prop · G403103 · 1980-12-31 00:00:00 — Bankerna bör kunna få frihet atl tillämpasådana principer för sin kreditgivning. kan enligl bankföreningen skeulan all skyddet för insältarnas medel sätts i fara. Kravet på formell säkerhetsaknar motsvarighet i andra länder och del är önskvärt att de svenska bankernakan konkurrera med och samverka med utländska banker på lika villkor. I prop.1979/80:51 om ändrade blancokredilregler för bankinslilulen anförde jag (s. 9)all jag avsåg all föreslå regeringen alt ge banklagsulredningen i uppdrag atlutreda om den nu berörda huvudregeln - atl för kredit från bank skall ställassärskild säkerhet - behövs också eller kan modifieras eller slopasutan risk för all insältarnas skydd äventyras. Jagförordar all regeringen nu beslutar om tilläggsdirektiv fill banklagsutredningenför all ge kommittén i uppdrag alt överväga frågan om del formellasäkerhetskravet i banklagarna i enlighet med vad som angavs i propositionen. Engiven utgångspunkt skall vara all insättarskyddet inte äventyras. Kommittén börundersöka om ell slopande eller en modifiering av det formella säkerhetskravetkräver all reglerna i fråga om insättarskyddet, I.ex. kapilaltäcknings- ochblancokredilreglerna, justeras i något eller några avseenden. Det kan härnämnas att bankernas rätt att inom en allmän ram lämna blancokrediler fr.o.m.år 1980 har ökats från till av summan av bankens eget kapital ochinlåning i enlighet med banklagsulredningens förslag. Banklagsulredningen bör iövrigt vara obunden i sina överväganden i fråga om del formellasäkerhetskravet. Jag vill nu också ta upp frågan om de svenska bankernasallt mer omfattande engagemang i svenska och utländska dotterbolag ellerdelägda bolag. Bankerna får enligl banklagstiftningen bl.a. förvärva aktier ibolag som uteslutande har till syfte alt förvalla fast ejgendom för atl beredabanken lokaler. Efter tillstånd av regeringen får bank förvärva aktier i annal DelIIE:4 Skr.1980/81:103 138 bankaktiebolag,i utländskt bankföretag och i svenskt aktiebolag eller utländskt företag, omdess ändamål kan anses gagneligl för bankväsendet eller del allmänna. Påsenare år har svenska banker i allt större ulslräckning börjat driva vissarörelsegrenar eller annan verksamhet med anknytning lill bankverksamhet isärskilda bolag, I.ex. finansieringsverksamhet i form av factoring och leasing,konlokortsverksamhet, dataservice, kreditupplysning ochfaslighetsfinansie-ring, -förvaltning eller -förmedling. I något fall har enbank bildal ell eget bolag för i.ex. bevakning, värdelransporler m.m. Flera avde största affärs-och sparbankerna har numera ell antal dotterföretag ellerdelägda bolag, som driver sådan verksamhet som bankerna i allmänhet självakunde driva. De har därigenom blivit engagerade i alltmer växande koncerner medspecialiserade bolag för vissa delar av vad som i vid mening är bankverksamhet.Svenska affärsbanker har vidare i åtskilliga fall engagerat sig i helt eHerdelvis ägda kreditinrättningar i utlandet. Någonallmän kartläggning eller utvärdering av den nu berörda utvecklingen inombankväsendel har inle gjorts. Det finns anledning atl nu göra ell sådantutredningsarbete. Härigenom bör man få ett gott underlag för att kunna bedömavilka för- och nackdelar en sådan utveckling har och vilka konsekvenser del kanha alt vissa delar av bankverksamheten fiyllas över lill bolag utanför bankernaeller att nya verksamheter med anknytning till den egentliga bankverksamhetenetableras i särskilda bolag. Detla arbete bör läggas på banklagsulredningen. Kommitténbör särskilt uppmärksamma vad del innebär på längre sikl alt allt större delarav bankrörelsen och därmed sammanhängande verksamhet kommer utanförbanklagstiftningen med dess regler - främsl lill insältarnas skydd - om bl.a.rörelsens bedrivande, vilka former av verksamhet som får utövas, vilkatillgångar som får förvärvas, om kapilalläckning, styrelsens sammansättning,tillsyn m.m. Nuvarande praxis i fråga om tillståndsgivningen vid bankersaktieförvärv innebär