prop · G40390 · 1980-12-31 00:00:00 — Koncessionen skall gälla , som fårbestämmas till längst 30 är. Regeringen får föreskriva alt staten skall ha rättalt delta i verksamheten eller att särskild avgift skall utgå till staten. Äveni andra hänseenden får regeringen föreskriva villkor för att skydda allmännaintressen eller enskild rätt. Koncessionshavaren är skyldig attmol ersättning ombesörja transport åt annan om del kan ske utan väsentliglförfång för koncessionshavaren (8§). I I0-I2§§ behandlas ansvarel förkostnader, som kan uppkomma om ledning dras fram inom trafikled. Som regel ärdet koncessionshavaren som skall bekosta de arbeten, som härvid måste utföras. Koncession får ej överlåtas utanmedgivande (I3§). Efter anmälan av koncessionshavaren alt han vill frånlrädasin rätt upphör koncessionen, om inte annat följer av koncessionsbeslutel(I4§). Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, statens industriverkfår återkalla koncessionen bl. a. om koncessionshavaren inte uppfyllerföreskrivna villkor eller gällande förpliktelser(15§). Sedan koncessionen upphört altgälla skall ledningen tas bort och återställningsåtgärder vidtas. Detta gällerockså om ledning dragits fram utan koncession (16-17§§). I 18 § finns närmarebestämmelser om hur åler-ställningsarbetena skall gå till. I 1923§§ finns bestämmelser om bl.a. tillsynen. Tillsynen utövas av statens industriverk, som har rätt atl avkoncessionshavaren kräva in de upplysningar och handlingar som behövs förtillsynen. Verket får också för visst fall meddela bestämmelser för alt tryggaefterlevnaden av lagen såviii avser rörlednings framdragande och begagnandeeller återslällningsål-gärder. Verket har viss möjlighet alt tillgripavitesföreläggande för atl få till stånd rättelse om koncessionshavaren inteuppfyller meddelade villkor eller föreskrifter. I vissa fall kan verket ocksåförbjuda att verksamheten fortsätts. Om sådant förbud inte efterkommes. t .2.2 Lagen om allmänna fjärrvärmeanläggningar Genom lagen om allmännaIjärrvärmeanläggningar har distributionen av fjärrvärme i viss utsträckningblivit lagreglerad. Enligt lagen skall statens industriverk pä ansökan av densom driver en fjärrvärmeanläggning kunna 1980/81:90 Bilaga1.13 Industridepartementet 326 förklaraanläggningen för allmän, om det finns behov av anläggningen från allmänsynpunkt. bestämmer härvid visst område utöver vilketanläggningens verksamhetsområde inte får utsträckas. Inom detta område kanverket utesluta t. ex. storförbrukare med befintliga uppvärmningsanläggningarsåsom sjukvårdsinrättningar och större industrier beträffande vilka det redanfrån början står klart att uppvärmning genom fjärrvärmeanläggningen inte medförnågra fördelar därför att de har möjlighet att själva ordna en effektiv värmeförsörjningsom inte innebär några nackdelar från allmän synpunkt jämfört medanslutningsalternativet. Lagen gäller endast för allmännafjärrvärmeanläggningar. Huvudman för Qärrvärmeanläggning är i regel kommunen.Lagen reglerar inte kommunens skyldighet att engagera sig i fjärrvärme utandetta är liksom tidigare en fråga som kommunerna själva kan.avgöra. Enligt 8 § har ägare av faslighet inomanläggningens verksamhetsområde rätt att få fastigheten ansluten tillQärrvärmenätet, om fastigheten behöver anordningar för värme samt behovet intekan med större fördel tillgodoses på annat sätt. Å andra sidan är ägare tillsådana fastigheter i princip skyldiga att betala avgift enligt taxa somhuvudmannen är skyldig att utge ersättning för anläggning för värmeförsörjningsom blir onyttig till följd av att allmän Qärrvärmeanläggning kommer till stånd(16§). Tvister mellan huvudman och fastighetsägare prövasav statens va-nämnd. Miljöskyddslagen (ML) innehåller bestämmelser tillskydd mot vattenförorening, luftförorening, buller och andra störningar. Lagenär tillämplig på bl. a. användning av mark, byggnad eller anläggning pä sättsom kan medföra förorening av vattendrag, sjö eller annat vattenområde, om användningeninte utgör byggande i