prop · G403114 · 1980-12-31 00:00:00 — Under senare ärhar det i flera fall visat sig nödvändigt att vidta särskildabevakningsåtgärder vid rättegångar för att säkerställa att rättens ledamöter,parter eller andra som uppträder i rättegängen inteutsätts för våldshandlingar eller för att hindra fritagningsförsök. Sådans situationer torde man inte ha förutsett i lagstiftningsarbetet. Såsom påvisat finns nu inga bestämmelser som reglerar polisens eller andramyndigheters befogenheter i sädana fall.Det är angeläget att lagstiftning kommer till stånd pä området. Hur reglerna bör utformas har jag inte funnit anledning att nu närmare gå inpå. Ett par huvudpunkter vill jagdock beröra. Enligt min mening ligger det närmast till hands att lägga beslutanderätten i dessa frägor på rättens ordförande,vilket givetvis inte utesluter att polis och åklagare bär ansvaret för att ordförandenblir underrättad om rele- Prop.1980/81:114 111 Det förefallernödvändigt att möjlighet ges att föreskriva skyldighet för den som vill övervara rättegångar attgenoirigå kroppsvisitation eller annanmotsvarande undersökning. En utgångspunkt förbestärnmelserna pä detta områdemåste emellertid vara attoffentlighetsprincipen inte åsidosätts. Reglerna fårsålunda inte ge möjlighet att förbjudaviss person eller krets av personer att övervararättegängen. Frän offentlighetssynpunkt är det också väsentligt att polisiära ätgärder för ordningen upprätthållande utanför domstolslokalen inte blir sä anordnade att de rent faktiskt inskränker allmänhetenstillträde till domstolsförhandlingarna. Avslutningsvis vill jag påpeka, att de problem det härgäller möjligen inte bara berör domstolsförhandlingar utan ocksä kan avse andra offentliga förrättningareller sammankomster t ex riksdagssessioner. har i olika delar av världen utförtsen rad våldsdåd med politisk bakgrund, vilka ofta utsatt oskyldiga människor i stort antal för livsfara. Terroristerna slår inte sällantill i länder längt bort frånde politiska konflikthärdarna. Även har pädetta sätt involverats i ockupationer,kapningar och attentat mot ambassader,resebyråer och flyglinjer. Bakom aktionerna står ofta internationellt vittförgrenadeoch välorganiserade grupper som är mycket sväraatt identifiera och avslöja med traditionella spaningsmetoder.Till detta kommer att de som ställer sigtill förfogande för att utföraterrordåden ofta är människor som är beredda att offra sina egna liv i den kamp som deupplever som rättfärdig. Det är mot denna bakgrund helt naturligtatt vid lagföringen av personår som misstänksför brottslighet av denna art, förhållandevisrigorösa säkerhetsåtgärder vidtagits i samband med domstolsförhandlingarna Som framhållit ger reglerna om förundersökning tillfredställande möjligheteratt förhindra fritagnig, hämndaktioner och andra övergrepp under själva förundersökningen. Med nuvarande bestämmelser ärdäremot utsikterna större att föröva sådanaaktioner i samband med domstolsförhandling. Även om vårtland varit förskonat fränvåldsdåd av terro-rislkaraktär kan noginle med fog hävdas att riskerna för nya väldsaktionerav detta slag minskat i någon större utsträckning. När det gäller annan internationell brottslighet samt i fråga om den grova nationsila brottsligheten hor inga förändringarinträffat under senare är som berättigar till en annan bedömning än den rikspolis- 1980/81:114 112 styrelsen redovisat i sitt ovannämnda yttrande. I mäl där brottslighet av denna art förekommer har utvecklingen visat att man i vissa fallinte kan bortse ifrån att allvarliga övergrepp kan komma att forövas. Särskildarisker h.ar i flera fall bedömts föreligga t ex i samband med lagföringen av s k narkotikakungar och andra personerinvolverade i organiserad brottslighet eller brottslighat som inbringat stora värden. Senast lyckades två pistolbeväpnademän i samband med häktningsförhandlingvid 5tockhol'ns tingsrätt med våld frita en person som anhållits sorn misstänktför bankrän. Ett flertal personer skadades och en värdare