prop · G403104 · 1980-12-31 00:00:00 — Har den skattskyldige avstått från mark genom marköverföring enligt faslighetsbildningslagen (1970:988), skall omkostnadsbeloppet på återstoden av fastigheten anses ha minskal med så stor del av omkostnadsbeloppet för den tidigare avstådda marken som ersättningen i pengar utgjort av det totala vederlaget för marken. Beräknas omkoslnadsbeloppel vid den slutliga avyttringen med ledning av ett taxeringsvärde som åsatts efter det att delavyltringen, markupplåtelsen eller marköverföringen m. m. ägt rum, äro bestämmelserna i de två föregående styckena icke tillämpliga. under innehavsliden erhållit sådan engångsersättning somavses i punkt 4 andra stycket av anvisningarna till 35 §. Har denskattskyldige avstått från mark genom marköverföring enligtfaslighetsbildningslagen (1970:988), skall omkostnadsbeloppet på återstoden avfastigheten anses ha minskal med så stor del av omkoslnadsbeloppel för den lidigareavstådda marken som ersättningen i pengar utgjort av det totala vederlagetför marken. Beräknas omkoslnadsbeloppelvid avyttring av återstoden av fastigheten eller del därav med ledning av etttaxeringsvärde som åsatts efter det att delavyltringen, markupplåtelsen ellermarköverföringen m. m. ägt rum, är bestämmelserna i de två föregående styckenaicke tillämpliga-Kostnad för förbättringsarbete eller därmed jämförligtreparations- och underhållsarbete, för vilket ersättning på grund avskadeförsäkring utgått, beaktas icke vid beräkning av realisationsvinst ividare mån än kostnaden överstigit ersättningen. Har ersättning på grund avskadeförsäkring uppburits med slörre belopp än det som gått ål för skadansavhjälpande gäller följande. Fastighetens ingångsvärde, omräknat enligl tiondestycket till tiden för skadelillfällel, minskas med skillnaden mellanersättningen och kostnaden för skadans avhjälpande. För lid efterskadetillfället ligger återstoden av det omräknade ingångsvärdet lill grund föromräkning enligl tionde stycket. Avyttrardelägare i fåmansföretag eller honom närstående person fastighet till företagetfår vid vinstberäkningen fastighetens ingångsvärde icke beräknas på grundval avtaxeringsvärde enligl sjätte och sjunde styckena. Ej heller får omräkning görasenligt tionde stycket eller tillägg göras enligl tolfte stycket.Riksskatteverket får medge undantag från bestämmelserna i delta stycke om detkan antagas atl avyllringen skett av organisatoriska eller andra synnerligaskäl. Mot beslut av i sådan fråga får talan icke föras. 13 1980/81. Prop.1980/81:104 186 Denna lag träder i kraft . Denya bestämmelserna i punkterna 2 och 4 av anvisningarna till 35 § samt punkl 2 a av anvisningarna till 36 § tillämpas endast i fråga om avyttringar som sker efter utgången av , om inte annat följer av andra och tredje styckena. Punkt 2 avanvisningarna till 35 § i dess nya lydelse tillämpas även i fråga om avytiringarsom sker under liden den 1 januari-den 31 mars 1981, varvid hänvisningen itredje stycket skall avse där angivna lagrum i deras äldre lydelse. De nyabestämmelserna i punkt 4 fjärde stycket av anvisningarna lill 35 § lillämpasförsta gången vid taxering. Denya bestämmelserna i punkt 9 av anvisningarna lill 22 §, punkt 10 av anvisningarna till 25 § och punkl 8 av anvisningarna till 29 § tillämpas i defall då utvinningen av en naturtillgång påbörjas efter utgången av . Även i defall då utvinningen har påbörjats före utgången av får de nyabestämmelserna om beräkning av fyndighetens anskaffningsvärde tillämpas vid1982 och senare års taxeringar. En förutsättning för detta är dock atl ettyrkande om en sådan tillämpning framställs vid taxering eller, om den skatlskyldigevid denna taxering inte yrkar avdrag för substansminskning på grund avutvinning från fyndigheten i fråga, vid den första därefter följande taxeringdå sådant avdrag yrkas. Beräkningen enligt de nya bestämmelserna skall görassom om en ny utvinning hade påbörjats vid ingången av det beskattningsår förvilket avdrag första gången yrkas enligt de nya