all en banks dotterbolag i princip inle får bedriva annanverksamhet än som kan bedrivas av banken själv. Vissa avsteg från dennahuvudprincip har emellertid accepterats, i.ex. i fråga om bankägda finansbolagsförvärv av fordringar och leasingobjekl. Man har vidare eftersträvat en sådanordning all en bank inte har fått flytta över all slags bankverksamhet filldotterbolag. Så har i.ex. personkrediler av vissa slag ansetts böra ligga kvari banken (jfr prop. 1978/79:170 s. 34 och NU 1979/80:23 s. 15). Isamband med regeringens tillstånd till akfieförvärv för banker ställs oftavissa villkor för tillståndet. Elt vanligt villkor är all banken skall lämnabankinspektionen upplysningar om del bolag, vari banken förvärvar aklier,såvida delta inte omfattas av inspektionens fillsyn på grund av särskildlagstiftning, vilket I.ex. är fallet numera med finansbolagen på grund av lagen(1980:2) om finansbolag. Genom ell sådanl villkor kommer en viss insyn tillstånd via banken. Denna insyn sträcker sig formellt bara lill dotterbolaget ellerdet delägda bolaget men i allmänhet inle lill nämnda bolags eventuelladotterbolag eller delägda bolag. Något tillståndslvång föreligger inle förakfieförvärv som görs av bankernas dotterbolag eller delägda bolag. Regeringenhar i några fall som villkor föreskrivit all banken skall lämnabankinspektionen upplysningar om vissa förhållanden som berörts, I.ex. omändring av en banks dotter- eller dotterdotlerbolags bolagsordning eller omderas innehav av aklier. I den mån svenska banker medverkar i bankverksamhet iutlandel är denna verksamhet givetvis underkastad de bestämmelser som gäller ilandet i fråga. 139 Kommittéer: Ekonomidepartementet Del II E:4 Kommittén bör överväga nu berörda och därmedsammanhängande frågor och lägga fram de förslag till regler eller riktlinjersom anses behövliga. Del ligger därvid nära lill hands atl kommittén söker draupp en gräns mellan sådan verksamhet som bör bedrivas av banken själv och annanverksamhet. En naturHg utgångspunkt är att det bör krävas särskilda skäl föratl en bank skall bedriva verksamhet i etl dotterföretag eller delägt förelag.Om verksamhet, som en bank själv kan bedriva och som omfattas av banklagstiftningensregler fill skydd för allmänheten, förs över till ell förelag utanför banken,måste vidare övervägas i vad mån motsvarande skyddsregler skall uppställas förett sådanl förelag. En möjlighet är att det i banklagarna eller-som I.ex.nyligen skett beträffande finansbolagen - i särskild lagsliflning skrivs inregler för sådana företags verksamhet och om tillsyn från bankinspektionenssida. En annan möjlighet är atl regleringen sker indirekt och inombanklagstiftningens ram genom bestämmelser som i första hand riktar sig motbanken. I dellasammanhang bör kommittén la upp frågan om rätt för bankerna all inneha andelari andra förelag än aktiebolag och om erforderliga villkor i samband därmed. Delbör beaktas all del inom sparbanks- och förenings-banksseklorn finns etl antalbolag som ägs av den centrala bankorganisalio-nen, vilkel medför alt sammaregler som för de direkt bankägda bolagen inte gäller i sådana fall. I fråga om bankernas engagemang i utländska banker ellerandra bolag bör kommittén också kartlägga och utvärdera de svenska bankernasutlandsverksamhet och därvid bl.a. bedöma lämpligheten av engagemang i form avminoritetsposter jämfört med mer omfattande aktieinnehav. Av särskilt intresseär betydelsen av dessa etableringar för den svenska exporfinduslrinsutveckling, liksom möjligheterna all förbällra tjänslenetlot genom bankernasverksamhet som sådan. De svenskabankernas verksamhet utomlands bedrivs i huvudsak genom utländska dotterföretageller delägda förelag. Banklagstiftningen anses lägga hinder i vägen mot allsvenska banker etablerar avdelningskontor eller filialer utomlands. I den månetl annal land medger sådan etablering kan del - med hänsyn till effektiviteteni bankverksamheten och till möjligheterna för bankinspektionen alt få insyn iverksamheten - finnas skäl alt öppna möjlighet i den svenska banklagstiftningenlill etablering utomlands av avdelningskontor eller filial. Kommitténs uppdragi denna del bör begränsas fill en översyn av vår interna reglering av fråganoch inle omfatta den större frågan om förutsättningarna för elableringsfrihelöver gränserna. Den senare frågan, som inrymmer spörsmålet om utländska bankersetablering i , bör övervägas ytterligare före ett eventuellt beslut omutredning. Vidare bör övervägas formerna och omfattningen avredovisningen av engagemang i ufiändska bankförelag och de speciellafillsynsproblemen på grund härav. Hit hör frågan om kapilalläckning påkoncernbasis och vilka slutsatser som kan dras av att internationellt verksammabankkoncerner från säkerhetssynpunkt bör bedömas ufifrån ställningen förkoncernen som helhet. Kommittén bör därvid beakta del arbele som pågårinternalionelll på detla område. En annan fråga som bör behandlas är i vilkenutsträckning del bör ställas krav på att utländska bankföretag som helt ellerdelvis ägs av svenska bankerskall ha en viss andel svenska - eller möjligennordiskt anknutna - krediter. Om ändrade regler i banklagarna övervägs i deltasammanhang, är det vikfigt all beakta möjlighelerna för svenska dollerban-ker iutlandel eller utländska banker med svenskt delägarskap att konkurrera på likavillkor med andra utländska bankinslitul. 1980/81:103 140 Föreningsbankernas verksamhet regleras genomjordbrukskasserörelselagen. Denna lag bygger i fråga om deassociationsrättsliga reglerna på lagen (1951:308) om ekonomiska föreningar.Inom upprättades en promemoria (Ds Ju 1976:11)med förslag till ny lag om ekonomiska föreningar, som anslöt lill den nyaaktiebolagslagsliflningen. Med anledning härav uttalades i direktiven förbanklagsulredningen att lagar som har anknytning till lagen om ekonomiskaföreningar, däribland jordbrukskasserörelselagen, senare skulle ses över inomjustifiedepartementet. Vid remissbehandlingen av promemorian framfördes bl.a. denuppfattningen alt kooperationsulredningens (I 1977:01) arbele borde avvaktasinnan en ny föreningslagsliflning genomförs. Med anledning härav har inomjustiliedeparlemenlet gjorts den bedömningen all förslagel lill ny lag omekonomiska föreningar inte bör genomföras f.n. Däremot har bestämmelserna omredovisning m.m. setts över genom promemorian (Ds Ju 1979:14) Nyaredovisningsregler för ekonomiska föreningar m.m. Efter remissbehandling harpromemorian legat till grund för regeringens prop. 1979/80:144 med förslag lillnya redovisningsregler för ekonomiska föreningar m.m. Proposifionen, som kommerall behandlas av , omfattar också vissa ändringar iredovisningsreglerna i jordbrukskasserörelselagen. Med anledning av alt del sålunda kommer alt dröjaväsentligt längre än förut beräknats, innan en ny föreningslagsliflning kanträda i krafl, bör banklagsulredningen nu också la upp associalionsrällsligaoch därmed sammanhängande frågor kring jordbrukskasserörelselagen och föreningsbankernasverksamhet. Ulredningen bör därvid samråda med kooperations-utredningen. Slutligen bör banklagsutredningens uppdrag nu också utökaslill alt omfalla en översyn av lagen (1963:76) om kreditakliebolag. I vissaavsnitt bygger lagen på en fidigare gällande lag om hypoleksaktiebolag från år1946. Det finns anledning alt anpassa reglerna om kreditakliebolag till den nyaaktiebolagslagen och annan ny lagsliflning. Bestämningen av begreppetkreditakliebolag kan behöva omprövas mot bakgrund av utvecklingen under senareår. Del kan råda delade meningar om huruvida regeringens prövning av ettkredilaktiebolags bolagsordning avser endast bolagsordningens lagenligheteller om prövningen också innefattar en form av koncession, bl.a. med hänsynlill alt regeringen kan tidsbegränsa elt kredilaktiebolags verksamhet.Banklagsulredningen bör överväga även nu berörda frågor. Vid sina överväganden bör banklagsulredningen beaktaviklen av alt en väl fungerande kredilmarknad är av slor belydelse för bl.a.små och medelstora företag. En strävan bör vara atl bankerna och andrakreditinstitut skall ha möjlighet atl anpassa sig till den snabba utvecklingenpå olika områden för att kunna motsvara de krav som ställs på dem.Banklagsutredningen bör också samråda med den kredilpolitiska kommitté, somnyligen har tillsatts, och med andra ulredningar som berör frågor medanknytning lill banklagsulredningens område. Jag hemställer all regeringen utvidgarbanklagsulredningens direktiv i enlighet med vad jag nu har anfört. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. 141 Kommittéer: Budgetdepartementet DelllB:! 1, Översyn av statistik och kalkylmetoder förgrundgarantin i skatteutjämningssystemet Departementschefen, statsrådet , anför. Genom beslut (prop. 1978/79:95, FiU1978/79:35, rskr 1978/79:335) genomförs en omfattande reformering avskatleutjämningssystemet med början (SFS 1979:362, 363). Kommuner ochlandstingskommuner indelas i tolv skaltekraflsklasser från upp till 136 %av medelskallekraflen. Denna grundgaranli kompletteras med tillägg eller avdragför åldersstrukturen i resp. kommun och landsfingskommun samt fillägg för snabbbefolkningsminskning i kommun. När reformen är fulll genomförd får ingen kommuneller landstingskommun lägre total garanti än av medelskallekraflen ochden totala garantin kommer då all ha ökal med av medelskallekraflenjämförd med förhållanden. En viktigutgångspunkt vid bestämmande av grundgarantin i skalleutjämningssyslemel varalt endasi sådana kostnader skulle ingå som kommunerna och landstingskommunernasjälva inle kan påverka. Kostnadsskillnader som Orsakas av del geografiskaläget uppfyller della villkor och ingår därför i grundgaranlin. För kommunernasdel anses också bebyggelsestrukturen medföra kostnadsskillnader som i slorutsträckning är opåverkbara, åtminstone i ell inle alltför långl perspektiv.Åven bebyggelsestrukturen har därför beaktats vid fastställandet avgrundgarantin i skatteutjämningssystemet för kommunerna. Vidbestämmande av grundgaranlin har också en begränsning gjorts lill sådanakostnader som i mera väsentlig grad påverkar utdebileringsbehovet. Förberäkning av det geografiska lägels belydelse för kommunerna ochlandsfingskommunerna har således hänsyn lagils lill - byggnads- ochunderhållskostnader - kallorlstillägg.För beaktande av bebyggelsestrukturen i kommunerna har skillnader beräknats ikostnader för - och avlopp - galor och vägarsaml parker i lälorler - kolleklivlandsbygds- och tätortstrafik samt skolskjutsar utanför tätorter Därutöverhar tillägg gjorts för vissa ospecificerade kostnader i ell anlalnorrlandskommuner. DelIIB:l 8kr.1980/81:103 142 Bebyggelsestrukturensbetydelse för landstingskommunerna har däremot inle kunnat beräknas på elltillfredsställande sätt. 1976års kommunalekonomiska utredning (KEU 76), vars förslag (SOU 1977:78, 79) harlegat lill grund för det nya skalleutjämningssyslemel, redovisade en radproblem som innebar svårigheier alt göra exakta och helt rättvisandeberäkningar. Ulredningen framhöll bl.a. alt kalkylerna i vissa fall led avbrister på grund av all dels det statisfiska underlaget inle var helttillförlitligt, dels erfarenhet saknades av liknande beräkningar. Dessutom vardet inle möjligt all fånga in alla för kommunerna och landstingskommunernaopåverkbara kostnader. Avdessa anledningar kompletterade KEU 76 de utifrån kalkylerna exakt framräknadegrundgaranlierna för kommunerna med särskilda bedömningar. Kommunerna fördeshärvid samman i skaltekraflsklasser med trepro-cenlsintervall på etl sådanlsätt alt indelningen inom geografiskt begränsade områden inle skulle blialltför splittrad. För landstingskommunernabehölls i stort de tidigare relationerna mellan de individuellaskaltekraflsgaranfierna, dock med en slörre höjning för landsfingskommunerna iden lägsta skatlekraflsklassen. Härigenom minskade spännvidden mellan högstaoch lägsta skallekraftsgaranli, som bedömdes ha varit för slor. Som lidigarehar nämnts har inga beräkningar gjorts angående bebyggelsestrukturens inverkanpå