prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — Alt. 3 innebär attkostnaderna även belastar budgetåret 83/84 (långsammare utbyggnadstakt).Kostnaderna i Mkr för de tre alternativen fördelar sig enligt följande: 1 Alt. 2 Alt.3 80/81 81/82 82/83 83/84 2 och 3 innebär en visskostnadsökning beroende främst pä elappin-delning av tillverkningen. Vid en jämförelse mellan de trealternativen kan följande för- och nackdelar konstateras. Fördelar Nackdelar alt. 1 Rationell tillverkning av materi- Viss risk med tillverkning av all materiel i en etapp ifall behov atl Rationell utbyggnad (montage, revidera materielen skulle uppstå, provning m. ev. fel (t. ex. konstruktions- Mindre rationell tillverkning och svagheter) kan upptäckas i första utbyggnad, utbyggnadsetappen och korrigeras Något högre kostnad totalt, inför andra utbyggnadsetappen, alt. 3 Se alt. 2. Se alt. 2. Senarelagd färdigställningstid punkt. förordar att utbyggnaden utförs enligt alt. 1. Beträffande möjligheterna atl ge larm lill abonnentväxlar(punkt 7.2 i 39 1980/81. 1980/81:90 Bilaga2.5 610 televerketsrapport har vid de fortsatta undersökningarnakonstaterat följande. På grund av den stora mängden olika typer av växlarär det synnerligen arbets- och kostnadskrävande att för dessa åstadkommakonstruktionslösningar som medger larmöverföring på ordinarie ledningar intill växeln. Ett stort antal kunder (flertalet som abonnerar på större växlar)torde emellertid ha en eller flera direkttelefoner (huvudsakligen avsedda förutgående trafik). Genom ett relativt enkelt arrangemang med en pågrenadextra-klocka som placeras hos t. ex. växeltelefonisten ges härigenom möjlighetatt överföra larmsignaler till resp. företag. Informationen om larmsituationenfår därefter föras vidare inom företaget enligt för varje företag egna, internaruUner. Slutligenvill framhålla att planeringen för införandet pågår enligt direktivi Jordbmksdepartementets skrivelse till ett led i detta arbete förbereds ett prov på två mindre telefonstationer inärheten av Forsmark. Med hänvisning till ovannämnda kompletterandeutredningar önskar dock ett närmare klarläggande av ambitionsnivån ochatt erforderliga medel ställs till förfogande. Prop.1980/81:90 Bilaga 2.6 611 Alarmering utomhus med tyfoner vid kärnkraftstationerna 1 Utgångspunkter för förslaget............................... 612 2 Tyfonalarmeringens teknik ................................ 612 3 Lokalisering av de nyalarmgivarna .................... 613 3.1 Principer ................................................... 613 3.2 Larmsignalens karaktär ................................ 614 3.3 Principernas tillämpning i defyra kärnkraftstationernas omgivningar 615 4 Huvudmän föralarmeringssystemets genomförande 619 5 Beräknade kostnader förtyfonalarmeringen ......... 620 6 Tidsplan ....................................................... 622 7 Övriga åtgärder .............................................. 623 1980/81:90 Bilaga2.6 612 1 Utgångspunkter för förslaget Kommitténs studie av möjligheterna till utbyggnadav alarmeringen runt kärnkraftstationerna har ett principiellt innehåll. Iföreliggande avsnitt visar kommittén också vilka konkreta resultat när detgäller lokalisering och räckvidd som en tillämpning av förslagets principerskulle kunna få för de fyra områdenas del. Det skall framhållas att förslagetinte i alla delar är underbyggt av detaljerade undersökningar när det gäller delokala förhållandena. Det är mer ett sätt att illustrera hur principernaskulle kunna tillämpas i de olika delområdena än ett slutligt förslag tilllokalisering av nya tyfoner. En noggrannare undersökning än den som kommitténhar haft möjligheter att göra måste ske av både bebyggelsestrukturen ochalarme-ringsbehovet i olika delar av resp. områden. För alarmeringen med tyfoner utomhus finns enetablerad och förhållandevis enkel teknik. Fömtsättningen för attanordningarna skall kunna installeras är atl vid den plats där boende och andrabehöver larmas finns en någorlunda hög punkt att fästa