prop · G40388 · 1980-12-31 00:00:00 — personellaresurser av alla kategorier ställs till domstolarnas förfogande så atthandläggningstider och beslut inle fördröjs på gmnd av personalbrisl. 12 De särskilda bestämmelserna 12.2.1 Sveahovrätt: Vad gäller st. 2 kan oklarhet möjligen råda om den för konsument förmänliga fommregeln i 11 § småmålslagen skall äga motsva rande lillämpning. Imotiven till 2 § (PM s. 104) anförs all del är ell fall av nödvändigprocessgemenskap om två makar som gemensamt förhyrt en lägenhet begärs avhysta.Hovrätten känner sig inte övertygad om att den angivna situationen bör gesdenna mbricering. Vidare sägs att som förutsättning för att en ansökan motflera svarande skall tas upp gäller enligl 14:2 RB att anspråken stöder sig påväsentligen samma gmnd. Hovrätten delar denna uppfattning men det bör måhändaanmärkas att lokutionen "väsentligen samma grund" i detta sammanhangknappast bör ges den för ordinära tvistemål rekommenderade innebörden (se t.ex. , Rättegång 11, 4:e uppl., s. 147 f). Kumulation bör kunna ske ävennär det saknas anledning anla att de gemensamma omständigheterna är tvistiga. 12.2.2 Hovrättenför Nedre : 2 § 1 st.: 1 26 § i förslaget till lagsökningslag anges alt, i den mån särskild bestämmelse ej meddelats, vad som i sägs om tvistemål skall gälla i tillämpliga delar. Prop.1980/81:88 , ., 123 I42 kap. 2 § 2 sl. siadgas att ansökan om stämning skall varaegenhändigt undertecknad av käranden eller hans ombud. Del kan därför ifrågasällasom ej vad som i förevarande lagmm föreskrivits om undertecknande avansökningshandlingen kan utgå. 12.2.3 : I nuvarandelagsökningslag ges i 2 § och 19 § uttömmande regler om vad en ansökan skallinnehålla. Förevarande paragraf anger endast att ansökan skall vara skriftligoch undertecknad av sökanden eller hans ombud. Enligl promemorian (s. 104) äravsikten att ytterligare regler om innehållet skall ges i enverkställighelsförordning. Enligt tingsrättens mening är det lämpligare att behålladen nuvarande tekniken och ge en fullständig reglering i delta avseende ilagen. För allmänheten är del enklare, om man kan utläsa kraven i enförfattning och slipper göra jämförelser mellan två. Anses en verkställighets-eller tillämpningsförordning erforderlig bör den i huvudsak begränsas tillföreskrifler för domstolen och specialregler för mindre vanliga situationer somej bör tynga lagtexten. 12.2.4 : I 2 och4§§ förslaget lill lagsökningslag bör man enligt ulredningens mening användatermen tingsrätt i stället för del - åtminstone för menige man - intetsägandeuttrycket allmän underrätt. I andra stycket av 2 § bör ordel "tillantagande" skjutas in efler ordet "förekommer" (jfr PM s. 104). 72.2.5 SABO:SABO ser med tillfredsställelse att krav mot mer än en gäldenär kan förekomma i samma ansökan. Delta har stor praktisk bety delse vid yrkande som avser lägenhet som förhyrs av flera gemensamt. Detta har uppmärksammats i promemorians specialmotivering, men vill ändå trycka på detta som varande en avsevärd förbättring i förhållande till nu gällande rätt. 12.3.1 Datainspektionen: Ett tydligtangivande av gmnden för ansökningen är naturligtvis viktigl om man, såsomföreslås, vill låta utslaget få rättskraft. Det har emellertid också storbetydelse för gäldenärens möjligheter att identifiera fordringsanspråket ochbemöta detta. 12.3.2 läns norra tingsrätt:Enligl 3 § skall sökanden ange den åtgärd som han yrkar. Skrivningen börtydligare ange att sökanden skall uppge sill yrkande. Likaså bör i lagtextenklart utsägas all sökanden skall framställa sitt koslnadsanspråk redan iansökningen. Imotiven uttalas (bl.a. s. 70), alt en enskild part skall i princip kunna klaraen lagsökning på egen hand utan juridiskt biträde. Inte minst ur denna synpunktbör redan i lagtexten i ett sammanhang anges vilka ytterligare krav somuppställs på ansökans innehåll. 12.3.3 i län: Paragrafen bör utökas med en bestämmelse all kostnaderna skallspecificeras, eljesl kan sökanden riskera att endast få lösen för utslaget (sebl. a. 8 uppl. s. 215). 