prop · G40310 · 1980-12-31 00:00:00 — I yttrandet pekades också på den betydelse som normer harpå olika verksamhetsområden av intresse i sammanhanget, t. ex. när det gälleratt utveckla god affärssed inom näringslivet och bankväsendets efik. I det pågående översynsarbelet är del alltså förstyrgruppen en viklig utgångspunkt alt tillvarata de metoder för självkontrollutan repressiva inslag som kan tillämpas t. ex. på kreditmarknaden och på näringslivetsområde i övrigt. Bland de instrument som därvid kan användas ärkreditupplysningsverksamheten av stort intresse. En effektiv kreditupplysningkan sålunda Prop.1980/81:10 225 varaen viktig faktor for att skydda samhället och näringslivet från osund kreditgivningoch icke önskade affärsmetoder. Tillgång till en god kreditupplysningsverksamhelär även av iniresse för olika samhälleliga organ, främst för dem som sysslarmed kreditgivning och olika former av stöd till näringsidkare men också för attgarantera att slallig och upphandling av varor och tjänster kan ske iavsedda former. En effektiv kreditupplysningsverksamhet kan också medverka fillatt begränsa de resurser samhällel måste avsätta för sitt exekutionsväsende. Kreditupplysningsverksamhetenhar alltså på flera sätt betydelse för alt samhället skall komma till rätta medekonomisk brottslighet. Även i den internationella diskussionen om ekonomiskbrottslighet har framhållits behovet av en effektiv kreditupplysning som enmetod att begränsa denna brottslighet, se bl. a. Europarådsrapporten of Economic Crime, 1978, s. 245. Motdenna bakgrund är den inom jusfitiedepartementet upprättade promemorian (Ds Ju1979:8) Kreditupplysning och inkasso, som remissbehandlats, av intresseför styrgruppen. Gruppen vill särskilt uppmärksamma en punkt i förslaget. Ipromemorian föreslås bl. a. en ändring i 2 § kreditupplysningslagen som innebäralt kreditupplysningar om enskilda näringsidkare (enskilda företagare ochjordbrukare m. skall falla under begreppet personupplysning. Förslagetgrundas på integritetsskäl samt vissa praktiska skäl. De nämnda företagarnakommer enligt förslaget att omfattas av de stränga regler för kreditupplysningsom gäller andra enskilda personer. Tillämpningsområdet för den effekfivarekreditupplysningen, s. k. förelagsupplysning, avses därmed enligt förslagelatt inskränkas lill juridiska personer. Ipromemorian, s. 71, anförs bl. a. följande: Närdet gäller näringsidkare och Uknande måste emellertid också tas hänsyn fillintresset av en tillräckligt effektiv företagsupplysningsverksamhet. Huruvidaen på angivet sätt ändrad gränsdragning mellan personupplysningar ochföretagsupplysningar är godtagbar från den synpunkten beror i hög grad på vilkasärskilda bestämmelser som i fortsättningen bör gälla för personupplysningarna. Ipromemorians avsnitt 3.6, Begränsning av rätlen att lagra och vidarebefordrauppgifter om betalningsförsummelser, behandlas bl. a. frågan hur enundanlagsregel skall kunna utformas för att man skall kunna undvika attpersonupplysningar om enskilda företagare blir missvisande. Det föreslås attden nu gällande bestämmelsen i 7 § första stycket kreditupplysningslagen, somreglerar vad personupplysning får innehålla, skall kompletteras med enbestämmelse enligt vilken regeringen eller, efter regeringens bestämmande,dalainspektionen får föreskriva undantag från nämnda bestämmelse, om detbehövs för att undvika att personupplysning blir uppenbart missvisande. Ispecialmotiveringen fill bestämmelsen anförs i promemorian att tillämpningen avdenna undantagsmöjlighet förutsätts bli restrikfiv. Frånde utgångspunkter som styrgruppen har att beakta i översynsarbetet är detangeläget att framhålla vikten av alt kreditupplysningslagen inte ändras påsådant sätt alt möjligheterna till en effekfiv kreditupplysningsverksamhet ifråga om enskilda näringsidkare blir beskurna. Styrgruppen menar all en effekfivtfungerande kreditupplysningsverksamhet - med dess värde som brottsförebyggandefaktor - kan vara ett smidigare, billigare och mindre ingripande