prop · G40317 · 1980-12-31 00:00:00 — När en skatteregel har kringgåtts innebär det skall försöka anpassa det taxeringsmässigaresultatet till resultatet av den närmast till hands liggande seriösatransaktionen varmed den skattskyldige hade kunnat åstadkommalikvärdig ekonomisk effekt. Kan denna grund inte tillämpas ellerskulle den leda till oskäligt resultat får taxering eller skatt bestämmas tillskäligt belopp. Somkommer att framgå av det följande (avsnitt 0.5) föreslås tillämpningsområdet förskatteflyktsklausulen bli mer begränsat än enligt arbetsgruppens förslag. Enföljd £.v detta är att det blir taxeringen som kommer att påverkas aven tillämpning av klausulen och att det inte behövs några bestämmelser förskatteberäkning i särskilda fall. Taxeringenligt de av arbetsgruppen föreslagna principerna synes i flertalet fall intebehöva vålla några särskilda svårigheter. Detta gäller kanske i synnerhet i fråga om närståendetransaktionerna.Dessa har ofta det gemensamt att den skJttskyldige har velat kringgå avdragsförbudet för vissaperiodiska understöd eller har önskat att med skattemässiy verkan föra överinkomst på anhörig. I dessa fall kommer en tillämpning avklausulen regelmässigt att innebära att avdrag vägras för understödet elleratt den skattskyldige beskattas för den inkomst som han har velat föra över på anhörig. Prop.1980/81:17 136 Även i andra situationer kan motsvarande principtill-lämpas. Ett vanligt fäll kan vara att egendom förs över tillutomstående med hjälp av Konstlade avtal, som ger den ursprunglige ägarenolika skatteförmåner. Vid sådana transaktioner har den skattskyldige ofta velatutnyttja reglerna för beskattning av realisationsvinster för attundgå den regelmässigt strängare rörelsebeskattningen. Taxering bör även idessa fall normalt kunna bestämmas med ledning av den närmasttill hands liggande rättshandling som - bortsett från skatteförmånen -skulle ha gett samma ekonomiska resultat som kringgåendehand-1ingen. Mednärmast till hands liggande rättshandling bör då förstås vad som för en utomstående betraktare skulle vara det normala handlingssättet i enmotsvarande situation. Det kan givetvis ibland inträffa attdet är möjligt att begagna sig av flera alternativahandlingsmönster som alla skulle kunna betecknas som"normala" for att nå det eftersträvade målet. I sådana fall skall jämförelsengivetvis avse det alternativa förfarande som är till den största fördelen för den skattskyldige. Detta innebär dockinte att domstolen skall behöva pröva alla upptänkliga möjligheter som skulle ha stått denskattskyldige till buds för att nå det åsyftade ekonomiska resultatet. Denhuvudregel för taxering som har förordats i det föregående kani särskilda fall vara svår att tillämpa eller leda till en oskäligt högskattebelastning. Det gäller närmast sådana fall dar det inte entydigt går att ialla detaljer precisera ett förfarande som - bortsett frånskatteeffekterna - skulle ge samma ekonomiska verkningar som det förfarande som har ansetts innebära skatteflykt. Denna situation kan uppkomma t.ex.om sistnämnda förfarande har byggts upp genom en serie rättshandlingareller om de vidtagna åtgärderna är av komplicerad natur. Prop.1980/81:17 137 Isådana fall är det inte alltid möjligt att på objektivagrunder mäta storleken av den obehörigaskatteförmån som den skattskyldige genom sitt förfarandeskulle ha uppnått. En tillämpning av regeln om att man vid taxering skall söka