bestämmelserna. Har en skatlskyldigberäknat anskaffningsvärdet för en naturfyndighet enligt äldre bestämmelser,skall den omständigheten att täktmarken vid allmännafastighetstaxering eller senare får ändrad beskattningsnatur inte föranledanågon ändring av avskrivningsunderlaget. Prop.1980/81:104 187 Närvarande: f. d. justitierådet , regeringsrådetHilding, justitierådet Vängby. Enligt lagrådet tillhandakommet utdragav protokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet och chefen för budgetdepartementet inhämta lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i kommunalskallelagen(1928:370). Förslaget har inför lagrådet föredragits avkammarrättsassessorn . Förslaget föranleder följande yttrande av lagrådet: Punkt 9 av anvisningarna till 22 § Det föreslagna fjärde stycket av förevarandeanvisningspunkt innehåller bestämmelser om "näringsidkare som harintressegemenskap (t. ex. moder-och dotterföretag eller företag under ihuvudsak gemensam ledning)". 157 § 3 mom. kommunalskattelagen och även isjunde stycket av punkt 2 i anvisningarna till 41 § definieras"näringsidkare mellan vilka intressegemenskap råder" på motsvarandesätt, med det undantaget att uttrycket "t. ex." inte har någonmotsvarighet. Något behov av en utvidgad tillämpning i nu förevarande fall avbegreppet intressegemenskap har inte redovisats i remissen och lagrådet vill ienhetlighetens intresse förorda att definitionen i förslagel görs likalydandemed den, som redan finns i de angivna bestämmelserna i kommunalskattelagen, ochatt därför orden "t. ex." får utgå. I andraoch tredje styckena av förevarande anvisningspunkt används uttrycket"anskaffningsvärdet" för viss naturtillgång i betydelsen avskrivningsunderlagetför värdeminskningsavdrag i anledning av minskning av tillgångens substans samtunderlag för beräkning av avdrag för avsättning som avser framtidasubstansminskning. I sjätte stycket anges atl även utgifter för tillgångensexploatering inräknas i anskaffningsvärdet, "förutom belopp som harberäknats enligt föregående stycke". I nämnda femte stycke anges vissabelopp som skall framräknas på grundval av "anskaffningsvärdet" ibetydelsen utgifter för förvärvet. Att uttrycket "anskaffningsvärdet"på så säll används i två olika betydelser i en och samma anvisningspunkt ärinte godtagbart. Bristen synes enklast kunna rättas genom all uttrycket konsek- 1980/81:104 188 veni används i betydelsen avskrivningsunderlaget o. I. och lydelsen av femte stycketändras. I femtestycket används vidare uttrycket "täktmarken", uppenbarligen ibetydelsen del område där de förut i anvisningspunkten behandladenaturtillgångarna utvinns. Därefter sägs i sista meningen av femte stycket attuttrycket täktmarken här har den innebörd som anges i 2 kap. 4§fastighetstaxeringslagen (1979:1152). Enligt nämnda lagrum avses med täktmarkmark för vilken gäller täkttillstånd enligt 18 § naturvårdslagen (1964:822)eller vattenlagen (1918:523), varvid med täkttillstånd skall jämställaspågående läkt. Enligt nämnda lagrum i naturvårdslagen -vattenlagen kan i dettasammanhang lämnas åsido - erfordras tillstånd för takt av sten, grus, sand,lera, torv eller andra jordarter för annal ändamål än markinnehavarenshusbehov. Klart torde vara att begreppet naturtillgångar i förevarandeanvisningspunkt nu omfattar även andra nyttigheter än som avses i 18 §naturvårdslagen och någon ändring av uttryckets nuvarande innebörd torde intevara åsyftad. Hänvisningen lill 2 kap. 4 § fastighelslaxeringslagen skulledärför kunna uppfattas som en icke avsedd begränsning i fråga om vilkanaturtillgångar som anvisningspunkten omfatlar. Om avsikten med sista meningenav femte stycket är att närmare ange det område på marken för vilket värdeskall beräknas enligt stycket bör detta komma till uttryck på annat sätt.Meningen torde därvid få begränsas till fall när tillstånd enligt lag gettstill utvinning av naturtillgången i fråga. På grund av det anförda förordas all femte stycket gesföljande lydelse: "Anskaffningsvärdetför en naturtillgång