ljudgivaren på, etttorrt och i någon mån uppvärmt utrymme för kompressorn samt tillgång till elektriskkraft, helst trefasspänning (). Det är en fördel om telenätet ärutdraget till platsen så att larmgivaren kan förbindas med manövercentralen.Möjligheter finns emellertid också att utlösa larm per radio. Skall det varamöjligt att lita på utrustningen, fordras ett visst kontinuerligt underhåll ochen regelbunden provning. Det behövs vidare anordningar som ger felsignal, t.ex. om spänningen i nätet eller trycket i luftbehållaren har sjunkit så attlarm kan ges. Omvänt är det också angeläget att utrustningen integer några obefogade larm. Oro uppstår hos människor i omgivningen innan beskedöm orsaken har lämnats. Del finns anledning atl tro att många efter upprepadeobefogade larm tappar förtroendet för alarmeringen och vid ett haveri intereagerar pä larmet. Information om alt ett obefogat larm har getts bör alllidlämnas i rundradion. Kommittén har funnit att tekniken medtyfonalarmering är väl utprovad och i hög grad tillgodoser de krav som kanställas vid utbyggnad av alarmeringen. Alternativet till den redovisadetekniken är enligt kommitténs bedömning en metod för elektronisk Ijudgivningsom har utvecklats i . Den nya metoden håller enligt uppgift på attinstalleras vid några amerikanska kärnkraftstationer. Tekniken innebär att delinte fordras några kompressorer. I gengäld behövs det betydligt fler aggregat-uppskattningsvis 3-4 gånger fler än med den använda metoden.Räckvidden är nämligen betydligt mindre än med de konventionella aggre- Prop.1980/81:90 Bilaga 2.6 613 galen.Det uppges att den nya utrustningen också är känsligare för dåligt väder än dennuvarande. Företrädare för kommer enligt uppgift attbesöka för att studera den nya tekniken. Räddningstjänstkommitlén anser att det innanslutlig ställning tas till larmsystemets tekniska utformning finns skäl atlinhämta erfarenheterna av de elektroniska larmaggregaten. 3 Lokalisering av de nya larmgivarna Utångspunkterna för lokaliseringen av de nyalarmgivarna i kärnkrafts-stationernas omgivningar bör enligt kommitténsbedömning vara följande: Räckvidden för varje tyfon varierar med hänsyn tillväderförhållandena från allra gynnsammast ned till 400-500 m. Även omman beaktar atl de radioaktiva ämnena med vinden kan komma att föras ål sammahåll som ljudet, fordrar en god täckning förhållandesvis många larmgivare inomvarje område. Risken är nämligen stor atl det blåser i skilda riktningar påolika höjder. Driftpersonalen vet sannolikt inte när larmet går hur radioaktivitetenkan komma att spridas. Andra metoder för larmgivning måste koniplettera ochsystemet pä det sättet göras så effektivt som möjligt. Det skall framhållas att larmets uppgift somkommittén lidigare har förklarat bör vara att få de berörda att lyssna pårundradions sändningar. Oavsett larmmetod måste det alltså finnas ettmeddelande om haveriets omfattning och verkningar samt förslag tillskyddsåtgärder klart för sändning när larmet ges. Det förhållandet att det kandröja innan informationen har hunnit utarbetas talar för att området som skallkunna larmas bör vara relativt stort. Den tid som disponeras för skyddsåtgärderreduceras för övrigt om personalen i kraftverkens kontrollrum har svårt atlbedöma omfattningen av den händelse som det gäller och tvekar att utlösalarmet. Kommittén anser att ett system med ett relafivtstort antal tyfoner - alla kopplade till resp. kärnkraftstations kontrollrum bör finnas på platser inom elt lämpligt avstånd från kärnkraftstationerna. Detgäller alla delar av områdena där det är möjligt att med signaler nå ettrelativt betydande antal boende eller andra som tillfälligt vistas i området.Avståndet, som bör vara delsamma för alla fyra kärnkraftstationerna, börbestämmas med utgångspunkt i de lokala förhållandena, bl. a. bebyggelsenslokalisering, kommunikationer, arbetsplatser och fritidsområden. Kommittén föreslår efter överslagsvisa bedömningarav förutsättningarna för larmgivning inom de olika