sigtill den rättshandling som -bortsett frånskatteeffekten - ligger närmast till hands kan dessutom, totalt sett, få mycket kännbaraekonomiska konsekvenser för den skattskyldige. Den skattskyldige kan t.ex,vara bunden gentemot sina medkontrahenter på grund av civilrättsligaregler. Man kan med andra ord inte bortse från de civilrättsligaverkningarna av den skattskyldiges transaktioner. Somarbetsgruppen har påpekat är det inte meningen att ändamålet medlagstiftningen mot skatteflykt skall sträcka sig längre än att åstadkomma ett rättvist beskattningsresultat.Det är givetvis inte meningen att man med stöd av generalklausulen skall åstadkommaen hårdare beskattning än vad ett "normalt" handlande från denskattskyldiges sida skulle ha lett till. Från dennaprincipiella utgångspunkt är det tydligt att huvudregeln bor kompletteras meden bestämmelse som ger domstolarna möjligheter till en friare prövning.Arbetsgruppen har föreslagit att om huvudregeln inte kan till-lämpaseller om den skulle leda till ett oskäligt resultat för den skattskyldige börtaxeringen kunna bestämmas till ett skäligt belopp. En regel meddetta innehåll synes väl tillgodose önskemålet om en friare prövning 1 särskildafall. Arbetsgruppens förslag i denna del bör komma till uttryck direkti lagtexten. Sammanfattningsvisföreslås att reglerna om rättelse av taxeringformuleras på följande sätt. Innebär den rättshandling som den skattskyldige har företagitatt skatteflykt anses föreligga, skall taxering inte bestämmas på grundvalav rättshandlingen utan i stället på grundval av den närmast till hands liggande rättshandlingsom, bortsett från skatteförmånen, skulle ge lik- 1980/81:17 138 Om sådant förfarande inte kan tillämpaseller skulle leda till oskäligt resultat, skall taxeringen bestämmas tillskäligt belopp. Kännetecknandeför skatteflyktsförfarandena är i regel att en skattskyldig skaffar sig själv oberättigadeskatteförmåner. Mera sällan lär förfarandet ha någon påtaglig ekonomisk betydelse för eneventuell m.edpart. Detta gäller i vart fall ifråga om åtskilliganärståendetransaktioner och sådanakringgåenden som möjliggörs genom att en utomstående ställer sigsjälv eller ett särskilt tillskapat bolag till förfogande.Som har sagts synes det inte vara erforderligt med särskildaregler för att tillvarata medpartens intressen i skatteflyktsfallen.I viss utsträckning bör dock sådana hänsyn tas inom ramen för den skälighetsprövning somnyss har förordats för särskilda fall. Medanledning av några påpekanden under remissbehandlingen bör vidareframhållas att man vid taxering stundom kan vara tvungen att ta hänsyn tillfurhållandena under flera taxeringsår. En transaktion kan ha genomförts genomen serie avtal som sträcker sig över en längre tidsperiod. Ett inledande arrangemang av ioch för sig grundläggande betydelse för skatteflykten kan havidtagits för att sedan fullföljas ett senare år och då resulterai den slutliga skatteförmånen. Likaså kan ett förfarande som geren skatteförmån med tiden visa sig få mer ofördelaktigaskattekonsekvenser. Även den omvända situationen kan tänkas. Det ärknappast möjligt att i detalj reglera alla hithörandefall. Huruvida den allmänna skatteflyktsklausulen skall tillämpas måste i första handgrundas på en bedömning av aktuella förhållanden.Normalt blir en prövning av förhållandena vid tiden för det förstaavtalets ingående fullt tillräcklig. Som arbetsgruppen harframhållit bör ett yrkande om tillämpning avskatteflyktsklausulen inte utan vidare kunna bemötas med påståenden omtänkbara framtida skatte-olägenheter av det ifrågasatta avtalet. Så bör endastvara möjligt om olägenheterna blir aktuella inom en relativt snarframtid. 