prop · G40337 · 1980-12-31 00:00:00 — Därtill sägs i utredningen attbankinspektionen vid denna bedömning bör grunda sig på den praxis somutvecklats av , dvs. samma grundsyn som råderi dag. Att motbakgrund av dessa förhällanden ändra den organisatoriska formen förbeslutsfattande enligt utredningens förslag ser föreningen som omotiverat ochonödigt. Därtill kan - som reservanten anfört - principiella tveksamheler resasmol att bankinspektionen som tillsynsmyndighet ocksä skall vara lillståndsgivare. Sparbanksföreningenhänvisar till reservationen mot utredningsmajoriletens förslag. Föreningendelar i allt väsentligt reservantens syn och upprepar därför inte vidare deargument mol förslaget som redovisas i reservationen. Sparbanksföreningenavstyrker således utredningens förslag vad gäller bankkontorsetablering ochförordar att t. v. ingen förändring sker av gällande ordning för etableringskontroll. Förbundet tillstyrker förslaget om ändrade former förkontroll av bankkontorsetablering men har följande synpunkter på den fortsattatillämpningen av denna kontroll. var de dåvarande jordbrukskassorna inleunderkastade nägon offentlig etableringskontroll. Motivet för detla var att delallmänna inte ansågs ha nägot intresse att ingripa i jordbrukskassas beslutöver hur den i 1980/81:37 12 syfte alt främja medlemmarnas ekonomiska intressen villordna etableringen av kontor utan detla ansågs vara en för rörelsen internfråga. Rörelsens riksorganisation anförtroddes uppgiften att i sisla handbestämma över jordbrukskassornas filialbildning. Tillkomsten av den samordnade banklagstiftningen 1969motiverades av behovet att skapa förutsättningar för en fri konkurrens underlika villkor mellan olika banker och mellan olika lyper av banker. De nyabestämmelserna om fri kontorsetablering innebar en liberalisering för affärs-och sparbanker, som varit underkastade etableringskontroll. Genom densamtidiga tillkomsten av en rådgivande innebardessa förändringar för jordbrukskassorna en viss skärpning ur etableringssynpunkt. kom nämndens yttranden att i huvudsakrespekteras av de berörda bankerna. Pä grund av en ökande tendens till avstegfrän nämndens beslut, främst genom tvä affärsbankers agerande ,upphävdes den fria etableringsrätten. Nämnden blev ett beslutande i stället förrådgivande organ. I anslutning till prop. 1973:67 angående skärpt etableringskontrollframförde och dåvarande Jordbrukskasseförbundi skrivelser till näringsutskottet synpunkter pä tillämpningen av den avsedda etableringskontrollen.1 förbundets skrivelse anfördes bl. a. följande: '"Rörelsen har i egenskap av kooperativ bankrörelsetill syfte att främja medlemmarnas ekonomiska intressen. Del är främst efterönskemal frän medlemmar som omlokalisering och nyetablering av bankkontor sker.Det grundläggande mälet för rörelsen kan i detta hänseende dock inte präglaverksamheten om möjligheter ej erbjuds att genomföra kontorsföräudringar ierforderlig utsträckning. 1 sädana fall kan varken en anpassning tillmedlemmarnas förändrade behov av bankservice eller ekonomiskt bärkraftiga kontorsenbetervidmakthållas. Det är sålunda angeläget att den föreslagna etableringskontrollentillämpas sä att jordbrukskasserörelsens utveckling inte hämmas genoni en snävtolkning av begreppet allmännytta som inte tar hänsyn till den kooperativaverksamhetsformens särdrag. Som framgått av ovanstående befinner sig rörelsenendast i början av en systematisk omlokaliseringsprocess och skulle hårtdrabbas om dess speciella bakgrund och nuvarande utveckling inle beaktas rörelsens ansökan om inrättande av kontor. Principen om fri konkurrens mellan bankerna kantillgodoses endast om jordbrukskasserörelsen ocksä genom etablering avbankkontor i enlighet med tidigare nämnda principer fär fillfälle att föra framdet kooperativa bankalternativet: Det bör också vara önskvärt ur samhälletssynvinkel att bredare kundgrupper än vad som är fallet skall hareell möjlighet att välja mellan olika förelag och företagsformer även betriiffandebanktjänster."' 