vatten (I §). Den är också tillämplig på användning avmark, byggnad eller anläggning på sätt som kan medföra störning för omgivningengenom luftförorening, buller, skakning, ljus eller annat sådant, om störningeninte är helt tillfällig. Åtgärdeller användning som omfattas av lagen kallas miljöfarlig verksamhet. Den somutövar eller ämnar utöva miljöfarlig verksamhet skall vidta de skyddsåtgärder,tåla den begränsning av verksamheten och iaktta de försiktighetsmått i övrigtsom skäligen kan fordras för att förebygga eller avhjälpa olägenhet (5§). Kanmiljöfarlig verksamhet befaras föranleda olägenhet av väsentlig betydelse,även om försiktighetsmått vidtas, får verksamheten utövas endast om särskildaskäl föreligger (6§). Skulle den befarade olägenheten innebära att ett stortantal människor får sina levnadsförhållanden väsentligt försämrade eller attbetydande förlust från naturvårdssynpunkt uppkommer eller att liknande allmäntintresse skadas avsevärt, får enligt samma paragraf verksamheten inte utövas. Regeringenkan dock lämna tillstånd enligt ML, om verksamheten är av synnerlig Prop.1980/81:90 Bilaga 1.13 Industridepartementet 327 betydelseför näringslivet eller för orten eller eljest från allmän synpunkt. Dessabestämmelser i 6 § gäller ej om rörledning prövats enligt rörledningslagen. kan på ansökan avden som vill utöva miljöfarlig verksamhet lämna tillstånd till verksamheten(9§). Sådan frivillig tillståndsprövning sker endast undantagsvis. Med stöd av10§, vari regeringen i fräga om miljöfarlig verksamhet fått vittgåendebefogenheter att föreskriva krav på tillstånd, dispens eller anmälan, har i 2§miljöskyddskungörelsen (1969: 388; ändrad : 330) föreskrivits attdär angivna slag av fabriker eller andra inrättningar inte får anläggas utantillstånd av eller dispens, dvs. medgivandeom undantag från skyldighet att söka tillstånd, av . Om regeringen enligt rörledningslagen har prövatfrågan om rörledning är regeringens beslut bindande vid prövning enligl ML. Naturvårdslagen (NvL) innehåller bl. a.bestämmelser lill skydd för naturmiljön och friluftslivet. I 18§ föreskrivs att läkt av sten, grus m. m. intefår ske utan tillstånd. Enligt 19 § kan visst område förklarassom naturvärdsområde. I beslut om naturvärdsområde skall föreskrivas deinskränkningar i nyttjandet av marken som behövs för att trygga ändamålet medbeslutet. får i särskilda fall medge undantag från sådanainskränkningar. , som inte omfattas avtillståndstvång enligt 18 § eller 19§ komma att väsentligt ändra naturmiljön,skall enligt 20§ samråd ske med innan företaget utförs.Bestämmelsen i 20 § gäller inte bebyggelse inom vissa planområden och inteheller företag, som omfattas av tillstånd enligt vattenlgen eller ML. Till skydd för friluftslivet råder enligt 15 §strandskydd vid havet, sjöar och vattendrag. Inom strandskyddat område fårenligt 16 § inte utan tillstånd utföras anläggning som hindrarallmänheten alt beträda området. Detta gäller dock inte företag vartilltillstånd lämnats enligt vattelagen eller ML. Också vissa bestämmelser i byggnadslagen (BL) kanha betydelse för frågan om framdragande av fjärrvärmeledningar. Detta gällerfrämst i lagens planbestämmelser men i vissa fall också bestämmelserna i 136 a§ om lokaliseringsprövning av industriell verksamhet. Enligt 136 a § BL skall tillkomsten och lokaliseringenav industriell eller liknande verksamhet, som är av väsentlig betydelse förhushållningen med energi eller med landets samlade mark- och vattentillgångarprövas av Prop.1980/81:90 Bilaga 1.13 Industridepartementet 328 regeringeni den omfattning som sägs i lagrummet. Sålunda skall nyanläggning av vissaverksamheter som anges i paragrafens andra stycke alltid prövas om regeringeninte för visst fall medger undantag från prövningsskyldigheten. 