var näraatt träffas i huvudet av ett pistolskott.Ett hot mot säkerheten vid domstolsförhandling behöverenligt uppfattning inte enbart vara hänförligt tillstörre eller allvarligare brottmål. Risk förvåldshandlingar kan även föreligga vidförhandling i brottmål av mindre omfattning, liksom i mäl eller ärendenav annat slag där det t ex rader stora personligaeller politiska motsättningar mellan de medverkandeeller där uppmärksammade och känsligafrägor av t ex politisk eller ekonomisknatur behandlas. I det föregående har redogjorts för olika ätgärder och arrangemang sorn kan vidtas i förebyggande och skyddande syfte vid en domstol. Vidare har redovisatsskilda möjligheter att ingripa med straffprocessuellaoch andra tvångsmedel. l-|ärigenom torde man i mänga fall avsevärt kunna öka säkerheten viddomstolsförhandling. Möjligheterna att förebygga allvarligare övergrepp är emellertid begränsadeoch kan inte erbjuda ett tillräckligteffektivt skydd i alla situationer, ilelt allmänt kan sägas att avsaknaden av befogenheteratt i förebyggonde syfte fä företakroppsvisitation och andra ätgärder förpersonkontroll lämnar betydande utrymme för presumtiva väldsverkareatt genomföra ett planerat angrepp, och detoavsett vilka övriga åtgärder som kanvidtas i samband med förhandlingen. Oet mest ändarnälsenliga sättet att sörjaför säkerheten torde vara att införautökade befogenheter i detta avseende. Kontrollåtgärder riktade mot åhörare vid domstolsförhandling innebär begränsningar i principen om domstolsförhandlings offentlighet och rlärmed även i rätten till information enligt RE. Som framhållits i regtjringens beslut måste ocksåvid en reglering av dessa fråqor motvarandra vägas ä ena sidan intresset av offentlighet och personlig anonymitet och ä andra sidan intresset av skydd för säväl rättsförfarandets fortgångsom däri engagerade personers säkerhet. Oe våldshandlingar sen en beväpriad person kan föröva i samband med Prop.1980/81:114 113 domstolsförhandlingkan bli av mycket allvarlig och farlig art. Om gärningarna fullbordas kan de fåvittgående följer fördem som är närvarande vid förhandlingen. Utsikterna att förhindra sädanabrott eller försök därtill sedan gärningsmannen välkommit in i rättssalen mäste bedömassom mycket små. När det gäller uppdagande av smugglingsbrott och möjligheterna att förhindraallvarliga angrepp mot flygsäkerheten hardet inte ansetts föreligga hinder mot att effektivakontrollåtgärder ställs till myndigheternas förfogande. Med hänsyntill vikten av att förhandling vid domstol kan genomföras under betryggande former och till det allvarligalivshot som genom befarade våldshandlingarkan uppkomma för dem som uppträder i rättegängen, kan enligt mening inte resas några avgörandebetänkligheter mot att liknandebefogenheter tillskapas för att hindra allvarliga övergrepp i samband med domstolsförhandling. Föratt tillgodose detta ändamål måste den enskildes krav pä personlig integritet och rätt att i övrigtfritt fä ta del av offentlig förhandling i vissa fall stä tillbaka. Polisens möjligheteratt vidta tvångsåtgärder i syfte att förebygga allvarlig brottslighet kan förväntas bli föremal fören laglig reglering i samband med tillskapandet av en ny polislag. Som framhållits i avsnitt 7.5 föreslär 1975 ärs polisutredning att i en sädan lag meddelas särskilda föreskrifter beträffande de tvångsåtgärderpolisen bör fä tillgripa om brott som innebärfara för liv eller hälsa eller omfattande förstörelse av egendom kan komma att förövas nä viss plats. Vid risk för sädanbrottslighet bör enligt utredningen polisen gesbefogenhet att ingripa med bl a kroppsvisitation och husrannsakan. En utgångspunkt förpolisutredningens överväganden har varit att en generalklausul i den nya polislagen utformadi enlighet med nuvarande 2 § PI inte bör fä äberopas som självständigt stödför ett ingrepp frän polisens sida i medborgarnas fri- och rättigheter enligt RF. För sädana ingrepp mäste finnas särskildaföreskrifter (SOU 1979:6 s 293). Frägan om kontrollåtgärder i syfte att skydda allmän ordning och 1 säkerhet vid domstolsförhandling kan i och för sig sessom en del i 8 1980/81. 