1980/81:37 13 Med anledning av dessa skrivelser anförde utskottet i sittbetänkande NU 1973:67: "Utskottet finner inte anledning att närmarekommentera vad de tvä organisationerna anfört med utgär från att den den fortsatta verksamheten nogaöverväger vilka kriterier som kan användas vid prövning om en viss kontorsetableringskall bedömas vara till nytta för det allmänna. Vid dessa överväganden börskälig hänsyn tas till vad organisationerna anfört. Utskottet förutsätter ocksåatt nämnden i händelse av avslag pä ansökan om elableringslillständ lämnar enklargörande motivering för sitt beslut." Förbundet anser att nämnden vid sina beslul inletillräckligt beaktat vad som anfördes av de båda bankorganisationerna och näringsutskottel.Nägon redovisning av de kriterier nämnden använt vid sin prövning har integjorts. Inte heller har skälig hänsyn tagits till principen bakom 1969 årsbanklag om fri konkurrens pä lika villkor och föreningsbanksrörelsens önskemålatt genom etablering i storstadsregioner och andra tätorter föra fram delkooperativa bankalternativel till nya grupper utanför lantbruksseklorn i frioch öppen konkurrens med övriga bankgrupper. Vidare har klargörandemotiveringar fill nämndens beslut i flertalet fall saknats. Den genomgåendemotiveringen till beslut om avslag har endast varil att behovet av bankserviceär tillgodosett av redan existerande kontor på orten. Nämndens sammansättning och beslutsformer medrepresentation och rösträtt för de inbördes konkurrerande bankgrupperna harsannolikt varit en bidragande orsak till dessa brister. Banklagstiftningensförslag kan alltsä väntas medföra en förbättring i dessa avseenden då dekonkurrerande parternas medverkan inskränks till representation i en rådgivandenämnd med uppgift alt endast lämna synpunkter i etableringsfrågor. De ovan nämnda bristerna sammanhänger emellertid ock.såmed svårigheterna att genom en offentlig etableringskontroll skapa ett ursamhällsekonomisk synvinkel lämpligare kontorsnäl än vad som kan åstadkommasgenom fri etablering och fri konkurrens. Dessa svårigheter diskuterades bl.a. iförarbetena till banklag. I kreditinstitututredningens betänkande (SOU1967:64) anfördes bl. (s. 231): "Enligl utredningens mening är emellertid detavgörande i detta sammanhang om en etableringskontroll leder till ett merrationellt kontorsnät iin om bankinstituten själva fär var för sig avgörautbyggnaden av kontorsnii-tet . Det ligger i bankledningarnas intresse alt kontorsnätelblir sä rationellt som möjligl. Enligl utredningens mening bör i flertalet fallbankledningarnas intentioner överensstämma med de syften som en offenllig kontorselableringskonlrollskulle ha. Med hänsyn till detla och i medvetande om bl. a. konkurrensenspositiva sidor och om strävandena att effekti\'isera den anser utredningenövervägande skäl tala för alt bankinsliluien sjiilva lär avgöra ocksä fråuorrörande bankkontorsetablering."" Prop.1980/81:37 14 I anslutning till detla anförde departementschefen ipropositionen "1968:143 Banklagstiftningen"' bl. (s. 221): "Departementsförslaget är ocksä genomsyrat av tankenalt genoin enhetliga rörelseregler åstadkomma en fri och sund konkurrens mellanolika grupper av bankinstitut, en konkurrens som bör vara till fördel förbankkunderna. Till konkurrensmedlen