prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Jämfört med beredningens förslag innebärdepartementsförslaget i förevarande hänseende att inte heller i sådana undantagsfallsom åsyftas i andra stycket av beredningens förslag kan annan delägares andel iegendom som ingår i enkelt bolag eller i parirederi dras in i det exekutivaförfarandet. 1 den mån bolagsmans resp. partredares andel i viss egendom somingår i enkelt bolag eller partrederi anses kunna utmätas för sig fär andelenockså säljas separat. Utmätning kan emellertid i stället ske av gäldenärensandel i det enkla bolaget resp. partrederiel, däri inräknat hans andel iegendom som ingår i bolaget resp. rederiet. Detta kan ofta vara en bättrelösning. Av det sagda följer att andra stycket i beredningens förslag saknarmotsvarighet i departementsförslaget. För att kronofogdemyndigheten skallkunna förordna om försäQning av hela egendomen krävs enligt beredningensförslag alt sökanden, gäldenären eller annan delägare har framställt yrkandedärom. En remissinstans har, i syfte att handläggningsliden skall minskas,ifrågasatt om inle kronofogdemyndigheten bör kunna självmant meddela sådantförordnande. En sädan ordning skulle emellertid kunna medföra att försäQning avhela egendomen kommer till stånd, trots att ingen av delägarna och inle hellersökanden önskar det. Detta är enligt min mening inte lämpligt. Det kan ocksåbetvivlas all man skulle vinna så myckel tid. Jag godtar därför beredningensförslag att förordnande om försäljning av hela egendomen inle skall kunnameddelas utan föregående begäran därom av någon av nämnda sakägare. Sökanden,gäldenären och annan delägare bör underrättas när utmätning har skett av andeli egendom som avses i förevarande paragraf härom kan meddelas avregeringen. Med termen "sökanden" iförevarande paragraf avses, på samma sätt som i andra bestämmelser i , ävenstaten resp. kommun såvitt gäller allmänna mål (se 1 kap. 7 8 första stycket). Några remissinstanser harkritiserat de villkor som föreslås gälla vid kronofogdemyndighetens bedömandehuruvida hela egendomen skall säQas. 1 ett par remissyttranden har gjortsgällande alt förslaget ibland kan leda till obilligt resultat för gäldenärensmeddelägare, särskilt när denne är gäldenärens make. En av dessaremissinstanser har också ifrågasatt hur 6 8 samäganderältslagen skalltillämpas av kronofogdemyndigheten. En remissinstans har undrat om sökandenbör mol delägarnas önskan kunna framtvinga försäljning av hela egendomen i falldå för- Prop.1980/81:8 8 kap. 8 § 582 säljningav den utmätta andelen skulle inbringa tillräckligt mycket för att sökandenskall få betalt för sin fordran. Två remissinstanser har också ansett attbestämmelserna i samäganderältslagen, lill vilken förslaget hänvisar, ärföråldrade och bör ses över. För egen del vill jag anföra följande. Enligtsamäganderältslagen är delägare i egendom som avses i lagen i principberättigad att få gemenskapen upplöst genom försäQning av egendomen i desshelhet. Frånsett det fallet att delägama har avtalat annat eller att egendomenutgörs av fastighet som kan bli föremål för klyvning, kan förordnande om helaegendomens försäljning hindras endast om delägare visar synnerliga skäl föranstånd. Om utmätt andel säQs för sig, kan därefter den som förvärvar andelenansöka om försäljning av hela egendomen, varvid nyssnämnda bestämmelser isamäganderältslagen blir tillämpliga. Del är därför inte lämpligt att för indragningav andel i försäljning efter utmätning av annan andel snävare förutsättningargäller än när frågan kommer upp vid direkt tillämpning av samäganderältslagen.Jag godtar sålunda beredningens förslag att prövningen huruvida hela egendomenskall säljas skall ske enligt de grunder som enligt samäganderättslagen gällernär delägare i egendomen har ansökt om försäljning av hela egendomen. Jag ärinte beredd att i nu förevarande sammanhang ta upp frågan om eventuell översynav samäganderättslagens bestämmelser. Anknytningen till 6 och 7 88 