prop · G403199 · 1980-12-31 00:00:00 — 1. ta del av vad jag har anfört omplaneringen och genomförandet av försvarets materielanskaffning, 2. godkänna den indelning ihuvudavdelningar för som jag har förordat. godkännavad jag har anfört om minskning av personalen vid , bemyndigaregeringen att vidta de övriga åtgärder som eribrdras för att genomföra vad jaghar förordat. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagtfram. Prop.1980/81:199 13 Nuvarande ordning 1 Materielanskaffning Densvenska försvarsmakten anskaffar materiel för betydande belopp. Deresurser som sätts in för att underhålla och vidmakthålla materielen är ocksåstora. Värdet av den materiel som ingår i försvarsmaktens utrustningöverstiger 50000 milj. kr. Sortimentet omfattar över en miljon olika artiklar.En central roll i anskaffningen och förvaltningen av materielen . årliga upphandling av varor ochtjänster upppgår nu till ca 6300 milj. kr. av beställningarna läggs inomlandet. utnyttjar ca 2000 leverantörer, varav de 20 störstastår för av den uteliggande orderstocken. anskaffarockså förnödenheter till myndigheter utanför totalförsvaret, t. ex. isbrytaretill och livsmedel till . samarbetaräven med övriga myndigheter. Inom totalförsvaret gäller detta bl.a. försvaretscivilförvaltning, försvarets sjukvårdsstyrelse, fortifikationsförvaltningen,, försvarets datacentral, civilförsvarsstyrelsenoch överstyrelsen för ekonomiskt försvar. lyder direkt under regeringen men skall i sin verksamhet följa dedirektiv och anvisningar som överbefälhavaren meddelar och de anvisningar somlämnas av försvarsgrenscheferna. Ledningenav och uppsikten över försvarsmakten utövas under regeringen avöverbefälhavaren. Försvarsgrenscheferna är underställda överbefälhavaren ochleder verksamheten inom försvarsgrenarna. De utfärdar anvisningar bl. a. föranskaffning av materiel inom de egna ansvarsområdena. Deoperativa krav som överbefälhavaren ställer utgör grunden för materielanskaffningen.Utifrån de operativa kraven utarbetar försvarsgrenscheferna sin långsiktigabehovsplanering. omsätter behovsplanerna i detaljeradematerielplaner. Försvarsgrensstaberna utarbetar i samarbete med bl. a.materielverket de målsättningar som styr kvaliteten på den materiel somanskaffas. För att kunna anskaffalämplig materiel måste materielverket ha kompetens inom många olikateknikområden. Bland materielverkets uppgifter ingår också att svara för det tekniskt-ekonomiskaunderlaget för studier samt för genomförandet av materielanskaffningen ochvidmakthållandet av materielen inom ramen för försvarsgrenschefernasprogramansvar. Engrundval för studier och planering är även prognoser av olika slag. 1980/81:199 14 Dentekniska prognosen (TP), som skall ge en för hela försvarssektorn samlad ochgemensam bedömning av den militärtekniska utvecklingen, intar en central roll.Den skall ge indikationer på de områden, därbetydelsefulla tekniska förändringar är möjliga och därigenom utgöra dengemensamma tekniska bakgrunden för uppbyggnad av de hotbilder som utnyttjas istudieverksamheten och målsättningsarbetet samt vid utformningen av taktik ochstridsteknik. Den tekniska prognosen utarbetas på överbefälhavarens uppdrag i samarbete och samråd med försvaretsforskningsanstalt. deltarockså på olika sätt i planeringsarbetet. Den mest långsiktiga planeringen ärperspektivplaneringen. I denna utformas och värderas olika ideér till framtidaförsvarsstrukturer. Perspektivplaneringen inriktas av regeringen genomdirektiv och anvisningar. Arbetet leds av överbefälhavaren. En plan med kortareräckvidd är den programplan för det militära försvaret som överbefälhavarenårligen lämnar in till regeringen. Där redovisas planeringen för de närmastefem budgetåren. Programplanen anger den verksamhet som måste genomföras föratt krigs- och fredsorganisationen skall utvecklas på avsett sätt. En annan formav planer är systemplanerna. I dessa ställs beslutsunderlag samman förstatsmakternas ställningstaganden till de viktigaste och mest resurskrävande