1980/81:17 139 On en 3er-ie avtal har in/.;"!! : L'-,, som vai' för sin ger omotiverado förm.aiier, s'''.an. ;l:Gi;lau3ulon självfallet lunrn tiMlanipars vid .flera :'il.l.C,'il] en. Om däre.Tiot etl;inledande avtal ensamt .i.nte leder till nåonskattefÖrm,-m, fär tillr.ii.ipn.i nre'"i av klausulen anstå till dess det ofter.följando avtal till-k':-CT- som ger den . ';lutliga skatteförmiVien. )r.rie j7öl,ja av okat l:ef ] yktLiklausulcnr. uppbyggnad .1.förening med den föreslagna regeln om taxeri.ng. .L anclutning till det sist sagda lan det vara Lämpligt att fasta uppmärksamheten pa att det förfarande.Dom leder til] den slutliga skatteförmånen lan '.Tclta sig över mor an ett beska t Liiingsär. I ett s-dant fall bör det inte föreligga några hinder mot att förfarandet angrips inom den ordinarie taxeringsprocessens ramai'. '~.tandigheten t.ex. att ett inledandeavtal har ing.-.wtts under ett tidigare beska;. Lni ngsär an doL d.v. den rfi Llsliandli ng-, som ger denalutliga skattef örm. "n'ien, genomförs bör allts,! !inte utesluta att processen förs som ettvanligt taxeri.ngsmäl. Kn näraliggande frägagäller möjligheterna till eftertaxering 1 Gl-.attcflyktsm.ål . Denna fr.ägak.oinnier att tas upp 1 det följandeavsnittet om processuella frägor in.m,(avsnitt 6.6). 5 Lagstiftningens tillämpningsomräde in.n. Arbe Lsgruppon har gett sitt förslag till lagstif tn.i ng mot skatteflykt ett bretttilläinpningsoinr'äde. Generalklausulen föresläs bli tillämplig i frägaom a.Lla 3l'.at-ter och avgifter som avses i 1 § skattcbrott.slagen (1971:69). H.ängaremissinstanser har varit l-.ritisk.a mot detta för.lag och nar ansett att tillämpningsområdet bör vara snävare. Generalklausulen har byggts upp mod utgängspunkt i kändasliattoflyktsåtgärdor främst pä ink.orasl.be.katt- 1980/81:17 140 Det iir vicVicä självl-laj-t atu kl.ausuleii böro.T.fatta den vanliga inl:omstbe£kat tningen. Någon begränsning till vissa inkomstslag - t.ex, inl'.oinGt avrörelse - är världen lämplig eller eaz möjlig. Eftersom de förfaranden 3om avser inkonistskatter o.fta har direkta berörlng'spunktcr med förmögenhetsbeskattningen,bör även förmöge'ihotsskattcn omfattaG. I enlig.het med vad nuhar sagts bör alltså skatteflyktsklausulen tillämpas paskatt enligl l;ommunalskattclag.ea (19?R: 570), lagen (19'+7: . '376) om statligini;oiiistsi-,a tt och lagen (1947:577) om statlig förmögenhctGGl;att.Eftersom utskif tningsskatten och ers. 'i ttningssi.a t ten l.:omplet-terarinkomstbeskattningen, syne.s liven der,ja sl-.atter böra omfattas av klausulen.Kupongskatten bör däremot lämnas utanföi-. Det sammanhänger bl.a. med att lagstiftningenpå det området inte omfattas av reglerna om förhandsbeskedoch att där redan finns en allmänt hållenskattef lyk tsbest.