samäganderättslageninnebär att kronofogdemyndigheten efter invändning därom har att pröva bl.a.huruvida synnerliga skäl föreligger mot indragning av annan andel. Ett sådantskäl kan vara att tidpunkten för försäljning skulle medföra förlust förmeddel-ägaren. Även andra omständigheter kan emellertid utgöra synnerliga skäl.Det förhällandet att försäQning i exekutiv ordning ofta medför sämre resultatän annan försäQning saknar naturligtvis i och för sig betydelse. Vad som har sagts i det föregående utesluter inteatt kronofogdemyndigheten i viss utsträckning bör kunna ta hänsyn till attfråga är om försäQning med anledning av utmätning. Har t.ex. försäQning avhela egendomen begärts av utmätningssökanden, medan gäldenären och övrigadelägare motsätter sig sådan försäQning, och kan försäQning av enbart denutmätta andelen antas vara tillräcklig för all sökanden skall få betalt för sinfordran, bör synnerliga skäl anses föreligga för att sökandens begäran inteskall bifallas. Det är emellertid knappast troligt att sökanden i sådant fallskall begära att hela egendomen säljs. 1 allmänna mål behöver man över huvudinle räkna med all sökanden, dvs. staten resp. kommun, skall påkalla försäQningav hela egendomen utan att detta är sakligt motiverat. I andra meningen i första stycket anges att närnägon av berörda sakägare har yrkat försäljning av hela egendomen, de övriga avdessa sakägare skall beredas tillfälle att yttra sig över yrkandet.Föreskrifter om delgivning m.m. kan meddelas av regeringen. Samäganderättslagenär enligt sin lydelse tillämplig bl.a. på "skulde- 1980/81: 8 8 kap. 9 § 583 Härmed avses löpande skuldebrev och vissaandra därmed Jämställda skuldebrev. Däremot torde bl.a. vanliga enkla skuldebrevfalla utanför och även muntliga fordringar. Eftersom förevarande paragraf idepartementsförslaget är inskränkt lill att avse egendom beträffande vilkensamäganderältslagen är tillämplig, gäller bestämmelserna inte fordringar somfaller utanför nämnda lag. 1 fråga om fordringar som omfattas av lagen harbestämmelser tagits upp i andra stycket av förevarande paragraf Bestämmelsernaöverensstämmer i sak med tredje stycket i beredningens förslag. 9 8 GäUande rält. Om överexekutor enligt 67 8 FfL förordnarom hela fastighetens försäljning, räknas enligt 68 8 första stycket helafastigheten som utmätt när beslutet meddelas. Fastigheten får inte säljas innanbeslutet har vunnit laga kraft. Andra och tredje styckena i 68 8 innehållevissaföreskrifter angående sakägarförteckning och skyddsbelopp resp. anslutningsräitvid försäQning av fastighet i fall som avses. 1 69 8 första stycket angesatt om yrkande enligt 67 8 inte framställs eller om sådant yrkande inte vinnerbifall, överexekutor skall låta utbjuda den utmätta andelen till försäljning iden ordning som gäller för exekutiv försäljning av utmätt rättighet. Detsammagäller, om yrkande enligt 67 8 bifalls men försäljning av fasligheten intekommer till stånd. I andra stycket av 69 8 meddelas en särskild föreskrift omutfärdande av köpebrev. Enligt 71 8 första stycket skall lalan mot beslut ifråga som avses bl.a. i 67 8 föras särskilt. Överexekutor skall delge tappandepart beslutet, om beslutet inte har meddelats i hans närvaro. Bestämmelser,gemensamma för lös och fast egendom, vilka motsvarar 68 8 första stycket FfL,har tagits upp i första stycket av 9 kap. 9 8 i beredningens förslag. Altegendomen räknas som utmätt medför naturligtvis inte, framhåller beredningen,att utmätningssökanden får förmånsrätt i det hela. Däremot inträder andrarättsverkningar av utmätningen, säsom alt delägarna inle får förfoga överegendomen pä sätt som står i strid mot utmätningen. Denna verkan inträderemellertid regelmässigt redar; genom utmätning av viss delägares andel. Iallmänhet fordras alla delägares medverkan för att förfogande över egendomskall ha rättslig verkan. Eftersom utmätning av viss andel enligt 5 kap. 27 8första stycket i beredningens förslag innebär förbud för andelsägaren att förfogaöver sin andel (med