prop · G403114 · 1980-12-31 00:00:00 — Har polisen i sin spaningsverksamheteller eljest fått reda pä att viss eller vissa personer planerar ett angreppinnefattande nämnda brottslighet i samband med domstolsförhandling torde detföljaktligen vara möjligt att tillgripa kroppsvisitation av vederbörande enligt28 kap 11 § RB i samband med att förundersökning inleds. Ett sädant förordnandekan bl a meddelas av rätten (jmf 28 kap 4 och 13 §§ RB). Att vederbörandekommer till domstolen kan därvid ses som en del i slutstadiet avförberedelsehandlingen. Den som kan antas medföra vapen eller sprängämne till endomstolsförhandling kan oftast misstänkas för förberedelse till brott på ovanangivet sätt. För olaga innehav av skjutvapen och explosiva varor äremellertid, efter straffskärpning 1971, i normalfallen stadgat fängelse . Redan vid misstanke om sådant brott kan således i anslutning tillförhandlingen vidtas kroppsvisitation med stöd av 28 kap 11 § RB. Det kananmärkas att syftet bakom nämnda lagändring var att förstärka de rättsvårdandeorganens resurser i kampen tnot terrordåd och andra våldsbrott vid vilkaskjutvapen kommer till användning. I lagstiftningsärendet framhöll departementschefenbl a att han förutsatte att polis- och åklagarmyndigheterna, med den nya synpå olaga innehav av vapen och sprängämnen som låg bakom förslaget, framdeleskommer att i betydligt ökad utsträckning utnyttja husrannsakan ochkroppsvisitation som medel i sin spanings- och utredningsverksamhet rörandebrott av denna art (prop 1971:109 s 91). Hotelser uttalade av viss eller vissa personerinnefattande våldshandling mot någon eller några som skall medverka idomstolsförhandling eller eljest närvara vid denna kan vara straffbara somolaga tvång eller olaga hot enligt 4 kap 4 och 5 §§ BrB. Föreligger misstankemot nägon för sädant brott torde likaledes kroppsvisitation kunna genomförasmed stöd av om vederbörande infinner sig vid domstolen. Prop.1980/81:114 99 1 detta sammanhang bör även erinras om bestämmelserna iden s k spaningslagen (avsnitt 6.3.4) vilka ger polisen utökade befogenheteratt vidta bl a kroppsvisitation när det gäller att utröna om terroristhandlingarplanläggs eller förbereds. Anslutningsvis bör påpekas att de nu framdragnamöjligheterna att företa kroppsvisitation inte bara har avseende på eventuellaähörare vid riskförhandling. Möjligheterna härtill står givetvis även till budsvad beträffar parter och andra som medverkar vid förhandlingen och som i detkonkreta fallet kan misstänkas för brott eller brottsplaner i samband medrättegängen. Part eller annan som är berövad friheten fär underkastaskroppsvisitation med stöd av bestämmelserna i häkteslagen eller i KvaL. Prop.1980/81:114 100 C. Il ÖVERSIKT ÖVER UTLÄNDSK RÄTT har genom försorgfrän de svenska beskickningarna i , , , , Frankrikeoch erhållit uppgifter om hur de frågor som ärföremål för utredningen reglerats eller lösts praktiskt i dessa länder. 1 grundlagar finns inga stadganden som ärbestämmande för frågan om kontroll- och säkerhetsåtgärder viddomstolsförhandling. Frågorna är inte heller rättsligt reglerade i de lagar somreglerar rättegångsordning eller som gäller för polisens verksamhet.Nägon utbildad praxis finns inte på området. Om allvarlig risk bedöms föreliggaför sabotage, fritagning av tilltalad eller annat övergrepp i samband medförhandlingarna kan polis tillkallas. Polisen kan med stöd av bl a 19 § ipolislagen frän 1966 vidta nödvändiga åtgärder och vid behov la en person iförvar om denne skäligen misstankes för övergrepp i samband medförhandlingarna. Kontrollåtgärder såsom legitimationskontroll,kroppsvisitation och dylikt anses inte strida mot någon allmänt erkänd eller igrundlag eller annan författning fastslagen princip, t ex angående offentlighetvid domstolsförhandling eller angående skydd för den kroppsliga ellerpersonliga integriteten. Beträffande ordningen vid domstolsförhandling föreskrivs i3 § lagen om offentlighet vid rättskipningen fråh 1926 att vid