kärnkraftstationernasområden och med beaktande av omständighetrna i övrigt att en fasttyfonalarmering som regleras direkt från kraftstationernas kontrollrum i regelbör finnas inom avstånd på från stationerna. Utanför det området- både i 1980/81:90 Bilaga2.6 614 zonen15-20 km och på längre håll - har det för civilförsvarets behov installeratsresurser för tyfonalarmering. Det gäller bl. a. orter som , , ,, Öregmnd och . Enligt kommitténs mening bör förberedelservidtas för att civilförsvarets larmutrustning på sådana orter skall kunnaanvändas i situationer när det fordras en utsträckt alarmering. Kommittén anseremellertid inte att installationer i dessa fall skall behöva ske så att larmetkan utlösas direkt från kärnkraftstationernas kontrollmm. Även om vissa delarav tätorterna ligger inom 15-km-avståndet kan dessatätorter med en sådan komplettering enligt kommitténs bedömning undantas fråndet nu föreslagna systemet för tyfonalarmering. I de orter inom avståndet där det går attanvända civilförsvarets befintliga eller planerade tyfoner bör utrustningenkompletteras så att den kan anslutas till kärnkraftstationerna och larm gesdirekt av personal i kontrollmmmen. Samma ska gäller den larmutmstning som harinstallerats vid industrier med särskilt riskfylld verksamhet ikärnkraftstalionernas omgivningar. En förutsättning för en relativt vid användning avtyfonerna är att larmgivningen inom avståndet kan sektioneras i olikadelområden - med hänsyn till utflödets befarade omfattning, vindens styrka ochriktning samt annat som har betydelse i sammanhanget. I området innanför -alltså från kärnkraftstationen - bör det enligt kommitténsbedömning alltid larmas i samtliga riktningar, oavsett hur man bedömer riskernai olika sektorer. Kommitténs förslag om sektionering av larmet utanför 10 kminnebär också att det skapas möjligheter att begränsa tyfonalarmeringen tillområdet inom . Länsstyrelserna har framfört önskemål om att det ien utbyggd telefonalarmering skall finnas möjligheter tillsektionering av telefonlarmet på avstånd . 1 de situationernär larmet utanför kan inskränkas till avgränsade delområden bör sammasektionerade användning ske både vid telefonalarmeringen och vid utnyttjandetav tyfonerna. Om larmet kan begränsas fill zonen O-10 km bör det samtidigtgälla både tyfonlarmet och telefonalarmeringen. Erfarenheten visar att människor normalt inte kanlära sig att skilja mellan mer än ett fåtal larmsignaler. Kommittén anser attlarmgivningen måste standardiseras. Med den funktion som larmet skall ha - aftge besked om att mndradion lämnar information - anser kommittén i likhet medflera av remissinstanserna att det räcker med en typ av signal. Larm med deföreslagna nya tyfonerna bör ges enligt den nya SIS-standarden (SS 03 17 11).Om man väljer standardiserade signaler, kan alla aggregat användas även förandra typer av allvarliga olyckor i områden där lyfo- Prop.1980/81:90 Bilaga 2.6 615 nerna skall kunna ge signal. Del senare gäller t. ex.Ringhalsområdet vid en olycka med klor inom . Civilförsvaretsutrustningar för akustiskt utomhuslarm i kärnkraflstationernas omgivningar börockså anpassas så att de kan ge de standardiserade signalerna. Larmsignalen börvara densamma vid alla fyra kärnkraftstationerna. Prov med larmsignalen som skall gesmed tyfonerna i kärnkraftstationernas omgivningar bör äga rum regelbundet. SomSSI har framhållit i sitt samrädsyttrande bör proven normalt ske utan ljud. Etlprov ärligen bör emellertid företas med ljud. Detta prov bör äga rum undersommartid, så att även fritidsbefolkningen fär tillfälle alt höra och lära sigsignalerna. Före ett sådant prov skall information om provet tillställas deberörda, t. ex. genom annonser i press, lokalradio och tv samt genom brev. 3.3 Principernas tillämpning i de fyrakärnkraftstationernas omgivningar I detta avsnitt redovisas församtliga fyra kärnkraftstationer en skiss till lokalisering av larmgivarna iett system för en utökad tyfonalarmering. Det skall framhållas att skissernainte i alla detaljer är underbyggda av uppgifter om de lokala förhållandena.De är mer elt sätt att i grova drag illustrera hur de av kommittén redovisadeprinciperna skulle kunna tillämpas. Det fortsatta arbetet kan visa att detfordras ytteriigare tyfoner. 