undanlag som framgår av andra stycket i paragrafen) ellerdelta i förfogande över hela egendomen i strid mot syftet med utmätningeninnebär regelmässigt redan andelsutmätningen att delägarna inte kan förfogaöver det hela i strid mot utmätningssökandens intresse. Beredningen påpekar all av delförhållandet att kronofogdemyndighetens beslut skall vinna laga kraft innanförsäljning får äga rum framgår indirekt att särskild lalan skall föras mot beslutet. Prop.1980/81:8 8 kap. 10 § 584 bestämmelse om fullföljdstiden för tredje man har tagitsupp i 19 kap. 27 8 andra stycket tredje meningen i beredningens förslag.Bestämmelse om hur beslutet bör delges ägare av andel som har dragits in kanlämpligen meddelas i administrativ ordning. Andra stycket i 9 8 innehåller enbestämmelse i fråga om såväl lös som fast egendom vilken motsvarar 69 8 förstastycket FfL, med den avvikelsen att del är kronofogdemyndigheten som skallombesörja försäQningen. Därjämte har uppmärksammats att det i fråga om andel ifordran kan bli aktuellt all driva in andelen i stället för att sälja den. Beredningen påpekar att i 13 kap.67 8 meddelas vissa kompletterande bestämmelser för det fallet att andel ifastighet har utmätts. Jag godtar i huvudsak vad beredningen harföreslagit i 9 kap. 9 S. Enligt min mening bör dock försäljning av helaegendomen kunna ske trots att kronofogdemyndighetens beslut inte har vunnit laga kraft fall då lös egenom hastigt faller i värde eller kräver alltför kostsam vård Gfr 4 8 tredje stycket i förevarande kapitel). I departementsförslaget har vidare andra stycket Jämkats någol med hänsyn lill all förordnande enligt 8 8 i fråga om fordran även kan gä ut pä att hela fordringen skall drivas in. 1 övrigt överensstämmer departementsförslaget med bered ningens förslag. Beträffande innebörden av uttrycket"försäljning i den ordning som gäller för exekutiv försäljning av utmätträttighet" får jag hänvisa till vad som sägs under 9 kap. 3 8. Tredje mans rätt till betalning 1 förevarandeunderavdelning i 8 kap. i departementsförslaget anges vad som krävs för att,när viss borgenär har fält utmätning, annan borgenär skall fä betalning ur denutmätta egendomen. Bestämmelserna överensstämmer i huvudsak med motsvarandeavsnitt i 9 kap. i beredningens förslag. Efter det alt beredningen avgav sittförslag har emellertid förmånsrättslagen kompletterats med bestämmelse omförmånsrätt för registrerat båtbyggnadsförskott (4 8 4). Denna förmånsrätt harbeaktats i departementsförslaget. Även vissa andra ändringar iförmånsrättslagen har beaktats. Vid utformandet av bestämmelserna har vidareuppmärksammats att vissa förmånsrätter kan gälla i fordran som drivs in istället för att säljas. 10 8 Denna paragraf, som motsvarar 9 kap. 10 8 iberedningens förslag, innehåller bestämmelser om rätt för borgenär med sjöpanlrätt eller luft- panträtt att få betalt för sin fordran ur utmätt egendom, när egendomen har utmätts för annan borgenärs räkning. När fartyg, som inteär infört i skeppsregistret eller i motsvarande utländska register, eller godsi fartyg eller i luftfartyg har sålts Prop.1980/81:8 8 kap. 11 § 585 exekutivt, har enligt 139 8 1 mom. UL borgenär, som hadesjö- eller luft-panträtt i egendomen, rätt all få betalning ur köpeskillingenenligt vad som anges i efterföljande paragrafer. Förutsättning är dock attborgenären har framställt yrkande därom före auktionen eller, om egendomen harsålts under hand, före köpeskillingsfördelningen. Enligt 91 c 8 UL kan borgenär, varsfordran är förenad med sjöpanträtt i utmätt egendom och vars rätt tillbetalning ur denna är ostridig eller styrks, begära all egendomen säQs för hansfordran. Om han har framställt sådan begäran, får förfarandet inte läggas neddärför all frågan om försäQning för ulmätningssökandens fordran förfaller.Bestämmelsen är tillämplig på annan egendom än sådan som regleras i SfL. Beredningen har iförsta stycket av 9 kap. 10 8 tagit upp en bestämmelse som motsvarar 139 8 1mom. Eftersom beredningen i sitt