prop · G403154 · 1980-12-31 00:00:00 — Arbetsgmppenföreslår all HD inte längre skall behöva höras i allmänna utlämningsärenden, omden som avses med framställningen har samtyckt till atl han utlämnas.Beträffande nordiska utlämningsärenden föreslås att HD i fortsättningen skallhöras endast om regeringen anser att det finns särskilda skäl till del. Arbetsgruppensförslag har tillstyrkts eller lämnats ulan erinran av samlligaremissinstanser. Även jag förordar, på de av arbetsgruppen anförda skälen, atlförslaget genomförs. I fråga om ändringarna i den nordiska ullämningslagen harsamråd ägt mm med representanter för justitiedepartementen i övriga nordiskaländer. Enligtnuvarande ordning bör den som söker prövningstillstånd ange de omständighetersom motiverar alt sådanl tillstånd skall meddelas. Någon påföljd förunderlåtenhet att ange dessa omständigheter är inle föreskriven. Arbetsgruppenföreslår att skyldighet att ange gmnden för prövnings-Ullstånd införs för HD;sdel - däremot inte för RR:s - och all dispensfrågan får avgöras på de skäl somsökanden har anfört. ingen grund kan resultatet alltså bli attansökningen avslås. Förslagethar tillstyrkts eller lämnats utan erinran av samtliga remissinstanser. EnliglJK finns det inte någon anledning att ha en annan ordning såvitt gäller RR.Även den som söker prövningstillstånd i RR bör alltså vara skyldig atl angegrunden för ansökningen. Föregen del vill jag försl betona att förslaget inte innebär någon inskränkning iHD;s räu all bevilja prövningstillstånd på grunder som inte har åberopats avsökanden. HD skall alltså även i fortsättningen kunna ge dispens för alt pröva t.ex.en fråga med prejudikatinlresse som partema inte själva har tänkt på. Somframhålls av arbetsgmppen finns del emellertid knappast någon anledning attlåta en dispensansökan till HD inskränka sig till elt naket påstående om allmålet har prejudikatinlresse resp. alt del föreligger sådana synnerliga skälsom krävs för extraordinär dispens. Jag biträder sålunda arbetsgruppens förslagom all grunden i fortsättningen skall anges. Vidare anser jag i likhet medarbetsgruppen att påföljden för underlåtenhet lämpligen bör vara attansökningen avgörs i del skick den Prop.1980/81:154 14 föreligger, dvs. atl den kan komma atl avslås direkl. Ensådan ordning torde åtminstone på sikl kunna medföra en minskning av antalet ogmndadedispensansökningar. Somframhålls i promemorian är förhållandena i RR inte hell likartade med dem i HD bl.a.därigenom att parterna i stor utsträckning själva för sin talan. Delta talarför att man inte gör någon motsvarande ändring för RR:s del. Saken kanemellertid tas upp på nyll sedan man fåll erfarenhet av hur systemet fungerar belräffandeHD. Några remissinstanser har förordat jämkningar i den föreslagnalagregleringen. Jag återkommer till dessa i specialmoliveringen. 2.5 Domförhet vid dispenspriivningen Enligl nuvarande ordning avgörs frågor omprövningstillstånd i såväl HD som RR av en dispensavdelning beslående av treledamöter. Arbetsgruppen föreslår atl en dispensavdelning skall bli domför medlägst en och högst tre ledamöter. Prövning med en ledamot är tänkt för de falldär del knappasi finns utrymme för tvekan, vare sig beslutel går i den enaeller andra riktningen. Det skulle enligl förslagel ankomma på HD resp. RR atti arbetsordning ge föreskrifter om när den större eller mindre sammansättningenskall användas. Förslaget har godtagits av de flesta remissinstanserna. HDframhåller att förslaget kan ge ledamöterna betydligt mera tid lill den dömande- och sålunda i princip prejudikatbildande - verksamheten. Såvitt angårprövningen av humvida elt mål är lämpat som underlag för prejudikatbildningkan inga betänkligheter möta mot all låta vissa dispensansökningar prövas av enenda ledamot, under fömtsättning atl de fall då det får ske avgränsas pålämpligt sätt. En sådan avgränsning kan ske genom bestämmelser i arbetsordning.RÅ framhåller alt förslaget otvivelaktigt kommer atl leda