offentligförhandling får inte närvara den som genom sitt uppförande kränker domstolensvärdighet eller stör ordningen. Domstolen beslutar härom. Domstolens ordförandeäger rätt att för undvikande av trängsel i rättssalen begränsa allmänhetenstillträde. Enligt en särskild lag frän 1932 kan häradsrätt eller dessordförande samt rådsstuvurätt, om beskaffenheten av något brottmål eller andraomständigheter påfordrar det, förordna att förhandlingen skall äga Prop.1980/81:114 101 rum pä annan plats än i den ordinarie domstolen. Är t exen tilltalad fängslad kan förhandlingen hällas i fängelset. Någon ändring av nuvarande ordning beträffande dessafrågor övervägs inte. Den norska grundlagen innehåller inga bestämmelser som rörallmänhetens tillträde till domstolsförhandlingar. I fräga om offentlighet och ordning viddomstolsförhandling gäller enligt domstolslagen frän 1915 i huvudsak sammabestämmelser som enligt RB. Det saknas säledes bestämmelser som t ex gör detmöjligt att hälla förhandlingen inom stängda dörrar pä grund av risk försabotage, terrorislaktioner eller liknande. Enligt 25 § nämnda lag kandomstolsförhandling hällas i annan lokal än i den ordinarie domstolen, någotsom skulle kunna utnyttjas orn säkerheten var hotad vid förhandlingen. Gällande bestämmelser för polisens verksamhet innehållerinte några särskilda regler beträffande dessa frågor. Det kan antas attpolisens allmänna befogenheter i brottsförebyggande syfte också kan komma tillanvändning på detta område. I praktiken torde polisen i samråd med domstolenbesluta om nödvändiga kontroll och säkerhetsåtgärder. En samlad översiktsaknas om vilka slags åtgärder som eventuellt kan ha vidtagils vid de norskadomstolarna i detta avseende. Legitimationskontroll torde enligt norsk rätt inte krävasärskilt stöd i lag. För att ingripa med kroppsvisitation inåste emellertidefter omständigheterna finnas lagstöd. Den danska rätlegångslagen innehåller inga bestämmelser omkropps-vivistalion eller andra kontrollåtgärder beträffande ähörare tilldomstolsförhandling. Prop.1980/81:114 102 Enligl 29 § i rätlegångslagen kan rätten beslut attdomstolsförhandling skall hällas inom stängda dörrar bl a när hänsynen tilllugn och ordning i rättssalen kräver det. Det åligger i övrigt rättensordförande att tillse att förhandlingen kan äga rum under ordnade och värdigaformer. Personer som uppträder otillbörligt och stör förhandlingen kan utvisasur rättssalen. Inom det danska justilieministeriet har man inte kännedomom något konkret fall där det förelegat behov av särskilda regler om kontrollåtgärdervid offentlig domstolsförhandling. Inte heller övervägs någonsådan reglering. Enligt common law är det en grundläggande princip att brottmåls-förhandlingskall vara offentlig. Dock kan allmänheten utestängas eller rättssalen utrymmasom sädana ätgärder erfordras. 1 ett utslag framhålls att de somorsakar eller kan förväntas orsaka tumult eller oordning utan vidare får utvisasur rättssalen. Om det framstår som nödvändigt kan i ett sådant fall allallmänhet utestängas frän förhandlingen. Det ankommer härvid i första hand pärättens ordförande att avgöra om och pä vilket sätt förhandlingen skall varaoffentlig. Den nuvarande presidenten i har framhållit bl a att detåligger domaren eller rättens ordförande att vara verksam för attförhandlingsoffentligheten iakttas och att alla erforderliga ätgärder vidtasför att trygga ordningen och säkerheten under förhandlingen. I praktiken är den största delen av denna skyldighetdelegerad till polisen och dem som administrerar domstolen. Dessa fär bäraansvaret för domstolsbesökarnas säkerhet. Ansvaret för bevakningen avfrihetsberövade personer och deras säkerhet åvilar fängvärds-myndigheterna. Desäkerhetsåtgärder som vidtas är sålunda oftast ett resultat av samarbete mellandomstolsadministratörerna, polisen och f ängvärdsmyndighe terna. Prop.1980/81:114 103 1 praktiken begärs i bland att samtliga som önskartillträde till domstolen, inkluderat domstolens personal och advokater,underkastar sig säkerhetskontroll ("security check"). I vissa fallkan denna kontroll göras mer ingående beträffande dem som önskar tillträde tillviss rättssal. Den som inte frivilligt underkastar sig kontroll kan vägrastillträde. 