beräknas med utgångspunkt i den faktiska utgiften förförvärvet. Begär den skatlskyldige del, skall dock till utgångspunkt tas detbelopp varmed den skattskyldige skulle få avdrag enligt punkt 2 a avanvisningarna lill 36 §, om han vid lidpunkten för utvinningens början hadeavyttrat täktmarken för ett vederlag som motsvarar dess allmänna saluvärde vidnämnda tidpunkt. Beräkning enligt nämnda anvisningspunkt får dock inte ledatill att den på förvärvet grundade delen av anskaffningsvärdet tas upp tillhögre belopp än vad som motsvarar av täktmarkens allmänna saluvärdevid lidpunkten i fråga. Har tillstånd enligt lag givits för utvinning av lillgången,beräknas anskaffningsvärdet endast för det område som omfattas avtillståndet." Punkt 4 av anvisningarna till 35 § Av ordalydelsen i fjärde stycket framgår ej klart vad somskall gälla för del fall alt den skattskyldige visar elt omkoslnadsbelopp somär lägre än . Avsikten måsle emellertid antagas vara att det istycket medgivna avdraget på träder i stället för etl omkoslnadsbeloppsom understiger ; den skatlskyldige skall alltså ej få avdrag medsåväl beloppet som elt omkostnadsbelopp under denna summa. 1980/81:104 189 Stadgandetfår emellertid också anses ha funktionen att från beskattning över huvud tagelundantaga ersättningar på smärre belopp. Denna stadgandets funktion kan ocksåantagas vara skälet lill atl regeln upptagils bland anvisningarna lill 35 § ochicke bland anvisningarna lill 36 § som anger hur del avdragsgilla omkoslnadsbeloppelskall framräknas. Önskvärd tydlighet kan skapas genom att i anvisningarna till36 § angiva alt den som åtnjuter ifrågavarande avdrag på inle harrätt lill avdrag för omkostnadsbelopp. En sådan regel kan lämpligen upptagas ipunkl 2 a femtonde stycket av anvisningarna till 36 §. Det förordas att i sistangivna stycke införes en ny tredje mening med följande lydelse: "En skattskyldig somenligt punkl 4 fjärde stycket av anvisningarna till 35 § åtnjuter avdrag frånden eller de engångsersättningar han fått på grund av upplåtelser inom en ochsamma kommun äger ej tillgodoräkna sig något omkostnadsbelopp hänförligt tilldessa ersättningar." Punkt2 a av anvisningarna till 36 § Påsätt angivits vid punkt 4 av anvisningarna lill 35 § förordar lagrådet etttillägg till femtonde stycket av förevarande anvisningspunkt. Enliglpunkt 1 i övergångsbestämmelserna skall de i punkl 2 av anvisningarna till 35 §föreslagna reglerna om att den skattskyldige alternativt kan begärasammanförande vid realisationsvinstberäkning av två eller flerataxeringsenheter till en slörre enhet tillämpas även i fråga om avyttringar somskett - , dvs. I angivet syfte att sådan tillämpning inle skall komma i stridmed förbudet mot retroaktiv skattelagstiftning i 2 kap. 10 § andra stycketregeringsformen förordas i motiven en sådan tillämpning av den föreslagnaövergångsbestämmelsen, atl skattemyndigheterna skall vägra att använda allernalivregelnom de skulle finna att den leder till högre skatt för den skattskyldige. Iangivna lagrum i regeringsformen sägs att - med vissa här ej aktuella undantag-skatt eller statlig avgift ej får utlagas i vidare mån än som följer avföreskrift, som gällde när den omständighet inträffade som utlöste skattskyldigheten.Enligt förarbetena till förbudet avser detta bara sådana ändringar som är tillden skattskyldiges nackdel. Av förarbetena framgår vidare att huvudskälet motretroaktiv lagstiftning på skatte- och avgiftsområdet är att en sådanlagstiftning bryter mot grundsatsen att man i förväg skall kunna bedöma derättsliga konsekvenserna av sitt handlande; en skattskyldig som handlar medutgångspunkt i gällande rätt skall inte behöva riskera att hans handling kommeratt bedömas efter regler som har tillkommit i efterhand, när han inte kan göragjort ogjort. (Se prop. 1978/79:195 s. 55 f). Prop.1980/81:104 190 De föreslagna reglerna om möjlighet till sammanförande vidrealisalionsvinstberäkning av två eller flera taxeringsenheter till en störreenhet har kommit lill för att