lill att handläggningslidernanedbringas och att utrymmet för den prejudikalbil-dande verksamhelen ökar.Under förutsättning att prövning med en ledamot sker huvudsakligen iokomplicerade fall har RÅ inle någon erinran mol förslagel. Liknande synpunkteranförs av bl.a. JK och domareförbundet. Förslagetavstyrks emellertid av en majoritet inom RR såvill rör dispensprövningen där. Enliglvad som framhålls i remissvaret finns del inle f.n. något av arbetslägetbetingat behov av atl minska antalet ledamöter vid dispensprövningen. Del ärockså Iveksaml om en sådan ordning skulle medföra några ralionaliseringsvinslerav betydelse. Vidare, sägs del, innefattar den kollegiala sammansättningen engaranti för ell enhelligl och kvalificerat bedömande av frågan huruvida prejudikatinlresseföreligger. Hovrättenöver och biträder förslaget om en minskning av antalet ledamötervid dispensprövning men förordar att antalet besläms fill två. Advokatsamfundetframhåller atl även om en vägrad dispens for- 1980/81:154 15 melltinte innebär någon rättsförlust upplevs den ofta så av parten. Samfundetförordar alt dispensfrågan prövas av två ledamöter. Även förordaratt alternativet med två ledamöter övervägs närmare. Hovrätten vill dock intemotsätta sig tanken på dispensprövning med en ledamot. Föregen del villjag först erinra om att vi alllsedan 1971 års fullföljdsre-form iprincip har ett tvåinstanssystem såvitt gäller de allmänna domstolarna. Enpart har inte någon ovillkoriig rätt aU få sin sak prövad i HD. Inte ens ommålet har prejudikatintresse och del sålunda i och för sig skulle kunna tas uppav HD föreligger någon sådan rätt. Motsvarande gäller beträffande RR. Dispensprövningensyftar i huvudfallet till att välja ut de mål som med hänsyn till det allmännaintresset av tillgång på prejudikat lämpligen bör tas av HD resp. RR.Prövningen utgör inte någon i egentlig mening dömande verksamhet. Denaktualiserar sålunda i princip inte frågor som rör partemas rättssäkerhet. Fråganvilket antal ledamöter som bör delta i dispensprövningen bör besvaras medutgångspunkt i om själva utväljandet av prejudikatmålen kan anses vara en frågaav enkel eller svår beskaffenhet. Om det är svårt att överblicka behovet avprejudikat på ett visst område är del rimligt atl valet träffas i en merkvalificerad sammansättning än när den frågan är enkel. kan det ocksåvara svårt alt avgöra om en fråga i elt visst mål kan anses som tillräckligtrenodlad för att lämpa sig som gmnd för prejudikat-bildning. Vadsom sagts nu angående prejudikatdispens gäller i huvudsak även vid ansökningarom extraordinär dispens, även om prövningen då i stället gäller att konstaterahumvida resningsgrund föreligger eller om grova fel e.d. har förekommit ihandläggningen. Enliglvad HD själv har framhållit är en stor majoritet av de dispensansökningar somkommer in fill HD enkla atl avgöra. I de flesta finns det över huvud taget inlenågon fråga av prejudikafinlresse. Det får antas att dispensansökningen iåtskilliga fall görs för alt förhala verkställigheten av hovrättens avgörandeeller av andra ovidkommande skäl. En myckel belydande del av arbetstiden i HDgår f.n. ål fill all pröva i huvudsak ogrundade dispensansökningar. Dellaförhållande är inle godtagbart. Närdet gäller ansökningar om extraordinär dispens kan framhållas att sådanaansökningar är relativt sällsynta. Bedömningen av om det finns res-ningsgmndeller om det har förekommit grova fel e.d., är vanligen av enkel beskaffenhet.Jag vill också erinra om atl extraordinära rättsmedel, dvs. lesning ellerbesvär över domvilla, ofta står till buds i sådana fall. Majoritetenav dispensansökningama i HD lorde alltså vara av sådanl slag att de mycket välkan prövas av etl färre antal ledamöter än tre. De flesta remissinstanserna harsom nämts godtagit promemorieförslagel att prövningen av de enkla fallen fårske av en ledamot. 