1 övrigtgäller i huvudsak att utvidgning av de i 136 a § andra stycket angivnaverksamheterna och nyanläggning eller utvidgning av andra verksamheter som ärav väsentlig betydelse för hushållningen med energi eller med landets samlademark- och vattentillgångar skall prövas om regeringen beslutar därom i detenskilda fallet. Regeringens beslut enligt 136 a § BL är bindandeför den fortsatta prövningen enligt BL och ML. Det ankommer att vid prövning enligt ML föreskriva devillkor för verksamheten som krävs från miljöskyddssynpunkt, i den mån fråganinte är reglerad genom regeringens beslut. I vattenlagen (VL) finns bl. a. regler om byggandei vatten. Med byggande i vatten avses uppförande av damm, bro, brygga, vall,hus eller annan anläggning ävensom verkställande av fyllnad eller pålning ivattendrag, sjö eller mindre vattensamling eller havet eller ock på land sånära strandbädden, att inverkan kan ske på vattenståndet (2 kap. 1 §). Tillbyggande i vatten hänförs också, sedan byggnad som ännu nämnts kommit tillstånd, varje ändrings- eller reparationsarbete därå nedom högsta kända vattenståndet.Vad som föreskrivs i VL om byggande i vatten skall äga motsvarande tillämpningi fräga om bortledande av vatten ur vattenområde, som förut nämnts, grävningoch sprängning i sådant vattenområde samt annan åtgärd till ändring av vattnetsdjup eller läge därstädes. För att byggande i vatten skall fä ske krävs att devärden som vattenbyggnaden skapar frän samhällelig och allmän ekonomisksynpunkt väger tyngre än de värden som skadas genom byggnaden. Tvängsrätt attbygga i vatten till skada för annan förutsätter sålunda atl åtgärdensnettonytta står i visst matematiskt förhållande lill den skada på annansegendom som uppkommer genom åtgärden (2 kap. 3§). Även om företaget skulleuppfylla detta krav, kan det emellertid vara otillåtligt. nämligen om detmedför avsevärd skada på vissa allmänna intressen. Regeringen kan dock lämnatillstånd enligt VL, om företagel är av synnerlig betydelse för näringsliveteller för orten eller eljest från allmän synpunkt. Bestämmelserna om att åtgärdens nettonytta skallstå i visst förhållande lill skadan utgör inte hinder mot uppförande av broeller annat byggande i vatten för allmän väg, rörledning eller för järnväg, tillvars anläggande eller framdragande regeringen har lämnat tillstånd (2 kap.40§). Enligt 44 § väglagen gäller atl elektrisk ledning,vallenledning eller annan ledning inte får dras inom vägområde, om inleväghållningsmyndighe- 1980/81:90 Bilaga 1.13 Industridepartementet 329 ten har medgivit det. Har tillstånd till ledningen lämnatsi annan ordning enligt lag eller annan författning, räcker det med att anmälangörs hos väghållningsmyndighelen. Denna meddelar de föreskrifter om arbeletsbedrivande m.m. som behövs med hänsyn lill vägens bestånd, drift ellerbrukande. Enligt ledningsrättslagen kan densom för ledning vill ulnyllja utrymme inom fastighet få en särskild rätt tilldella, s.k. ledningsräll. Lagen gäller vissa uppräknade slag av ledningar, bl.a. allmänna leleledningar. koncessionspliktiga starkströmsledningar, vallen-eller avloppsledningar och ledningar genom vilka fjärrvärme, olja eller annanråvara eller produkt transporteras från produktionsslälle, upplag ellerlaslplats (2§). Med ledning avses inte bara självaledningen utan även sådana för dess ändamål erforderliga anordningar somtransformatorer, pumpstaiioner och andra tillbehör (3 §). Ledningsrätten, som kan tillskapasäven tvångsvis, ger ledningsägaren en sakrättsligl skyddad rätt alt utnyttjautrymme inom fastighet för ledning (l§). Ledningsrätten omfattar befogenhet attinom fastigheten vidta de åtgärder som behövs för atl dra fram och begagnaledningen. En ledning måste vara av viss beskaffenhet och tjäna visständamål för atl den skall få dras fram med ledningsrätl. I fråga om ledning förtransport av fjärrvärme, olja, gas eller annan råvara eller produkt krävs allledningen tillgodoser ett allmänt behov, gagnar näringsverksamhet ellerkommunikationsanläggning av betydelse för riket eller viss ort eller att denmedför endast ringa intrång i jämförelse med nyttan (2 §4). Iledningsrällsärendet prövas också frågan om ledningens närmare lokalisering medhänsyn till de motstående intressen