hör kontorsetablering. En offentlig etableringskontrollutgör ett ingrepp i den fria konkurrensen och strider i någon män mot vad jag iövrigt föreslår för bankväsendet." Utan att vilja ifrågasätta behovet av en fortsattoffentlig etableringskontroll anser förbundet att den analys som presenteradesi förarbetena lill 1968 ärs banklagstiftning är aktuell. Förbundetanser också att förarbetena till 1968 ärs banklagstiftning bör beaktas avbankinspektionen när den har alt tolka begreppet allmännytta vid bankkontorsetableringar. För att fullgöra sin uppgift bör man vid en offentlig etableringskontrollenligt förbundets uppfattning, förutom alt motverka icke allmännyttiga effekterav den fria konkurrensen, ocksä se till alt kontrollen (som har konkurrensbegränsandeverkan) i sä liten grad som möjligt reducerar den fria konkurrensens positivaoch allmännyttiga effekter. Det gäller bl, a, konsumentens valfrihet,marknadens anpassningsförmåga och konkurrens på lika villkor mellan bankerna. Konsumenternas valfrihet bör bl, a, omfatta möjlighet attvälja mellan olika företagsformer. En etableringskontroll som innebär att någonav de pä den svenska bankmarknaden konkurrerande bankgrupperna utestängs frånorter, där kundunderlagets storlek möjliggör alt varje bankgrupp ärrepresenterad med åtminstone ett kontor vardera, är enligt förbundetsuppfattning oförenlig med principen om konsumentens valfrihet. Beträffande marknadens anpassningsförmåga vill förbundeterinra om risken för att en etableringskontroll kan medföra en ursamhällsekonomisk synvinkel ofördelaktig konservering av existerandekontorsstruktur. Denna risk uppmärksammades ocksä av 1967 ärs kredilinslitututredning(s, 229): ""Rätteligen borde dä en sädan kontroll ickeendast avse all nybildning av filialer utan även omfatta en fortlöpandeomprövning av redan lämnade etableringstillsländ eftersom de skäl sommotiverade etableringstillständet för en viss filial genom utvecklingens gångkan bortfalla eller försvagas i sädan män att filialens existens icke längrekan anses motiverad,"' Utan att vilja förespråka en på detta sätt utvidgad etableringskontrolldelar förbundet på svårigheterna alt genom en kontroll avenbart nyetableringar skapa en samhällsekonomiskt optimal kontorsstruktur, Iett dynamiskt och föränderligt samhälle som det svenska kan en sådan etableringskontroll,om den utövas på ett felaktigt sätt. enligt förbundets uppfattning snarastmotverka sitt egentliga syfte och medföra risk för allmänskadligkonkurrensbegränsning genoin att redan etablerade kontor, varsexistensberättigande inte behöver vara mer motiverad än nyetablerade kontor,avskärmas frän konkurrens. 1980/81:37 15 Risken för negativa konsekvenser av en fri elableringsrättanses vanligen bestå i att antalet bankkontor kan bli för stort i förhållandetill det kundunderlag kontoren skall betjäna. Denna nackdel är dock i flertaletfall endast temporär. Om underlaget nämligen visar sig vara för litet kommer enanpassning sä småningom att ske genom avveckling av kontor eftersom del inteligger i någon banks intresse att behälla kontor med otillräckligt underlag.Kundernas val av bankförbindelse kommer att avgöra det tillgängligakundunderlagets fördelning mellan bankkontoren och därmed vilket eller vilkakontor som skall avvecklas. Hur många och framförallt vilka kontor som harexistensberättigande avgörs i så fall genom konsumenternas fria val i ställetför genom administrativa beslul, förhandlingar o. dyl. Förbundetförutsätter att inspektionen inte kommer att låta sig påverkas avdeosakligheter och överdrifter som ibland kan förekomma i den allmänna debattenom bankernas kontorsnät. Dessa