materiel-systemen,t.ex. pansarvärnssystem, ubåtar och stridsfiyg. Materielverketsuppgifter inom anskaffningsverksamheten är bl. a. att följa den tekniskautvecklingen och att till överbefälhavaren och försvarsgrenscheferna lämna tekniskt-ekonomisktunderlag. Verket skall också främja att industrins, försvaretsforskningsanstalts och andra institutioners resurser för forskning ochutveckling samordnas med de egna resurserna samt följa upp och bearbetadriftserfarenheter från regionala och lokala organ. Deskeden som en anskaffning genomgår kallas studieskedet, utredningsskedet,projekteringsskedet, tillverkningsskedet och uppföljningsskedet. Förutomatt materielverkets egna resurser engageras under studieskedet medverkarförsvarsgrensstaberna, industrin, , flygtekniskaförsöksanstalten, universiteten och högskolorna samt konsultföretag. Understudieskedet läggs grunden för industrins medverkan i senare skeden. Arbetetunder utredningsskedet resulterar i förslag till fortsatt handlande. Omprincipbeslut rörande anskaffning skall läggas fram, medverkar materielverket iutarbetandet av en preliminär taktiskteknisk-ekonomisk målsättning (PTTEM).Verksamheten under projekteringsskedet resulterar i det underlag som i detaktuella fallet behövs för beslut om upphandling av materiel,installationsarbete, beskrivningar m. m. medverkar under dettaskede också i utarbetande av den slutliga taktisk-teknisk-ekonomiskamålsättningen (STTEM). Under tillverkningsskedet slutförs konstruktionsarbetet,den avsedda produkten Prop.1980/81:199 15 framställsoch återstående utprovning genomförs. Produkten genomgår därefter slutlig leveranskontoll.Under uppföljningsskedet slutförs anskaffningsverksamheten efter det attprodukten har mottagits för användning, vård och underhåll. Dentotala verksamheten kan också beskrivas som ett antal olika funktioner. Medfunktion avses viss avgränsad verksamhet som med hänsyn till det allmännasyftet, kravet på utbildning och erfarenhet samt arbetsbetingelserna i övrigtär likartad. Till den tekniska beredningsfunktionenhänförs sådan verksamhet av teoretisk och praktisk art som utgör grunden föratt verksamheten inom materielområdet skall kunna bedrivas och vidareutvecklaspå ett tidsenligt och tekniskt-ekonomiskt optimalt sätt. Till provningsfunktionenhänförs den verksamhet som avser att genom praktiska prov och försök vid bl. a.laboratorier eller försöksplatser undersöka om vissa eftersträvade prestandaeller egenskaper uppnås. Till kvalitetskontrollen räknas kontrolltekniskberedning av underiag för inköp, planering och genomförande avkvalitetsstyrning samt kontroll vid tillverkning och leverans. Till inköps funktionenhänförs de delar av anskaffningsprocessen som omfattar affärsmässiga ochinköpstekniska frågor. När materielen levererastas den om hand av regionala och lokala myndigheter och används vid förbandeneller läggs i mobiliseringsförråd. verksamhet inför leveransenomfattar bl.a. förberedelser för drift, underhåll och förrådsställning.Materielverket är fackansvarig myndighet inom facken förrådsverksamhet,verkstadsdrift, förplägnad och materielunderhåll. De förbandsproducerandemyndigheterna päverkas genom anvisningar och råd så att verksamheten genomförspå ett ändamålsenligt sätt. Överbefälhavaren harnyligen överarbetat direktiven för samordning av materielanskaffningsärenden.Samordningen skall vad gäller de stora materielobjekten genomföras så tidigtsom möjligt i anskaffningsprocessen, normalt redan under studieskedet. Dettasker genom direktiv i överbefälhavarens studieplan. Efter samråd medmaterielverket utser överbefälhavaren en samordnande försvarsgrenschef meduppgift att under överbefälhavaren leda erforderlig samordning och samverkanbeträffande materiel som anskaffas helt eller till väsentliga delar av mer änen försvarsgren. Föratt säkerställa samordning mellan försvarsgrenarna samt mellan försvaretsmaterielverk och lämnar överbefälhavaren, om såerfordras, särskilda direktiv för den aktuella samordningen