträckning behåller arbetskraft under tillfälliga perioder medminskande produktion och trots all efterfrågan inom industrin under andrahälften av 1980-talel varil relativt låg. Det finns således entendens till ökande arbetslöshet och ökande arbetskraftsbrist. Detbör särskilt noteras att denna tendens uppträtt med successivtförstärkta arbelsmarknadspolitiska insatser. Sammantagna lyder de förhållandenjag här pekat på att arbetsmarknadens funktionssätt har förändrats. Innan jaggår in på orsaker och konsekvenser av dessa förändringar skall jag lämna ennärmare redovisning för utvecklingen av de arbetsmarknadspoliliska åtgärderna. Kostnadernaför arbetsmarknadspolitiken är höga. Under konjunkturdämpningen åren 1976-1978steg arbetsmarknadsverkets utgifter till av bmttonalionalprodukten (BNP)och av statsutgifterna. Då är ändå inte inräknade de betydande belopp som isysselsätlningspolitiskl syfte sal-sades inom industripolitikens ram på bl. a.stål- och varvsindustrin. 2 1980/81. Prop.1980/81:126 18 Deslora arbelsmarknadspolitiska utgifterna under den kraftigakonjunk-lurdämpningen kan emellertid inle ses isolerat utan måsle sältas in iell längre perspektiv. I figur 2:1 visas utgifterna för arbetsmarknadsverket iförhållande till BNP resp. statsbudgeten. tJtgifter i }it av statsbudgeten Utgifter i ji av BNP Si n. n xk ft i» **' f* '» » « rx n >» t» Avfiguren framgår dels all del är fråga om en långsiktig ökning av utgifterna,dels all denna långsiktiga ökning har skelt via Irappstegsvisa höjningar ilågkonjunkturerna. Under slörre delen av 1960-lalet ökade utgifternas andel avBNP och statsbudgeten. Perioden utmärks således av en stark uppåtgående trendför utgifterna vilkel bl.a. förklaras av atl arbetsmarknadsutbildningen befannsig i etl uppbyggnadsskede. Sedanslutet av 1960-lalel har utgiftsutvecklingen kännetecknats av tydligarekonjunklurvariationer som nya arbetsmarknadspoliliska instmment harinförts. I samband med lågkonjunkturen skedde en kraftig ökningav utgifterna för arbetsmarknadspolifiken. Denna följdes av en neddragningunder /75. Det försämrade konjunkturläget ledde fr. o. /76 ånyo lill en kraftig ökning av utgifterna. Bakomovanstående utveckling döljer sig pålagliga förändringar iarbels-marknadspolifikens sammansättning bl.a. vad gäller olika typer av åtgär- Prop.1980/81:126 19 der.I såväl fasta som löpande priser har del skelt en successiv och betydandeökning av nästan samtliga arbetsmarknadspolitiska åtgärder mellan jämförbarakonjunklurfaser. Däremot skiljer sig ökningstakten för olika lyper av ålgärder. Föratl illustrera hur arbetsmarknadspolitiken förändrats över liden kan de olikaåtgärderna indelas efter vad de avser att påverka. Avsikten kan vara altpåverka sammankopplingen av lediga platser och arbetssökande vid en visstidpunkt, s.k. matchningsåtgärder, som i huvudsak utgörs av de direktaplatsförmedlande åtgärderna. De kan vidare inriklas på att påverka utbudet avarbetskraft, d v s. i huvudsak åtgärder för att stimulera till yrkesmässig ochgeografisk rörlighet. De kan slutligen avse att påverka efterfrågan påarbetskraft med ålgärder som kan vara antingen förelags-eller individinriktade.Utöver dessa aktiva insatser finns också konlantslö-den vid arbetslöshet.Ufifrån en sådan indelning av de olika arbetsmarknadspoliliska åtgärdernaåskådliggörs utvecklingen vad gäller åtgärdernas inriktning och volym i labell2:3. Arbetsmarknadspoliliska ålgärder fördelade efterinriktning (milj. Dendominerande älgärdslypen utgörs av de efterfrågepåverkande åtgärderna somberoende på konjunkturläget under 1970-talel svarat för en andel avåtgärdsutgiflerna mellan och . Under 1970-lalet har delinträffat en markant förändring i sammansättningen av dessa åtgärder. Det berorpå atl sådana selekliva ålgärder som riktas direkt mot förelagen för att stödjasysselsättningen eller påverka personalrekryteringen fåll en allt större vikl underkonjunklurdämpningar. Till dessa ålgärder hör bl.a. lagerslöd,induslribeslällningar, bidrag