1 kontroversiella fall avgörs sådana frägor av rätlens ordförande. Det är praxis att allmänhetens väskor söks igenom i HighCourt. Denna undersökning vidtas av domstolens dörrvaktmästare vidhuvud-ingången. 1 övriga domstolar sköts denna syssla av särskilt anställdasäkerhetsvakter. När det gäller "" handhas säkerheten ochundersökning av väskor av Londonpolisen. Kroppsvisitation ingär normalt inte i en "securitycheck". Under mycket speciella omständigheter (några skrivna bestämmelserfinns enligt uppgift inte) kan polisen bestämma att kroppsvisitation skall ägarum. Utmärkande för en "security check" är att den sker"frivilligt". Den besökande öppnar själv sin väska eller portfölj ochvisar innehållet för kontrollanten. 1 existerar inte någon särskild lagstiftningangående kontroll-och säkerhetsåtgärder vid domstols!örhandlmg. De generellalagstadganden som avser kroppsvisitering och legititnationskontroll tillämpasoavsett om det gäller åtgärder inom eller utom domstols-lokaler. Rättens ordförande kan avvisa personer sotn genom sittuppträdande stör rättegångsförhandlingarna. Rätten kan vidare besluta att förhandlingvid domstol skall hållas inom stängda dörrar om förhandlingens offentlighetskulle innebära en mot goda seder stridande publicitet. Några nya lagstadganden pä ifrågavarande rättsområdeförbereds inte. Prop.1980/81:114 104 Varken grundlag,rättegångsordning eller de olika delstaternas polislagar innehåller någrauttryckliga regler angående kontroll- och säkerhetsåtgärder i samband meddomstolsförhandling. Bestämmelserna inom tre rättsområden kan varautslagsgivande för sådana tillträdeskontroller: de processrättsligaföreskrifterna angående offentlighet och ordning vid rättens sammanträden(Sitzungspolizei), rättsväsendets bestämmanderätt över sina lokaler (Hausrecht)samt lagreglerna angående polisens uppgifter. I fråga om offentlighet och ordning vid domstolsförhandlingfinns för de allmänna domstolarna föreskrifter i 109-183 §§Gerichtsver-fassungsgesetz (GVG). För andra grenar av domstolsväsendet hänvisastill dessa regler eller också finns särskilda regler av i huvudsak sammainnehåll. Enligt 172 § GVG kan rätten besluta att allmänheten skall utestängasfrån förhandlingen om man kan befara elt hot mol statens säkerhet, den allmännaordningen eller sedligheten. Svära störningar av ähörare torde vara attbetrakta som ett hot mot den allmänna ordningen. Förhandlingen måste emellertidalltid ha påbörjats som offentlig. Det är sålunda inte tillätet alt iförebyggande syfte frän början kalla till förhandling inom stängda dörrar. Avkunnandetav domslutet mäste vidare ske vid offentlig förhandling. Det ankommer i övrigtpä rättens ordförande enligt 176 § GVG att upprätthälla ordningen underförhandlingen. Han äger enligt 177 § GVG utvisa ordningsstörare, utdömaordningsbot och även förordna om s k ordningshäkle. Om sädana åtgärder skallriktas mot någon som är part i målet ankommer det dock på rätten att besluta.Minderåriga och personer som kan förväntas störa förhandlingen, t ex berusade,får enligt 175 § GVG vägras tillträde till förhandlingen. Domstolens chef eller hans ställföreträdare utövarbestämmanderätten över domstolens lokaler. Rättens ordförandes befogenheternär det gäller att upprätthälla ordningen och ätgärder som grundar sig härpåanses ha högre dignitet än bsstämrnanderälten över domstolens lokaler. Prop.1980/81:114 105 Polisen har ansvaret för åtgärder utanfördomstolslokalerna. Inom domstolen agerar polisen endast om rätten inte hinneragera . Om en förhandling är utsatt för fara och då kontrollåtgärderbehövs tillkallar rätten polis. Det'anses i viss utsträckning oklart hur detförhåller sig med ansvars- och beslutsfunktionerna ifråga om polisskyddetsnärmare utformning, t ex om det