tillgodose de skattskyldigas intressen i vissafall när indelningen i taxeringsenheter enligt den nya fastighetstaxeringslagenkan tänkas medföra olägenheter i förhållande till vad som lidigare gällt. Dennya lagsliftningen sedd som helhet är alltså till de skattskyldigas fördel. Idet enskilda fallet kan dock tillämpning av de nya reglerna om sammanförande avtaxeringsenheter leda till ett för den skattskyldige oförmånligt resullal. Mendessa regler skall - enligt sin egen lydelse och alltså oavsett om det är frågaom övergångsförhållanden eller ej - tillämpas endasi om den skatlskyldige begärdel. Del kan väl tänkas råda delade meningar mellan denskattskyldige och skattemyndigheterna om huruvida en retroaktiv tillämpning avde nya bestämmelserna om sammanförande av taxeringsenheter är till den skaltskyldigesnackdel eller ej. En anledning härtill kan vara att de har skilda åsikterbeträffande någon annan fråga som inverkar på realisationsvinstberäkningen ochsom kanske kommer alt avgöras först i högsta instans. En annan anledning kanvara atl den skatlskyldige i och för sig skulle kunna visa att en tillämpningav de nya bestämmelserna är till hans fördel men alt detta förutsätter enomfattande och kanske kostsam utredning som han inte anser sig behövaförebringa. Har den skattskyldige gjort sig skyldig till etl rent förbiseende,bör skaltemyndigheterna självfallet göra honom uppmärksam härpå och medverkatill en rättelse. Om han vidhåller sin begäran, ter det sig emellertidfrämmande att skattemyndigheterna skulle vägra att bifalla denna underpåstående att den enligt deras uppfattning skulle vara till hans nackdel. Änegendomligare skulle en skatleprocess te sig vari skattemyndigheterna och denskattskyldige drev var sin linje under föregivande från vardera sidan att justden linjen skulle vara till den skattskyldiges fördel. Lagrådet finner mot bakgrund av det anförda att retroaktivitetsförbudeti 2 kap. 10 § andra stycket regeringsformen inte kan anses tillämpligt i densituation varom nu är fråga. Det intresse ifrågavarande regel är avsett attskydda får nämligen anses tillgodosett redan därigenom att det ligger i denskattskyldiges hand att - med utgångspunkt från egna bedömningar om vad spm ärtill hans förmån - avgöra om han önskar åberopa den nya alternativregeln ipunkt 2 andra stycket av anvisningarna till 35 §. Lagrådet vill vidare anföra följande. Eftersom denföreslagna övergångsregeln direkt utsäger att de nya bestämmelserna tillämpasockså i fråga om vissa tidigare avyttringar, kräver en tillämpning sådan somden i motiven förordade i vart fall en uttryckUg lagreglering. Det är inteförenligt med god lagstiftningsteknik att åt de rättstillämpande myndigheternaöverlämna att åsidosätta givna lagbestämmelser för att undvika en tillämpningav dessa som strider mot regeringsformen. Ett undanlag sådant som det i motivenförordade bör i så fall uttryckas med ett tillägg till andra stycket av punkt 1i övergångsbestämmelserna av förslagsvis följande lydelse: "Vad nu sagts 1980/81:104 191 skall dock ej gälla om anvisningarna i deras nya lydelseskulle leda till högre realisationsvinst än anvisningarna i deras äldre lydelse. "Anmärkas må att en sådan regel synes föra med sig att taxeringsmyndigheternatrots den skattskyldiges begäran måste avkräva honom sådana upplysningar attfrågan om vilket alternativ som är mest förmånligt för den skattskyldige kanbedömas. 1980/81:104 192 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , ,, , Åsling, Söder, Krönmark, , , , ,, , , , , Propositionmed förslag angående beskattning av realisationsvinst vid avyttring av del avfastighet och beräkning av substansminskningsavdrag Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslaget lill lag om ändring i kommunalskallelagen(1928:370). Föredraganden redogör för yttrandet. Punkt9 av anvisningarna till 22 § Fjärdestycket innehåller ett förbud mol avdrag för avsällning för framlidasubstansminskning i de fall då upplåtelseavtalet har ingåtts mellan närståendeeller mellan