1980/81:154 16 hetför såväl den ledamot som prövar ansökningen som vederbörande revisionssekreterareatt låta frågan avgöras i en störte sammansättning. Med hänsyn till detta anserjag alt det inte finns anledning till några betänkligheter mot den föreslagnaordningen. Jag vill därvid särskilt understryka att förslaget öppnar möjlighetför HD att ägna mer tid för den rättsskapande verksamheten, vilket kommerattbli till gagn för rättssäkerheten. Det finns också anledning att framhålla attsamtliga HD:s ledamöter och personalorganisationerna i HD står bakomförslaget. Av 11 kap. 4 §regeringsformen följer att bestämmelser angående domförhet skall meddelas ilag. Kravet på lagform får anses uppfyllt även om domstolen, såsom enligl arbetsgmppensförslag, själv inom vissa snävare gränser får besluta om det antal domare somskall delta. Det är emellertid enligt min mening ändå önskvärt att lagtextenger en anvisning om för vilka fall den större eller mindre sammansättningen äravsedd. Jag förordar därför att som huvudregel angående domförhet viddispensprövning tas upp det nuvarande kravet att tre ledamöter skall delta ochatt det som undantag härifrån föreskrivs alt en dispensfråga som är av enkelbeskaffenhet får avgöras av en ledamot. Vid behov kan HD ge närmare rikllinjerför när den större eller mindre sammansättningen bör väljas. Medanledning av vad några remissinstanser har anfört villjag framhålla att enprövning med två ledamöter kan medföra svårigheter när ledamöterna har olikamening. Rationaliseringsvinsten blir vidare inte särskilt stor. Förslagetutesluter emellertid inte att dispensfrågor av enkel beskaffenhet prövas av tvåledamöter, om HD skulle finna det lämpligt. Deskäl som talar för alt man öppnar möjlighet till en enklare dispensprövning iHD lorde åtminstone delvis kunna anföras även för RR;s del. Även inlresset av atlbevara etl likartat regelsystem vid fullföljd till de båda högsta domstolarnatalar för att samma ordning införs i RR. Jag är emellertid medveten om attförhållandena i RR inte är alldeles jämförbara med dem i HD. RR;s område ärmycket vidsträckt, vilket givetvis medför att det kan vara svårtför de enskilda ledamöterna atl överblicka behovet av prejudikat. En kollegialsammansättning vid dispensprövning i RR torde följakfiigen vara behövlig ifler fall än i HD. Detär delvis sådana synpunkter som jag nu har anfört som har gjort att enmajoritet av RR;s ledamöter har avstyrkt förslaget om nya sammansätl-ningsreglervid dispensprövningen i RR. Med hänsyn till ledamötemas inställning och tillatt arbetsläget i RR inte f.n. påkallar några särskilda åtgärder avslår jagfrån alt nu lägga fram något förslag i ämnet för RR:s del. Det kan emellertidfinnas anledning att återkomma till frågan sedan erfarenheter vunnits av hurdet nya systemet fungerar i HD. 2.6Domförhet vid prövningen av resningsansökningar m.m. Isåväl HD som RR gäller att ansökningar angående extraordinära rätts- Prop.1980/81:154 17 medel,dvs. ansökningar om resning och återställande av försutten lid saml besvär överdomvilla, skall prövas på fullsutten avdelning (minst fem ledamöter, allernafivtfyra i RR om tre är ense om slutet). Arbetsgruppen föreslår att sådanaansökningar i fortsättningen skall kunna prövas av tre ledamöter med möjlighetför dessa atl hänskjula prövningen lill fullsutten avdelning eller att låta ärendeidirekt gå till prövning på sådan avdelning. Förslagetatt vissa resningsansökningar m.m. skall kunna prövas i en mindresammansättning har lillstyrkts eller lämnats utan erinran av samlligaremissinstanser. HD framhåller emellertid att en resningsfråga som är tveksameller av principiellt intresse alltid bör hänskjutas fill femmansavdelning.Enligt RR möter det inte några betänkligheter att pröva resningsansökningar,beträffande vilka skäl till bifall uppenbariigen saknas, i en sammansättningmed enbart tre ledamöter. Övriga resningsansökningar bör alltjämt prövas av RRi ordinarie sammansättning. Ansökningar om återställande av försutten tid börenligt RR allfid kunna avgöras av tre ledamöter. Föregen del anser jag på de skäl som arbetsgmppen har anfört alt förslaget börgenomföras beträffande såväl HD som RR. I enlighet med vad jag harförordat angående utformningen av reglema om domförhet vid dispensprövning i HDföreslår jag att det i lagtexten anges att den mindre sammansättningen äravsedd för fall då prövningen är av enkel beskaffenhet. Det får ankomma på HDoch RR att ge närmare anvisningar om för vilka situationer den större ellermindre sammansättningen bör väljas. 