1 områden med särskilt gles bebyggelse kommer detunder alla förhållanden alt behövas en kompletterande alarmering. Som harredovisats kan det ske genom telefonalarmering och/eller genom en utveckladalarmering med högtalarbilar som färdas i slingor som har planerats i förväg.Helikoptrar kan i viss utsträckning vara till nytta för alarmering iskärgårdsområden. För de sjöfarande finns fartyg,sjöräddningskryssare och kuslradion att tillgå. Effekten av dessa olikalarmmetoder blir emellertid i hög grad beroende av hur som det i detsärskilda fallet finns för alarmeringen. Som radie för räckvidden har iskissen till lokalisering valts en km. Detta är ett avstånd som vid godväderiek kan överskridas. Terrängförhällanden och ogynnsamma vädersituationerkan emellertid göra atl den redovisade räckvidden i många lägen kommer attunderskridas. Befolkningens storlek i olika zoner(på svenska sidan) från kan beräknas uppgå tillföljande. 1980/81:90 Bilaga2.6 616 De stora tätorterna inom området är , ochLandskrona, som alla ligger i zonen . Bebyggelsen inom dominerasav småhusområden i mindre tätorter som . , , ochLöddeköpinge. Mellan dessa tätorter finns del en rad mindre agglomerationer ochen omfattande gles jordbruksbebyggelse. Landskapet är slättbygdsbetonat ochförhållandevis öppet. Skog förekommer pä relativt små ytor - framför allt iett område norr om , innanför kusten upp mot . Fritidsbebyggelse finns i olika delar av de skildazonerna, främst i anslutning till strandområdena. Del beräknas att antaletboende inom från kraftstationen ökar från 1 200 lill omkring3000 personer. Huvuddelen av dessa bor i tätorten , frånkraftstationen. Ett sammanhängande större område med fritidshus ligger 6, i nordlig riktning från kraftstationen. För det rörliga friluftslivet finns bl. a. en storbadplats (Sjöbobadet), norr om . Vid gynnsamt väder sommartidär det vanligt att tusentals personer vistas där. 6 med en omfattande genomfartslrafikpasserar på ett avstånd av från kärnkraftstationen. På samma avståndgår en stor fartygstrafik i utanför kraftstationen. En skiss till lokalisering av etl antal tyfonerinom avståndet från redovisas i figur (ejhär). Det skall understrykas att , och helt eller tillstörsta delen ligger utanför 15-km-avståndet. Civilförsvarets utrustning pådessa orter tillhör inte skissen utan har placerats in för att markeramöjligheterna till en utvidgning av alarmeringen. Genom avstånden till dessaområden bör det finnas tid för alarmering av de boende pä andra sätt. De kansannolikt i viss utsträckning näs direkt genom rundradions sändningar. I ensituation som fordrar en mycket omfattande alarmering är det för övrigt alltidmöjligt att utan särskilda förberedelser även i tätområden som , ochLandskrona ge larm med civilförsvarets tyfoner. Larm kan ges av civilförsvaretutan att utrustningen ansluts till kärnkraftstalionens kontrollrum.Befolkningen i har redan informerats om att civilförsvarels tyfonkommer att utnyttjas för alarmering vid ett större utflöde av gas från Suprasanläggning. Befolkningens storiek i olika zoner frånkärnkraftstationen är enligt en överslagsberäkning ungefär följande: 1980/81:90 Bilaga 2.6 617 Den största tätorten i området ärOskarshamn, som ligger i zonen . Inom avståndet finns mindretätorter som (900 invånare), (600 invånare) och Mislerhult (200invånare). Bebyggelsen i övrigt för permanent boende förekommer bl. a. 66, som passerar i nordsydlig riktning genom området, som närmastdrygt frän kraftstationen. Mindre byar med jordbruksbebyggelse liggerspridda inom hela området. Skog läcker slörre delen av ytan inom frånkärnkraflslalionen, En omfattande fritidsbebyggelseförekommer efter kusten och på öarna inom de olika zonerna även relativt närakraftstationen. En skiss lill lokalisering av etlantal tyfoner