ämmclse. från olikasynpunkter kunde det i och för sig vara av värde att låta även andraskatter liksom vissa avgifter omfattas av skatteflyktsk.lausulen. Sålundakunde sambandet med förmögenhetGbeskattningOii tala för atttill-lämpa klausulen på arvs- och gåvoskatt, iä motsvarande sätt kunde sambandet med inkomstbeskattningen anföras somskäl för att lata klausulen omfatta mervärdeskatten.Som påpekats av flera remissinstanser synes det dock oklart om Iclausulenverkligen är iämpad för dessa skatter. Detsamina gäller i än högre grad övri.gasliatter liksom de olika avgifterna. Som unders trulits av bl.a. RSV kan detvisa sig pä flera sätt ol,-igligt att föra över enklausul, som är avpassad för den direkta in-Icomst- och förmögenhetsbeskattningen,nä andra G! ;atter och avgifter. Ett ytterligare sklil moten sädan utvidgning ar att det beträffande flertalet h,'ir avsedda skatter ochavgi.fter saknas möjligheter att fä bindande förhandsbesked.Katten till förhandsbesk.ed 'Ir - som Prop, 1980/81:17 141 närmarekommer att utvecklas i avsnitt 6.6. - ett viktigt komplement till en allmänskatteflyktsklausul. Det .är inte möjligt att utan mer ingåenåe utredning införa en sådan r.ätt på helaskatte- och avgiftsområdet. Medhänsyn till det anförda bör skatteflyktsklausulen åtminstonetill en början begränsas till inkomst- och förinögcnhetsbeskattningen. Det är också här som behovet av ingripanden är störst. Närpra);tiska erfarenheter har vunnits om klausulens tillämpning, får övervägas oinden bör utstr.äclcas till att .även andra skatter och avgi.fter. I detl.asarni.aanhang bör betonas att det förhällandetatt klausulens tillämpningsområde begränsas pä häir föreslaget sätt .givetvis inte betyder att skatteflykt p;'iandra områden legitimeras. Åtskilliga av de förfarandensom kan komina att nralvtiseras i fräga oni övriga .skatter och avgifter är sädana attde ligger det straffbara skattefusket nära elloi' har k.araktär av skenavtal ellerlik.nande förfaranden som är ät! :omllga redan enligt gällande rätt. Idet föreg.äende har understruki ts att do t !cansl;cvl',;-tigaste rättssäkerhe tskravet är att den ensk.ilde har möjligheteratt pä förhand överb!Lic! '.a de 3:.attemässigakonsolvenserna av sitt handlande. Den .föreslagna skatteflyktsklausulen har ocksäutformats s;i att det redan från början i största möjliga utsträckning skall stå k/lart för deslvattsliyldlga i vilken rnän ett förfari.n.gs-Gä tt lian t.änkas bli under! :.än t. Detta hindrar givetvis.inte att det här på samma sätt som vid tillämpningen av annanlaf;Gtiftning kan ur)|)st,'i besvärliga tolkningsproblem. Det finns därför-anledning; att pröva oin förutse-barbo ton k.an ytterligare öicas |3ä dennapunk.t. Prop,1980/81:17 142 Eör att tillgorlose önsiiemäletom förutsebarhet har arbetsgruppen föreslagit att de sl:a t i:.G'-yldiga sl:all få ovillkorlig rätttill bindande förriandsbesked beträffande de av grupoea föreslagna objektiva rek.vi-Giten. I stort sett har detta förslag fåttett positivt ;ri()L tagande vid re.nissbehandlingen. Katten t.Lll förhandsbesiredbör ses som ett viktigt koi.ipl ementtill skattef lylctslclausulcn. ;'>iligt förordningen(1951:442) om förhandsbesked i taxeringsfrågor har skattskyldig möjlighet att fåförhandsbesked från RSV (beskedet lämnas av ) i fråga,Gom ror hans taxe-. 'ing till. !-.oni:nunal inkomstslcat t, statlig inicomstskatt, statlig förmö.genhe tss":at t, utslif tningsskatt eller ersät-cningsskat t. Som villk.or gäller att förhandsbe-3'i-:edet3'-all vara av synaerli,g vikt för denska.ttskyl-'Jige eller att beskedet har betydelse för enlietlig lagtol'.-:ni,ng eller Eättst Lllämpning.Det .första villkoret hartLlll'.oi.in;--.t bl.a. for att undvika att förhands-besi-.cd 3''.al.l behövalä:-inas i sådana fall däransöl-iningsn avser ett mindre belopp. Av det anförda framgår att .nuvarande bestämmelser om förhandsbesked i taxcringsfrågor redan omfattar samtliga de skatter på vill;a skatteflyk.tsllausulen avses bli till.