som kan finnas i det särskilda fallet. Ledningsrätl får inte upplåtas, omändamålet lämpligen bör tillgodoses på annal sätt eller olägenheterna avupplåtelsen frän allmän eller enskild synpunkt överväger de fördelar som kanvinnas genom den (6§). Upplåtelse av ledningsrätt inom område med fastställdgeneralplan eller stadsplan, tomtindelning eller byggnadsplan skall slå iöverensstämmelse med planen (8 §). Finns det eljest särskilda bestämmelser förmarks bebyggande eller användning, i.ex. utomplansbesiämmelsereller naturvärdsföreskrifter, skall ledningsrätt upplåtas så, att syftet medbestämmelserna inle motverkas. Utanför planområde får ledningsrätl inleupplåtas, om upplåtelsen skulle försvåra områdets ändamålsenliga användning, föranledaolämplig bebyggelse eller motverka lämplig planläggning av området (9§).Allmänt gäller att ledningsrätt inle får upplåtas om olägenhet av någonbetydelse uppkommer för allmänt intresse och undantag härifrän görs endasi närupplåtelsen är lill övervägande nylta från allmän synpunkt (I0§). Har en ledningssträckning fastställts i koncessionsbeslut,skall vad som i Prop.1980/81:90 Bilaga 1.13 Industridepartementet 330 dennadel har föreskrivits i koncessionsbeslutet gälla utan hinder av bestämmelsernai 6-10 §§ ledningsrättslagen (11 §). Ersättning för intrång vid upplåtelse avledningsrätt utgår enligt de grunder som tillämpas vid expropriation (13§). Vid sidan av ledningsrättslagen finnsbestämmelserom tvångsupplätelse av mark för ledningsändamål iexpropriationslagen (ExL). I 2 kap. 3 § föreskrivs att expropriation får skeför att tillgodose allmänt behov av elektrisk kraft eller annan drivkraft,vatten, värme m. m. Denna bestämmelse omfattar bl. a. ledningar av olika slagt. ex. ledningar för Qärrvärme, olja eller gas. Skall en sådan ledning ingå iledningsnät av betydelse för riket eller för viss ort eller är intrånget avledningen ringa i jämförelse med nyttan därav, får expropriation ske även omallmänt behov av ledningen inte föreligger. 1.2.10 Lagen om särskilda skyddsåtgärder för vissakraftanläggningar Beträffande anläggningar av väsenfiig betydelse för energiförsörjningen i riketgäller i fråga om åtgärder till skydd mot skada genom luftanfall eller annankrigshandling eller sabotage bestämmelserna i denna lag. Enligt 2§ avser lagenvissa elektriska kraftverk, anläggningar för tillgodoseende av vattenkraftgenom vattenreglering, elektriska ledningar, transformatorer ochkopplingsstationer samt rörledningar, för vilka krävs koncession enligtrörledningslagen. I 3§ föreskrivs att anläggningen skall utföras på ett medhänsyn till förhållandena i varje särskilt fall från skyddssynpunkt lämpligtsätt. Detsamma skall också gälla i fräga om ombyggnad, ändring eller utvidgningav sådan anläggning. Ägare av anläggning är skyldig enligt 4 § att, i den måndet inte tidigare skett, med avseende på anläggningen och driften vid dennavidta erforderiiga åtgärder för att minska faran för och begränsa verkningarnaav skada som förut nämnts. Han skall sålunda bl. a. verkställa nödigförstärkning av anläggningens skydd mot brand- och annan bombskada, utföraskyddsrum m.m., utbilda och öva personal samt vidta åtgärder för att snabbtavhjälpa driftavbrott. 1.2.11 Förhållandet mellan rörledningslagen ochannan lagstiftning Som framgått av den redogörelsen är ett koncessionsbeslut enligtrörledningslagen bindande vid en tillätlighetsprövning enligt ML och, vadgäller förelagets nytta, även vid prövning enligt VL. I övrigt skall både MLoch VL i förekommande fall tillämpas fullt ut. Detta innebär bl. a. atl MLsbestämmelser om tillsyn m. m. i princip är tillämpliga också på rörledningar,som omfattas av rörledningslagen. Prövas ett rörledningsföretag, som fåttkoncession enligt röriedningslagen, även enligt ML, blir företagel befriat fränskyldigheten att iaktta bestämmelserna i 16 och 20 §§ NvL om strandskydd ochsamråd. Har ett koncessioneral ledningsföretag 1980/81:90 Bilaga1.13 Industridepartementet 331 inteprövats enligt ML, skall dock