landstingskommunernas kostnadsläge. Utredningen angav atl man inle kunnat finnanågon modell för en objektiv beräkning av vilka kostnadsskillnader mellanlandstingskommunerna som orsakas av oHkheter i bebyggelsestruktur. KEU 76anförde bl.a. atl förekomsten av glesbygdsområden vid en viss givensjukvårdsslan-dard generelll kunde antas medföra högre sjukvårdskostnader. Dettorde dock enligt ulredningen inle finnas något för samtliga landsfingskommunerenhetligt samband mellan exempelvis lälorlsgrad och sjukvårdskostnader. Andrafaktorer såsom länets form saml tätorternas storlek och lokalisering angavsockså ha betydelse. KEU 76 utgick därför, förutom från del geografiska lägetsbelydelse, också från vissa uppgifter om landstingskommunernas ekonomi ochverksamhet vid indelningen av landstingskommunerna i skaltekraflsklasser. Medhänsyn liH de konstaterade beräkningslekniska svårigheterna ansåg KEU 76 atldel var angelägel med en vidareutveckling av metoderna och en förbättring avdel stafisliska materialet. Detla utvecklingsarbete borde enligt KEU 76påbörjas för att underlätta en kommande översyn avskalleutjämningssyslemel. En sådan översyn borde enligt utredningen göras efterförslagsvis . Detstora flertalet remissinsianser ansåg atl utredningens val av faktorer utgjordeen tillfredsställande grund för beräkning av kommunernas ochlandstingskommunernas grundgaranli. I remissyttrandena fördes dock fram en radsynpunkler på utredningens beräkningsteknik och på de faktorer som beaktadesvid fastställandet av grundgarantin i skatteutjämningssystemet. Ettflertal remissinsianser kritiserade KEU 76 för användningen avbostadsslyrelsens orlskoefficienter som en viktig faktor vid beräkningarna avbyggnads- och underhållskostnadernas variafioner. Några remissinstanserifrågasatte också om inte vissa dubbelräkningar kunde ha skett, när byggnads-och underhållskostnaderna beräknades, eftersom också transportkostnader ochkallortslillägg påverkar dessa kostnader. Dessa senare faktorer beräknadesseparat av KEU 76. IKEU:s kalkyler över transportkostnaderna ingår som underlag bl.a. ett 143 Kommittéer: Budgetdepartementet Del IIB:l Iransporlkoslnadsindex enligl beräkningar av expertgruppenför regional utredningsverksamhet (ERU). Dessa beräkningar visar vad det kostaratt transportera en genomsnittsvara mellan samtliga A-regioner. Användningen avdetla index för alt belysa skillnaderna i transportkostnader mellan kommunernakritiserades av många remissinsianser. Dessutom riktades kritik mol attutredningen inte hade beaktat hur inköpskostnaderna varierar i oHka kommuner. par länsstyrelser och fiera kommuner i landels norradelar hade invändningar mot alt KEU 76 hade använt sig av energisparkommitténsberäkningar över uppvärmningskoslnader i olika regioner för alt mätaskillnaderna mellan kommunerna. Metoden ansågs ge alltför små utslag. Den starkaste krifiken riktades mot KEU:s metod altberäkna vallen- och avloppskoslnaderna i olika kommuner. KEU 76 placerade inkommunerna i åtta olika slorleksklasser med hänsyn lill invånarantalet i denstörsta tätorten i resp. kommun samt beräknade en genomsnittlig nettokostnadper tätorts-invånare för vatten och avlopp i varje klass. Krifiken inriktadesfrämst mol all metoden inle lar tillräcklig hänsyn lill bebyggelsestrukturen.Kommuner med låg lälorlsandel och kommuner med en stor och flera små tätorteransågs bli missgynnade. KEU 76 räknade i sina kalkyler med en enhetlig kostnad perlälorlsinvå-nare för gator och vägar saml parker i tätorter. Någraremissinsianser ansåg atl kostnaden borde differentieras efter lälortssloriek.Flera kommuner kritiserade att deras kostnader för enskilda vägar utanförtätort inle beaktades. KEU:smetoder för att i grundgaranlin beakta skillnaderna i kommunernas kostnaderför kollekfivtrafik och skolskjutsar möttes av kritik i flera avseenden. Förkollektivtrafik i tätort räknade KEU 76 med en schablon-kostnad perlätorlsinvånare för olika slorieksklasser på tätorterna. Kostnader förkollektivtrafik