ämpli.g. Nägramer omfattande ändringar av bestämmelserna pa detta oi.iråde behövsalltså inte. Det synes emellertid nödvändigt att särskilt i.narkera att den 3katt3lcyldige - i annat än bagatellfrågor- slcall ha en ovillkorlig rätt att erhålla .förha.ndsbesl'.cdn:\r det gäller tillämpningen av sk.atteflyktsklausulen.Det s;:er enklast genom att n.ämnda förordning ! ;omplette.ras r;ied ett tillägg av vilket framgår att förhandsbesked skall Tieddelas i fråga som avser tillämpningenav skattef lyk tsl:lau.sulen om en sådanprövning är av vikt försökanden. För att undvika missförstånd bör påpekas att förhandsbesked - påsamma sätt som gäller -ocksåskall kunna meddelas om beskedet har betydelse för enhetlig lagtolkning eller rattstilLämpning. Prop, 1980/81:17 143 Isammaiihanget bör följande tilläggas. I och mod att skatteflyktsklausulen blir endel av i-egelsystemet ligger det i sakens natur att en ansökan ombesked huruvida klausulen ,ä.'" till.änijilig nä visst i ansö):-ningen angivet förfarande inte f-ir avvisas därför att RSVfinner att förfaraidet är att bedöma soin sicatte-flykt. Detta är endirekt följd av den föresi.agna utvidgningen av tillämpningsområdet för förhandsbeskeden.Den som har intresse av att fä veta om en viss planerad transaktion faller inomskatteflyktsk.lausulens tillämpningsområde eller ej skall alltså liunna få .förhandsbeskedenligt förordningens bestämmelser. Med den föreslagnauppbyggnaden av skafcteflyitsklausulea koiTimer ett förhandsbeskedi princ.i.p att innefatta en fullst.än-dig prövning av den transaktion som är i fråga. Detblir alltså inte aktuellt att - pä det sätt somarbetsgruppen har föreslagit - begränsa prövningentill objektiva relcvisit. Beträffande rätten till förhandsbesk.ed bör slutligen förtydlighetens slcull tilläggas följande. Liksom måste denfråga, som skall besvaras genom förhandsbesked, avse något eller någraivonkreta förfaranden. En allmän förfrågan omhur ma.a t, ex, skall .förfara i en viss situation för att få lägsta möjligaskatt skall självfallet inte besvaras av ! Någraremissinstanser har föreslagit att en skattskyldig, som har velat lägga ettvisst avtal till grund för beskattningen, bör få möjlighetatt med verkan i skattehänseende låta avtalet återgå om det sedermera visar sig attskatteflyktsklausulen blir tillämplig. Med anledning av detta bör följandeframhållas. Klausulen tar främst sikte på sådana fall där de skattskyldiga och deras medhjälpare på olika sätt genomkonstlade arrangemang har försökt uppnå av lagstiftaren inte avsedda skattelättnader.En tillämpning av l:lausulen lär i dessa fall inte komma som någon överrasl:ning,I mer tveksamma fall finns alltid möjligheten att begära förhandsbesked.Av dessa sk.äl är det knappast påk.allat att Prop.1980/81:17 144 införa en rätt till återgånf;. En3"idan or;in:in;; sln.ille dessutom kunna få den olämpligakonsekvensen att den till stor del eliminerade skatteflyktsk.lausulens allmänpreventivaeffekt och öppnade möjligheter till ren spekulation. En skattskyldigs):ulle utan risk. kunna ge sig in på en skatteflyktstransaktion i medvetande om atttransaktionen sedermera, om den upptäcks och innebörden klarläggs av beskattningsmyndighoterna, kan återkallasmed befriande verkan. Medtanke på att de fall där tillämpning av skatte-flyktsk.lausulen aktualiseras i många fall'-.an bli komplicerade har arbetsgruppen inte ansett det lämpligtatt Lägga prövningen av dessa hos taxeringsnämndernautan har föreslagit att generalklausulen skall tillämpas först i länsskatterätt. Mångaremissinstanser har ansett att denna lösning bäst tillgodoser rättssäkerhetskravet.