näringsidkare som har intressegemenskap. Den sistnämnda gruppenhar definierats som "t. ex. moder- och dotterföretag eller företag under ihuvudsak gemensam ledning". Lagrådet har föreslagit att orden "t.ex." får utgå. Lagrådet har erinrat om att uttrycket "näringsidkaremellan vilka intressegemenskap råder" i 57 § 3 mom. och punkt 2 sjundestycket av anvisningarna till 41 § definierats på motsvarande sätt med undanlagför orden "t. ex." saml att något behov av en utvidgad tillämpning inu förevarande fall av begreppet intressegemenskap inte har redovisats iremissen. Beslutom lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . 1980/81:104 193 Det skulle i och för sig kunna hävdas all förbudet motavdrag för avsättning för framtida subslansminskning borde gälla även vidupplåtelser mellan sådana näringsidkare som visserligen inte är så nära knutnatill varandra all de utgör moder- och dotterförelag eller har i huvudsakgemensam ledning men som ändå har gemensamma ekonomiska intressen. Med hänsyn lillalt . begreppet intressegemenskap i andra fall har en mer begränsad innebördkan jag dock i enhetlighetens intresse ansluta mig lill vad lagrådet haranfört. Jag förordar alltså atl uttrycket "t. ex." utgår. I femte stycket har i sista meningen definitionen av "täktmark"knutits lill FTL. Enligl den lagen avses med täktmark mark för vilken gäller täkttillståndenligt 18 § naturvårdslagen (1964:822) eller vattenlagen (1918:523). Med täkttillståndjämställs pågående läkt. Lagrådet har konstaterat alt uttrycket "täktmark"används för all beteckna del område där naturtillgångarna utvinns. Eftersombegreppet naturtillgångar omfatlar även andra lillgångar än sådana för vilkatillstånd fordras enligl naturvårdslagen och vattenlagen anser lagrådet atthänvisningen till FTL skulle kunna uppfattas som en inle avsedd begränsning. Omavsikten med sista meningen är alt närmare ange det område på marken för vilketanskaffningsvärdet skall beräknas bör meningen enligt lagrådet avse de fall dåtillstånd enligt lag har getts för utvinningen. Som lagrådet har anfört är avsikten med sista meningen atlbegränsa det område på marken för vilket anskaffningsvärdet skall beräknas. Enanknytning till enbart FTL skulle inte läcka alla de fall då bestämmelserna omavdrag för subslansminskning kan bli tillämpliga. Jag ansluter mig därför tilllagrådets förslag. Lagrådet har också anmärkt att uttrycket"anskaffningsvärde" i anvisningspunkten används i två olikabetydelser, nämligen dels i bl. a. andra och tredje styckena för atl betecknahela avskrivningsunderlaget och dels i femte stycket för alt beteckna den delav underlaget som motsvarar utgiften för förvärvet. Lagrådet föreslår attuttrycket anskaffningsvärde konsekvent används i betydelsenavskrivningsunderlaget och att femte stycket ändras så att det framgår atlstycket avser den del av underlaget som beräknas med utgångspunkt i förvärvet.Jag ansluter mig i princip till lagrådets förslag. Uttrycket "den påförvärvet grundade delen av anskaffningsvärdet" i tredje meningen avlagrådets förslag bör dock enligl min mening ersättas med "den tillförvärvet hänförliga delen av anskaffningsvärdet". Härigenom markerastydligare alt en beräkning enligt realisalionsvinstreglerna inte behövergrundas på den faktiska utgiften utan kan baseras på taxeringsvärdet . Punkt 2 a av anvisningarna till 36 § Lagrådet har i tydlighetens intresse föreslagit attfemtonde stycket skall kompletteras så att det klart framgår att någotomkostnadsbelopp inle skall 1980/81:104 194 tillgodoräknas den fastighetsägare som har fått enengångsersättning för allframtidsupplåtelse och vidrealisationsvinstbeskattningen får avdrag med . enligl punkl 4 fjärdestycket av anvisningarna till 35 §. Jag ansluter mig till vad lagrådet haranfört och förordar all bestämmelsen i princip utformas på det sätt somföreslagits. I remissen föreslogs atl de nya reglerna om att två ellerflera taxeringsenheter på den skattskyldiges begäran skall sammanföras lill enslörre enhet blir tillämpliga