nämnda bestämmelser tillämpas. Därvid bliremellertid koncessionsbeslutel såtillvida bindande att genomförandet inte fåromöjliggöras. Koncessionsbeslut enligt rörledningslagen har intenågon formellt bindande verkan i förhållande till bestämmelserna i omnaturreserverat och naturvärdsområde och inte heller i förhållande till BLsplanbestämmelser. Genom den utredning som förutsätts ske i koncessionsärendet-bl. a. avses berörda kommuner och andra myndigheter bli hörda i ärendet -torde en faktisk samordning i dessa hänseenden kunna äga rum. Skada som kan uppkomma vid drift av sådanarörledningar, på vilka röriedningslagen är tillämplig, är sådan skada somomfattas av MLs skadeståndsbestämmelser. Enligt 30 § ML är den som orsakarolägenhet genom miljöfarlig verksamhet i princip skyldig att betala ersättningför delta. Beträffande den närmare regleringen av ansvarigheten för sädanaskador, såsom frågor om befrielse från ansvar i vissa fall, regressrätt motannan som har vållat skadan, jämkning av skadestånd och del inbördes förhållandetmellan flera skadeståndsskyldiga, gäller skadeståndslagens regler och allmännaskadeståndsrättsliga grundsatser. Någon särskild reglering av dessa frågorfinns således inte beträffande röriedningar enligt rörledningslagen. För vissa andra miljöfarliga verksamheter reglerassådana ansvarighetsfrågor i särskild ordning med hänsyn till att verksamhetenhar sådan karaktär att den I.ex. kräver ett stärkt skydd för skadelidande.Sådan särreglering finns i bl. a. atomansvarighetslagen (1968:45) och lagen(1978: 1198) om ansvarighet för oljeskada lill sjöss. I förarbetena till rörledningslagen diskuteradesbehovet av särskilda skadeståndsregler för sådan rörledningsdrift, som omfattasav lagen. Därvid anfördes att frågan om ansvarighet för skada till följd avtäckning från rörledningar hade blivit föremål för internationell regleringsåvitt avser vissa rörledningar till havs. Sålunda hade och övrigastater som har kust mot eller Engelska kanalen är 1976 antagit enkonvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja. Fråganom skulle tillträda konventionen övervägdes inom justitiedepartementet.För att skulle kunna tillträda konventionen måste den svenskalagstiftningen om ansvarighet för oljeskador av det slag som omfattades avkonventionen bringas atl överensstämma med denna. Del ansågs vidare önskvärtalt skadeståndsreglerna i allt väsentligt var desamma för rörledningar somomfattades av konventionen som för sädana som inte gjorde det. Även frågan omansvarighet för annan skada vid drift av rörledning borde övervägasytteriigare. Mot denna bakgrund ansågs någon lagstiftning om ansvarighet förskada vid drift av rörledningar inle böra genomföras i samband medrörledningslagens tillkomst, 1980/81:90 Bilaga 1.13 Industridepartementet 332 1.4 Vissa tekniska uppgifter a. utredningarna iSydvärmeprojektet har bl. a. beskrivits vissa tekniska grundprinciper föröverföring av hetvatten frän till de lokala fjärrvärmenäten.Därav framgår i huvudsak följande. Det konventionella sättet föröverföring av värme i fjärrvärmesystem är det s.k. tvärörssystemet, som beslårav en framledning och en returledning. Kortfattat innebär delta syslem alt detuppvärmda vattnet pumpas i framledningen till mollagaren. Sedan värmeenerginavgetts, pumpas vattnet tillbaka till värmeproduktionskällan genomreturiedningen. Också system med endast ett rör harstuderats med bedömts inte kunna i ekonomiskt hänseende konkurra med detkonventionella. Uppvärmningen tillgår i stora dragså att ånga avleds från kraftverksturbinen lill en eller fiera värmeväxlare ikraftverket där ångans värmeinnehåll överförs till fjärrvärmevattnet. Vidpassage genom seriekopplade värmeväxlare höjs temperaturen till mellan 110°och I65°C allt beroende pä värmebehovet. Sedan uppvärmning skett pumpasvattnet med en hastighet av m/sek genom framledningen till mottagarorterna,där värmeenergin i ledningen överförs lill de lokala distributionsnäten ivärmeväxlarstalioner. Vattnet i returledningen beräknas ha en temperatur av ca70°C. Fram- och returledningar utgör således elt syslem skilt frän de lokalanäten. Överföringsrören kan föriäggas ovanjord, i diken eller i kulvertar. I fräga om rörmaterial har stål befunnits varaatt föredra. De i projektet aktuella rören avses bli dimensionerade förtryckklass NT 25 (25 kp/cm) och för fullt vakuum. Deras diameter beräknas lill0,6-1,2 m och godstjockleken (tryckkärisstål) . Rören förutsättsvid föriäggning ovanjord blir isolerade med mineralull med en tjocklek av 15-20cm för framledningen och för returledningen. 