överdrifter beror ofta pä den iblandiögonenfallande koncentrationen av bankkontor lill vissa köpcentra som kan geintryck av att bankverksamheten bedrivs med onödigt höga kostnader. Man bortserdå ifrån att ett köpcentrum betjänar ett vidsträckt område med betydandefolkmängd och att antalet bankkontor mot denna bakgrund ej behöver vara förstort. Det torde ur allmänhetens synvinkel vara en fördel att kunna utförabankärenden i samband med inköp o. dyl. Beträffande bankernas kostnader förfilialer konstaterade kreditinstitututredningen alt filialbildning ej är avsådan natur alt den kräver en särbehandlingi förhållande till andra faktorer,som påverkar bankinslitutens kostnader. Med hänsyn till vad som anförs ovan anser förbundet attbankinspektionen som konkurrensvårdande myndighet inom banksektorn bör utövaden fortsatta etableringskontrollen med återhållsamhet och i enlighet med principernai 1969 ärs banklag om fri konkurrens på lika villkor. Därvid bör hänsyn lagastill vad och 1973anförde i skrivelser till näringsulskotlet med anledning av prop. 1973:67 samtvad utskottet med anledning härav anförde i sitt betänkande NU 1973:67. Några avgörande skäl att mjuka upp etableringskontrollenför bankkontor kan inle LO finna. Även i övrigt förefaller fördelarna medutredningens förslag oklara. LO förordar därför att nuvarande ordning bibehålles. Utredningen anger tre huvudskäl för sitl förslag - attregeringen i tre fall med ändring av nämndens beslut bifallit besvär - attrisken för att en fri etablering skulle leda till en ohämmad utbyggnad av 1980/81:37 16 kontorsnätel numera är mindre än 1973. Detta beroende påkraftigt stigande kostnader för personal och teknisk utrustning - attutredningen utgår frän all nägon form av lekmannastyrelse kommer all inrättasvid bankinspektionen. TCO finner inte dessa argument starka nog för alt ändranuvarande ordning. Tvärtom anser TCO alt den föreslagna ändringen skulle ledatill en etablering av bankkontor som inte är motiverad varken frän allmiinna samhällsekonomiskasynpunkter eller ge en ändamålsenlig uppbyggnad av bankinstitutens kontorsnät. TCO anser att nuvarande ordning bör bibehållas, dvs. attdet skall krävas tillständ frän en fristående av bankkontor. Nämnden bör ocksä fä direktiv att oftare än vad nu ärfallet pä eget initiativ göra helhetsbedömningar beträffande kontorsstruktureni exempelvis nya bostadsområden. Utredningen anger tre huvudskäl för sitt förslag - att regeringen i tre fall med ändring av nämndensbeslut bifallit besvär - att risken för att en fri etablering skulle ledatill en ohämmad utbyggnad av kontorsnätet numera är mindre än 1973. Detta beroende pä kraftigt stigande kostnader för personal och teknisk utrustning. - att utredningen utgår frän att nägon form av lekmannastyrelsekommer att inrättas vid bankinspektionen. finner inte dessa argumentstarka nog för att ändra nuvarande ordning. Tvärtom anser förbundet att denföreslagna ändringen skulle kunna leda till en etablering av bankkontor som inleär motiverad varken från allmänna samhällsekonomiska synpunkter eller ge enändamålsenlig uppbyggnad av bankinslitutens kontorsnät. Förbundet anser att nvuarande ordning bör bibehållas, dvs.att det skall krävas tillständ frän en fristående avbankkontor. Nämnden bör ocksä få direktiv att oftare än vad fallet ärnu, pä eget initiativ göra helhetsbedömningar beträffande kontorsstrukturen iexempelvis nya bostadsområden. Inom SFR har vi den bestämda uppfattningen attmarknadskrafterna till största delen styr niiringslivets utveckling. Lokalabankkontor är serviceinrättningar till niiringslivs- och privatsektorn. Om deti eft rörligt sanihiillc