2.7Prövningen av inhibitionsfrågor, domförhet vid avskrivning av mål m.m. F.n.gäller i både HD och RR alt en dispensavdelning inte är behörig att besluta ifrågor angående inhibition. I HD får inhibifionsfrågor i mål vari prövningstillståndbehövs över huvud taget inte las upp förrän prövningstillstånd har beviljals. Arbetsgmppenföreslår atl en dispensavdelning, dvs. en ledamot, i fortsättningen blirbehörig atl beslula i inhibitionsfrågor samt frågor angående häktning ochreseförbud i vissa fall och all nuvarande hinder i HD mot att pröva sådanafrågor innan prövningstillstånd har beviljats tas bort. Förslagetom att inhibitionsfrågor skall kunna behandlas i HD innan prövningstillståndhar meddelats har inte mött någon erinran under remissbehandlingen. Även jagbiträder förslaget på den punkten. Ändringen innebär att 55 kap. 11 § sistameningen RB utgår. Detta torde, vilkel har påpekats av bl.a. HD, få till följdatt även sådana frågor om inhibition som inte täcks av den bestämmelsen,liksom frågor angående häktning och reseförbud som väckts först i HD, i fortsättningenbör kunna tas upp utan att prövningsUllstånd har meddelats i målet. Prop.1980/81:154 18 Fleraremissinstanser har framfört invändningar mot förslagel all inhibitionsfrågorskall kunna prövas av endast en ledamot. RR anser sålunda atl den prövningen,som i och för sig bör kunna anförtros en dispensavdelning, inte bör ske medfärre än tre ledamöter. HD tillstyrker förslagel atl rena inhibitionsfrågorskall kunna prövas av en ledamot. Del kan emellertid enligl HD slarkl ifrågasältasom frågor angående häktning och reseförbud bör kunna avgöras av endast enledamot. anser att prövningen av frågor om inhibition, som intesker med dispensprövning, skali äga rum med tre ledamöter. Hovrättenöver och förordar atl två ledamöter alllid skall delta. RÅställer sig tveksam till om frågor angående häktning och reseförbud skall kunnaprövas av en enda ledamot. Självanser jag att man bör hålla fasl vid arbelsgmppens grundtanke att endispensavdelning bör kunna besluta i inhibitionsfrågor. Med de sam-mansätlningsreglervid dispensprövningen som jag har förordat innebär detta att inhibitionsfrågorbör kunna beslutas av en ledamot i men atl tre ledamöter bör krävas i RR.Jag vill emellertid understryka att inhibitionsfrågor kan vara svårbedömdaeller ha principiell belydelse och att det då finns anledning att pröva dem påen fullsutten avdelning. Närdet gäller frågor om häktning och reseförbud anser jag, i likhel med fleraremissinstanser, att fler än en ledamot bör della. Jag förordar att sådanafrågor skall avgöras av minst tre ledamöter. Arbetsgmppenhar också föreslagit en ändring av sammansättningsreglema när det gälleravskrivning av mål och, såvitt gäller RR, avvisande av för sent inkomna besvär.F.n. skall dessa frågor beslutas på fullsutten avdelning. Enligl arbetsgmppenbör del i dessa fall vara tillräckligt med en ledamot. Arbetsgruppensförslag har tillstyrkts eller lämnats ulan erinran av de flestaremissinstanserna. RR:s majoritet anser dock alt sammansättningen bör varadensamma som vid dispensprövningen och alt sålunda tre ledmö-ler bör delta. Enliglkammarrätten i bör samma regler gälla som vid dispensprövningen,eftersom komplicerade bedömningar kan bli akluella. Föregen del anser jag alt förslaget bör godtas såtillvida alt möjlighet öppnas fören dispensavdelning alt besluta i frågor som avses . Det innebär att HD blirbehörig med en ledamot medan det kommer att krävas tre ledamöter i RR. Som RRanfört bör