Åandra sidan har bl.a. RSV hävdat att klausulen bör tillämpasredan av taxeringsniimnd. Ver):et har därvid hänvisat till den nära föreståendeomorganisationen av taxeringsarbetet i första instans. Detvore givetvis i och för sig värdefullt om s! :atte-flyktsklausul en kunde tillämpas på samma sätt som övrigask.atteregler. I många fall torde ocliså taxeringsnämndernavara väl skickade att bedöma och administrera dessa skatteflyktsfrågor. Detstår klart att det i andra fall frän olikasynpunlcter är att föredra att frågor där tillämpning av klausulen ak.tualiseras blir föremål för endomstolsmässig prövning på ett så tidigt stadium i processen som möjligt.Det finns därför knappast sl-.äl att f.n. avvika frånarbetsgruppens förslag på denna punkt. Det kan emellertid finnas anledningatt åter prova frågan när prakti3l:a erfarenheter har vunnits beträffandeden nya taxeringsorganisationen och tillämpningen av skatteflyktslilausulen. 1980/81:17 145 Ienlighet med det nu sagda föreslås alltså att frågor om tillämpning av sl;attefly'Ktsklau3ulen inte skall prövas avtaxoringsnrimnd. att iclauaulen ,är tillämplig på ettvisst förfarande bör den anmäla detta till vederbörande Si-.attechef.Slcattechefon fär sedan föra klausulens tillämpning underskattedomstolens prövning. Sompåpekats från remisshåll bör en sådan anmälan från taxeringsnämnden delges' den sl:atts!;yldigo. I övrigtsy.nes det inte motiverat att föreslå några särskilda processuella regler när det gäller själva handläggningenav skatteflyk.tsmäl. I en taxeringsprocess som förs av denskattslcyldige kan en tilLämoning av k.lausulen bli aktuell genom att etticvittaingsyr! '.ande framställs. Förs det allmännas talan av annan än slcattechef följer avbestämmelsernas utformning att kvittiiingsyrkandet först mästeunderställas vederbörande skattechef. Av bestämmelsernasutformning följer också att skattedomstolarna inte äger rätt atttillilmpa l;lausulen ex officio, dvs. utan något yrkande frän denfis:ala sidan. I och för sig bör det d.-iremo t vara i.nöjllgt att- inom de beloppsramar som den aktuella proceGGcn :nedger -först i högreinstana framställa yrkande om att klausul e.a s! :all tillämpas. Några remissinstanserhar föreslagit särsi ilda handlägg-ningsregler, t.ex, att länsslcatterätt ochl;ammarrätt skall ha särskild sammansättning i decsa m.å] , En sådanordning skulle Icomplicera för.farandet och medföra risk.för att handläggningstiderna Icomner att förlängas.Dessa olägenheter talar för att förslageninte bör genomföras, Isammanhanget bör undcrstrylcas vik.ten av att RSV tillförs sådanaresurser att handl.äggningen av sk.atteflykts-målen kans]:e med minsta möjliga tidsutdräkt. 