instrument änolika administrativa kontrollinstrument som eljest kan behöva tillämpas frånsamhällets sida. 15 1980/81. Prop.1980/81:10 226 Styrgruppen vill ifrågasätta det lämpliga i den föreslagnalagändringen. I allt fall anser gruppen att de synpunkter som den här anförtnoga bör beaktas i samband med alt regeringen eller datainspektionen utövar dentänkta möjligheten att utfärda föreskrifter med undantag frånbegränsningsregeln. Med hänsyn till uttalandet i promemorian att dennamöjlighet skall utnyttjas med restriktivitet hyser styrgruppen likväl oro förde effekter för kredilupplysningsverksamheten som ett genomförande avförslaget skulle kunna få. 12 § föreslås att begreppet personupplysning utvidgas tillatt omfatta även enskild person som är näringsidkare eller som annars har ettmera väsentligt inflytande över ett företag. Som skäl för ändringsförslaget hari promemorian huvudsakligen åberopats att datainspektionen funnit den nuvarandegränsdragningen mellan personupplysning och företagsupplysning välla praktiskasvårigheter. Samfundet har i sitt yttrande överdelbetänkandet "Kreditupplysning och integritet" (SOU 1972:79) (Se TSA1973 s. 108 f) uttalat sig för den gränsdragning mellan kreditupplysning ochpersonupplysning, som sedermera kommit lill uttryck i lagen. "Vad samfundeti nämnda yttrande anfört som skäl för sin ståndpunkt synes fortfarande gälla. Skulle emellertid de av datainspektionen påtaladepraktiska svårigheterna med den nuvarande lagstiftningen vara så betydande atten ändring bör ske, ifrågasattes från samfundets sida, om inle gränsen mellanpersonupplysning och företagsupplysning bör dragas så, att tillföretagsupplysning hänföres alla personer med registrerad firma eller medverksamhet under uppgiven, inte registrerad firma. Sättes gränsen mellanföretagsupplysning och personupplysning vid rörelser, som drives under firma,skulle upplysningar beträffande bl. Jordbrukare m. fl. komma att betraktassom personupplysningar. 2.3.6 (): TCO kan inte dela utredningens uppfattning om behovet avett ökat integritelsskydd för enskilda näringsidkare. Som fastslogs i prop.1973:155 är det oundvikligt att de höga krav på effektivitet som frånsamhällets och kreditgivarnas sida måste ställas påförelagsupplysningsverksamheten kommer att omfatta också de fysiska personersom är näringsidkare eller som står ett företag eller annan näringsverksamhetnära. Ett företags kreditvärdighel är i så hög grad beroende av företagarensskicklighet att det är nödvändigt att vid kreditgivningen ta hänsyn till hansperson. Han kan därvid inte garanteras samma skydd för den personligaintegriteten som en privatperson. En person kan vidare, utan att själv drivarörelse, ha ett sådant väsentligt inflytande i ett företag att det ärnödvändigt med en ingående kännedom om hans förhållanden för alt kunna bedömaförelagets ekonomiska ställning. TCO kan för sin del inte finna något skäl tillatt man gör en annorlunda bedömning än vid lagens tillkomst. Kreditupplysningar inhämtas ofta i samband med att enarbetstagare söker anställning. I en sådan situation är del mindre önskvärt,sett ur arbetstagarens synpunkt, att kreditupplysningsinsfitulet ska behövalämna ut hans namn lill en presumtiv arbetsgivare. Det kan också ifrågasättasom inte kreditgivningen försvåras för personer med inregistrerad firma om enbegränsning görs i möjligheterna att erhålla kreditupplysning. 1980/81:10 227 Enligt gällande regler skall kredilupplysningsverksamhetbedrivas så att den inte leder till otillbörligt intrång i personlig integritetgenom innehållet i de upplysningar som förmedlas eller på annat sätt. Mol dennabakgrund bör näringsidkare naturligen tillförsäkras samma skydd mot otUlbörligtintrång i den personliga integriteten som lagstiftningen vill ge andra medborgargrupper.Som framhålles under avsnittet 3.2.3 (s. 71) saknas även enligl vår uppfattningbärande skäl att i integritetsavseende särbehandla näringsidkare. Vi tillstyrkerdärför att 2 § kreditupplysningslagen får föreslagna lydelse och att m. a. o.begreppet personupplysning i denna lag definieras som kreditupplysning omenskild person. Vid olika tillfällen har vi erinrat om behovet avlagstiftning, som garanterar också juridiska personer ett nöjakfiglintegritetsskydd. Vi konstaterar att man inte heller vid den föreliggandeöversynen närmare gått in på detta problemområde, där vi saknar ett godtagbarträttsskydd. 