och inrättar eftersamråd med särskilda projektgrupper för störresamordningsobjekt. Prop.1980/81:199 16 bildades den 1 juli 1968.Materielverket övertog då ansvaret för verksamheten vid förutvarande armé-,marin- och flygförvaltningarna samt och försvaretsförvaltningsdirektion. Omorganisationen hade föregåtts av ett flertalutredningar under beredskapsåren och tiden efter . Grundenför den nya organisationen lades främst av tygförvaltningsutredningoch försvarets materielförvaltningsutredning . Syftet med den nya organisationenvar främst att genom sammanslagning av likartade resurser skapa förutsättningarför en effektivare anskaffningsverksamhet. De organisatoriska förändringarna vid verkets inrättandetog sikte på att skapa en gemensam verksledning och gemensamma administrativaenheter. - 1970 undersökte försvarets materielanskaff-ningsutredning() organisationen av materielverkets anskaffningsverksamhet och därmedsammanhängande funktioner. Dessutom behandlade materielanskaffningsutredningensamordningen inom bl.a. provnings-, inköps-, underhålls- ochkvalitetskontrollområdena. Utredningens betänkande låg till grund för prop.1971: 124 angående organisationen m.m. av . Efter beslut av (FöU 1971:22, rskr 1971:292)meddelade regeringen föreskrifter om materielverkets omorganisation.Omorganisationen skulle vara klar den . Verket skulle organiseras påen enhet för central planering, huvudavdelningar för armé-, marin- och flygmateriel,en huvudavdelning i och en huvudavdelning för administration. Den nya organisationen kom att gälla från den 1 juli 1974.Vid denna tidpunkt upphörde intendenturmaterielförvaltningen. Den centrala planeringen och huvudavdelningarna för armémateriel,marinmateriel, flygmateriel och administration ligger i huvudsak i ,medan huvudavdelningen i Karistad är lokaliserad till förvaltningsbyggnadenKarolinen i . Andra delar av materielverket ligger i bl.a. ,, och . 2.2 organisationsutredning (Org85) 1977/78:63 om försvarsmaktens centrala ledning m.m.föreslog regeringen bl. a. att de centrala myndigheterna inom försvarsmaktenskulle utreda hur kostnadsbesparingar skulle kunna uppnås genom personalminskningar.För materielverket angavs att personalreduktionen borde uppgå till 700anställda den - 1984.Riksdagen godtog förslaget (FöU 1977/78:9, rskr 1977/78:174). fick i uppdrag att lämna förslag om hur minskningenskulle genomföras. Förslagtill organisatoriska förändringar (Org 85) utarbetades av verket och lämnadestill regeringen, beträffande verkets huvuddel och beträffandehuvudavdelningen för flygmateriel . Iförslaget förordade materielverket att nu gällande organisationsstrukturskulle ligga till grund för utformningen av den nya organisationen. Förslagetbehandlades i prop. 1979/80:100 (bil. 7) och i regleringsbrevet för budgetåret1980/81. Det innebär bl.a. att styrelsen får bättre insyn i principielltviktiga frågor samt att centralplaneringen förstärks. För inköp, kvalitetskontrolloch anskaffning av sambandsmateriel inrättas verksgemensammasamordningsgrupper för att fortlöpande se över ansvarsfördelningen mellanenheterna. Provningsenheternai förs samman och skall ingå i huvudavdelningen för flygmateriel.Också vapen- och ammunitionsavdelningarna vid huvudavdelningen för armématerielslås samman. Kvalitetskontrollenheterna i slås samman och skall ingåi huvudavdelningen för armémateriel. Inköpsenheterna vid huvudavdelningen för armémateriel,intendenturavdelningen, förs samman med huvudavdelningens inköpsavdelning. Denallmänna enheten vid huvudavdelningen för flygmateriel inordnas ihuvudavdelningens planering. Fackuppgiftenför verkstadsdrift kvarstår men inriktningen bör förbättras, bl.a. genomfastare planer och anvisningar inom det styrande facket materielunderhåll.Facket förplägnad skall finnas kvar. Antaletanställda inom materielverket minskas med cirka 100 personer fram tillden . Organisationsstrukturenenligt Org85 framgår av följande organisationstablå. Huvudavdel (dr ar merna (FMV- Al (ör marinr IFMV U Huvudavde lör flyqma IFMV -Fl Huvudav* i K Huvudavd för admin IFMV- B Förrldsavdelninq Verkstad sa vdel ning Programs iionjn mg och internrevision Provningsavdelning Inköpsavttelninq Underhillsavdelninq Kontrollavdelning (38 » 351 il444»l»5) i3]o»'?ni) (S4?»409) Siffror inom I 1 anger antji helårsanställda resp. 1984-1?