dessulom den nu aktuella domförhets-regeln vid avskrivning begränsastill fall då avskrivningen sker på gmnd av återkallelse. Vid behov kan domstolamage föreskrifter om i vilka fall en större sammansättning bör användas. Ilikhet med arbetsgmppen föreslår jag att reformen träder i kraft den 1 juli1981. Den föreslagna möjligheten för HD atl alltid avgöra en dispens- Prop.1980/81:154 19 ansökani det skick den föreligger bör inte gälla om fullföljd har ägt mm föreikraftträdandet men dispensprövningen äger mm därefter. En regel härom bör tasin i en övergångsbestämmelse. I övrigt torde några övergångsbestämmelser intebehövas. SåvälHD som RR har yttrat sig över arbetsgmppens förslag. RR har yttrat sig iplenum. HD:s yttrande har, sedan ärendet beretts av de ledamöter från domstolensom tjänstgör i lagrådet och föredragits i plenum, avgetts av HD;s kollegium.Med hänsyn härtill får det anses att lagrådets hörande skulle vara utanbetydelse. Ienlighet med det anförda har inom jusfitiedepartementet upprättats förslag 1. lag om ändring irättegångsbalken, 2. lag om ändring i lagen(1974:579) om handläggningen av nådeärenden, 3. lag om ändring i lagen(1957:668) om utlämning för brott, 4. lag om ändring i lagen(1959:254) om utlämning för brott till , , och , 5. lagom ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. De under 2 och 5 angivna förslagen har upprättats i samråd med statsrå det . Densom bilaga I upptagna promemorian innehåller en specialmotivering tillarbetsgruppens förslag. I del följande kommenteras i huvudsak endast sådanaförslag som avviker från arbetsgruppens. 4.1Förslaget om ändring i Ienlighet med vad som har anförts i den allmänna motiveringen har beträffande 3kap. 6 § gjorts följande ändringar i förhållande till arbetsgmppens förslag. Iförsta stycket andra meningen anges uttryckligen att den där avseddasammansättningen med tre ledamöter vid prövningen av extraordinära rättsmedelär avsedd för fall då prövningen är enkel (avsnitt 2.6). Såvitt gällerprövningen av domvillobesvär bör framhållas att föreskriften är avsedd atttillämpas endast om domvillobesvären har an-hängiggjorts direkt hos HD, mendäremot inte om de har tagits upp efter överklagande av hovrättens beslut iärende angående domvillobesvär. 1980/81:154 20 Somen ny iredje mening i första stycket har tagits upp en föreskrift om att enavdelning är domför med tre ledamöter vid prövning av frågor om häktning ochreseförbud (avsnill 2.7). Även denna domförhelsregel är avsedd för fall som ärav enkel beskaffenhet. Jagkan i sammanhanget nämna atl regeringen tidigare denna dag har beslutat omremiss lill lagrådet av etl förslag om ändring i RB som innebär bl.a. att eltnytt institut, anmälningsskyldighet, införs som alternativ lill häktning.Enligt förslagel skall vad som sägs i RB om reseförbud gälla även detta nyainstitut. Förevarande bestämmelse blir alltså, om del angivna förslagetgenomförs, tillämplig även när HD skall ta ställning lill en fråga omanmälningsskyldighet. Iandra stycket har i enlighet med vad som anförts i avsnitt 2.5 huvudregeln omatt tre ledamöter skall delta vid tillståndsprövningen behållits. harsom undantag härifrån tillfogats en bestämmelse om alt en tillståndsfråga avenkel beskaffenhet får avgöras av en ledamot. Beträffandetredje stycket har enmanssammansältningen vid avskrivningsbeslut reserveratsför fall då återkallelse har skett samt hänvisningen till 55 kap. 8 § andrastycket begränsats till att avse endast första och andra meningarna i detstycket. Tredje stycket avser sålunda inte frågor om häktning och reseförbud.Denna ändring i förhållande arbetsgmppens förslag har motiverats i avsniu2.7. Dennya 54 kap. 12 § har ändrats redaktionellt i förhållande till arbelsgmppensförslag. Som lidigare nämnls har dessutom en särskild övergångsbestämmelsebeträffande den paragrafen meddelats. 154 kap. 13 § hänvisas f.n. fill9-11 §§ i kapitlet. Denna hänvisning har utvidgats fill att omfatta även dennya 12 §. 