inom från kärnkraftstationen redovisas i figur (ejhär). Det skall framhållas atl tätort ligger utanför dellaavstånd. I en situation som fordrar en omfattande alarmering i den riktningengår det emellertid atl anlita civilförsvarets larmutrustning ulan alt dennahar anslutits till del fasta larmsystemet med förbindelse direkt lill kärnkraftstalionenskontrollrum. Befolkningens storlek i olika zonerfrän kärnkraftstalion är enligl en överslagsberäkning ungefärföljande: Den största tätorten i området ärVarberg, som ligger i zonen . Inom avståndet finns mindretätorter som Bua (2 100 invånare), (400 invånare), (300invånare). Tångberg (400 invånare). Asby (.300 invånare) och Veddinge (2 000invånare). Bebyggelsen för permanent boende är i övrigt relativt spridd.Områdets karaktär växlar i hög grad mellan öppna odlade arealer och skogsvuxnamarker. Stora sammanhängande öppna områden förekommer framför allt pä Väröhalvönoch i anslutning till denna - vidare i Viskans och andra vattendrags dalgångar. En mycket omfattandefritidsbebyggelse finns efter hela kuststräckan norr och söder om är fritidsbebyggelsen i områden på avstånd av och längre frånkärnkraftstationen. En skiss till lokalisering av eltantal tyfoner inom från kärnkraftstalion redovisas ifigur (ej här). Det skaJI framhållas att tätort ligger utanför deltaavstånd. Som har framhållits när det gäller andra av civilförsvarets larmorterutanför 15 km-zonen går det att anlita civilförsvarets larmutrustning i Varbergulan alt denna har anslutils Prop.1980/81:90 Bilaga 2.6 618 till det fasta larmsystemet med förbindelse frånkärnkraftstationernas kontrollrum. Som i framhålleri sitt samrådsyttrande blir det nödvändigt att samordna alarmeringen frånkärnkraftstationen med alarmeringen från vid I.ex. en klorgasolycka.Länsstyrelsen anser det angeläget alt allmänheten inom Väröhalvön kan larmaspä elt och samma sätt oavseft typen av larm. informationsskrifter ochradiomeddelanden skall kunna enhetligt ange att samma åtgärderskall vidtas av den enskilde i inledningsskedet av olyckor med bådekondenserade gaser och radioaktiva utsläpp. Befolkningens storlek i olika zonerfrån är enligt en överslagsberäkning ungefärföljande: ,'\vslånd Antalinvånare Folkmängden i området kringForsmark är som framgår av de redovisade siffrorna betydligt mindre änfolkmängden i övriga kärnkraftstationers omgivningar. De största tätorternainom avståndet - båda ligger i zonen - är och (1 300 resp. 3 800 invånare). Tätorten Forsmark, frånkärnkraftstationen, har knappt 100 permanent boende. I övrigt är bebyggelsenför den fasta befolkningen runt Forsmark förhållandevis gles. Mindre byar iöppna odlade områden finns på olika håll inom avståndet frånkärnkraftstationen. En omfattande fritidsbebyggelseförekommer pä fastlandet - framförallt pä fränkärnkraftstationen - vidare på i zonen . Skissen till lokalisering av etlanlal tyfoner inom frän Forsmark redovisas i figur (ej här). ochÖsthammar, som ligger i zonen , är båda larmorter i civilförsvaretssystem för alarmering. I en situation som fordrar en utsträckt alarmering kancivilförsvarets tyfoner användas ulan atl dessa har anslutits till det fastasystemet med förbindelse direkt från kärnkraftstationens kontrollrum. Prop.1980/81:90 Bilaga 2.6 619 4 Huvudmän för alarmeringssystemets genomförande För en diskussion om vilket eller vilka organ somskall svara för alarmeringssystemets genomförande kan det vara lämpligt altdela in arbetet i följande faser: (1) Planläggning; (2) Installationer; (3) Drift och underhåll; (4) Tillsyn. När det först gäller planläggning går det attskilja mellan mer strategiska överväganden det gäller t. ex. avvägningenmellan larmsystem och lokaliseringen i stort samt den mer detaljeradetekniska planeringen. Till den senare hör den exakta placeringen avutrustningen, specificering av utrustningen och I.ex. begäran om anbud.Kommittén anser att den strategiska planläggningen skall vara en uppgift för deberörda länsstyrelserna. Del är naturligt att länsstyrelserna genom