1980/81:17 146 Idet följande skall vissa andra processueli.a frågor somhar tagits upp vid remissbehandlingen beröras. Utformningenav skatteflyktsklausulen har skett pä ott sådant sätt att de skattskyldiga skall fåtillfredsställande möjligheter att redan på förhandbilda sig en uppfattning om var gränserna för tillämpningsområdet går. Denna uppläggning hindrar emellertid inte att utgången iett mål om ifrågasatt skatteflykt kan vara oviss. med att mål av denna typ i sig kan antagas vara avkomplicerad natur och att det ofta kan uppstå besvärliga bedömningsfrågor. Även om rättstillämpningeni skatteflyktsmålen i princip inte skiljer sig från andrataxeringsmål kan således skatteflyktsmålen i praktiken ofta visasig bli av kontroversiell natur. Det kan antagas att en ifrågasatttillämpning av klausulen - åtminstone i ett inledningsskede när det ännu intehar hunnit utbildas någon fast praxis på området -ofta kommer att leda till en process som förs i flera instanser. Det kan alltså dröja avsevärd tidinnan frågan hinner bli avgjord genom ett lagakraftagandebeslut. Mot derma bakgrund kan det finnas skäl att införa bestämmelsersom ger de skattskyldiga möjligheter att få anstånd medinbetalningen av den ytterligare skatt som föranleds av att klausulenhar tillämpats. Från remisshåll har föreslagits en generell regel av innebörd attskatten inte skall få tas ut förrän taxeringen har vunnit laga kraft.. En mer ändamålsenligordning är att begränsa anståndsmöjligheten till sådana fall_ där sakläget ärkomplicerat eller där rättsfrågan bedömes som oviss. Motdenna bakgrund förordas att anståndsfrågan avgörs efteren individuell prövning inom den aktuella taxeringsprocessens ramar.Denna prövning bör ankomma påden domstol - kammarrätt ellerregeringsrätten - som 1980/81:17 147 haratt pröva besvär över det beslut genom vilket skatteflyktsklausulenhar kommit ett tillämpas. För att få så enkla regler som möjligt bör anståndsmöjlighetenbegränsas till sådana skatter som debiteras enligt uppbördslagen(1953:272) som kvarstående eller v inkommande skatt. Med denna ordn.ingkominer samtliga skatter som ligger Inom skatteflyktsklausulens till-lämpnlngsområde attomfattas av anståndsbestämmelserna. A.nståndetskall alltså avse den ytterligare skatt som den skattskyldigehar att erlägga i form av kvarstående eller tillkommandeskatt på gnmd av att skatteflyktsklausulen har tillämpats. När det gäller attbestämma hur stor del av den statliga inkomstskatten som har påförts på grund avatt skatteflyktsklausulen har tillämpats skall den taxeringshöjning somhar gjorts med stöd av klausulen anses ha utgjort sista ledet itaxeringen. Det belopp varmed taxeringen till statlig inkomstskatt har höjts på grund avklausulens tilllämpning skall alltså anses ligga på toppenav annan statligt taxerad inkomst. Motsvarande bör gälla i fråga om denstatliga förmögenhetsskatten. En direkt följd avett anståndsbeslut blir att den skattskyldige får uppskovockså med att betala sådana ytterligare egenavgifter som har påförts på grund avatt klausulen har tillämpats. Talan mot beslut i ärende omanstånd bör inte få föras. Ett anståndsbeslut bör, i analogi med vad som gällerenligt 49 § 3 mom. uppbördslagen få avse tid Intill dess harförflutit, från domstolens beslut i fråga omtaxeringen och det bör kunna omedelbaVt återkallas av domstolen när det föreliggerskäl därtill. Anståndsreglemabör tas in i en särskild paragraf 1 lagen mot skatteflykt. 1980/81:17 148 Inågra remissyttranden har gjorts gällande att det i praktiken blir svårt för detallmännas representant att hinna utreda skatteflyktsfall och väcka talaninom ordinarie besvärstid. Likaså har det framhållits att åtskilliga skatteflyktstransaktioner upptäcks först isamband med taxeringsrevision och att det inte sällan blir fråga omeftertaxerlngsmål. Önskemål har framförts om längre besvärstider och om utvidgade möjlighetertill eftertaxering eller till besvär 1 särskild ordning.