12.3.4 domareförbund:Förbundel delar uppfallningen att ansökningsförfarandet bör göras enkelt. Dockmåste det kravet upprätthållas att Prop.1980/81:88 124 ansökningenskall innehålla lillräckliga uppgifter för identifiering av saken och såsomunderiag för domstolens prövning. Betydligt oftare än som fömtsätts ipromemorian torde invecklade mål anhängiggöras i summarisk väg. Förbundet menardärför att del krav på tydligt och fullständigt angivande av gmnd förframslälll yrkande, som uppställs för nuvarande betalningsprocess, bör gällaäven i den föreslagna summariska processen. ---- , såvitt gäller innehållet i ansökningen, all i3 § tydligare än som skell bör anges all koslnadsersällning kan utdömas endastom part yrkat sådan. 12.4.1 : 1 promemorianföreslås att domstol åläggs skyldighet att överlämna "felaktigtadresserad ansökan" till behörig domstol. vill här framhållaatt sådan service redan nu ges av många domstolar trots att uttryckligt stöd ilag härför saknas. Den i paragrafen föreslagna lösningen kan vållatillämpningsproblem. Det kan nämligen förekomma fall där domstolama har olikauppfattning i behörighetsfrågan. Ett exempel härpå är de i promemorian omnämndaparkeringsavgiftsmå-len. Har domstol från annan domstol till sig fåttöveriämnat ett mål bör enligt uppfattning inte komma i frågaatt den senare domstolen återsänder målel med stöd av 4 §.1 sådant fall måstedomstolen med stöd av 5 § 2 st. i förslaget avvisa ansökningen. 12.4.2 : Här presenterasen intressant nyhet som i viss utsträckning skulle förtjäna att övervägas ävenför den ordinära processens vidkommande: målel skall ex officio överlämnas tillbehörig tingsrätt i de fall ansökningen sker vid fel domstol. Viss risk finnsatt regeln kommer att missbmkas; sökanden, eller kanske snarare professionellaborgenärsombud, kan komma att skicka alla sina ansökningar tiil viss tingsrätti förlitan på att denna sköter den vidare distributionen fill behörigadomstolar. Denna risk måsle dock bedömas som liten mot bakgmnd av deförseningar ett sådant förfaringssätt trots alll leder lill. Missbmk kan ocksåstävjas t. ex. genom tillämpning av inkassolagen. Men det kan övervägas ombestämmelsen bör ges en fakultativ utformning så att domstolen har möjlighetatt avvisa ansökan i de fall sökanden uppenbarligen nonchalerat fom mf rågan. Vadgäller själva lagtexten bör framgå att det är domstolen och inte sökanden somskaU svara för överlämnandet. Vidare synes det mindre konsekvent att ha medordet "genast" i lagtexten, om domstolen i vissa fall bör ta kontaktmed sökanden innan målet vidarebefordras (jfr PM s. 107). Sistnämnda skyldighetkan emellertid bli betungande för domstolen. Enligt hovrättens mening böröverlämnande till behörig tingsrätt enligl den föreslagna paragrafen ske blottnär det klart framgår redan av ansökningshandlingarna vilken tingsrätt som ärbehörig. Råder oklarhet i detta hänseende bör sökanden skyndsamt Ofr 21 §)åläggas att komplettera sin ansökan med angivande av grunden för bedömande avfommfrågan (jfr SOU 1970:75 s. 84). 12.4.3 Hovrättenför Nedre : Hovrätten ifrågasätter om ifrågava rande bestämmelse, som - med någol förhållandevis perifert undantag - saknar motsvarighet i gällande processlagstiftning, bör införas i detta sam- 1980/81:88 _ 125 Del naturliga bör vara alt man avvaktar översynenav . Samma regel bör enligt hovrättens mening gälla över helafältet. Skulle den föreslagna bestämmelsen genomföras, börexpedilionskungörelsen förses med ett tillägg, varigenom klargöres all nyansökningsavgifl ej skall uttagas av den behöriga domstol, lill vilken målelöverlämnas. 1 promemorianhar anförts, all konlakl bör lagas med sökanden när möjlighel finnes lill valmellan flera behöriga domstolar. praktiskt förekommande fall är även altsökanden av processekonomiska eller andra skäl skulle vilja återkallaansökningen, om han undertätlas om alt den domstol till vilken han ingivitansökan ej är behörig. Konlakl bör därför tagas med borgenären innanhandlingama vidaresändes även då endasl en annan domstol, enligt vadhandlingarna utvisar, är behörig. 