- 31.Totala antalet helår sa nstailda förcslJs minska rrJn 3849 till 3208 Iinkl. 119 resp. 83 lokalvårdare) 1980/81:199 18 Sammanfattning av materielanskaffningskom-mittésöverväganden och förslag 1979års materielanskaffningskommitté har haft i uppdrag att utreda vissa frågorrörande uppgifter och organisation m.m. Kommitténskall se över formerna för den tidsmässiga och tekniska samordningen avförsvarets materielanskaffning, pröva nuvarande former för samarbete mellanmaterielverket och industrin samt överväga uppgifter, organisation ocharbetssätt för . Kommitténsöverväganden och förslag inleds med konstaterandet att den militärteknologiskautvecklingen medför att organisationen för anskaffning av materiel tillförsvaret och framför allt måste ha mycket stor förmågaatt fånga upp ny militärteknologi och anpassa sig till förändringar som oftainnebär gränsöverskridanden och spridande av ny militär teknik till nyaområden. Organisationen måste vara utformad så att den gynnar ett effektivt ochsamlat utnyttjande inom försvaret av de nya integrerade system som kommer attbli följden av utvecklingen på framför allt elektronikområdet. Den måste kunnafrämja ett utnyttjande av ny militärteknologi inom försvaret på ett sådant sättatt förutsättningar skapas för att tillgodose försvarets behov. Enutgångspunkt för kommittén har varit att det svenska försvaret även i framtidenkommer att utformas så att det kan förses med modern och avancerad utrustning.Försvarsekonomiska skäl kommer emellertid att göra fortsattapersonalminskningar inom försvaret nödvändiga, inte minst inom den centralaadministrationen. Dettakommer också att gälla organisationen för materielanskaffning. Behovet avnoggrann hushållning med den strategiska resurs som utgörs av högt kvalificeradpersonal som är sysselsatt med anskaffning och utveckling av försvarsmaterielkommer därför att accentueras. Det kommer att bli än nödvändigare än hittillsatt se till att personalens kunskaper hålls på en hög nivå och att denbefintliga personalen verkligen kan utnyttjas optimalt för behov som ständigtkommer att växla. Organisationen måste utformas så att den kan främja en sådanhushållning. Denförsvarsindustriella utvecklingen i och den militärtekniska utvecklingengör det enligt kommittén nödvändigt med en ökad långsiktig teknisk ochtidsmässig samordning av utvecklingsbeslut och anskaffningsbeslut. En störremålmedvetenhet vad gäller försvarsindustriella strukturfrågor är nödvändig.Den nya centrala stabsorganisationen, som är genomförd, kommer attöka överbefälhavarens och statsmakternas möjligheter att leda en sådan samordnadmaterielanskaffning. För att detta skall vara möjligt krävs ett kvalificerat beslutsunderiagpå ett tidigt stadium i beslutsprocessen. Uppgiften att som ansvarig myndighetta fram detta Prop.1980/81:199 19 underlagmåste vila på materielverket. Kommittén lämnar förslag om former för ett utökatintegrerat samarbete mellan försvarsstaben, försvarsgrensstaberna ochmaterielverket vad avser planering av materielanskaffningen. Samarbetetmellan försvarsindustrin och materielverket har studerats ur olika aspekter.Kommittén har inte funnit anledning att ifrågasätta nuvarande grundläggandefördelningsprincip att materielverket formulerar kraven på materielen ochindustrin omsätter dessa till konstruktion av materielen. Enligt kommitténsmening fungerar verksamheten i många stycken väl. Utvecklingen kommeremellertid att ställa ökade krav på hushållning med resurserna såväl inomindustrin som försvarets materielanskaffnings-organisation. Det är självklartatt dubbelarbete, onödig detaljreglering och oklarakund-leverantörsförhållanden måste undvikas. Kommittén konstaterar att