prop · G403103 · 1980-12-31 00:00:00 — En möjlig avgränsning kan varaatl i lagen ställa upp vissa allmänt hållna bestämmelser som får gälla över etttämligen stort område och all därutöver mer i detalj reglera vissa register sombedöms vara mer känsliga från inlegritetssynpunkt. En särskilt viktig fråga vid utformningen av de allmännareglerna är den enskildes möjligheter alt få veta vilka uppgifter om honom somfinns. En sådan möjlighet föreligger f.n. enligt datalagen. En utgångspunkt vidutformningen av en generell personregislerlag bör vara atl den enskilde skallha rätt till insyn då användningen av personuppgifter innebär beaktansvärdarisker för inlegriletsinlrång. Kommittén bör överväga hur insynsrätten börutformas och vilka begränsningar som kan bli nödvändiga, om insynsrätten ävenskall avse personuppgifter som inle behandlas med ADB. Oavsett om insynsrätten skallgälla generelll eller ej måste den, såsom när det gäller dalalagen, underkastasde inskränkningar som följer av sekretesslagen. Rätten till insyn har nära samband med frågan om rättelserav felaktiga personuppgifter. DALK bör efter förebild i dalalagen undersöka påvilket säll och i vilken utsträckning det i en generell personregislerlag skallföreskrivas skyldighet för den som registrerar och använder personuppgifter alträtta felakfiga uppgifter. Till de frågor som kan komma atl regleras i en generellpersonregislerlag hör vidare gallring och beväring av uppgifter med tanke påintegritetsskyddel. DALK bör i delta sammanhang uppmärksamma de regler som nufinns om arkivvård m.m. inom skilda sektorer av samhället. Del är f.n. inte möjligt alt närmare ange hur en generellpersonregislerlagsliflning bör vara utformad. DALK bör i stället med hänsynlill uppgiftens art i sitt arbete ha möjlighet atl pröva för- och nackdelar medolika tänkbara lösningar. Inför denna uppgift är del dock angelägel atlkommittén tillgodogör sig de erfarenheter som har gjorts avpersonregislerlagsliflning utomlands. Jag erinrar också om del arbete påområdet som pågår bl.a. i Europarådels och regi. Enligl dalalagen får personregister i princip inleinrättas eller föras utan dalainspekfionens tillstånd. Om man övergår lill engenerell personregister-lagstiftning, blir lagens fillämpningsområde vidare änden nuvarande dalalagens. Del blir därför en viklig uppgift all pröva hurkonlroll och tillsyn av en sådan lags efterlevnad skall ordnas. Vilkel syslemsom skall väljas torde - jämsides med hur lagens tillämpningsområde skallbestämmas - bli en av kommitténs centrala uppgifter. Dessa frågor hänger f.ö.givetvis samman. DALK har i sitt delbetänkande något diskuterat denna fråga.Jag kan i stort sett ansluta mig till de allmänna riktlinjer för del fortsattautredningsarbetet som kommittén har skisserat. Man kan således tänka sig allbegagna olika kontrollnivåer för olika register beroende på vilka risker förinlegriletsinlrång som bedöms föreligga. 21 Kommittéer: Del II Ju:4 Det är sannolikt atl man därvid finner atl det för vissaregister fortfarande bör krävas tillstånd på förhand, dvs. Del bör troligen gälla t.ex. register som skall innehålla känsligauppgifter. Det är möjligt att också det filllänkta registrets omfattning ellertekniska utförande kan vara skäl lill förhandsgranskning. Kontrollnivån närmasldärunder skulle kunna bestå i skyldighet atl anmäla förekomsten av vissa typerav register för fillsynsmyndigheten. Yllerligare en nivå kan utgöras avregister som är underkastade vissa allmänna krav i lagsfiftningen och som ävenfår bli föremål för tillsyn och kontroll, även om krav på förhandsgranskningeller anmälan inle ställs upp. Vilkaskydds- och konlrollnivåer som skall väljas och hur gränserna mellan dessaskall dras får DALK närmare belysa och pröva. Del är självfallet angelägel atlkriterierna blir så lydliga som möjligt. Som DALK har anfört och som jag redanberört är det sannolikt all utgångspunkterna för arbelel får tas i de kriteriersom nu skall ligga till grund för datainspektionens