12.4.4 : Tingsrättentillstyrker förslagel. Tingsrätten anmärker emellertid all förevarande reglerkan inbjuda till missbruk i förlitan på all rällen översänderansökningshandlingarna lill behörig underrätt, med ett icke obetydligtmerarbete för tingsrätten och exlra koslnader för statsverket som följd. Detkan därför ifrågasättas, om ej rättens skyldighel att överlämna handlingarnatill räll domstol borde begränsas till fall då ansökan ingivits till fel forumav misstag eller på grund av skälig ovisshet om vilken domstol som är behörig. 12.4.5 Rättegångsutredningen:Förslaget i 4 § har endasl få motsvarigheter inom processrätten. VidRB:s tillkomst ansåg man ett sådanl förfaringssätt strida mot principen omdomstolarnas likställighet. Den föreslagna ordningen är emellertid praktiskoch torde för övrigl beträffande lagsökningsmålen utan formligt lagstödtillämpas av vissa tingsrätter. Vad man kan befara är att regelnkan förieda vissa borgenärer lill ökal slarv, när del gäller alt undersökavilken tingsrätt som är behörig. Möjligen kan också vissa borgenärer komma altutnyttja regeln på ett otillböriigt sätt. Det säger sig självt alt sådanakonsekvenser kan bli betungande för tingsrätternas kanslipersonal. Samtidigtlalar praktiska skäl för all vissa möjligheler till överfiyttning av mål börfinnas också i den ordinära tvistemålsprocessen. kommerall la upp den frågan i ett senare skede av sitl arbele. Enligl utredningensmening finns del knappast skäl att i lagsökningslagen föregripa de förslag lilllösningar utredningen kan komma all lägga fram. Om promemorieförslagelgenomförs, bör ulvecklingen följas så all eventuella missbruk av paragrafenkan stävjas i lid. 12.4.6 domarejörbund: Förbundelinstämmer i förslaget att fel-adresserad ansökan, i stället för all avvisas,överiämnas lill behörig domstol. Detla bör dock inskränkas till de fall, dåfommfrågan är uppenbar. Om överflyttningen bör sökanden underrättas. Förbundetanser att beslämmelse härom är erforderiig. 12.4.7 : anser denna förbättring,i förhållande lill nuvarande ordning, vara hell i linje med attansökningsförfarandet bör förenklas i möjligaste mån. då även enskild personutan juridisk erfarenhet själv skall kunna ansöka om lagsökning i vissl ärende. 1980/81:88 126 12.5.1 : Genom att ogillandeinförs på den summariska processens område uppstår ett behov av att ange näravvisning respektive ogillande skall komma till användning. Det kanifrågasättas om vinsten med att arbela med två slags avgöranden uppväger detbesvär som uppkommer. Slutet av andra stycket illustrerar hur bestämmelser idenna fråga lätt får karaktär av cirkelresonemang. 12.5.2 Hovrätten för Nedre : Avspråkliga och likformighetsskäl föreslår hovrätten följande lydelse:"Ansökan skall även avvisas om den avser yrkande som ej kan bifallasenligt denna lag eller ...". Enligt promemorian skall även en partiell avvisning varamöjlig. En rent språklig tolkning av lagtexten, där det sägs att"ansökan" skall avvisas, pekar närmast i motsatt riktning. Ompartiell avvisning bör tillåtas - och några vägande invändningar häremot synesej kunna resas - bör detta klart framgå av lagtexten. 12.5.3 i Göleborgs och : I kommentaren till 5 § anges att ansökan skall avvisas om den är såbristfällig att den ej kan läggas fill grund för prövning i sak samt bristeninte avhjälpts, trots föreläggande därom. Bland bristerna anges allkostnadsyrkandet är oklart. anser inte att en sådan"brist" bör leda till avvisning. Del är sökandens ensak om han villha betalt för sina kostnader eller ej. 12.5.4 : Mot deanledningar till avvisning som anges i 5 § och närmare exemplifieras imotivering till lagrummet finns ej anledning fill erinran. Enligt vad somframgår av motiveringen skall avvisning enligt bestämmelsen kunna ske ävensedan ansökning upptagits och delgivits svaranden. Detta anses gälla även förnärvarande, ehum lagsökningslagen ej innehåller uttrycklig bestämmelse därom. Ipromemorieförslaget kommer lagens avsedda innebörd härvidlag inle till uttryckpå annat sätt än att 6 §, som reglerar en avvisningsmöjlighet, vilken däremolavses ej kunna begagnas sedan ansökningen upptagits, i motsats till 5 §innehåller ordet "genast". Förbundet anser, alt möjligheten att enligt5 § avvisa ansökan sedan den upptagits bör komma till tydligt uttryck redan idetta lagrum. 