1980/81:114 114 den större frägan om polisens befogenheter att över huvud taget vidta tvångsåtgärder i brottsförebyggandesyfte. Med hänsyn till den grundlagfästa förhandlingsoffentiighetenoch till de i övrigt speciella förhållanden sområder vid en domstol mäste dock enligt uppfattning särskilda överväganden görasbeträffande förebyggande ätgärder i samband med en rättegäng. Även om bestämmelsernai en kommande polislag kan legitimera vissa tvängsingripanden fränpolisens sidan ocksä vid en domstol, är det sälundaenligt mening nödvändigt att särskiltreglera de kontrollåtgärder som bör fä vidtas för att förhindra allvarlig brottslighet i samband meddomstolsförhandling. Det kan synas värdefulltom en sädan reglering utvidgades till attomfatta även andra offentliga förrättningar ochsammankomster t ex riksdagssessioner, sammanträden med kommunfullmäktige, valförrättningar,utmätningsförrättningaretc. Enligt mening torde det emellertid inte föreligga lika starka skäl för en specialreglering pä detta område.Till skillnad frän domstolsförhandling har offentligheten vid sädana sammanträdeninte upptagits bland de grundläggande fri-och rättigheterna i RF. Behovet av attgenom kontrollätgärder av skilda slag kunna förebyggaallvarliga övergrepp torde vidare i allmänhet vara störrevid domstolsförhandling än vid sammanträdenmed t ex politiskt beslutande församlingar.Domstolsverkets uppdrag har ocksäuttryckligen begränsats till att avse domstolsförhandling. Mot denna bakgrund har domstolsverketinte funnit skäl att till behandling även uppta en reglering av andra offentliga förrättningareller sammankomster än förhandling vid domstol. Ökadsäkerhet vid domstolsförhandling skulle kunna uppnäs även pä annat sättän genom personkontrollätgärder. Den möjlighet härtillsom åsyftar är att lagstiftningsvägen ge utrymme för rätten eller dess ordförande att avrena säkerhetsskäl och i brottsförebyggandesyfte förordna att förhandlingen skall hällas inom stängda dörrar. Föratt ett något sä när nöjaktigt skydd skall kunna åstadkommasinom ramen för en sådan lösning tordedet även vara erforderligt med bestämmelser varigenom allmänheten kan förbjudas att över huvud taget få tillträde till de aktuelladomstolslokalerna 1980/81:114 115 under tid förhandlingenpågar. Med en sädan lösning skulleskyddsnivån ytterligare kunna höjas om särskildafrän säkerhetssynpunkt lämpliga lokaler kunde tas i anspråk t ex inrymda i fängvärdsanstalt eller pä annan liknande plats bakom murar och stängsel. En lösningav nu angivet slag skulle emellertid innebäramycket drastiska ingrepp i offentlighetsprincipen. Det bör i detta sammanhang särskilt beaktas att mål eller ärenden därrisker för våldshandlingar och andra övergreppföreligger vid förhandlingen ofta tilldrar sig stor uppmärksamhet. Allmänhetoch massmedia kan därför ha anledning att i större utsträckning änannars ställa krav pä öppenhet ochinformation i samband med sådana rättegångar. För att till viss del tillmötesgå dessa kravkunde eventuellt läggas i rättens eller dess ordförandes hand att efter särskild prövning tillåtat ex vissa journalister eller andra representanter för massmedia att övervaraförhandlingen. Ett annat sätt vore att med hjälp av tekniska anordningar överföra ljud och bild frän rättssalen till annan lokal varifrån allmänheteni erforderliga delar kunde följa förhandlingen. Ävenmed nu angivna möjligheter till insyn kan enligtdomstolsverkets mening en lösning av nuskisserat slag inte anses godtagbar fränoffentlighelssynpunkt. Därtill kommer, som närmare skall utvecklas i det följande, att riskerna för allvarliga brott behöver vara hänförliga enbarttill dem som skall bevista förhandlingensäsom ähörare. Mot denna bakgrund och för att undvika långtgående ingrepp j förhandlingsoffentligheten hardomstolsverket stannat för att säkerheten vid domstolsförhandling börkunna