2.3.8 med instämmande av ,föreningsbankers förbund, och : Denna paragraf föreslås i promemorian uppta en nydefinition på personupplysning. F. n. avser personupplysning endastkreditupplysningar om privatpersoner. Övriga kreditupplysningar - vanligenkallade företagsupplysningar - avser dels kreditupplysningar om juridiskapersoner, dels kreditupplysningar om enskilda personer som är näringsidkareeller "annars har så väsentligt inflytande i viss näringsverksamhet attuppgift om hans egna förhållanden behövs för att belysa verksamhetensekonomiska ställning". Av de två kategorier fysiska personer, som sistnämnts, hänför sig i detta ärende det avgjort största intresset tillnäringsidkarna. yttrande tar därför i första hand sikte på deföreslagna nya reglerna såvitt de avser näringsidkarna. I tillämpliga delargäller kommentarerna beträffande näringsidkarna emellertid även enskildapersoner med väsentligt inflytande i annans näringsverksamhet utan all dettasärskilt utsäges där förslagel jämställer dessa bådakategorier av fysiska personer. Enligt den föreslagna nya definitionen på personupplysningskall sådan upplysning avse inte blott, såsom f. n., rena privatpersoner utanäven fysiska personer som är näringsidkare eller har ett väsentligt inflytandei annans näringsverksamhet. I fortsättningen benämnes de bägge sistnämndakategorierna gemensamt näringsidkare. Denna ändrade gränsdragning - som alltsåinnebär att gränsen mellan personupplysningar och företagsupplysningar drasmellan å ena sidan kreditupplysningar om alla fysiska personer och å andrasidan kreditupplysningar om alla juridiska personer - anser bankföreningen inleböra vidtagas. Såsom skäl för del nya begreppet personupplysning anföresi promemorian i huvudsak följande: a)Dalainspektionen har funnit att det i praktiken ofta är svårt att dra gränsenmellan vanliga privatpersoner och näringsidkare. I den masshante-, ring detgäller kan man inle göra någon finprövning. Kreditupplysningsföretagen måstelita till offentliga register och dessa ger mycket schematiska uppgifter, somofta ulan skäl hänför en fysisk person fill kategorin näringsidkare. 1980/81:10 228 b) Den nuvaranderegeln skapar också svårigheter när den skall tillämpas beträffande personersom växlar mellan att vara näringsidkare och anställda. c) Med dennuvarande regeln skapas svårigheter i datoriserade kreditupplysningsregister,eftersom personuppgift i dalalagen avser alla fysiska personer, ävennäringsidkare. förstår är den sålunda redovisadeargumenteringen på väg att förlora sin giltighet. En betydande andel avpersonupplysningsverksamheten i landet uiövas av det för affärsbankerna.Sparbankernas bank och föreningsbankers förbund gemensamma bolagetUpplysningscentralen . Hos UC pågår ett utvecklingsarbete, som beräknas istort sett avlägsna svårigheterna att i bolagels verksamhet dra gränsen mellanprivatpersoner och näringsidkare. UC räknar med att uppnå detla bl. a. genomall utnyttja uppgifter ur offentliga register om vilka fysiska personer som ärinnehavare av enskild firma, delägare i handelsbolag, eller medlemmar avaktiebolags styrelse. Den avsedda uppläggningen förutsätter såvitt gällerfysiska personer i aktiebolags ledning att en planerad datorisering avpatentverkets register kommer till stånd. "Vidare bygger UC:s planläggningpå en utökad samverkan mellan UC och beställare av kreditupplysningar såvittgäller att fastställa en omfrågads karaktär av näringsidkare ellerprivatperson. a. med hänsyn till konkurrensen i branschen är motsvarandeutveckling som UC:s sannolik inom den väsentliga delen av branschen i övrigt.Ett av de i första hand åberopade