12.6.1 RSV: Enligt förslaget/år en ansökanom lagsökning, som är uppenbart ogrundad, genast avvisas. Om vad sökandenanfört till slöd för sitt yrkande bedöms som ogmndat kommer han knappastnågonsin i bättre läge genom svarandens yttrande över ansökningen. Även omsvaranden lämnar ärendet obestritt kan ju inte mera än det i ansökningenanförda läggas till grund för utslaget. Innan svaranden föreläggs att inkommamed yttrande bör följaktligen ställning tas till om sökanden har utsikter attfå bifall i målet. Är detta uppenbariigen inte fallet torde det vara felaktigtatt över huvud delge svaranden ansökningen. Risk föreligger också för attsvaranden, om han åläggs att yttra sig, skaffar sig ombud och åsamkas koslnaderi målet. Bestämmelsen i 6 § bör ändras så, att ansökningen skall genast avvisasom den är uppenbart ogrundad. 12.6.2 : Som grund föravvisning föreslås här att sökandens Prop.1980/81:88 127 anspråkär uppenbart ogmndat, en konstmktion som - i kombination med att ogillandeinförs för andra fall - innebär ett klart avsteg från RB:s systematik.Förslaget är intressant i sin fördomsfrihet men bygger såvitt hovrätten kanfinna på den felaktiga fömtsättningen att avvisningsbeslut inte vinnerrättskraft (PM s. 109); regeln skulle därför enligt PM inle innebära någon riskför rättsföriust för borgenären. Att avvisningsbeslut i ordinär rättegångvinner rättskraft torde vara helt vedertaget (se t. ex. NJA II 1943s. 737, , Rättegång IIs. 15 och , Processhinder s.120 ff). Man kan ej heller utan vidare hävda att undantag från denna regelskulle gälla i mål om lagsökning och betalningsföreläggande. Tvärtom talar desparsamma uttalanden som finns på området i motsatt riktning (se Lihné,Betalningsföreläggande s. 201 ff och , Rättskraft s. 93, jfr däremotBoström-Linders s. 89 f som felaktigt uppfattar det fallet att råtlskraftengenombryts av factum superveniens som ett utslag av bristande rättskraft). Delege ferenda kommer dock saken möjligen i en annan dager. Eftersom ogillandeutslag avses sakna rättskraft (14 § 3 st.) kan inte utan fog hävdas att ejheller avvisningsutslag bör ha sådan effekt. En generell regel av dennainnebörd bör dock ej hävdas; har ansökan avvisats på gmnd av t.ex. res judicataeller bristande svensk domsrält torde frågan ej få bli föremål för nybedömning. Däremot kan det givetvis hävdas att rättskraft ej bör inträda i defall ansökan avvisats enligt 6 §. Detta bör i så fall, liksom vad gällerogillande, framgå av lagtexten. Förden händelse det verkligen finns ett praktiskt behov av en regel som den härdiskuterade aktualiseras enligt hovrättens mening tanken att avstå från allinföra ogillande över huvud taget och, liksom , låta alla brister i sökandenstalan leda till avvisning i stället. På så sätt skulle man undvika detförvillande förhållandet att ett och samma fel - att ansökan är ogmndad -stundom leder till avvisning, stundom till ogillande och att detta får praktiskakonsekvenser i form av olika rättsmedel (besvär till hovrätten i det förtafallet, återvinning i del senare). Hovrätten kan heller inte finna att besvär ihögre instans skulle vara ett lämpligare rättsmedel än återvinning i fall somde här avsedda. Behovet av särskilt kvalificerad överprövning framstår ju somhögst diskutabelt just i de fall ansökan uppfattats som uppenbart ogrundad.Skulle hovrätten, eventuellt på gmnd av komplettering från sökanden, finna attuppenbarhetsrekvisitet ej är uppfyllt skall särskilt beslut meddelas härom ochmålet därefter tas upp på nytt i tingsrätten. Denna handläggningsordningförefaller inte ändamålsenlig. Hovrättenvill emellertid inte