visar sig att sysselsättningen lokalt ökar ellerminskar, lorde konkurrensförhåUandena bankerna emellan medföra att under-eller överetablering pä sikt blir självsanerande. Med hänsvn till samhiilletsalltmer ökade svsselsätlninus- 1980/81:37 17 ansvar bör skälig tid finnas för omprövning avbibehållande av kontor. Betriiffande nyetablering av lokala bankkontor anserSFR att etableringskontrollen pä nära sikt kan slopas och att bankerna gesfrihet att själva bestämma onifattningen av antalet kontor. Del finns därförinte grund för ändring av reglerna för etableringskontroll. Utredningen nämner att risken alt en fri etablering skulleleda lill en ohämmaduppbyggnad av kontorsnätel numera är mindre än den var 1973. De argument somutredningen redovisar för att behålla etableringskontrollen är enligtIndustriförbundets uppfattning vaga. Kriterierna för en bedömning om en etableringär lill nytta för del allmänna framstår vidare som tiimligen osäkra. IiKlustriförbiiiidetanser cliirför att det finns all anledning att överväga om inte etableringskontrollenkan slopas . Ur detta perspektiv iir det tveksamt om detfinns anledning att ändra pä reglerna för kontrollen av kontorsetablering förriinen fri etableringsriilt införs för bankerna. Beträffande frägan om bankkontorsetablering berör denendast perifert föreningens intresseområde. Föreningen finner det dockegendomligt att en näringsgren som inom sig besitter sädan eminentorganisatorisk och ekonomisk sakkunskap inte skulle vara kompetent all självavgöra var bankkontor skall lokaliseras. Någon anledning att behälla enreglering pä delta område ser föreningen inte och än mindre all spilla krafl päen omorganisation som inte synes innebära någon egentlig förändring i sak. Enligt vär mening bör den frägan ställas, om det överhuvud laget är önskviirtoch nödvändigt att upprätthålla en nyetableringskonlroll. Det har alltsedankonkurrensbegränsningslagen tillkom varit statsmakternas mäl alt fri konkurrensskall rada och att nägra begränsningar i rätten att etablera företag ej skallförekomma. Vi kan inte se att det finns nägon anledning att ett annat synsättskall gälla i fräga om bankkontor ocb anser därför att nyetableringskontrollenhelt bör slopas. I likhet med utredningen anser styrelsen att enövergripande planering och ensamordning mellan bankerna mäste ske t. ex. när flerabanker vill etablera sig i ett nvtt bebymielsecentrum. Ett nära samarbete mästeocksä ske med 1980/81:37 18 Enligt styrelsens uppfattning är detviktigt att kommunen får information och tillfälle att yttra sig inte bara vidnyetablering utan också när en indragning av bankkontor är aktuell. Den nuvarande etableringskontrollen infördes . För attförändra formerna för prövningen efter sä mäste avsevärda förenklingarkunna uppnäs. Utredningen har inte redovisat sädana förenklingar. Styrelsen ärtveksam om den föreslagna förändringen är ändamålsenlig. Styrelsen förordardärför att den nuvarande ordningen bibehålls tills vidare. Enligt förbundets uppfattning föreligger knappast nägrarisker för att ett återinförande av den fria etableringsrätten pä detta områdeskulle leda till överetaBlering eller andra negativa konsekvenser. a. harde kraftigt stigande kostnaderna medfört att de företagsekonomiskabedömningarna numera spelar en helt avgörande roll vid nyetablering.Utvecklingen bestyrker också delta. Antalet bankkontor harminskat. Mot den angivna bakgrunden finns enligt förbundetsuppfattning inte anledning att företa sädana ingrepp i den fria konkurrensensom en etableringskontroll innebär. Förbundet förordar därför att den nuvarandekontrollen avskaffas utan att ersättas av en ny sådan.