förslag, i motsats lill UL och LfL,skiljer mellan registrerat och inle registrerat luftfartyg och inte hänförannat än försäQning av registrerat luftfartyg under 12 kap. i förslaget, haremellertid i 9 kap. 10 8 även tagils med luflpanträtt i oregistreratluftfartyg. Av 14 kap. 8 8 andra stycket följer, anför beredningen, att förfordran som inte har anmälts utdelning kan utgå ur överskott som eQestskulle tiUkomma den sålda egendomens ägare. Denna bestämmelse kan i hithörandefall bli aktuell om egendomen har sålts på auktion. Som andra stycke i 10 8 iberedningens förslag har tagits upp bestämmelser som motsvarar 91 c 8 UL, medden utvidgningen all bestämmelserna även skall gälla borgenär som har luftpanträtt. Föredraganden.Departementsförslaget överensstämmer i sak med beredningens förslag. Förstastycket har dock omarbetats redaktionellt. Att även skepp eller luftfartyg somär registrerat utomlands faller utanför paragrafens tillämpningsområde föQer av1 kap. 8 8 i förslaget. Före försäQningen eller, omförsäQning sker under hand, före fördelningen bör kronofogdemyndighetenunderrätta känd borgenär som har sjöpanlrätt eller luflpanträtt i egendomen ochupplysa vad denne har att iaktta om han önskar få betalning (se 91 8 3 mom. UL,jfr 9 kap. 2 8 andra stycket departementsförslaget). Föreskrifter härom kanmeddelas av regeringen, 11 8 Paragrafen innehåller bestämmelser om handpanthavaresoch retinents rätt lill betalning. Den motsvarar 9 kap. 11 8 i beredningensförslag. 1718 1 mom. ULföreskrivs att om någon har gäldenärs lö.sa egendom som handpant eller med rättatt kvarhålla den tiU säkerhet för fordran, detta inle hindrar att egendomenutmäts för annan fordran. Den som innehar egendomen är skyldig att ta betalningi förtid i den ordning som anges i 6 kap. Han är dock inte pliktig attavstä från sin pant- eller retentionsrätt utan alt hans fordran blir betald, ominte för-38 1980181. Prop.1980/81:8 '/'- '' * 586 säljning skall ske för fordran mied lika eller bättrerält. Vissa ytterligare föreskrifter om handpanthavares och retinents ställningvid utmätning för annan fordran finns i 92 och 138 88 UL. Beredningenframhåller att 9 kap. 11 8 i förslaget i sak ansluter till 71 8 I mom. UL.Beredningen har ansett del överflödigt alt ta upp någon föreskrift, motsvarandeförsta meningen 1718 1 mom. UL, Att gäldenärens rätt får utmätas - medrespekterande av panthavarens eller retinenlens rält enligt vad som sägs därom- synes utan vidare klart. 1 11 S las därför endast upp en regel som motsvararandra och tredje meningarna 1718 1 mom. Någon föreskrift om att panthavareneller retinenten skall anmäla sin fordran föreslås inte. Enligt beredningen fårkronofogdemyndigheten sätta sig i förbindelse med honom och ta reda på devillkor under vilka han innehar egendomen. Detta överensstämmer med regleringeni UL. 1 detta sammanhang fästerberedningen uppmärksamheten vid generell pantförskrivning och pantförskrivninglill säkerhet för viss kredit som får utnytQas av gäldenären i mån av behov. Engenerell pantförskrivning till säkerhet för gäldenärens alla aktuella ellerframtida skulder lill panthavaren kan enligt beredningen självfallet intehindra alt det övervärde som panten representerar får utmätas med beaktande avdä aktuella skulder. I aktuella skulder bör här även inbegripas villkorligfordran, om del inle längre beror på borgenären huruvida eller när den blirdefinitiv. När pantförskrivningen endast avser ett speciellt rättsförhållande,måste motsvarande gälla. Om t.ex. pant har lämnats till en bank för ett garantiåtagandemot tredje man som är bindande för banken, får säkerheten inte försämras genomutmätning av panten. Beredningen berör särskilt fråganhuruvida, när pantförskrivning har skett lill säkerhet för checkräkningskredil,gäldenärens rätt att utnyuja checkräkningskrediten skall få utgöra hinder motall pantens aktuella övervärde angrips genom utmätning. Det kan enligl beredningeninle gärna få stå gäldenären fritt alt utnytGa krediten efter