enfortsatt överflyttning av tekniskt specifikationsarbete till industrin ärmöjlig och lämplig. Försvarsindustrin bör i större utsträckning kunna utnyttjassom huvudleverantör av kompletta tekniska system. Kommitténförordar ett ökat inslag av projektinriktat arbete inom materielverket.Kommittén instämmer vidare i vad verket i annat sammanhang har anfört om attmaterielverkets kompetens i ökad utsträckning bör inriktas mot systemvärdering,systemsammanhållning och projektövervakning. Avnämareav materielverkets tjänster kommer alltfort att vara försvarsgrenarna genomförsvarsgrensstaberna. De stridsmiljöinriktade försvarsgrenarna styr på dettasätt inriktningen av produktionen inom materielverket. Det är vidareförsvarsgrenarnas uppgifter att tillse att materielsystem integreras ikrigsförband. har en organisationsstruktur med försvarsgrensinriktadeanskaffande huvudavdelningar som bygger på de tidigare armé-, marin- ochflygförvaltningarna. Inom dessa huvudavdelningar finns vissa gemensamma enhetersom t.ex. för provningsverksamhet inom huvudavdelningen för flygmateriel.Organisationsstrukturen innebär att såväl systemsammanhållning som tekniskberedning och allmänt tekniskt utvecklingsarbete för en försvarsgren finnssamlad i en huvudavdelning. Denna typ av organisation leder tiil goda resultati ärenden där den egna försvarsgrenen är ensam avnämare och därberöringspunkter med teknik, utveckling eller anskaffning på andra områdensaknas. Kommitténhar kommit till den slutsatsen att verksamhet med anknytningar överförsvarsgrensgränserna inom materielverket har ökat och kommer att öka ibetydelse och att de motiv som en gång föranledde statsmakterna att fattabeslut om inrättande av ett sammanslaget har tilltagiti styrka. står det klart för kommittén att dagens materielverk välär sammanslaget men inte integrerat. Nackdelarna med denna brist på integrationi arbetssättet är redan betydande. Det är kommitténs bedömning att nackdelarnaskulle komma att bli allt större . 1980/81:199 20 Tekniskberedning av t.ex. komplicerade moderna robot-, sambands-ochstridsledningssystem kräver hög kompetens. Denna kompetens finns i dagensorganisation inom var och en av de tre anskaffande huvudavdelningarna. Detkommer inte att finnas pågående kvalificerade projektinom alla dessa områden inom alla tre försvarsgrenarna. I ett materielverk meden avsevärt mindre personalstyrka än den som förutsattes när verket inrättadesär det inte längre lämpligt att bibehålla verkets resurser för dessa ändamålorganisatoriskt splittrade. En effektiv hushållning med denna personalsarbetsinsatser förutsätter en integrerad organisation. I samma riktning talarbehovet av att tekniska innovationer och tekniskt kunnande skall kunna kommaverksamheten till godo över hela fältet och vikten av att tidigt kunnaanalysera tekniska och industriella samordningsmöjligheter. Andraområden där en integrerad lösning har undersökts är sådana funktioner somförekommer inom alla försvarsgrenarnas anskaffningsverksamhet, där metoder ocharbetssätt är överensstämmande och där ett enhetligt uppträdande frånmaterielverkets sida är av stor betydelse. Exempel på sådana funktioner ärinköp, kvalitetskontroll och provning. Kommitténföreslår mot denna bakgrund integrerade enheter inom materielverket för vapen,robot, elektronik, inköp och kvalitetskontroll. I dagens organisation finnsredan enheter med verksamhet mot alla försvarsgrenar när det gäller fordon, intendentur,fartyg, flygplan (inkl. helikoptrar) och provning. På detta sätt erhålls en produktgruppinriktadorganisation på avdelningsnivå. Förstora och komplicerade matenelsystem och för system med inslag från ellerberöringspunkter med flera av de produktgruppinriktade avdelningarna måste detfinnas särskilda resurser för systemsammanhållning. Denna sammanhållning sker försvarsgrensvis genom de försvarsgrensorienterade huvudavdelningarna.Verksamheten är också av den arten att den kräver djupgående kunskaper om denbeställande försvarsgrenens särskilda