155 kap. 4 § andra stycket och 56kap. 4 § andra stycket har ordet "närmare" tagits bort såsom alltförobestämt när nu skyldighet att ange dis-pensgmnd införs. 7 § och 56 kap. 7 § innehåller föreskrifter om i vilka fall föreläggandeskall ges om komplettering av revisions- resp. besvärsinlaga. Dessa föreskrifterkommer, om inte undantag görs, efter ändringen av 55 kap. 4 § och 56 kap. 4 §att omfatta även det fallet att gmnd för dispens inte har angetts. Delföreslås alt bestämmelserna om föreläggande inle skall omfalta den situationen.En sådan ändring kan, som HD framhållit i sitt remissyttrande, inte ansesinnebära att HD skulle vara förhindrad att föranstalta om komplettering. 4.2Förslaget om ändring i lagen (1974:579) om handläggningen av nådeärenden Förslagetöverensstämmer med arbelsgmppens förslag. 1980/81:154 21 4.3Förslaget om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott. I16 § andra stycket har i andra meningen orden "i fall som avses i 15 §"lagts till i förtydligande syfte. I övrigl överensstämmer förslagel med arbetsgmppensförslag. 4.4 Förslagetom ändring i lagen (1959:254) om utlämning för brott till mark, , och . Förslagelöverensstämmer med arbelsgmppens förslag frånsett några redaktionella ändringar. 4.5 Förslagetom ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdom stolar. Ienlighet med vad som har anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5 och2.7) har vissa ändringar gjorts i den av arbetsgruppen föreslagna 4 a §.Departementsförslaget innebär följande. Enligtandra stycket första meningen är en avdelning av RR domför med tre regeringsrådvid ansökningar om resning eller återställande av försutten tid och vidprövning av frågor som avses i 28 § förvaltningsprocesslagen (1971:291), dvs.vid prövningen av inhibitionsfrågor, allt under fömtsättning att prövningen ärav enkel beskaffenhet. Enligt andra meningen i andra stycket är avdelningenockså domför med tre regeringsråd vid beslut om avvisande av för sent inkomnabesvär och vid avskrivning av mål efter återkallelse. Andra stycket iarbetsgruppens förslag har ersatts med en ny tredje mening i andra stycket, somi sak motsvarar nuvarande 4 § tredje stycket tredje meningen och vari anges alltre regeringsråd skall delta vid behandlingen av frågor om prövningstillstånd. Medhänvisning till det anförda hemställer jag att regeringen föreslår förslagen till 1. lag om ändring irättegångsbalken, 2. lag om ändring i lagen(1974:579) om handläggningen av nådeärenden, 3. lag om ändring i lagen(1957:668) om utlämning för brott, 4. lag om ändring i lagen(1959:254) om ufiämning för brott , , och , 5. lag om ändring i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. 1980/81:154 22 Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. Prop.1980/81:154 23 HÖGSTA DOMSTOLENS OCH REGERINGSRÄTTENS ARBETSFORMER Prop,1980/81:154 24 Högstadomstolen (HD) prövar som sista instans mål som fullföljs från hovrätt. Fullfoljdsrältentill HD är inskränkt på olika sätl. I fråga om vissa slags avgöranden får talanöver huvud taget inte fullföljas dit. Den viktigaste inskränkningen följeremellertid av reglema om prövningstillstånd. För att ett mål skall fåfullföljas krävs i princip alt HD meddelar lillständ till det.Prövningstillstånd kan meddelas om det är av vikt för ledningen avrättstillämpningen att talan prövas av HD. Om det föreligger synnerliga skäl,kan prövningstillstånd meddelas också av annan anledning. Prövningstillståndbehövs inte i mål om allmänt åtal där talan förs av riksåklagaren (), justitiekanslern() eller justitieombudsman (JO). HDhar också andra uppgifter vid sidan av ställningen som fuUföljdsin-stans frånhovrätt. HD prövar sålunda ansökningar om resning och återställande avförsutten tid i den mån prövningen inte enligt regeringsformen (RF) ankommer påregeringsrätten (RR). Även besvär över domvilla prövas i vissa fall av HD.Talan om ansvar eller skadestånd mot högre ämbetsmän prövas i vissa fall av HDsåsom första instans.