är rättens ordförande som skall ge föreskrifteroch anvisningar eller om polisen äger alt på eget ansvar vidta nödvändigaåtgärder. Tillträdeskontroller är tillåtna för alt skydda säkerhetenoch ordningen vid förhandlingen mot våldsamma störningar. De får då ävenomfatta försvarare och andra som skall delta i förhandlingen.Tillträdeskontroller ulgör ingen vardaglig företeelse vid västtyskadomstolar. Kontroll vidtas endast i sällsynta undantagsfall. I praktiken förekommer tre olika kontrollformer som ocksåkan kombineras med varandra och som huvudsakligen kommit till användning iterroristmäl: identitetskortskontroll, kroppsvisitation och undersökning avmedförda föremål samt avlämnande av vissa föremål. Identiletskortskontrollen lar främst sikte på åhörarna.Olika grader av kontroll förekommer nämligen granskning av identitetskort,kvarhällande av identitetskort mot utlämnande av interimistisk legitimation, anteckningav persondala i en lista och fotografering av identitetskort. Tillåtligheten avdessa ätgärder har i viss utsträckning varit föremål för debatt.Förbundsregeringen har bl a yttrat sig i frågan med anledningav en interpellalion i förbundsdagen. (Bundesgerichts-hof) har också behandlat saken i ett utslag från den 6 oktober1976. Identitetskontroll torde i huvudsak anses tilläten om den uttryckligenbeordrats av rättens ordförande pä grund av dennes befogenheter i fräga omordningens upprätthällande. En förutsättning härför är dock att kontrollenuteslutande tjänar till att säkerställa förhandlingens gång. Polisen färdäremot inte pä eget bevåg beordra sädana åtgärder. Genom kontrollen erhållnapersondata torde inte heller få överiåtas tiil polisen för att användas i dessverksamhet, något som anses strida tnot förhandlingens offentlighet. Prop.1980/81:114 106 författningsdomstol har i ett beslutfrån behandlat frågan om kroppsvisitation av försvarare ochundersökning av deras medförda väskor och dylikt. Domstolens beslut grundadesig på ett fall där rättens ordförandes förordnande om kroppsvisitationföregåtts av konkret misstanke om att häktade terrorister fått tillgäng lillvapen och sprängämnen med hjälp av sina försvarare. I beslutet framhålls att sådana åtgärder, särskilt om dekan anses inkräkta på försvararnas yrkesutövning, är tillåtna endast undervissa stränga förutsättningar. Det är sålunda inte tillräckligt att rättensordförande helt allmänt föreskriver att försvararna skall visiteras och atl desom sedan skall verkställa kontrollen själva fär bestämma hur ingående och pävilket sätt kontrollen skall genomföras. För varje särskild försvarare har rättensordförande att ta ställning till om kontrollen verkligen är oundgängligennödvändig. Han har därjämte beträffande varje enskild försvarare alt ange huringående visitationen skall genomföras med hänsyn till föreliggande risker.Rättens ordförande mäste vidare föreskriva att vid undersökning av försvararnashandlingar ingen får läsa deras innehåll. 1 fråga om andra personer än försvarare tordekroppsvisitation vara tillåten under mindre stränga förutsättningar. Föreskriften i 176 § GVG enligt vilken det ankommer pärättens ordförande att upprätthålla ordningen vid förhandlingen anses utgöradet lagliga stödet för dennes befogenheter att besluta om kroppsvisitation. Innan tillträde medges till rättssalen ellerdomstolsbyggnaden kan de som skall bevista förhandlingen fä lämna ifrän sigvissa föremål. Härmed avses särskilt sädana föremål som kan användas som vapeneller för att störa förhandlingen. Hit räknas även föremål i vilka vapen ellersprängämnen kan vara gömda, säledes t ex även kulspets-pennor (varvid domstolentillhandahåller särskilda pennor). Föremålen lämnas tillbaka då vederbörandelämnar domstolen. Ätgärder av detta slag betraktas allmänt som tillåtna. Prop.1980/81:114 107 Förhandlingar som är särskilt utsatta för fara äger idagofta rum i särskilt skyddade byggnader eller delar av byggnader. Tillträdes-kontroll företas dä beträffande varje person som gär in i byggnaden respektive denaktuella delen därav. Genomförandet ankommer i varje enskilt fall pärättsväsendet i den ifrågavarande delstaten. Några lagändringar inom förevarande rättsområde övervägsinte . 