fillslåndsprövning. Denteknik som begagnas vid registreringen får också fillmätas självständigbelydelse. DALK börvidare överväga hur kontrollen och fillsynen skall vara organiserad. Kommitténbör därvid ulgå ifrån all det även i framliden kommer att behövas en särskildmyndighet som har hand om den fillslåndsprövning och den tillsyn som skall ägarum enligt en ny lag. Det är naturligt alt dalainspektionen anförtros dessauppgifter. Det får ankomma på DALK all överväga vilka förändringar avmyndigheten som det delvis förändrade verksamhetsområdet kan länkas föranleda.Om möjligt bör man dock söka behålla ungefär den storlek myndigheten nu har.Kommittén bör även pröva frågan om en dalaombudsmannafunktion. Den rättlill insyn i ADB-register som f.n. tillkommer datainspektionen är myckelomfattande. Atl generelll utsträcka denna rätt till insyn fill att avse alla deregister som kommer alt falla under en generell personregislerlagsliflning kanenligl min mening sannolikt inte komma i fråga. En viktig uppgift för DALK blirsålunda atl undersöka hur kontrollen skall organiseras ulan att kontrollorganetfår för slora befogenheter. En annansida av kontrollen består av regler om straff och skadestånd. Enligt 21 §datalagen döms den som olovligen bereder sig tillgång lill upptagning för ADBeller olovligen ändrar eller utplånar eller i register för in sådan upptagningför dataintrång till böter eller fängelse i högst . Regeln är subsidiärlill bestämmelser. Om någon som är registrerad tillfogas skadagenom alt ett personregister innehåller orikliga uppgifterom honom, skall denregisteransvarige enligl 23 § dalalagen ersätta skadan. DALK stannade för alt i deibetänkandet inle föreslå någraändringar i dessa regler. Denna ståndpunkt kritiserades av någraremissinsianser. Bl.a. pekade man på atl del rådande förhållandel mellandalalagen och kan leda till otillfredsställande konsekvenser ochall innebörden av skadeståndsregeln inte är helt klar. Somuttalades i propositionen om ändring i dalalagen bör straff- ochskadeståndsbeslämmelserna ses över (prop. 1978/79:109 s. 30). Del är f.ö.ofrånkomligt, om lagstiftningens konstruktion skall ändras genomgripande. Delär därför lämpligt all DALK tar upp dessa frågor vid sitt arbele med engenerell personregisterlag. En möjligslutsals är alt skadeslåndsskyldighelen inte som bör vara knuten till att enuppgift är felaktig ulan i stället bör ge ell mer vidsträckt 1980/81:103 22 skydd för integritelskränkningar. Kommittén bör ocksåpröva om en närmare samordning med skadeståndslagens (1972:207) bestämmelser ärlämplig. Anspråket på precision i lagsfiftningen gör sig gällandemed särskild styrka i fråga om straff- och skadeståndsbeslämmelserna. Samtidigtökar svårigheterna alt åstadkomma sådan precision, om lagenstillämpningsområde vidgas och om vissa register undantas fråntillståndsprövning. Dessa frågor förtjänar särskild uppmärksamhet. DALK böräven beakta de synpunkter som remissinstanserna har framfört. Samråd bör ocksåske med förmögenhets-brottsutredningen (Ju 1976:04), som ser över bl.a. denstraffrättsliga regleringen av s.k. datamissbruk. DALK:s slutsats att det f.n. inte behövs särskilda regleri dalalagen för forskning och statistik rönte från främsl forskarhåll delvisrätt kraftig kritik under remissbehandlingen. Från detla håll framfördes denuppfattningen all dalalagen och dess tillämpning innebär inskränkningar imöjlighelerna lill forskning. Med den nuvarande regleringen får det emellertidanses vara fillräckligt att - som DALK har uttalat och som redan nu sker-datainspektionen inom ramen för fillslåndsprövningen enligt de allmänna bestämmelsernai dalalagen lar särskild hänsyn till forskningens och statistikens behov ochsamarbetar närmare med företrädare för dessa områden. Del fortlöpande samrådmellan datainspektionen och företrädare för forskning och slafisfikproduklionsom förordades i prop. 1978/79:109 bör också få gynnsamma resullal. Saken kan emellertid komma i elt annat läge och särskildaregler bli nödvändiga, om man