prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Så t. ex. skulle köparen idelta läge vara avskuren från möjligheten alt på köprättsliga grunder få köpethävt eller köpeskillingen nedsatt. Att förslaget har den angivnainnebörden bestyrks i viss mån av den föreslagna regeln i 1 8 av förevarandekapitel om exekutivköparens ställning i förhällande till tredje man, som göranspråk pä godset. Enligl regeln skall köparen i detta hänseende få samma skyddsom tillkommer köparen vid en frivillig försäljning, men skyddet skall inträdaförst i och med alt försäljningen vinner laga kraft. Skyddet mol tredje manskall alltså enligt uttrycklig bestämmelse i förslaget vara helt beroende avalt försäljningen stär fast, och del ligger vid sådant förhållande nära lillhands alt utgä frän att även själva köpet avses vara svävande till dennatidpunkt. Förslaget, sålunda fattat, innebärå ena sidan, att det exekutiva köpet av lös egendom i allmänhet skulle varahelt beroende av alt försäljningen vinner laga kraft och, å andra sidan, attköpet när så har skett inte ens på köprältsliga grunder skulle kunna angripas.Alt köpets bestånd på detta sätt görs beroende av huruvida en inyndighetsåigärdär giltig från offentligrättsliga synpunkter överensstämmer ej med vad som fårantas vara gallan- 1980/81:8 Lagrådets yttrande 1145 Mot införandet av en ordning, som ger detexekutiva köpet denna rättsliga innebörd, kan vägande invändningar riktas. Samtliga de i ett mål om utmätningberörda intressenterna har ett gemensamt intresse: alt verkställigheten gerbästa möjliga ekonomiska utbyte, dvs, alt den utmätta egendomen säljs lillhögsta möjliga pris. 1 vad mån del ändamålet blir tillgodosett är uppenbarligenlill väsentlig del beroende av i vad mån de regler och villkor som skall gällaför avyttringen av egendomen ger den tilltänkte köparen trygghet i hans förvärvresp. under vilka betingelser de ger honom möjligheter att frånträdaförvärvet. Man har anledning utgå från alt enförsäljningsordning, som innebär alt beståndet av köparens förvärv görsberoende av giltigheten av en myndighetsåtgärd, skulle inverka i hög gradmenligt pä köpbenägenhelen eller i varje fall på möjligheterna att vid exekutivförsäljning uppnå priser i paritet med de allmänna marknadsvärdena. Härtillkommer, att den tilltänkta ordningen, fullt ul genomförd, torde förutsätta attde enskilda köparnas namn och adress alllid antecknas. Även en sådan åtgärdtorde inverka negativt på köpbenägenhelen och dessutom medföra ettadministrativt merarbete. Likaså torde köpbenägenheten påverkas ogynnsamt avall köparen blir avskuren från möjligheten all angripa köpet på avtals- ellerköprättsliga grunder. En annan komplikation ligger i, attden tilltänkta ordningen förutsätter en reglering av hur en återgång av enexekutiv försäljning av lösöre, som har lämnats ut lill köparen redan vidförsäljningen, skall kunna genomföras i fall dä den exekutiva försäljningenhävs men köparen inte frivilligt återlämnar egendomen. Del är av uppenbaraskäl uteslutet att läla den överdomstol som i utsökningsmålet prövarförsäljningsbeslutel därvid också -som första instans la ställning till decivilrältsliga frågor som en återgång av köpet aktualiserar och träffa ettavgörande som kan tjäna som exekutionstitel för ett tvångsvis återtagande avegendomen. Än mindre kan det komma i fräga att tillägga kronofogdemyndighetenbefogenhet all enbart på grundval av utslaget i målet om försäljningensupphävande handräckningsvis återta egendomen utan alt köparen har någonmöjlighet att få de civilrältsliga frågoma exempelvis rörande betydelsen avomständigheter som har inträffat under det att han haft egendomen i sinbesittning -prövade av domstol. 