för utbildning av permitteringsholad personal,fillfälliga sysselsättningsbidrag för äldre arbetskraft inom tekoindustrin ochbidrag fill vissa företag med dominerande ställning på orten som uppskjuterpersonalinskränkningar. Under budgetåren 1976/77 och 1977/78 svarade deföretagsinriktade stödåtgärderna för mer än en tredjedel avarbetsmarknadsverkets totala utgifter för efterfrågepåverkande ålgärder. Deltaär väsentligl mer än vid jämförbart konjunkturläge i början av 1970-talel. Prop.1980/81:126 20 Åren1975 och 1976 var det framför allt lagerstödet som kom till användning. År1977 höjdes bidraget lill ulbildning i företag vid permitteringshot från 8 till25 kr. , och åtgärden fick därefter snabbt stor omfattning. avtog utnyttjandet av detla stöd trots all subvenlionsbeloppetkvarstod oförändrat lill /79, dä stödet permanentades på enlägre bidragsnivä (20kr.). De sysselsättningsskapande insatserna år 1978kännetecknades framförallt av en ökad satsning på beredskapsarbeten främst förungdomar, samt av införandet av nyrekryteringsbidraget för förelag som ökadesin sysselsättning och . Närkonjunkturutvecklingen vände blev polifiken således mer offensiv ellernyanslällningsinriktad än under lågkonjunkturens lidigare skede dåtyngdpunkten låg på all förhindra friställningar. Deföretagsinriklade åtgärderna för alt påverka arbetskraftsefleifrågan spelade enviktig roll särskill i början av den senaste konjunkturdämp-ningsperioden. Enbakgrund till insatserna var bedömningen all dämpningen skulle vara relativtkortvarig. Sä blev dock inte fallet och möjligheterna all hålla uppesysselsättningen med sådana slöd under senare delen avkonjunklurdämpningsperioden blev därmed mindre. De företagsinriktade åtgärdernafick successivt kompletteras med en allt slörre volym individinrikladeåtgärder. Utgifternaför utbudspåverkande åtgärder var relativt obetydliga fram lill början av1960-talel, då framför allt arbetsmarknadsutbildningen expanderade kraffigt.Under 1970-talet har skett en ytterligare förskjutning mol sådana åtgärder.Denna förskjutning är klart markerad , ochberor på alt arbetsmarknadsutbildningen till skillnad från beredskapsarbeten,har tenderat atl ligga kvar pä en förhöjd nivå efter konjunklurdämpningarna. Derena matchningsålgärderna slulligen, har svarat för en relativt stabil andel avutgifterna. De konjunklurmässiga variationerna under 1970-talel beror påvariationerna i utgifter för de båda övriga ålgärdslyperna. Det måste dockobserveras atl bakom den relativt stabila ulgiftsandelen ligger en betydandeutgiflsexpansion även för denna åtgärdslyp. Så har t.ex. anlalelarbetsförmedlare ökal frän 925 personer till 1 379 är 1970 och 2 883personer . Plalsförmedlingsfunklionenhar en central roll i arbetsmarknadspolitiken. Antalet arbetssökande, sävälarbetslösa som ombytessökande, och anlalel vakanser som tas om hand avförmedlingen är betydande. sökte igenomsnitt 211000 personer arbete genom arbetsförmedlingen. 1 medeltal (permånad) nyanmäldes ca 50000 personer och drygt 40000 personer avaktualiseradesp. g. a. erhållet arbele eller andra orsaker. placerades genomarbetsförmedlingens försorg i genomsnitt ca 10000 personer i olikasysselsättningsskapande och arbetsförberedande åtgärder. Antalet vakanser somanmäldes till förmedlingen uppgick lill 63800 . Utvecklingenav de företagsinriklade åtgärderna illustreras i tabell 2:4 och figur 2:2. 70/71 71/72 72/73 73/74 74/76 76/76 76/77 77/78 78/79 Arbetetmed all effekfivisera platsförmedlingen ledde i början av 1970-talel lill enmodifiering av arbetsformen med öppen förmedling i riktning mot ökadindividuell platsförmedling och registrering av arbetssökande. Vidare har detunder senare år sketl organisatoriska förändringar inom arbetsförmedlingenjämsides med en konlinueriig ökning av resurserna förarbelsmarknadsinformation. Resurserna har använts bl.a. lill datorisering av förmedlingsarbetet,utveckling av statisfikunderlag för verksamhelen saml införande av allmänplatsanmälan.