behag ochsamtidigt hindra borgenär all få sådan utmätning. För alt inte en befintligtillgång skall genom checkräkningskrediten obehörigen undandras utmätningmåste [ antingen gäldenärens rätt till outnylQad kredit eller ocksåpanten, med \ förbehåll för redan skedd belåning, kunna las i mät. Enliglberedningens ' mening kan gäldenären inte genom kredilavtal med kreditgivaren undandra övriga borgenärer lämnad pant som utmälningsobjekti den mån krediten inte är utnytQad i utmätningsögonblicket. Något hinder attgenom utmätning av panten tillgodogöra del då befintliga övervärdet kan inteföreligga. hovrättdelar inte beredningens mening att det inte behövs någon bestämmelse om atthandpanträtt eller retentionsrätt i gäldenärens egendom inte hindrar attegendomen utmäts för annan fordran. Beredningens motiv till paragrafen gerenligl hovrätten intryck av Prop.1980/81:8 8kap.ll§ 5il att del är gäldenärens rält till pantsatt egendom och inlesjälva egendomen som skall utmätas. Även om del har begränsad praktiskbetydelse hur utmätningsobjeklet betecknas i detta hänseende, förordarhovrälten att sistnämnda uttryckssätt begagnas så långt möjligt, dvs. attsakutmätning sker i stället för rältighetsutmätning. Beredningens uttalanden omutmätning i fall då gäldenären har gjort en generell pantförskrivning ellerpantförskrivning till säkerhet för viss kredit som får utnyiGas av gäldenären imån av behov har föranlett yttranden från några remissinstanser.Bankinspektionen har inle något all invända mol beredningens uttalanden menframhåller all det vid utmätning av egendom som har lämnats till bank som pantför checkräkningskredit kan inträffa samma komplikation som vid utmätning avtillgodohavande på checkkonto utan kredit. Banken måsle i en sådan situationanses berättigad att på kontot för checkräkningskrediten debitera inlöstacheckar för eventuell slutlig avräkning mot pantens värde under samma förutsättningarsom banken kan ta i anspråk ell tillgodohavande på checkkonto utan kredit.Inspektionen hänvisar till beredningens uttalanden under 5 kap, 4 8 isistnämnda fråga. Banken behöver alltså i praktiken inle sällan ett visstrådrum innan den kan uppge i vilken utsträckning pantens värde har blivitutnylGat av gäldenären. RSV framhåller att verket delarberedningens uppfattning att den som har pantsatt viss egendom till säkerhetför en helt eller delvis outnylQad checkräkningskredil inte bör kunna undandraegendomen från utmätning genom kredilavialel. Frågan om krediten eller pantenskall utmätas är emellertid så kontroversiell att lagstiftaren bör lämna ellklart besked. RSV framhåller vidare att säkerhet inte alltid lämnas förcheckräkningskredil och att fråga har kommit upp huruvida en sådan kredit kanutmätas om den är helt eller delvis outnytQad. Enligl verket är det angelägelatt lagstiftaren tar ställning även till den frågan. Även kronofogdeföreningenförklarar sig dela den uppfattning som har kommit till ullryck i beredningensuttalanden. 1 fråga om checkräkningskredit till säkerhet för vilkenpantförskrivning har sketl anser föreningen att utfästelse om kredit inte ärnågol lämpligt utmätningsobjekt. Del kan ifrågasättas om sådant löfte harförmögenhelsvärde och man måsle utgå från att banken i händelse av utmätningulnytQar den kvittningsrätt som enligt vanliga länevillkor tillkommer banken. Jag godtarberedningens förslag angående betalning till handpanthavare och retinent vidutmätning för annan borgenärs fordran. I departementsförslaget har uttryckligenangetts att den panträtt som åsyftas är handpanträtt. Häri inbegrips ävenpanträtt i lös egendom som på grund av egendomens beskaffenhet stiftas utantradition, l.ex. panträtt i muntlig fordran efter denuntiation Qfr 4 8 2förmånsrättslagen, som har samma innebörd). Paragrafen har vidare Jämkats någotbl.a. med hänsyn till att den utmätta egendomen kan utgöras av fordran, somskall drivas in 1980/81:8 8 kap. 11 § 588 istället för att säljas. Villkoren för försäljning av utmätt egendom, i vilkentredje