underlåta att peka på en (i PM ej uppmärksammad) fördelmed förslaget: genom att en uppenbar materiell brist i sökandens talan görslill avvisningsgrund undviker man en av de olyckliga konsekvenserna av den isvensk rätt rigoröst upprätthållna distinktionen mellan formella och materiellabrister i kärandens talan: domstolen tvingas inte ta ställning till eventuellasvårbedömbara frågor om processhinder i de fall borgenärens talan är uppenbartmateriellt ogmndad utan kan välja att gmnda avgörandet på den sistnämndabristen, vilket inte är möjligt enligt gällande rätt. För lagsökningsprocessensdel skulle man dock få samma positiva effekt av att avstå från att införaogillande över huvud taget. Del torde nämligen inte råda något förbud fördomstolen mot att s. a. s. välja den mest bekväma avvisningsgmnden, medandäremot disfinklionen mellan avvisning och ogillande kan ha urprocessekonomisk synpunkt ogynnsamma effekter i detta hänseende. Prop.1980/81:88 128 12.6.3 Hovrättenför Nedre : Enligt hovrättens mening saknas anledning all i den summariska processen införa ett för vår rättsordning okänt element, avvisning på materiell grund. Hovrätten föreslår därför att förevarande paragraf utgår ur lagförslaget. I varje fall bör sådan avvisning - såsomanförts i promemorian - ej beslutas efter det ansökan upptagits och kommunicerats med svaranden. Promemorieförfattaren har velal mar kera detta genom att i lagtexten ange att avvisning får ske genast. Detta uttryckssätt utgör, enligt hovrättens bedömande, ej hinder mot alt även på senare stadier av målets handläggning meddela avvisningsbeslut på materi ell gmnd. Ett förtydligande i enlighet med vad ovan anförts synes därför erforderligt. 12.6.4 läns norra tingsrätt: 16 § föreslås att uppenbart ogrundat anspråk får genast avvisas. Avvisning påmateriell gmnd är en medveten nykonstmktion. Såsom anföres i motiveringenkommer bestämmelsen emellertid sannolikl att vinna mycket liten tillämpning.Det kan då ifrågasättas om man gör någon egentlig vinst med att upprätthålladistinlg:ion mellan avvisning på materiell grund i processens inledningsskedeoch ogillande på samma gmnd i senare skede. 12.6.5 : Attansökningen i de avsedda fallen skall avvisas - ochinte ogillas - synes något oegentligt. Vid avvisning blir rättsmedlet besvär och ej återvinning. Den effekten synes i och för sig fördelaktig och förslaget kan därför accepteras. 12.6.6 Rättegångsutredningen:Den föreslagna möjligheten i 6 § förslaget till lagsökningslag att avvisa ansökningen av materiella skäl när sökandens anspråk är uppenbart ogmndat innebär en nyhet inom processrätten. Möj ligheten torde vara avsedd främst för vissa skadeståndsfall. Utredningen vill understryka att sådana ansökningar som innehåller uppenbart obefo gade påståenden och yrkanden ofta är till stort besvär både för domstol och motpart. Syftet med den föreslagna bestämmelsen är därför gott. Enligt utredningens uppfattning är emellertid problem av nu förevarande slag mera frekventa i den vanliga tvistemålsprocessen än i lagsöknings- processen. i ett större perspektiv är också föga vunnet med den nya regeln i lagsökningslagen så länge sökanden har möjlighel att efter avvis- ningen utnyttja det ordinära domslolsförfarandet där någon motsvarande spärr ännu inte finns. Frågan om hur man i det ordinära domstolsförfaran det bör hantera problemen med uppenbart ogmndade anspråk har tagits upp i direktiven för rättegångsutredningen och övervägande skäl talar för att frågan bör få en samlad bedömning under utredningens fortsatta arbete. Olägenheterna av att en lösning härigenom skjuts upp såvitt gäller lagsök ningsfallen torde inle vara stora, om skadeståndsfallen hålls utanför lag- sökningsinstitutel på sätt utredningen har förordat. Det bör också påpekas att det kan vara möjligt att tillämpa 5 § när sökandens anspråk är uppenbart ogmndade. 