går över lill en generellpersonregislerlagsliflning. Enligt min mening bör därför DALK på nytt övervägafrågan i nu förevarande sammanhang (jfr prop. 1978/79:109 s. 13). Hänsyn bördärvid tas lill de speciella förutsättningar under vilka forskningen ochstalislikverk-samhelen bedrivs. Det är givelvis olyckligt om bestämmelsernautformas så alt kontrollsystemet blir stelbent och restriktivt. inte godtas atl reglerna blir så liberala alt konlrollanspråken för ellregister som kan anses vara avsett för forsknings- och statislikändamål, sänksi sådan grad all inlegritetsrisker uppkommer. Del får ankomma på DALK alt vägaintressena mol varandra och försöka åstadkomma en lämplig balans. böräven på detta område uppmärksammas internationella regler. En särskild fråga är, om en generell lagstiftning på dettaområde skali inriklas på all skydda enbart fysiska personer eller om ävenjuridiska personer skall beredas etl motsvarande skydd. Några remissinstansertog upp den saken i yttranden över DALK:s delbetänkande och i elt par andraländer innehåller datalagstiftningen regler som skyddar också juridiskapersoner. Frågan har även aktualiserats i del internafionellakonvenfionsarbetet. Att inlemma även juridiska personer i en generellpersonregislerlagsliflning medför flera slora och principiellt viktigaproblem. Ett sådanl är alt det centrala skyddsobjektel för en sådan regleringpå vikfiga punkter skiljer sig från vad som slår i centrum vid strävandena atlskydda fysiska personer. I det senare fallet är det individens personligaintegritet som inte får trädas för när. När det gäller juridiska personer ärdet i första hand en fråga om att skydda ekonomiska intressen. Det sagda betyder inle all frågorna är helt väsensskilda.Upplysningar om fysiska personers ekononiiska förhållanden kan varaintegrilelskänsliga och åtnjuter ell visst skydd, inle bara i datalagen.Jag vill i del samman- 23 Kommittéer: Del II Ju:5 hanget påpeka atl kreditupplysningslagen och inkassolagenger ell visst skydd även ål juridiska personer. Jag anser emellertid alt del är mindre lämpligl atl idelta sammanhang uppdra åt DALK all utreda också hela den omfattande frågan omskydd för upplysningar om juridiska personer. Del viktigaste skälet fill detlaär atl utredningens uppdrag då skulle bli alltför omfattande ochsvårhanterligt. Behovet av integritetsskydd för juridiska personer fåruppmärksammas i annan ordning. Vissa av de problem som rör skyddet föruppgifter om juridiska personer har f.ö. behandlats av sårbarhelskommillén (Fö1977:02). Även delegationen (B 1977:09) för förelagens uppgiftslämnande m.m.(DEFU) och ulredningen (Ju 1979:09) med uppdrag all utreda frågor om skyddetför företagshemligheter m.m. är verksamma inom detta område. DALK bör således inle nu la upp hela frågan om skydd förjuridiska personer inom ramen för en generell personregislerlagsliflning.Däremot bör kommittén beakta de nuvarande reglerna om skydd för juridiskapersoner i kredilupplysningslagen och inkassolagen. De ändringar som kanföranledas av en samordning mellan dessa lagar och en generell personregislerlagomfattas naturligtvis av DALK:s uppdrag. Frågan om ell skydd för juridiskapersoner kan därigenom få en viss ytterligare belysning redan genom DALK:sfortsatta arbele. Jag har fidigare antytt att den uppgift som DALK slårinför är svår. Del gäller inle minst uppgiften atl på elt rimligt sätt avgränsatillämpningsområdet för en ny lagsfiftning. Del är inle möjligt all nuöverblicka alla de frågor som kommittén bör överväga vid sitt arbete med engenerell personregislerlag. Det blir troligen nödvändigl atl pröva datalagensregler på så gott som alla punkter. Del bör därför slå kommittén fritt alt laupp också andra frågor än dem som jag har berört och alt lägga fram de förslagsom kan vara påkallade. Om kommittén under arbetets gång skulle komma fram lillall en lösning enligl de linjer jag har angett leder fill sådana problematl den ler sig mindre lämplig, får kommittén anmäla detta lill regeringen förställningslagande. tar upp frågan om en generellpersonregislerlagsfiftning till närmare behandling bör den slutföra deuppgifter som den lidigare har anförtrotts. Jag hemställer all regeringen utvidgar D ALK:s uppdrag ienlighet med vad jag nu har anfört. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Vissa frågor rörande permissioner frånkriminalvårdsanstalter m.m. Departementschefen, statsrådet , anför. Det har från flera håll hävdats attgällande ordning gör det möjligt för dem som är intagna ikriminalvårdsanslaller all begå allvarliga 1980/81:103 24 brott - främst narkotikabrott - under permissioner ellerunder vistelsen i anstalterna. Särskilt mot bakgrund av narkotikabrottslighetensutbredning och allvarliga verkningar anser jag all denna kritik inte kan lämnasobeaktad. fanns bland de intagna ikriminalvårdsanstall 875 personer som hade dömts lill fängelse i lägst två åreller fill internering med en minsta lid av . Av dem hade 252en strafflid . Enligt 7 § tredje stycket lagen (1974:203) om kriminalvårdi anstalt (KvaL) skall - med vissa särskilt angivna undantag - den som hardömts lill fängelse i lägst eller lill internering med en minsta tid placeras i sluten anstalt, om del med hänsyn lill atl hansaknar fast anknytning lill riket eller lill arten av hans brottslighet ellereljest kan befaras all han är särskilt benägen att avvika och fortsätta enbrottslig verksamhet av särskilt allvarlig karaktär. Omkring 250 intagna bedömsf.n. tillhöra denna kategori enligl uppgift från . Lagen om kriminalvård i anstalt innehåller en radsärskilda bestämmelser som innebär alt en inlagen på olika säll kan medges allfå vistas utom anstalt under en del av verkslällighelsliden. Som regel är enförutsättning för ell sådanl medgivande all del kan antas underlätta denintagnes anpassning i samhället. För atl anpassningen i samhället skall underlättas kansålunda enligt 11 § KvaL den som är intagen i en lokalanstali medges all underarbetstid utföra arbete eller della i undervisning, utbildning eller annansärskilt anordnad verksamhet ulom anstalten (s.k. frigång). Sådanl medgivandekan enligl samma lagrum lämnas även den som är intagen i riksanstall, omsärskilda skäl föreligger. 114 § KvaL föreskrivs att inlagen, om del lämpligenkan ske, bör beredas tillfälle all utom anstalten på fritid della i sådanföreningsverksamhet eller annan liknande verksamhet som är ägnad all underlättaanpassningen i samhället. Intagenkan vidare, för all hans anpassning i samhället skall underlättas, enligt 32 §KvaL beviljas tillstånd atl lämna kort lid(korltidspermission), om inle påtaglig fara för fortsatt brottslig verksamheteller avsevärd fara för annal missbruk föreligger. Korltidspermission får ocksåges om annan särskild anledning föreligger. Sådan inlagen som avses i 7 §tredje stycket KvaL och som på skäl som anges där är placerad i sluten anstaltfår dock beviljas korltidspermission endasi om synnerliga skäl föreliggerdärfill. I 33 § KvaL finns regler om s.k. frigivningspermission,dvs. sådan permission som kan beviljas en inlagen för att hans frigivning elleröverförande lill vård ulom anstalt skall förberedas. , kriminalvårdsnämnden ochinterneringsnämnden kan, om särskilda skäl föreligger, medge intagen vistelseutanför anstalt enligt 34 § KvaL för särskilda åtgärder som kan antasunderlätta hans anpassning i samhället. Sådan vistelse kan i praktiken avseexempelvis placering på behandlingshem, skola med internatförläggning ochmilitärtjänstgöring. Av 26,27 och 33 §§ kungörelsen (1974:248) med vissaföreskrifter rörande fillämpningen av lagen om kriminalvård i anstalt framgåratl beslut om frigång, vistelse utanför anstalt enligl 14 § KvaL ochkorttidspermission fallas av för intagen i slutenanstalt som har dömts lill fängelse i lägst eller fill internering meden minsta tid av eller 25 Kommittéer: Del IIJu:5 Av samma lagrum framgår vidare all styrelsen harmöjlighet all delegera denna beslutsbefogenhet lill regionchef resp.riksanslaltschef. Gällandebestämmelser ger