tillgodoses genom effektiva ätgärder förpersonkontroll. I likhet med den uppfattning som kommit till uttryck iremissorganens yttranden framstår det sålunda enligt mening som angeläget att i lag meddelas särskilda bestämmelsersom gör det möjligt att i brottsförebyggande syfte företakroppsvisitation och andra kontrollätgärder föratt skydda säkerheten vid domstolsförhandling. uppdrag kan formellt även anses innefatta frågan om särskilda ätgärder för att skydda allmänordning vid domstolsförhandling. Som framhållits i avsnitt 5 och 9 finns enliqt huvudregeln i 5kap 9 § RB vissa befogenheter ochsanktionsmedel som står till 1980/81:114 116 rättens eller rättens ordförandesförfogande när det gälleratt upprätthälla ordningen. Enligt mening kan det knappast anses föreligga någotuttalat behov av ytterligare befogenheter i detta avseende. Om kontrollåtgärder vidtasbidrar detta givetvis till att även minskariskerna för ordningsstörningar. En lagstiftning om säkerhetsåtgärder bör inte vara begränsadtill att gälla enbart förhandling vid allmän domstol. Även övriga domstolar och andra myndigheter som har ställning som dömandeorgan bör ha möjlighet att tillämpadessa bestämmelser. Lagen bör sälunda kommaatt gälla ocksä för allmän förvaltningsdomstol,bostadsdomstolen, försäkringsöverdomstolen, försäkringsrätt, , patentbesvärsrätten,arbetsdomstolen, mellankommunala skatterätten,krigsrätt, arrendenämnd, hyresnämndoch statens va-nämnd. För flertalet av dessa domstolar och nämnder gälleri tillämpliga delar RBs bestämmelser i frågaom offentlighet och ordning vid muntlig förhandling. I de båda fall somredovisats i de förut omnämnda klagoärendena,JO 1976/77 s 28, hade de som velat övervaradomstolsförhandlingarna såsom ähörare fåttlämna uppgift om sitt namn samt avkrävts legitimation för att deras uppgifter skulle kunna kontrolleras. De hade vidareunderkastats kroppsvisitation. I samband med kroppsvisitationen undersöktes i det ena fallet väskor, kassar eller annat dylikt som vederbörande bar med sig. 1 det andra fallet var det inte medgivetatt medföra liknande handbagage till förhandlingen. Som ovan framhållits har funnit att kroppsvisitationutgör en av de kontrollätgärder som bör komma i frägaför att skydda säkerheten vid domstolsförhandling. Som ett nödvändigt komplement till denna kontrollform bör därjämte införasen rätt att undersöka väska, paketoch andra medförda föremal. I jämförelse med dessa kontrollformer kan enligt uppfattningidentitetskontrollen inte anses lika verksam när det gäller att förebygga allvarlig brottslighet i samband meddomstolsförhandling. Med denna kontrollform är även förenade vissa problem och olägenheter. 1980/81:114 117 närmare skall utvecklas framstår det sammantaget som i hög grad tveksamt om fördelarna med identitetskontrollen kan anses överväganackdelarna. I det följande skall lämnas en redogörelseför detta avvägningsspörsmäl liksom förden närmare utformningen av övriga kontrollåtgärder. Därefterbehandlas frägan under vilka förutsättningaroch mot vilka personer dessa ätgärder börfä vidtas. Som inledningsvis framhållitsskulle identitetskontrollen innefatta en rättatt avfordra dem som skall bevista förhandlingensäsom ähörare uppgift om namn och hemvistsamt legitimation eller annan liknande handling som kan styrka identiteten.Denna kontrollform torde sett för sig kunnaha en viss preventiv effekt. Vetskapen om att man mäste lämnauppgifter om sin person och kunna styrka dessa uppgifter genomidentitetshandling, torde således i vissutsträckning kunna avhälla någon frän att genomföraett planerat angrepp i samband med förhandlingen. Det enklaste och mest tillförlitliga sättet att styrka sin identitet skergenom uppvisande av nägon form av fotolegitimation, säsom körkort, passeller liknande handling. Som framhållitsi avsnitt 7.3 föreligger emellertid inte nägon allmänskyldighet för den enskilde att inneha sådan identitetshandling. Även om flertalet medborgare har nägon form av fotolegitimation kan man inte