1980/81:114 108 D Allmänna överväganden och förslag 12 Behovet av särskild lagstiftning Under JOs handläggningav de båda förut omnämnda klagoärendena (JO 1976/77 s 28) bereddesrikspolisstyrelsen, domareförbundsamt riksåklagaren tillfälle att yttra sig i frågan om identitetskontroll och kroppsvisitation av ähörare vidoffentlig förhandling. Remissorganen anförde följande: (yttrande ): Den internationella brottsligheten och terrorverksamhetenliar ökati omfattning. Tillämpade metoder i sarnband medpolitiska mord, sabotage, människorov,utpressning, fiygplanskapning och annan grov brottslighet visar pä osedvanlig hänsynslöshet, rShet eller fanatism frän gärningsmännens sida. Som exempel pä i begångnabrott av angiven karaktär kan nämnas mordet päden jugoslaviske ambassadören i ,flygplanskapningen i och sprängningen av resebyrän Yugotours lokaler i samma är. Den grova nationella brottsligheten visar också tecken päatt bli farligare och mer hänsynslös än tidigare.Den utövas till stor del av en snäv krets kvalificerade brottslingar som inte skyr några medel föratt genomföra sin brottsliga verksamhet. Somexempel harpa kan nämnas rånet mot kreditbank vid 1973och den genomförda massrymningen frän fängvärdsanstalten i Kumla och de av rymlingarna utförda grova brotten. Som exempel kan vidare nämnas den grova narkotikabrottsligheten. idrottsliga gärningarav här avsett slag tilldrar sig storuppmärksamhet frän allmänhetenssida och medföra regelmässigt att massmedia bevakar dessa ärenden inte bara under akuta skeden avbrottsutredningen utan även i samband med följande offentliga rättegångs förhandlingar. De lagstadganden som gällerför polisen under pågående förundersökningi brottmål beträffande skilda tvångsåtgärder -gripande, medtagande och hämtande till förhör, avspärrande av brottsplats, olika tvSngsStgärder efter beslut av åklagare eller domstol - anser vara ändamålsenliga.Polisens möjligheter att under förundersökningenskydda gripna, anhållna ncb häktade ärockså tillfredsställande. Däremot har under senare Sr uppstått problem förpolisen atl kunna vidta effektiva, förebyggandebevaknings- och säkerhetsåtgärder isamband med domstolsförhandlingar. Inte sällan har till polisens kännedom kommit uppgifter om förestående våldshandlingar i form av sabotage, bombhot,kidnappning etc, som riktats mot ätaladeller 1980/81:114 109 Hot om ödeläggande av domstolslokal har ocksä förekommit.Hotens karaktär och omständigheterna i övrigthar ofta varit sådana att polisen inte kon ta pä sitt ansvar att negligera hoten och därför måste vidta sådanaåtgärder att berörda personers liv och säkerhet inte äventyras. Sland de ätgärder sorn kan komma ifråga märks främst teknisk undersökning av bornbhotad lokal, som däreftersakras genom yttre och inre bevakning. Sädanaåtgärder har ocksä vidtagits i förebyggande syfte innan förhandlingar införrätta börjat. Dä fråga uppkommer att i brottspreventivt syfte vidta ätgärder mot denallmänhet som önskar närvaraunder offentlig domstolsförhandling är legitimationskontroll, kroppsvisitation och undersökning av medfördväska, paket eller annat handbagage ätgärder som ivissa fall skulle kunna vara verksamma. bestämmelserom kroppsvisitation och husrannsakan kan emellertid inte tillämpas förgenerella ingripanden utan endast dämisstanke mot viss person föreligger.Inte heller torde rättens ordförande med stödav RB 5:9 kunna utfärda föreskrifter för ordningens upprätthällande vid rättens sammanträdeinneburande att kroppsvisitation eller annan undersökning av äliörare fårföretas generellt. Andra bestämmelser än de uirektiv om polisens allmänna åliggandensom finns i 2 § PI torde sålunda enligt mening -och ilikhet med vad polischefen i Göteborgspnlisdistrikt anfört i sitt yttrande - inte kunna äberopas som stödför de