stridsmiljö. Det är vidare här sommaterielverket har sina centrala kontaktytor gentemot försvarsgrensstaberna. Omdessa system-sammanhållande uppgifter delas ut huvudavdelningsvis till den huvudavdelningsom inom sig har ansvaret för materiel med en försvarsgren som huvudsakligavnämare (fordon/armén, fartyg/marinen, flygplan/ flygvapnet) erhålls en produktgruppinriktadorganisation med bibehållet försvarsgrensvis samlat systemansvar. mening är detta en organisationsform som tillgodoserkraven på sammanhållen utveckling av materielsystem åt försvarsgrenarna och påminsta möjliga resursbehov inom verket för en i stort bibehållen produktion. Enförutsättning för denna organisation är bl. a. en stärkt verksledning somfortlöpande måste ägna sig åt fördelning av verkets resurser, övergripandeprioritering, organisationens utveckling och förändring m. m. Enannan lösning är att samla dessa systemsammanhållande uppgifter 1980/81:199 21 Valet mellan dessa båda lösningar vad avser de centrala systemsammanhållandefunktionerna påverkar inte utformningen av organisationen i övrigt. Förhållandetmellan den systemsammanhållande verksamheten och verket i övrigt ärprincipiellt detsamma oavsett om den hålls samlad centralt i verket eller äruppdelad huvudavdelningsvis. Kommitténhar kommit till den uppfattningen att en uppdelning på de tre anskaffandehuvudavdelningarna av de systemsammanhållande funktionerna ger en något resurssnålareoch framför allt mindre byråkratisk lösning, särskilt genom att samarbetet medförsvarsgrensstaberna pch med de närmast berörda avdelningarna inom verketunderlättas. Uppgifterna för centralplanering och verksledning kommer därtill ivart fall att väsentligt utökas enligt de förslag kommittén lämnar. Enytterligare överföring av uppgifter kan därför i och för sig övervägas även omkommittén inte anser att man nu bör gå så långt i omdaning. Kommittén hardärför stannat för att förorda en försvarsgrensvis fördelning på de treanskaffande huvudavdelningarna av de centrala systemsammanhållandefunktionerna. Samtidigtär det nödvändigt att verksledningen har resurser för att följa beredningen avprincipiella eller i övrigt betydelsefulla ärenden. Beslut i sådana frågor börockså genomgående fattas av verksledningen och inte delegeras tillhuvudavdelningarna. I sådana frågor bör verksledningen utöva en övergripandeledning av beredningen. Deproduktgruppinriktade avdelningarna kan fördelas huvudavdelningsvis på olikasätt. En rad omständigheter gör det nödvändigt att kanfungera som ett verk gentemot försvarsindustrin, statsmakterna och övrigaförsvarsmyndigheter och vid de interna besluten om allokeringen av verketsproduktionsresurser. För att främja ett integrerat arbetssätt bör därför inomen och samma anskaffande huvudavdelning ligga inte bara ansvaret för materielmed en försvarsgren som huvudsaklig avnämare (fordon, fartyg, flygplan) utanäven betydelsefulla gemensamma funktioner. Avdelningarna bör vidare grupperasså att inbördes teknisk eller annan samhörighet tillgodoses. Vidare bör inomvarje huvudavdelning finnas ansvar för något eller några expansiva ellerutvecklingsbara områden. Ledningskapaciteten vid huvudavdelningarna börslutligen utnyttjas effektivt. Inom en huvudavdelning med mycket omfattandeoch teknologiintensiv anskaffning bör därför inslaget av gemensamma avdelningarom möjligt vara mindre än vid övriga huvudavdelningar. Motdenna bakgrund föreslår kommittén följande organisationsstruktur för försvaretsmaterielverk. Juridisk t)yrä av materielverkets typ måste ständigt anpassas till de krav somställs av verkets avnämare och av den tekniska utvecklingen. Det rätta sättetatt åstadkomma detta är knappast att förändrade omständigheter med regelbundamellanrum anses påkalla externa organisationsutredningar, som sedan låserutvecklingen till nästa översyn. Successiv organisationsutveckhng måste vara enverkets egen angelägenhet. Detta kräver delegation av befogenheter till verketoch aktiv ledning av organisationsutvecklingen.