i tätorter med mindre än 10.000 invånare beaktades inte. Någraremissinstanser kritiserade delta förfaringssätt som alltför schablonarlal.KEU:s beräkningar av kostnader för kollekfivtrafik på landsbygden ansågs imånga remissyttranden som diskutabla. Krifiken riktades mot att hänsyn endasttas till våglängden, varvid trafikutnyttjandet och trafikslrukluren i övrigtinle alls påverkar kalkylerna. Invändningar gjordes också mot metoden förbeaktande av statsbidrag för kollekliv landsbygdstrafik. Kritik framfördes ävenmot all ulredningen inte behandlade kommunerna i på samma sällsom kommunerna i andra län av den anledningen all kollektivtrafiken iStockholms län sköts av landstingskommunen genom (). pekade på konsekvenserna av del successivagenomförandel av ändrat huvudmannaskap för kollekfivlrafiken. Enligl förbundetsuppfattning kan det därför finnas anledning att ompröva grundgarantin tidigareän enligl utredningens förslag. Utöver de faktorer som KEU 76 tog hänsyn fill igrundgarantin framfördes i remissvaren elt stort antal förslag om atl yllerligarefaktorer skulle beaktas, exempelvis ylstorlek, topografi, strukturförändringarinom näringslivet m.fl. I propositionen (1978/79:95) om den kommunala ekonominframhöll jag bl.a. följande i fråga om statisfik och beräkningsmetoder förframtagande av grundgarantin. Jag har konstaterat att utredningens urval avfaktorer är fillfredsställande som underlag för fastställande avgrundgaranlin. 1980/81:103 144 ansluter sig också i huvudsak lill KEU:s principer för framtagandeav koslnadsavvikelser för de enskilda kommunerna och landsfingskommunerna. Mednödvändighet måste beräkningsmetoderna i slor utsträckning bygga på schablonerför all beräkningarna skall vara enkla och så neutrala som möjligt.Schabloniseringen medför givelvis alt vissa nyanser mellan kommunerna inte kanbeaktas fulll ul och därmed inte heller effekterna av vissa särskildaomständigheter som specielll berör enskilda kommuner eller landstingskommuner.En stor del av den krifik som förs fram från kommuner och landstingskommunermåsle ses mol denna bakgrund. Delta förhållande utesluter självfallet inte att man börförbättra beräkningssätt och kalkylmetoder. Framför allt gäller della denkritik som riktas mot vissa inslag i beräkningsmetoderna. Jag tänker närmasl påschabloniseringen av kostnaderna för vatten- och avloppsanläggningar,användningen av bostadsslyrelsens orlskoefficienter och detiransporlkoslnadsindex, som har hämtats från expertgruppen för regionalutredningsverksamhet (ERU), m.m. Anledningen lill att ulredningen har valtnämnda tillvägagångssätt är att annal lämpligare underlagsmaterial i många fallsaknas. Innan det finns lämpligare statistik alt tillgå torde därförmöjligheterna alt förbättra beräkningarna vara begränsade. Jag finner därför all gjorda beräkningar avkostnadsskillnader för de i geografiskt läge och bebyggelsestruktur ingåendefaktorerna är tillräckligt tillförlitliga för all kunna användas vidinplaceringen av kommuner och landstingskommuner i skaltekraflsklasser. Jaganser det dock nödvändigl atl förbättra underlaget inför en framlida översyn avgrundgaranlin. Jag avser därför all initiera ell arbele med utvecklingen avstatistik och kalkylmetoder m.m. I fråga om omprövning av grundgaranlin anförde jagföljande. Jag delar utredningens uppfattning att de förhållanden påvilka grundgaranlin baseras i allmänhet förändras relalivi långsamt.Förbättrat underlag och mer utvecklade metoder för beräkning av deskiljaktigheler i kostnader för kommuner och landstingskommuner som orsakas avderas geografiska läge, bebyggelsestruktur m.m. bör tas fram, innangrundgarantin omprövas. Jag föreslår atl den indelning i skaltekraflsklassersom nu görs får ligga fast t.v. (FiU 1978/79:35) anförde bl.a. all dekalkyler och bedömningar som ligger bakom inplaceringen i skaltekraflsklasser idel föreslagna systemet ger, tillsammans med den s.k. åldersstruklurfaktorn,ökad individuell rättvisa ål enskilda kommuner och landstingskommuner.