1 fall då myndigheten inte kan nä en uppgörelsemed köparen skulle det således bli nödvändigt alt en exekutionstitel för egendomensåtertagande utverkas vid domstol. En sådan ordning skulle självfalletkomplicera och fördröja förfarandet. Vad som har anförts lederlagrådet lill den bestämda slutsatsen all den enligt remissprotokolleltilltänkta ordningen - när det gäller lös egendom i allmänhet skulle iavsevärd mån äventyra omsällningstryggheten och inverka menligt på detexekutiva förfarandets effektivitet. En sådan ordning bör därför integenomföras. Utgångspunkten bör enligt lagrådelsuppfattning alltjämt vara, all en 35 1980181. 1980/81:8 Lagrådets yttrattde 1146 exekutiv försäljning leder till ett köpeavtal och allexekulivköparens rättigheter och skyldigheter på grund av avtalet bestäms avallmänna avtals- och köprättsliga regler; det exekutiva köpet blir alltså ej -utan att särskild överenskommelse därom träffats - för sin fullbordan ellersitt beständ avhängigt av att den exekutiva försäljningen, som myndighetsåtgärdbetraktad, står fast. En annan sak är, att även från denna utgångspunktköpeavtalets innebörd i det särskilda fallet kan röna inverkan av att avtaletpå säljarsidan inte har ingåtts frivilligt av den försålda egendomens ägareulan har slutits under medverkan av offentlig myndighet som ett led i ettIvångsförfarande och i en av särskilda offenlligrältsliga regler bestämdordning. I vad mån den exekutiva försäljningens offentligrätlsliga karaktär kankomma att influera pä den civilrältsliga bedömningen kan inle besvarasgenerellt. Del är en fråga som får avgöras i rättstillämpningen underhänsynslagande lill omständigheterna i del särskilda fallet. Den grundsyn som lagrådet sålundavill anlägga på det exekutiva köpet strider inte mot lagtexten i delremitterade förslaget, som i fråga om lös egendom ger endast ett fåtal reglerav obligalionsrältslig karaktär. Lagrådet utgår från att, om lagförslaget ioförändrat skick upphöjs lill lag, denna grundsyn blir ledande för rättstillämpningen.Ell genomförande av den i remissen tilltänkta ordningen skulle däremot krävasärskilda lagregler i flera hänseenden. Regler av obligationsrättsligkaraktär i den meningen, att de i vissa hänseenden bestämmer de rättigheter ochskyldigheter som följer av en exekutiv försäljning av lösegendom i allmänhet,finns i t. ex. 9 kap. 5 8. Av dessa regler följer bl.a., att handpenning skallbetalas genast och godset hällas inne tills full betalning sker. Självfalletmöter del inte hinder att det i andra hänseenden än dem lagen uttryckligenreglerar träffas överenskommelse om särskilda avtalsvillkor. Detta kan varabefogat med hänsyn lill all egendomen är särskilt värdefull eller av speciellbeskaffenhet. En annan fråga är, i vad mån en kronofogdemyndighet skall habefogenhet att avtala speciella villkor. Denna fräga lorde kunna närmareregleras genom verkställighetsföreskrifter. 1 I 8 av förevarande kapitel ges,såsom redan nämnts, en grundläggande bestämmelse om det sakrättsliga skydd somen exekutiv försäljning ger köparen. Bestämmelsen blir som följd av desärskilda reglerna i 3 8 i kapitiel tillämplig endast beträffande annan lösegendom än registrerat skepp. Den innebär i princip, att en exekutivköpareåtnjuter samma skydd som tillkommer köparen vid en frivillig försäljning.Skyddet avses dock inträda endast under förutsättning att den exekutivaförsäljningen vinner laga kraft. Som förut har nämnts innehållergällande lag inte någon bestämmelse om under vilka förutsättningar den som videxekutiv försäljning förvärvar lös egendom i allmänhet blir skyddad mot tredjemans anspråk på egendomen. Visserligen lorde, som har anförts iremissprotokollel, som princip 1980/81:8 Lagrådets yttrande 1147 gälla att exekutiv försäljning inle ger köparen bättrerätt än frivillig försäljning. Lagberedningen har emellertid uttalat, alträttsläget är någol osäkert i fråga om lösöre. Enligl vissa uttalanden idoktrinen, till vilka beredningen i detta sammanhang hänvisar (UtsökningsrättXII, SOU 1973:22, s. 407 nol I), kan det ifrågasättas om inte exekutivförsäljning av lösöre åtminstone i vissa situationer ger en köparesakrätlsligt skydd oberoende av god tro. Oavsett hur det förhåller sig isistnämnda hänseende kan man enligt lagrådets mening i alla händelser utgå frånatt en exekutivköpare