den intagne möjligheter all under anstallsli-den hålla kontaktmed yttervärlden genom brevväxling, besök och telefonsamtal. De begränsningarsom kan göras härvidlag syftar i första hand lill all förebygga eller hindraatl den intagne under anslallsvistelsen planerar och leder brottslig verksamheteller sätter säkerheten vid anstalten i fara genom all exempelvis förberedarymningar eller ta emot narkotika eller andra otillåtna varor. I 25-27 §§KvaL finns bestämmelser om granskning av inlagens brev. Huvudregeln är allgranskning får förekomma endast om del är påkallat av säkerhetsskäl. Dennahuvudregel kompletteras med särskilda föreskrifter som närmare anger närgranskning får ske. Brev får således granskas om del finns anledning antaga attdel innehåller otillåtet föremål. Vidare får brev granskas stickprovsvis. Isluten anstalt får brev dessulom granskas, om del är nödvändigl med hänsyn lillden intagnes särskilda förhållanden. 129 § KvaLges bestämmelser om den intagnes möjligheler all motta besök i anstalt, medan30 § KvaL reglerar den intagnes rätt att genom telefon få kontakt medutomstående. 1 båda fallen har den intagnes rätt till besök resp. telefonsamtalbegränsats med hänsyn lill säkerheten i anstalten. Han kan också förvägrassådana besök och telefonsamtal som kan motverka hans anpassning i samhälleteller eljest vara lill skada för honom eller annan. Flertaletav de bestämmelser som har redovisats nu har inte ändrats sedan 1974 årslagsliflning om kriminalvård i anstalt kom till. Två av bestämmelserna,nämligen 7 och 32 §§ KvaL, har emellertid fåll sin nuvarande lydelse (SFS 1978:901). De lagstiftningsåtgärder som vidtogs då utgjorde resultatet aven översyn av permissionsreglernas tillämpning som förelogs med syfte allbegränsa permissionsmissbrukel inom kriminalvården. Ändringen i 7 § innebar enutvidgning av den kategori brottslingar som enligt lagrummets tredje stycke somregel skall placeras i sluten anstalt och för vilken enligt 32 § särskildabegränsningar gäller i fråga om rätten till korltidspermission. Genom ändringeni 32 § markerades all kortfidspermis-sion inte får beviljas, om påtaglig faraför fortsatt brottslig verksamhet från den intagnes sida föreligger (jfr prop.1978/79:62, JuU 1978/79:15, rskr 1978/79:90). Permissioneroch de övriga möjligheter som finns för de intagna att under anstaltstidenhålla kontakt med yttervärlden fyller en betydelsefull funktion som ett led ikriminalvårdens ålgärder för alt underlätta de intagnas anpassning i samhälletoch motverka skadliga följder av frihelsberövandel. Klart är atttillämpningen av dessa institut måsle ske under beaktande av att kravet påsamhällsskydd tillgodoses. Den avvägning mellan olika synpunkter som sålundamåste ske vid den praktiska tillämpningen i de ärenden det här gäller representeraren av de svåraste men en av de från allmän synpunkt mestbelydelsefulla uppgifterna för kriminalvården. Som framgår av vad jag yttradeinledningsvis anser jag frågan vara av sådan vikt atl det är motiverat all -trots att vissa lagändringar gjordes så sent som - nu skaffa underlagför en bedömning av om gällande föreskrifter innefattar en ändamålsenliglösning på problemen. Del bör därvid anmärkas all det förekom olika meningar iriksdagen om hur 7 och 32 §§ KvaL borde utformas vid ändringen . Avspeciellt intresse är enligl min mening all undersöka under vilkaförutsättningar och i vilken omfallning permission eller annan form av 1980/81:103 26 vistelse utanför anstalt medges intagna som har gjort sigskyldiga lill grova narkotikabrott. Den karlläggning jag åsyftar bör emellertidavse även dem som är dömda för annan allvarlig brottslighet. Av praktiska skälbör dock undersökningen begränsas lill all avse intagna som har dömts lillfängelse i lägst eller till internering med en minsta lid av lägst tvåår. Härvid bör även val av anstalt eller anslallsavdelning för sådana intagnauppmärksammas. Karlläggningen bör vidare omfatta tillämpningen avbestämmelserna om brevgranskning, telefonsamtal