sitt ansvarför den beredskapsplanering som skall finnas får ett ansvar för denna del avdet förberedande arbetet. Kommittén föreslår att länsstyrelserna skall utförauppdraget i samråd med . För elt sådanl samråd talar bl.a. övergripande ansvar för civilförsvarets larmsystem,dvs. planering och beviljande av anslag. Länsstyrelserna bör vidare samrådamed slalens brandnämnd. Nämnden är central myndighet för räddningstjänsten ochskall som sådan verka för samordningen av vissa alarmeringsfunk-tioner isamhället. Samråd bör slutligen också ske med de berörda kommunerna. Den detaljerade tekniska planeringen avkärnkraftstalionernas larmutrustning bör enligt kommittén ankomma på de olikakraftproducenterna. De har tekniska och andra resurser för detta.Länsstyrelserna bör få befogenheter att ålägga kraftproducenterna den planeringsom länsstyrelserna anser nödvändig för de olika områdena. Detaljplaneringenav den utbyggnad av civilförsvarets larmutrustning som behövs bör som redan nuvara en uppgift för länsstyrelserna. Kostnaderna för de nya tyfonerna runtkärnkraftstationerna - anskaffning, installationer, information till de boendeoch andra som vistas i området, drift och underhäll - bör kraftproducenterna avnaturliga skäl bestrida. Nyinvesteringar i civilförsvarets utrustning påcivilförsvarels larmorter skall enligt kommitténs förslag liksom hittillsbekostas med statliga medel av . Kraftproducenterna böremellertid ersätta merkostnaderna för civilförsvaret med anledning av denutökade manöverutrustning som alarmeringen kan komma atl kräva. Samma sakgäller, som framhåller i sitt samrädsyttrande, kostnadernaför ny dokumentation samt för underhåll och prov liksom för eventuella framtidaförändringar av utrustningen. anser slutligen att denbör gottgöras för kostnader som uppkommer om den 1980/81:90 Bilaga2.6 620 avcivilförsvaret inköpta men ännu inte installerade tyfonutmstningen skallanvändas. Se vidare avsnitt 6. Tillsyn av alarmeringssystemet - dess sätt attfungera - bör vara en uppgift för länsstyrelserna i de fyra länen. Till denfunktionen hör enligl kommitténs bedömning att la initiativ till förändringar ialarmeringen efter hand som förutsättningarna föriindras. Det kan gällabebyggelsen, om den ändrar omfattning och karaktär, kommunikationerna eller detförhållandet atl ny larmutmstning har utvecklats. Den rent tekniska kontrollenav anläggningarna bör de berörda länsstyrelserna få befogenheter att åläggakraftproducenterna att utföra. 5 Beräknade kostnader för tyfonalarmeringen Kostnaderna för larmutrustningen kan på nuvarandestadium av utredningsarbetet endast schematiskt beräknas. Utgångspunkterna fören sådan schematisk beräkning är följande: (1) Antalet nya tyfoner inom fränkärnkraftstationerna uppgår enligt skisserna i figur 2-5 till följande: 30 (civilförsvarets utrustning undantagen) 36 (den redan planerade utrustningen undantagen) mark 33 Kostnadenför inköp och viss installation av larmgivare (kompressor med ljudgivare)beräknas av till för varjeutrustning. Beloppet avrundas i kalkylen genom att installationerna i störreutsträckning än för civilförsvaret avser relativt transportkrävande arbeten iglesbygd till . (2) Antalet manöverutrustningar som fordrasberor på hur många telesta- lioner som berörs. En överslagsberäkning enligt den nuvarande indel ningen i telestationsområden visar all utbyggnaden skulle kunna gälla sammanlagt 37 stationer. Dessa fördelar sig pä kärnkraftstationer en ligt följande: Barsebäck8 11 8 Forsmark 10 Omdet för varje lelestation kommer att fordras en manövemtrusl-ning beror bl. a.på de lokala förhållandena. I de fall som det i ett stationsområde finns endasten eller några fä tyfoner kan del visa sig möjligt att utlösa larmsignaler utanegen manöverutrustning för dessa områden. Förutsättning-arna för sådanatekniska lösningar går inte att ange pä detta stadium i utredningsarbetet. 1980/81:90 Bilaga2.6 621 kostnadskalkylenutgår kommittén från att det kommer att behövas en manöverutrustning för varjelelestationsområde.