av lösöre enligl gällande rätt blir skyddad mot tredjemans anspråk pä egendomen, om han har fått denna i sin besittning och därvidvar i god tro. Enligt gällande lag är lalan mol exekutiv försäljning inteinskränkt till , och sådan försäljning vinner följaktligen över huvudlaget inte laga kraft. Det är sålunda tydligt, att exekutivköparens skyddinträder oberoende av huruvida försäljningen överklagas och måhända sedermeraupphävs. Rättslägel lorde i princip vara detsamma i fråga om annan lös egendomän lösöre, under förutsättning att egendomen enligl allmänna regler över huvudtagel kan bli föremål för exstinktivt godtrosförvärv. Lagberedningen övervägde enreglering som skulle innebära, all exekutiv försäljning av annan lös egendomän registrerat skepp över hela linjen skulle medföra ovillkorligt skydd förköparen utom i fall dä denne "förfarit svikligl". Enligl beredningenskulle emellertid en sådan lösning förutsätta att staten iklädde sig ettersättningsansvar gentemot den tredje man som till följd av regleringen kundetillfogas rättsförlust, och beredningen ansåg sig inte kunna utgä frän aftstatsmakterna skulle vara beredda att ikläda staten ell sädanl ansvar.Beredningen utformade därför sitt förslag från den utgångspunkten att stateninte inträder som garant. Föredragande statsrådet har anslulil sig tillberedningens uppfattning och har i princip godtagit beredningens förslag. Lagrådet har för sin del inte någonerinran mot föredragandens ståndpunkt alt exekutivköparen i sakrältsligthänseende inte skall ges en bättre ställning än den som förvärvar egendom genomett frivilligt köpeavtal. Som en följd av den föreslagna bestämmelsen i I 8skulle emellertid exekulivköparen i regel komma i en ställning som är frånhans synpunkt sämre än den han skulle ha fått vid ett frivilligt köp. Sä skullebli fallet då han redan i samband med den exekutiva försäljningen får egendomenutlämnad till sig och därvid är i god tro. Det sakrättsliga skyddet skullenämligen inträda endast under förutsättning att den exekutiva försäljningen,betraktad som en myndighetsålgärd, därefter vinner laga kraft. Lagrådet ställer sig yttersttveksam till tanken alt i vår lagstiftning införa en regel med verkan att detsakrätlsliga skyddet blir villkorat på delta sätt. Motivet till all godtroendeförvärvare vid frivillig försäljning kommer i åtnjutande av ett sakrältsligtskydd vid besittningsövergången är alt söka i intresset av säkerhet ochsnabbhet i omsättningen. Detta intresse gör sig Prop.1980/81:8 Lagrådets yttrande 1148 likastarkt gällande när fråga är om exekutiv försäljning och måste här, lika välsom vid frivillig försäljning, tillerkännas avgörande betydelse. Lagrådet föreslår alltså, att orden "som harvunnit laga kraft" i den föreslagna lagtexten utgår. Vad lagrådet hittUls har anfört under detta kapitelhar tagit sikte på lös egendom i allmänhet. I fråga om fast egendom,registrerat skepp och registrerat luftfartyg är gällande regler om exekutivförsäljning i allt väsentligt i sak oförändrade överförda lill UB. Delsammagäller reglerna om exekutivköparens skydd mol anspråk från tredje man, närköpet avser fast egendom eller skepp. De sistnämnda reglerna, som är upptagna i3 8 av förevarande kapitel, föreskriver - i likhet med den av lagrådet nyssbehandlade bestämmelsen i I 8 - att sakrätlsligt skydd inträder underförutsättning att den exekutiva försäljningen vinner laga kraft. 