skälen för den nya definitionen påpersonupplysning kan därför väntas bortfalla. Svårigheterna att tUlämpanuvarande regel beträffande personer som växlar meUan att vara näringsidkareoch anställda kan enligt UC:s uppfattning i huvudsak bemästras. EnliglUC:s bedömning innebär det inte heller någon avgörande svårighet attpersonupplysning i kreditupplysningslagen och personuppgift i dalalagen intedefinieras på Ytterligare skäl mot den nya definitionen av begreppet personupplysning skall redovisas nedan vid kommentarerna till olika ändringar i andraparagrafer i denna lag. -Enligt den nuvarande lydelsen av 2 §kreditupplysningslagen omfattar begreppet personupplysning enbart upplysning omprivatpersoner och således inte enskilda näringsidkare och personer medväsentligt inflytande i viss näringsverksamhet. Den föreslagna ändringeninnebär alt begreppet personupplysning skall omfatta samtliga privatpersoner -således även den sistnämnda personkategorin. Som motiv för denna ändring har anförtsgränsdragningsproblem. Enligl uppgift från det gemensamt bankägdaUpplysningscentralen AB (UC) har man i princip löst alla degränsdragningsproblem som berörts i promemorian, varför det anförda motivet förloratsin bärkraft. Det kan i och för sig lyckas beslickande och vällovligtatt skapa ett ökat integritetsskydd för kategorin näringsidkare och personermed väsentligt inflytande i näringsverksamhet. Häremot vill docksparbanksföreningen anföra att effektivitetssynpunkter och krav på fullständigredovisning av alla uppgifter som rör ett företags ekonomiska ställning ochledning måste anses väga väsentligt tyngre än integritetssynpunkterna.Sparbanksföreningen vill vidare peka på att konsekvenserna av den föreslagnaändringen - i första Prop, 1980/81:10 229 hand kravetpå att kopia av kreditupplysning skalltillställas den omfrågade -skulle allvarligt kunna skada svenska företags exporlhandeloch förbindelser med utländska banker. föreslår på grund härav all nuvarandedefinition av begreppet personupplysning bibehålls. Vadbeträffar övriga föreslagna, huvudsakligen redaktionella, ändringar i lagen harsparbanksföreningen inget att erinra. I departementspromemorian föreslås att allakreditupplysningar om enskilda personer, således även i de fall då dessa ärnäringsidkare, skall betraktas som personupplysning. Bakgrunden härfill är altenligt datainspekfionens erfarenheter gränsdragningen mellan personupplysningaroch förelagsupplysningar vållar praktiska svårigheter. Enligtdepartementspromemorian når man den klaraste och i praktiken mest hanterligagränsdragningen om man låter begreppet personupplysning omfattakreditupplysningar rörande alla enskilda personer oavsett deras status iövrigt. Enligt vår mening gör man det alltför lätt för sig om manföljer detta förslag och därmed begränsar kreditupplysningarna rörande sådanaenskilda personer som är näringsidkare. Detta betyder nämligen att man förleverantörerna till dessa näringsidkare begränsar möjlighetema att fåerforderlig information om kundens ekonomiska förhållanden. Kreditgivning är ett naturiigt inslag i allaffärsverksamhet. En vikfig förutsättning för att denna kreditgivning skallkunna fungera smidigt och till rimligt låga kostnader är aft kreditgivaren -förutom erforderlig säkerhet -kan erhålla sådan information om kredittagarenatt den risk som alltid måste vara förenad med kreditgivning blir så liten sommöjligt. Den som bedriver näringsverksamhet måsle därför accepteraatt uppgifter lämnas om hans verksamhet. Detla gäller även enskilda personersom är näringsidkare. Man kan inte rimligen lägga samma integritetsskyddssynpunkterpå dessa som pä privatpersoner. Eventuella gränsdragningsproblem fär i ställetlösas på annat sätt. Det hör givetvis också till bilden alt en begränsning avkreditupplysningen kan påverka berörda näringsidkares möjligheter att erhållakredit. Denna aspekt har inte berörts av datainspektionen och har inte helleranalyserats i departementspromemorian. Vi vill i sammanhanget starkt understryka