preventiva åtgärder somvidtagits i de aktuella fallen. En sädan tolkning av det allmänna bemyndigandet i 2 § PI är enligt rikspolisstyrelsensuppfattning från rättssäkerhetssynpunkt inte tillfredsställande. Det måstefl andra sidan anses ligga i sakens natur att polisen mäste vidta ätgärder till förebyggandeav allvarliga angrepp mot människor ochinte förhålla sig passiv i sådanasituationer. Med hänsyn till de strikta regler som gäller om offentlighet ocfi ordning vid domstol tordepolisen rent formellt knappast vnra berättigadatt vidtaga andra ätgärder än en noggrann planering och spaningföre förhandlingen och bevakning under förhandlingeni de fall då endast allmänna uppgifter föreliggerom risk för våldsdåd.Det är emellertid uppenbart att den i sak otillfredsställande begränsningav säkerhetsåtgärderna somdetta innebär lämnar betydande möjligheter öppna fören presumtiv våldstnan att genomföra ett planerat angrepp. Riskerna har också stått heltklara för i ärendena berörda polismyndigheter. Dessa har ställts införsvära överväganden med hänsyn till de speciella förhallanden som förelegatoch med hänsyn till de allmänna åliggandet för polisen att svara för ordning och säkerhet. Att man därvid valt att handla på sätt som skett är förståeligt. Legitimationskontroll och visitation med hjälp av metalldetektor måste enligt styrelsens rriening anses vara lindriga medel för genomförandeav de kontrollåtgärder som bedömts erforderliga. De inträffade fallenvisar att behov nv särskilda regler p?i detta område föreligger.Den utveckling som enligt vad tidigare framh.llits äger rum såvul intornntionell t snm natinnellt medförott riskerna för 1980/81:114 110 hämndaktioner och fritaganingsförsiik i sanibond rned domstolsförhandlingar ökar.Reglerna om förunderscikning ger tillfredsställande möjligheteratt förhindra sädana aktioner under själva förundersökningen. Frestelserna atl utnyttja de möjliglieter som med nuvarande bestämmelser föreliggervid domistolsförhandlingen måste därför vara stora. Förpolisens del är det ocksä besvärande attinte med direkt stöd av lag kunna vidtaga ätgärder för att skydda domstol frän olagliga angrepp och värna den som stårunder rättsmyndighets värd eller tillsyn. anser att det skall föreligga alldeles speciella och mycket starka skäl för att begära ökadebefogenheter för polisen för genomförandetav olika tjänsteuppgifter. Som exempel pä en ny sådansituation som föranlett styrelsen att tainitiativet till nya bestämmelser kan nämnas styrelsens hemställan orn särskilda tvångsåtgärder till skydd förden civila luftfarten som resulterade i lag om särskild kontroll pä flygplats (SFS 1970:926). Enligtdenna lag får under vissa betingelser bl agenerell kroppsvisitation företas. En sådan ordning skulle självfallet kunna lösa frägan om skydd av domstolsförhandling.Enligt uppfattning erfordras i sä fall ändringi eller annan lagstiftningsåtgärd. Befogenhet skulle t ex kunna tilläggas rättensordförande eller möjligen äklagareni målet att vid visst tillfälle förordna omspeciella skyddsåtgärder. (yttrande 'i): Förbundet ansluter sig till denframställning av innebörden i nu gällanderegler so.m yttrande innehåller. Förbundet delar styrelsensuppfattning att situationer kan uppkomma i vilka det är nödvändigt att vidtaga särskilda ätgärder för att sörja för säkerheten i samband med domstolsförhandlingar. Det ärangeläget att bestämmelser i ämnetmeddelas. Detta bör ske genom lag, lämpligast genom ändringav 5 kap . En möjlighet är att det läggesi rättens eller dess ordförandes hand att bestämma om skyldighet att underkasta sig identitetskontroll ochkroppsvisitation såsom förutsättning för tillträdetill förhandlingen. Beslut härom bör fä fattas endast under villkor som är angivet i lag, såsom att det pägrund av särskilda omständigheterfinns anledning att räkna med att någon kommer att förgripasig med våld eller hot om vald pä rätten ellerannan som är närvarande vid förhandlingen. Riksåklagaren (yttrande den 14 oktober1974):