1 fråga om detsakrättsliga skyddet för e.xekutivköpare av luftfartyg gäller, i avsaknad avsärregler härom, vad som förut har anförts med avseende på lös egendom iallmänhet. Även i fråga om exekutiv försäljning av fastegendom, skepp och luftfartyg bör utgångspunkten vara att exekutivköparensrättigheter och skyldigheter i förhällande till säljarsidan bestäms avallmänna avtals- och köprättsliga regler enligt den grundsyn som lagrådet härhar anlagt på exekutiv försäljning av lös egendom i allmänhet. Alt märka är alt regleringen - i gällandelagstiftning och i förslaget - av den exekutiva försäljningen av fast egendominnehåller ett flertal bestämmelser av obligalionsrältslig innebörd i denmeningen att de blir bestämmande för köpevillkoren. Som följd av dessabestämmelser (se bl.a. 12 kap. 44 8 UB;Jfr4 kap. 5 8 JB) blir köpetotvivelaktigt beroende av alt den exekutiva försäljningen, betraktad sommyndighetsåtgärd, stär sig. Att köpevillkoren får sitt innehåll pä detta sättär inle något som strider mol nämnda grundsyn angående det exekutiva köpelsnatur. Gällande lagstiftning angående det exekutivafastighetsköpet innebär alltså i anmärkta hänseenden, att såväl köpets beståndsom köparens skydd mot anspråk från tredje man knyts till del rättsfaktum attden exekutiva försäljningen som myndighetsålgärd står fast. Att det här tillämpasprinciper som avviker från dem som gäller - och enligt lagrådets meningalltjämt bör gälla - i fråga om exekutiv försäljning av lös egendom i allmänhetär naturligt, eftersom det även vid frivillig överlåtelse av fast egendomgäller särskilda regler. I fräga om exekutivt köp av skepp eller luftfartyginnehåller inle gällande lag - och således inle heller UB - nägra uttryckligabestämmelser av obligalionsrältslig karaktär, varigenom köpet för sinfullbordan eller bestånd görs beroende av att försäljningsbeslulet stär fast.Regler i gällande lagstiftning vid sidan av UB har emellertid den innebördenalt de otvivelaktigt återverkar på villkoren för del exekutiva köpet. Prop.1980/81:8 Lagrådets yttrande 1149 mäste det sålunda på grund av innehållet i lagstiftningenom skeppsregistrering samt om sjöpanträtt och skeppshypotek - vilken delvis ärutformad med motsvarande regler för fast egendom som förebild - anses ingå somen avialsrättslig förutsättning för det exekutiva köpet att detta för sitt beståndär beroende av att den exekutiva försäljningen säsom myndighetsålgärd består.Samma förutsättning fär anses gälla vid exekutivt köp av luftfartyg på grund avinnehållet i den särskilda lagregleringen om inskrivning av rält tillluftfartyg och om panträtt i luftfarlygsegendom. Del stadgande i lag, enligl vilketockså det sakrätlsliga skyddet vid exekutivt köp av skepp knyts till deträltsfaklum att försäljningsbeslutel slår fast, infördes i samband medtillkomsten av berörda lagstiftning om skepp, vilken föranleddes avSveriges tillträde till en internationell konvention om sjöpanlrätt ochfartygshypotek. Den ordning som gäller i fråga om exekulivköparenssakrättsliga skydd ingår här således som ett led i ett vidare regelsystem med sjörättsliganknytning. I förevarande lagstiftningsärende föreligger inte tillräckligtunderlag för en omprövning av detta regelsystem. Som lagrådet har anfört iinledningen till sitt yttrande har lagrådet ansett sig i princip inle böra ingåi någon saklig granskning av de delar av balken som grundar sig på och i sak iallt väsentligt överensstämmer med lagstiftning som på grundval av förslag avlagberedningen har genomförts . Detta gäller bl. a.bestämmelserna i 10-12 kap. om exekutiv försäljning av registrerat skepp,registrerat luftfartyg resp. fast egendom samt i anslutning därtill även de nuberörda bestämmelserna i 3 8 av förevarande kapitel. Det innebär bl.a.. attlagrådet inle från sakliga synpunkter har tagit närmare ställning till huruvidaden i det föregående beskrivna ordning som innebär, att exekutivt köp avegendom av nu angiven art för sin fullbordan eller sitt bestånd görs beroendeav att den exekutiva försäljningen vinner laga kraft, är i allo ändamålsenligeller lämplig. Lagrådet utgår således från attdenna ordning - som med hänsyn till den särskilda beskaffenheten av egendomenoch de speciella och komplicerade panträttsliga reglerna kan ha goda skäl försig - kommer all beslå. Lagrådet vill emellertid frän denna utgångspunkt fästauppmärksamheten på att exekutivköparen i hithörande fall till följd av vissa avde regler i 10, 11 resp. 12 kap. som gäller hans rättigheter och skyldigheterkommer all inta en svag och osäker ställning. Dessa regler innebär nämligen attköparen, även