att kreditgivningenfill enskilda personer som är näringsidkare i vissa branscher ärmycket betydande. Som exempel kan nämnas alt försäljningen från sådana maskinförsäljningsförelagsom levererar anläggningsmaskiner och maskiner för skogsbruk uppgår lill ca 2miljarder kronor inkl. reservdelar. Det beräknas att av avsluten fallerpå mindre entreprenörer, som tillhör kategorin enskilda personer. De maskinersom levereras till dessa betingar en kostnad från till 1,5 milj.kronor per styck. Detta exempel visar att del rör sig om omfattande affärer,där en väl fungerande kreditupplysning har väsentlig betydelse. På anförda grunder avstyrker vi därför förslaget attkreditupplysning rörande enskilda personer som är näringsidkare skall betraktassom personupplysning. 1980/81:10 230 2.3.11 samt hantverks-och industriorganisation och (SHIO/Familjeföretagen): Se 2.7.6 nedan. 2.3.12 (): Promemorian innehåller i denna del bl. a. förslag omändrad definition av begreppet personupplysning. För sådana upplysningar gällersärskilda regler till skydd för den personliga integriteten. Sålunda fårpersonupplysningar endast innehålla betalningsanmärkningar som fastslagitsgenom domstols eller annan myndighets avgörande eller som lett fillbetalningsinställelse, konkursansökan eller ackord. undantasfrån tillämpning av reglerna om personupplysning, förutom alla juridiskapersoner, enskilda personer som är näringsidkare eller som annars har ett meraväsentligt inflytande i viss näringsverksamhet. Undantagna är därmedhantverkare, lantbrukare och andra småföretagare. Ändringsförslaget innebäremellertid att som personupplysning skall betraktas alla upplysningar omenskilda personer, oavsett orh de är näringsidkare eller dylikt. Förslaget motiveras med att det enligt underhandsuppgifterfrån datainspekfionen inte är regel på området för företagsupplysningar attkreditupplysningsföretag m. fl. utnyttjar möjligheten att använda uppgifter omandra betalningsförsummelser än sådana som har fastslagits av domstol e. d. Dennauppfattning kan inle accepteras av LRF, i vart fall inte på det onyanseradesätt den framförs i promemorian. Genomgående kan sägas all till den del företaginom lantbrukskooperationen har behov av kreditupplysningar om enskildalantbrukare information av typen personupplysning är fillräcklig. Denna kannämligen i de flesta fall kombineras med personlig kännedom om denkreditsökande. Vad nu anförts gäller främst de kombinerade inköps- ochförsäljningsföreningarna d. v. s. lantmännenorganisationen. För jordbruketsförsäljningsföreningar, främst mejeri- och slakteriföreningar, kan samma saksägas lill den del det gäller krediter till enskilda lantbrukare. Föreningarnavänder sig emellertid i sin verksamhet till ett stort antal andra typer avsmåföretag, såsom restauranger, gatukök och detaljister. Beträffande denna typav småföretagare inhämtas regelmässigt mer omfattande information än som skulleframkomma i en personupplysning. Kompletterande upplysningar beträffande deangivna kategorierna av företagare kan svårligen fås fram. LRF finner såledesalt småföretagare som inte skall omfattas av reglerna ompersonupplysning, med undantag för, om så är möjligt, enskilda lantbrukare. 2.3.13 (): Se 2.1.6 ovan. Ackordscentralen ifrågasätter, om inte begreppet"personupplysning" har fått en alltför vidsträckt utformning iförslaget. Framförallt när det gäller mindre förelag, som drivs av en enskildnäringsidkare eller i vilket annan enskild person har ett avgörande inflytande,kan det vara till nackdel för 1980/81:10 231 företaget att de uppgifter som får lämnas om nämndapersoner blir så förhållandevis begränsade. En presumtiv kreditgivare, som integenom kreditupplysning får de uppgifter om den enskilde som han finnernaturliga och nödvändiga för sin bedömning av vederbörandes kreditvärdighet,kan komma att vägra kredit som han annars skulle ha varit villig att lämna. 