man har handpanträtt eller retentionsrätt, regleras i 9 kap. 4 8 andrastycket. En remissinstans har ansett alt uttryckligbestämmelse bör meddelas om att handpanlrält eller retentionsrätt i vissegendom inle ulgör hinder mot utmätning av egendomen för annan borgenärsfordran. Del är emellertid utan särskild föreskrift uppenbart att sådansäkerhetsrätt inte kan hindra utmätning för annan borgenärs fordran, lika litetsom annan förmånsrätt hindrar utmätning. Att utmätning får ske ulan hinder avatt annan borgenär har handpanlrält eller retentionsrätt i egendomen framgårdessutom indirekt av förevarande paragraf (se även 6 kap. 7 8 andra stycket och9 kap. 4 8 andra stycket). En bestämmelse av antytt slag -vilken fö. inteskulle ha sin plats i förevarande kapitel - måste därför anses överflödig.Utmätning beträffande egendom, som är föremål för panträtt eller retentionsrättbör avse själva egendomen och alltså ske såsom sakutmätning. 1 likhet med remissinstanserna godtar Jagberedningens uttalanden angående utmätning när generell pantförskrivning harägt rum eller pantförskrivning har sketl till säkerhet för viss kredit som fårutnylQas av gäldenären vid behov. Jag anser sålunda bl.a. alt i fall dågäldenären har ställt egendom som pant för checkräkningskredit och denna inlehar utnytQats till fullo utmätning kan ske av panten, med förbehåU för skeddbelåning. Som en remissinstans har framhållit bör i fråga om bankens rätt attdebitera kontot för inlösta checkar tillämpas samma principer som gäller vidutmätning av checkkonto utan kredit (se härom under 4 kap. 15 8). En särskild fråga är om utmätning, som ellalternativ till utmätning av en av gäldenären ställd pant förcheckräkningskredit, kan ske av gäldenärens rätt till outnytQad kredit (seWalin i 1977 s. 483. jfr Burling i till KnutRodhe s. 31). Frågan torde ha särskild betydelse i fall då pant förcheckräkningskredil har ställts av tredje man eller då säkerheten utgörs avborgen. Rätt till outnytQad kredit kan inte anses som en fordran i vanligmening, dvs. som en förmögenhelslillgång. Delta sammanhänger med all begagnandeav rätten till krediten är förenad med ålerbelalningsskyldighel. Utmätning avgäldenärens rätt till outnytQad kredit skulle innebära attkronofogdemyndigheten sätter gäldenären i skuld. Redan härav följer enligt minmening alt sådan rättighet inte kan utmätas. Rätten all utnytQa beviQad kredittorde fö. i allmänhet inte kunna överlåtas, i vart fall inte utan bankensmedgivande Gfr 5 kap. 5 8). Jag vill påpeka att om den som har beviQatskrediten har låtit överföra beloppet till ell annat konto i banken,tillgodohavandet på detta konto naturligtvis kan utmätas. Det är emellertid dåinte fråga om utmätning av outnytQad kredit. Prop.1980/81:8 8 kap. 13 § 589 12 8 I paragrafen ges bestämmelser om rätt för den som harlämnat förskott lill bålbyggnad att få betalt för sin fordran ur ulmätt egendom. Paragrafen saknar motsvarighet i beredningens förslag. Den som har beställtbåt och har lämnat eller utfäst sig att lämna tillverkaren förskott av pengareller byggnadsämnen kan enligt lagen (1975:605) om registrering avbåtbyggnadsförskott låta ta in därom upprättat skriftligt avtal i protokollethos . Därefter har han enligt föreskrift i samma lagförmånsrätt i byggnadsämnena och vad som för hans räkning har tillverkats medförskottet. Förmånsrätten har i förmånsrättslagen tagils upp i 4 8 4. I ULfinns inte någon bestämmelse om rätt för sådan borgenär att få betalt näregendom i vilken förmånsrätten gäller har utmätts för annan borgenärs fordranQfr 139 8 UL). Det torde innebära att borgenären för att få betalning uregendomen själv måste söka utmätning. Anledning tordesaknas till alt förmånsberättigad fordran på grund av båtbyggnadsförskott inteskall kunna göras gällande när egendom i vilken förmånsrätten gäller harutmätts för annan fordran. 1 annat fall måste borgenär med sådan förmånsrättför all bevaka sin rätt själv söka utmätning i egendomen. En sådan ordningsynes onödig.