om den exekutiva försäljningen överklagas och köparen alltså riskeraratt köpet inte fullbordas, är ovillkorligen skyldig att betala hela denkontanta delen av köpeskillingen, som i vissa fall kan belöpa sig till storabelopp, och att han, vare sig han har tillträtt den fasta egendomen resp. fältskeppet eller luftfartyget i sin besittning eller ej, är bunden frägan om köpels bestånd slår öppen; del kan här komma all röra sig om långtid. Endast i fall då köparen på grund av ett inhibitionsbeslul Prop.1980/81:8 Lagrådets yttrande 1150 hindras alt tillträda resp. få besittning till egendomenhar han möjlighel all frånlräda köpet, och den rätten inträder först efter tremånader. Denna ordning kan uppenbarligen leda till ekonomiskt avbräck förköparen. Härtill kommer, alt köparen i samtliga fall lorde ha all stå förkostnaderna för egendomens vård och förvaltning från det han har betaltköpeskillingen och lill dess besvären har slutiigl prövats. Exekulivköparen riskerar alltså attgöra ekonomiska förluster i händelse den exekutiva försäljningen överklagas.Förhandenvaron av denna risk är ägnad att allmänt sett minska köpbenägenhetenoch i varje fall att pressa prisema vid exekutiva försäljningar. Mot denna bakgrund vill lagrådetförorda, att del i lämpligt sammanhang företas en översyn av hithörandebestämmelser i i syfte att förbättra köparens ställning och därmed stärkaeffektiviteten i det exekutiva förfarandet. 2 8 Såsom lagrådet har anfört vid behandlingen av 4 kap.bör den omständigheten att tredje man ej har efterkommit föreläggande enligt 4kap. 20 eller 25 8 ej påverka iredje nians möjligheter att vindicera egendomenfrån exekutivköparen. 1 konsekvens härmed bör paragrafens andra mening utgå. Under förevarande paragraf barföredragande statsrådet med anledning av ett remissyttrande uttalat sig ifrägan om exekutivköparens skydd mol Iredje mans äganderättsanspråk i del fallalt ulmätningsfordringen är förenad med pant- eller retentionsrätt i denutmätta egendomen. Statsrådet anser alt. eftersom borgenären pä grund av sinsäkerhetsrätt varit berättigad alt ta egendomen i anspråk oavsett vem som varägare, exekutivköparen är skyddad mol anspråk frän iredje man faslän egendomenvid tiden för utmätningen tillhörde denne. Såsom framgår av vad lagrådettidigare yttrat kan inle enbart den omständigheten att ulmätningsfordringen ärförenad med pant- eller retentionsrätt i viss egendom medföra, alt enutmätning av egendomen, som eljest ej skulle ha fått ske. blir berättigad.Härav följer också, att den som har förvärvat egendomen vid exekutivförsäljning inle är skyddad mot tredje mans anspråk endast på den grund attfordringen har särskild förmånsrätt i det utmätta. 4 och 5 88 Skadeståndsbeslämmelserna i dessa paragrafersaknar motsvarighet i gällande lag. Enligt förslaget skall gäldenären påstrikt grund ersätta köparen resp. rätte ägaren av det utmätta dennes skada, iden mån försäljningen har lett till att fordran mot gäldenären har blivitbetald eller all gäldenären själv har fått del av köpeskillingen. En sådanansvarsregel låter sig väl förena med allmänna grundsatser om obehörig vinst,och det är inle osannolikt att gäldenären även utan särskilt lagstöd skulleunder hänvisning lill sådana grundsatser kunna åläggas ersättningsskyldighet. Prop.1980/81:8 Lagrådets yttrande 1151 Det är dock en fördel alt frågan blir uttryckligtreglerad, och förslagel föranleder i denna del inle någon erinran frånlagrådets sida. 1 redaktionellt hänseende bör emellertid 4 8 första stycketförsta meningen Jämkas, så att därav klarare framgår att gäldenärensansvarighet är underkastad en begränsning till de belopp varmed hansförmögenhetsställning har förbättrats. Om gäldenären har "förfaritvårdslöst i målet", skall han enligt förslaget bära ett obegränsat ansvarför den skada han därigenom har tillskyndat exekutivköparen eller rätte ägaren.Det är således fråga om ett culpaansvar för ren förmögenhetsskada. Här tordefrämst åsyftas de situationer då gäldenären känt till