1.5 Överväganden och förslag Genom tillkomsten avrörledningslagen har samhället getts möjlighet att på etl tidigt stadium samlatpröva tillkomsten och föriäggningen av mera omfattande rörledningar förtransport av bl. a. olja eller naturgas. Skälen för en sådan samlad prövningvar i huvudsak följande. Röriedningar för transport av olja eller naturgaskommer genom sin stora transportkapacitet atl djupt ingripa i beståendeförhållanden inom transportsektorn. Anläggandet kan vidare komma i konfliktmed natur- och miljövårdsintressen liksom med gällande planbestämmelser. Ledningenkan också fä stor betydelse från försvarssynpunkt. Den ställer normall ocksåkrav på stora kapitalinsatser. Innehav och drift medför omfattandeförpliktelser av olika slag, varför det är angeläget att tillse attanläggningens ägare har resurser, som garanterar kontinuerlig drift samttillgångar att fullgöra eventuellt uppkommande skadeståndsskyldighet gentemottredje man. 1980/81:90 Bilaga 1.13 Industridepartementet 333 Liknande synpunkter kan ocksåanföras beträffande längre fjärrvärmeledningar. Så är t. ex. syftet med envärmeavtappning från befintliga kärnkraftverk bl. a. att begränsa olje- ochkolimporten. Det är uppenbart att en sådan begränsning griper in itransportsektorn. Dä del gäller konflikten mellan utbyggnad av ledningar å enasidan och natur- och miljövårdsintressena samt gällande planbestämmelse å enasidan och natur- och miljö-vårdsinlressena samt gällande planbestämmelse ä denandra, är det inte någon påtaglig skillnad mellan fjärrvärmeledningar och gas-eller oljeledningar. Också från försvarssynpunkt har fjärrvärmeledningar avaktuellt slag sin betydelse. Någon nämnvärd skillnad mellan längreQärrvärmeled-ningar och de ledningar som omfattas av rörledningslagenföreligger inte heller vad beträffar kravet på kapitalinsats och karaktären avde förpliktelser, som kan uppkomma. De skäl som har motiverat införande avkoncessionsplikt för olje- och naturgasledningar kan således anföras också föratl göra fjärrvärmeledningar koncessionspliktiga. Koncessionsplikt bör därförinföras för Qärrvärmeledningar. Detta kan lämpligen ske genom alt rörledningslagengörs tillämplig också på fjärrvärmeledningar. Rörledningslagens koncessionskravgäller inle för ledning som har eller avses få en längd av högst ,som huvudsakligen skall nyttjas för att tillgodose enskilda hushälls behoveller som uteslutande skall nyttjas inom hamn- eller industriområde. Dessutomfår regeringen för visst fall medge undantag från koncessionsplikt. a. av att ledningar för rent lokala behov inte bedömts ha sådanbelydelse från allmän synpunkl, alt de bör vara underkastade koncessionsplikt.Som exempel härpå nämndes i förarbetena bl. a. de ledningar som inom de störstatätorterna används för distribution av gas avsedd för hushållsförbrukning,uppvärmning m. m. När del gäller de lokala fjärrvärmenäten, gör sig sammasynpunkter gällande. Dessa är om de allmänförklaras enligt lagen om allmännafjärrvärmeanläggningar underkastade viss prövning. De drivs som regeli regi och något behov av koncessionsprövning torde inte föreligga(se härom bl. a. utredningens om energiplanering betänkande SOU1976:55. sid. 110-113). Rörledningslagens bestämmelser om undantag frånkoncessionsplikl kan således göras tillämpliga också pä fjärrvärmeledningar. I 8-9 §§ rörledningslagen finnsbestämmelser om skyldighet för koncc-sionshavare atl utföra transport genomledningen ät annan.