hellergenerellt utgä ifrän att vederbörande alltid bär denna päsig. Med hänsyn härtill och till att den som ämnar övervara förhandling vid domstol oftast inte i förväg kan antas äga kännedom omatt identitetskontroll skall genomföras,framstår det som i hög grad tveksamt om formellt krav pä fotolegitimation bör uppställas som villkor för tillträdetill förhandlingen. Enligt domstolsverketsuppfattning mäste även andra handlingar som ej ärförsedda med fotografi, säsom t ex ett försäkringsbesked eller dylikt, i viss utsträckning fågodtas i detta sammanhang i kombination med en prövning i varje särskilt fall av trovärdigheten av lämnadeuppgifter. I nägra fall, t ex i fråga om vissa journalister, kanske vederbörande ärkänd vid domstolen eller av polis. Iandra fall saknas sädana identifieringsmöjligheter. Förden som har att verkställa kontrollen torde denna prövning i mängafall kunna bli en mycket vansklig uppgift med risk för oenhetlighet vid Prop.1980/81:114 118 För att kontrollen inte skall bli heltverkningslös mäste finnas möjlighet att vägra den tillträde som inte pä etttillförlitligt sätt kan styrka sina personuppgifter. Identitetskontrollenliksom kroppvisitation och undersökning av medfört handbagage skall enbart hatill syfte att förebygga allvarlig brottslighet i samband med förhandlingen.För den som är villig att underkasta sig sistnämnda tvä kontrollformer mästedet framstå som egendomligt att bli vägrad tillträde till förhandlingen enbartpä grund av avsaknaden av godtagbara identitetshandlingar. För att identiletskontrollen inte skall förfela sitt syftemäste även göras en uppteckning av vederbörandes personuppgifter i protokolleller annan liknande handling. En sädan dokumentation kan bli av värde föreventuellt efterkommande förundersökning om något skulle inträffa vidförhandlingen. Den kan även utgöra underlag för en bedömning av om fel ellerförsummelse begåtts i samband med kontrollen. För att tillgodose dessa ändamålframstår det som önskvärt att polisen får ansvara för förvaringen av dennadokumentation. Den eller de handlingar i vilka personuppgifterna antecknas färdock i sädant fall inte utnyttjas för registreringsändamäl eller i annatovidkommande syfte, t ex i polisens spaningsverksamhet. Det får säledes intevara tillätet att anordna dokumentationen på sädant sätt att denna i sig självkommer att utgöra ett s k sökbart register t ex över personer som besökt vissaförhandlingar. Handlingarna bör därför endast fä arkiveras i kronologiskordning. En möjlighet att undvika härmed sammanhängande problem skulle vara enföreskrift om att handlingarna skall förstöras inom viss efterförhandlingens avslutande om inget allvarligt inträffat vid rättegängen. Enannan lösning skulle vara att domstolen ansvarade för förvaringen avdokumentationen lämpligen genom att låta den ingå i akten säsom t ex bilagatill förhandlingsprotokollet. Om särskilda föreskrifter inte ges om förstörandeav dessa handlingar skulle för domstol liksom för polisstyrelsefä iakttas gällande bestämmelser om gallring och arkivering av allmännahandlingar. Som en fördel med att medta identitetskontrollen somsärskild kontrollform kan ses möjligheten till ett mera flexibelt kontrollsystem.Om det i något fall inte bedöms föreligga behov av mera 1980/81:114 119 ingripande ätgärder skulle såledeskunna föranstaltas om enbartidentitetskontroll. I andra fall skulle identitetskontrollen kunna kompletterasmed undersökning av medfört handbagage. Det kan sälunda hävdasatt om förutsättningar fanns att pä angivet sätt välja mellankontrollfomerna skulle en bättreanpassning kunna ske till den föreligganderisksituationen. Enligt uppfattning bör emellertid den särskilda kontrollen inte fåföretas i andra situationer än dä det framstår som erforderligt med kroppsvisitation och följaktligen ävenmed undersökning av medfört handbagage. Om de som skall bevista förhandlingen inte underkastas dessa kontrollåtgärder öppnas betydande möjligheterför en beväpnad väldsverkareatt