eller bort känna lill attden utmätta egendomen inte tillhörde honom eller att en utmätt fordran avlöpande karaktär inle tillkom honom. Lagrådet har inle någon erinran isak mol denna ansvarsregel. Del synes emellertid inte finnas någol skäl altformellt begränsa de fall då obegränsat ansvar skall inträda lill situationerdä gäldenären har förfarit värdslöst. Självfallet skall ett obegränsat ansvarinträda även i fall dä gäldenären haft full insikt om rätta förhållandetbeträffande äganderätten men underiåtit att upplysa kronofogdemyndigheten däromoch alltså uppsåtligen har vållat den uppkomna skadan. Detta bör enligtlagrådels mening på sätt som är brukligt i skadeslåndsrätlslig lagsliflningkomma lill uttryck i lagtexten. Av lagtexten bör för fullsländighetens skullockså framgå, alt ersättningsskyldighet inträder bara under förutsättning attdel råder orsakssammanhang mellan gäldenärens vällande och den uppkomna skadan. Goda skäl talar enligt lagrådelsmening för alt också en borgenär - vare sig fråga är om sökanden eller annanborgenär - skall vara skyldig att ersätta exekutivköparen resp. rätte ägarenskada som borgenären har vållat den andre. Lagrådet vill emellertid ifrågasättaom den föreslagna bestämmelsen i ämnet i 4 8 andra slyckel har fått en ändamålsenligutformning. Det är för övrigt inte helt klart vilken saklig innebördbestämmelsen har. Av motiven synes till en börjanframgå, alt borgenärens ansvarighet alllid skall vara begränsad till del belopphan har uppburit ur köpeskillingen som betalning för sin fordran. Detta avsesfölja av alt borgenären enligt lagtexten är ersältningsskyldig "i den månhan har fått betalning". Vidare skall enligt motiven borgenärens onda trohänföra sig till frågan huruvida borgenären ägde rätt till betalning ur köpeskillingen.Tanken synes vara, att en borgenär, som har särskild förmånsrätt i den utmättaegendomen och därför - materiellt sett - har rätt till beialning ur egendomen,alltid undgår skadeslåndsskyldighel, alltså även om han före egendomensförsäljning kände till eller bort känna till alt den utmätta egendomen intetillhörde gäldenären. under del att en sökande som inte hade sådan förmånsrätt- annan borgenär än sökanden kan inte ulan alt vara förmånsberättigad uppbäranågon betalning - blir skadeständsskyldig, om Prop.1980/81:8 Lagrådets yttrande 1152 han, när han mottog betalningen, insåg eller borde hainsett att egendomen tillhörde tredje man och följaktligen också att han intehade rätt att uppbära betalning. Lagrådet kan för sin del inle godtaen sädan reglering. En borgenär som för sin fordran har t. ex. panträtt i lösegendom har visserligen en materiell rält all i den ordning rättsordningenanvisar göra sig betald ur panten, om gäldenären inte frivilligt betalarfordringen. Den rätten har borgenären även om panten tillhör annan ängäldenären. Men om inte borgenären enligl avtal med pantens ägare har rätt attsjälv realisera panten och om han inle vill använda sig av del speciellaförfarande för panlrealisalion som regleras i 10 kap. 2 8 handelsbalken, måstehan söka utmätning. Härför krävs en exekutionstitel. Med en exekutionstitel motgäldenären kan han få utmätning i panten, om denna tillhör gäldenären. Omdäremot panten tillhör en tredje man. måste borgenären skaffa sig enexekutionstitel mot pantens ägare, och detta även om han själv har panten i sinbesittning. Om borgenären i tro all gäldenärenär ägare till panten söker utmätning i denna med stöd uteslutande av enexekutionstitel mot gäldenären och rätta förhållandet beträffande äganderätteninle uppdagas i ulmätningsmålet saml panten blir exekutivt såld till engodtroende förvärvare, får borgenärens panträtt anses ha övergått tiill enrätt till betalning ur köpeskillingen. 1 del fall däremot då borgenären veteller har skälig anledning misstänka att panten tillhör annan än gäldenären ochlikväl söker utmätning i panten med stöd av en exekutionstitel mol gäldenärensaml underlåter att upplysa kronofogdemyndigheten om vad han känner till.