12.6.7 : Beträffande den i 6 § föreslagna avvis- ningsmöjligheten - att ansökan skall kunna avvisas om sökandens anspråk är uppenbart ogrundat - sägs i motiveringen, att fråga här är om avvisning på materiell grund. De i anslutning därtill angivna exemplen - att åbero pad civilrättslig gmnd är ohållbar, trakasseri från sökanden, att fordran enligl vad som framgår är betald - antyder emellertid ej blott omständig- 1980/81:88 129 heter hänförliga lill del maleriella rätlsförhållandelulan även omständigheter som är processföriilsäliningar i summariskbetalningsprocess. gäller uppgifi om betald fordran. Föreligger uppgifihärom i anslulning lill ansökan i lagsökningsmål enligl nu gällande lag,brisler ju den i 3 § lagsökningslagen angivna förulsällningen, altfordringsbeviset skall innefatta bevis om fordran, och ansökningen skall dåavvisas. På samma sätt lorde i den föreslagna belalningsprocessen, ehuru kravpå fordringsbevis ej uppställts, ansökan böra avvisas, om del redan avsökandens uppgifler framgår, all fordringsförhåUandet upphörl genom beialning.Vidare bör - i likhei med vad även nu lorde vara förhällandet - ansökan kunnaavvisas i sådana undantagsfall, då grunden för framställt yrkande inte omfaltasav rättsordningens skydd - yrkandel avser t. ex. spelskuld - och sökandensframställning så lill vida inle innefattar laga skäl för bifall. Mol en av visningsregelbegränsad lill omsländigheter av nu anlyii slag torde anledning ej finnas lillerinran. Med regeln avses tydligen en längre gående prövning av den maleriellagrunden. Förbundel anser en sådan regel principiellt oriklig och dessulomolämplig. Del kan enligt förbundet ej komma i fräga all redan påansökningsstadiel göra den avsedda maleriella prövningen, allra minsl omprövningen, såsom tänkt är. skall åvila tingsnolarie såsom handläggare.Avvisning bör komma i fråga endasl när ansökan brisler i fråga omprocessfömlsällningar eller i formellt hänseende. Är ansökning materielltogrundad börden - efter kommunicering - ogillas eller, såsom förordar i del följande, hänskjutas till rättegång. Förbundel motsätter sigdärför förslagel i denna del. 12.7.1 : Enligl 7 §förslagel lill lagsökningslag färden lidsfrist inom vilken svaranden enliglföreläggande skall yllra sig inle ulan särskilda skäl bestämmas längre än vecka. Motsvarande frist i lagsökningslagen (1946: 808) är . 44 § jordabalken (JB) siadgas all hyresgäst som på grund av dröjsmål medbetalning av hyran förverkat hyresrätten inle lår skiljas från lägenheten omhyran belalas senasi tolfte vardagen efler del all hyresgäslen delgivitsunderrättelse om all han genom alt betala hyran på angivet säll äger återvinnahyresrätten. Beslut om vräkning får inle meddelas förrän fjorton vardagarförflutit från del alt hyresgäslen delgivils underrättelsen. Då hyresvärd hostingsrätt eller öex begär vräkning under påstående alt hyresrätten är förverkadpå grund av dröjsmål med betalning av hyra har underrätlelse enligl JB 12: 44sällan delgivits hyresgästen. Delgivning av underrättelsen skalldå ombesörjas av tingsrätten resp. öex med ansökan om vräkning (sekungörelsen [1973: 199] om underrättelse enligl 12 kap. 44 § jordabalken). 1 nunämnt fall kan frislen för yltrande över ansökan om lagsökning inte sällaskortare än att tidsfristerna i JB 12: 44 kan beaklas. I dessa fall föreliggersålunda hinder enligt lag all sälta frislen för yllrande så kort som en vecka.Enligl mening är därför lokutionen "särskilda skäl" i7 § mindre lyckad. 12.7.2 Datainspektionen: I lagtexten börsärskilt anges att sedan sökanden inkommil med påminnelser, ytteriigareskriftväxling skall få förekomma endasl undantagsvis. 12.7.3 RSV: Eftersom invändning ombetalning enligl 12 § andra stycket 9 1980/81. 1980/81:88 130 skall, när skriftligt fordringsbevis åberopats avsökanden, beaklas endasl om den styrks bör det föreläggande som delgessvaranden innehålla upplysning härom. om vad föreläggandel skallinnehålla bör meddelas i administrativ ordning. 12.7.4 hovräll: Hovrätten anser attnormalliden för svaranden alt avge yllrande möjligen bör bestämmas lill längrelid än (jfr även för ett särskill fall jordabalken 12:44).