föröva allvarliga övergrepp i samband med rättegängen. Dettorde vara mycket svart att pä ett sä tillförlitligtsätt bedöma föreligganderisker att dessa kontrollformer uppenbarligen kan undvaras. Är riskerna förövergrepp sä lite framträdandeatt t ex annan åtgärd än identitetskontroll inte anseserforderlig för att trygga förhandlingen, torde i flesta fall några kontrollätgärder överhuvudtagetinte behöva tillgripas. Ett uttalat behov avatt kunna välja mellan kontrollformerna kan därför ytterst sällan komma att uppstä. Den som underkastats kroppsvisitation och fatt sin väska, portföljeller annat handbagage undersökt kanenligt mening inte längreanses utgöra nägon allvarlig riskfaktor. Om man fränrättssalen och intilliggande utrymmenavlägsnat föremal som kan användassom tillhyggen äterstär för den presumtive väldsverkaren endast att tillgripa sina kroppskrafter.Sådana angrepp torde lätt kunna förhindrasav närvarande polismän. Frän dessa utgångspunkter och vid en samlad bedömning av de föroch nackdelar som är förenade med denna kontrollåtgärd har kommit till den slutsatsenatt identitetskontrollen kan undvaras som särskildkontrollform. Detta gäller enligt meningi all synnerhet som ähörare vid offentlig förhandlingvid domstol härigenom blir bevarad vid sin rätt till anonymitet. Inskränkningar i anonymitetsskyddet begränsar förutsättningarna att fritt inhämta och fritt förmedlanyheter och information frän rättegängen. Det finns därför inte minstfrän yttrande-och tryckfrihets-punkt särskild anledning att värna om intresset av bevarad anonymitet. Prop.1980/81:114 120 13.3 Kroppsvisitation och undersökning av väska,paket m m Som kontrollform skall kroppsvisitationen ha till syfteatt eftersöka vapen eller annat föremål som kan tänkas komma till användning vid befarade våldshandlingaroch andra övergrepp. Med annat föremål avses bl aammunition, sprängämnen, tändmedel eller liknande. Även t ex kniv ärett sädant föremål som bör eftersökas. Begreppet kroppsvisitation anses genom auktoritativauttalanden i olika sammanhang som förhållandevis noggrant definierat, dvs som en undersökning av en persons kläder eller något denne bär med sig (jmf bl a dep chefen i prop 1975/76:209, s147 och JO 1979/80, s 194). Även undersökning av medfördväska, kasse och liknande som kan tjäna som förvaringsutrymmeför föremål som sagts skulle säledes inbegripas häri. Som framhällits i avsnitt 6.2.3 kan dock ifrågasättas om en sä vidsträcktundersökning bör innefattas i angåendekroppsvisitation. En särreglering beträffande medförthandbagage är i förevarande avseende emellertid nödvändig av det skäletatt det med hänsyn till sabotagerisken måste finnas möjlighetatt undersöka innehållet även i t ex enlåst portfölj, läst resväska eller liknande som nägon vill föramed sig till rättssalen. En sädan undersökningtorde vara att anse som inträng i slutetförvaringsställe, dvs en form av husrannsakan. Som villkor för tillträdetill förhandlingen måste uppställaskravet pä att vederbörande medger undersökning även av läst handbagage och andra tillslutna föremål t expaket, eller lämnar det ifrän sig till förvaring. Av hänsyn till sabotagerisken är det ocksänödvändigt att väska eller annat föremål som nägon ställtifrän sig och ingen vill kännas vid fårundersökas. Ingripande bör säledes fä ske om innehavaren är okänd. Det är härvid av särskild vikt att sädanaätgärder får vidtas mot misstänkta föremali rättssalen. Men ingripande bör även kunnaske i fråga om väskor, paket och annat som påträffas ianslutning till rättssalen. Härmed avses inte bara de utrymmen inom vilka risk- Prop.1980/81:114 121 förhandlingen skall hällas. Om t ex viss annan verksamhet mäste äga rum iintilligande lokal, dit allmänheten hartillträde, kan öppnas möjligheteratt därifrån rikta angrepp mot förhandlingen,t ex genom att i sådant utrymme gömma en bomb eller liknande. Även väskor, paketoch andra misstänkta och "herrelösa" föremål som påträffas i sädannärliggande lokal bör därför fä undersökas.