och besök beträffande dennämnda kategorien intagna. Jag förordar atl en särskild utredare tillkallas förall genomföra en sådan undersökning som jag nu har angett. I den mån kartläggningen ger vid handen alt del vid denpraktiska tillämpningen har uppstått olägenheter som kan undanröjaslagstiftningsvägen bör utredaren ange de olika möjligheter som finns all ändraden akluella lagstiftningen. Del är emellertid också tänkbart atl eventuellamissförhållanden kan avhjälpas på annat sätt, i.ex. genom ändringar i ellertillägg lill föreskrifter och anvisningar på området. Utredaren bör samråda med fängelsestraffkommittén (Ju1979:04). Till utredaren bör överlämnas en skrivelse frånpostverket angående behovel av skydd för grov brottslighet som riktar sig molpostverket saml en skrivelse från medhemställan om sådan ändring i lagen om kriminalvård i anstalt all möjlighelernatill permissionsmissbruk begränsas. Utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt. Det slårutredaren fritt all begränsa karlläggningens omfallning med hjälp avstickprovsundersökningar eller på annal liknande säll. Jag vill avslutningsvis uppmärksamma utredaren på de avregeringen beslutade direktiven (1980:20) lill samtligakommilléer och särskilda utredare angående finansiering av reformer. Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jagatl regeringen bemyndigar chefen för atl tillkalla en särskild utredare med uppdrag atl undersökavissa frågor rörande permissioner från kriminalvärdsanstaller m.m., atl besluta om experter, sekreterare och annal biträde åtutredaren. Vidare hemställer jag alt regeringen beslutar att kostnaderna förulredningen skall belasta andra huvudtitelns kommittéanslag. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Äganderätt till lägenheter i flerfamiljshus Departementschefen, statsrådet , anför. Med de regler som gäller kan en lägenhet i etlflerfamiljshus inle innehas med äganderätt annal än som en oskiljaktig del avden byggnad eller fastighet där den är belägen. En enskild lägenhet kan inlelagfaras eller 27 Kommittéer: Del II Ju:6 Detla hänger samman med grundläggandefastighelsrällsliga principer. Densvenska fastighetsrätten bygger på all fastigheterna är ullagda på marken. Enfastighet består i princip av etl markområde och de byggnader som finns påområdet. Det finns ingen möjlighet all bilda en särskild fastighet av en del aven byggnad, i.ex. Inle heller är del möjligt atl skilja ifrån enlägenhet så atl den blir lös egendom. Enliglgällande rätt kan man få lagfart bara på hela fasligheter eller på s.k. ideellaandelar, i.ex. 1/2 eller 1/3, av en fastighet. Däremot kan lagfart intebeviljas på en fasfighelsdel som inle ulgör en ideell andel. Del är inte hellermöjligt att inteckna ett visst område av en fasfighel. Inteckning får överhuvud laget inle ske annal än av hela fasfigheter. De angivna principerna innebär all del föreligger vikfigaskillnader i fråga om förutsättningarna för all upplåta bosläder iflerfamiljshus och i småhus. Lägenheter i flerfamiljshus kan inle upplåtasannat än med hyresrätt eller bostadsrätt. Småhus kan däremot innehas såväl medäganderätt som med hyresrätt och bostadsrätt. Deolikheter som finns mellan de tre upplåtelseformerna har varit av storbelydelse i bostadspolitiken. Även om man i många avseenden har strävat efterall jämställa upplåtelseformerna, har del i praktiken ofta visat sig vara svårtall åstadkomma likvärdiga villkor för de boende. Svårigheterna har inle minstgällt de ekonomiska förutsättningarna. Problemen har varierat från lid fill tidmen har varit särskilt markanta i lider av stark inflafion. Skillnaderna mellande olika upplålelseformerna har då varit en av de centrala frågorna i denbostadspolitiska debatten. Olikheternamellan upplåtelseformerna visar sig bl.a. i fråga om de boendes möjligheter allsjälva förfoga över sin bostad. När det gäller I.ex. möjlighelerna alldisponera bostadsutrymmena efter egna önskemål ger äganderätt och bostadsrätthelt andra möjligheler än hyresrätt.