även i fråga om avyttringar som sker under lidenden -, dvs. före lagens ikraftträdande. Skälet tilldetta var att resultatet av allmänna fastighetstaxering får verkanfrän . Jag erinrade emellertid om förbudet mol retroaktivskattelagstiftning i 2 kap. 10 § andra stycket regeringsformen och förordade atlmyndigheterna inle skulle följa den skaltskyldiges begäran om retroaktivtillämpning om de skulle finna all en sådan tillämpning skulle leda lill högreskatt. Lagrådeterinrar om atl de föreslagna reglerna om sammanföring av två eller flerataxeringsenheter har kommit lill för all tillgodose de skattskyldigas intressei vissa fall när indelningen i taxeringsenheter enligl FTL kan tänkas medföraolägenheter i förhållande lill vad som tidigare gällt och alt således den nya lagsliftningensedd som helhet är lill de skattskyldigas fördel. Visserligen kan tillämpningeni det enskilda fallet leda till ett för den skattskyldige oförmånligt resultat,men reglerna skall enligt sin lydelse, och alltså oavsett om det är fråga om övergängsförhållandeneller ej, tillämpas endast om den skatlskyldige begär del. Lagrådet framhåller atldet kan tänkas råda delade meningar mellan den skattskyldige och myndigheternaom huruvida en retroaktiv tillämpning är till den skattskyldiges nackdel ellerej. Härden skattskyldige gjort sig skyldig till ett rent förbiseende, börenligt lagrådet skattemyndigheterna göra honom uppmärksam på förhållandet ochmedverka till en rättelse. Om den skattskyldige vidhåller sin uppfattning terdet sig emellertid enligt lagrådet främmande att myndigheterna skulle vägra attbifalla hans begäran under påstående om att den enligt deras uppfattning skullevara till hans nackdel. Än egendomligare skulle en skatteprocess te sig varimyndigheterna och den skattskyldige drev var sin linje under föregivande frånvardera sidan att just den linjen skulle vara lill den skattskyldiges fördel. Mol denna bakgrund har lagrådet funnit atl retroaktivitetsförbudetinte kan anses tillämpligt i den situation som del nu är fråga om. Vidare harlagrådet framhållit all en tillämpning av det slag som har förordats i remissenskulle fordra en uttrycklig lagreglering. För egen del vill jag till en början erinra om alt de nyabestämmelserna om sammanföring av taxeringsenheter har lill syfte att elimineravissa olägen- Prop.1980/81:104 195 heter som den nya indelningen i taxeringsenheter kanmedföra vid realisationsvinstbeskattningen och att de skall lillämpas bara omden skatlskyldige begär det. Förslaget atl de skall kunna lillämpas även på avyttringarsom sker före ikraftträdandel föranleds av alt de nyafaslighels-taxeringsreglerna får verkan redan fr. o. m. ochall del därför har ansetts angeläget att även de som avyttrar en fastighetunder tiden -får möjlighet att utnyttja dem. De nyareglerna är således avsedda att vara till de skallskyldigas förmån. Somutvecklats i lagrådsremissen kan de dock i undanlagsfall ge ett ogynnsamtresultat. Enligt min uppfattning skulle retroaktivitetsförbudet rent teoretisktkunna bli tillämpligt i vissa sådana fall. I praktiken torde dock några probleminte uppkomma. Man kan nämligen utgå från att de skattskyldiga handlar på ettrationellt sätt när de tar ställning till om de nya reglerna skall tillämpaseller ej. Skulle någon av förbiseende eller missförstånd yrka atl de nyabestämmelserna skall lillämpas trots all det är till hans nackdel, följer dessulomredan av de allmänna principer som ligger till grund för taxeringsarbelet atlmyndigheten skall göra honom uppmärksam på förhållandel och lämna honommöjlighet till rättelse. Mot denna bakgrund behöver enligl min mening någonuttrycklig erinran om retroaktivitetsförbudet inle tas in iövergångsbestämmelserna. Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jagall regeringen föreslår all antaga del av lagrådet granskade förslagetmed vidtagna ändringar. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch beslutar atl genom proposition föreslå all antaga det förslag somföredraganden har lagt fram.