2.3.15 Svenska kreditmannaföreningarna i ,och mö: Föreslagen ändring av § 2 kommer att medföra ett sämrebedömningsunderlag. För en kredittagare är det av väsentligt iniresse atterhålla behövlig kredit och därför motverkar ändringsförslaget kredittagarensmöjligheter att styrka sin kreditvärdighet. Den i promemorian § 2 föreslagna definitionen avnäringsidkare respekfive konsument (enskild person) är enligt vår mening felakfig,varför vi med bestämdhet motsätter oss nämnda kategorisering. Enligl promemorian skall sålunda förelagsupplysning avseenbart juridiska personer medan övriga näringsidkare i egenskap av enskildapersoner skulle komma att tillhöra personupplysningskategorien. Med den ovan föreslagna kalegoriseringen kommer realiteren stor del av svenska näringsidkare, nämligen de som av olika skäl valt annanföretagsform än juridisk person, som t. ex. aktiebolag, att hänföras fill felkategori, nämligen konsumentens med ty åtföljande för vederbörandenäringsidkares verksamhei negativa effekter. En klar avgränsning mellan köp på kredit avseende å enasidan konsuments köp för enskilt bruk och å andra sidan näringsidkares köp avvara eller tjänst för sin verksamhet måsle göras. Vad avser konsumenlköp skall beaktas alt sådan kreditavser enstaka affärsförbindelse med för säljaren oftast god avkastning ochliten kreditrisk. Med hänsyn till det ringa antal transaktioner per konsumentdet är fråga om är säljarens riskspridning utomordentligt stor och förlusternatotalt sett relativt små. Vid motsvarande transaktioner avseende kreditförsäljningtill näringsidkare föreligger motsatta förhållandet. Säljaren har att göra medett färre antal kunder men med ett flertal kontinuerliga kreditförsäljningarper kund med ty åtföljande mindre riskspridning och större risk förkundförluster. Vid försäljning fill andra näringsidkare föreligger i allmänhetbetydligt lägre affärsvinst än vid försäljning fill slufiig konsument. Dettafår till följd att vid kundförluster större skada uppstår både till sinomfattning och i kronor räknat än vid förlust vid försäljning till enskildkonsument. Konsekvensen av detta är att en utebliven krediibevakning av nunämnda kategori av näringsidkare skulle få för den allmänna handelns räkningförödande konsekvenser, såsom t. ex. konkurser för säljföretag. Konsekvensen av ovan fört resonemang torde med all tydligönskvärdhet utvisa nödvändigheten av att även denna typ av näringsidkare(enskild person) måste konfinuerligt bevakas evad avser vederbörandes kreditvärdighet.Det väsentliga kan icke vara formen vederbörande valt för att driva sinverksamhet ulan fastmer del förhållandet att vederbörande realiteter 1980/81:10 232 bedriver näringsverksamhet och härigenom de facto tillhörsamma kategori som den juridiska personen och även både vill och skallbehandlas på samma sätt. Kreditbevakning innebär att säljaren får fortlöpandebesked om betalningsförsummelse som registrerats på hans kunder bland vilkaingår -förutom juridiska personer - också enskilda näringsidkare. Genom att pådelta sätt löpande kunna hålla sig informerad om sina kunders aktuellakreditvärdighet har säljaren möjhghet att undvika kreditförluster. Idagens affärssamhälle är det både vedertaget och nödvändigt att på detla sätt kreditbevakasamtliga kunder som är näringsidkare. Enligt vår mening bör därför den som är - och vill verkasom -näringsidkare själv avgöra detla genom en viljeyttring, nämligenregistrera sin enskilda firma eller sitt enkla bolag. Därmed finns erforderligaförutsättningar för kreditgivaren att avgöra om en begärd kredit avserkonsument för huvudsakligen enskUt bruk eller näringsidkare i dennesyrkesmässiga verksamhei och detta oavsett valet av företagsform. En tillkommande effekt skulle förmodligen bli att enskildapersoner med tidigare obsoleta registrerade enskilda firmor omgåendeavregistrerade sig samt att enskilda firmor som f. n. bedrivernäringsverksamhet under oregistrerad firma registrerade densamma. Enytterligare effekt av förslaget torde bli att enskilda näringsidkarediskrimineras genom att de p. g. a. t. ex. bristande möjligheter till krediibevakningförmenas krediter.