prop · G40317 · 1980-12-31 00:00:00 — I sittslutbetänkande (SOU 1963:52) "Om åtgärder mot skatteflykt" ansåg kommitténdet inte möjligt alt utforma en godtagbar allmän bestämmelse mot kringgåendesom tillgodosåg kraven på rättssäkerhet och kraven på effektivitet.De beskattningsproblem som uppkommit har med denna inställning till en allmänskatteflyktsklausul fält bemästras så gott det varit möjligt genom attsärskilda bestämmelser tillförts den materiella skattelagstiftningenallteftersom behov av lagstiftningsåtgärder visat sig. Detär framför allt pä rättssäkerhetskravel som tanken att införa en allmänskatteflyktsklausul har stupat. Klart är också att det möter stora svårigheteratt utforma en lagstiftning i ämnet, som tillgodoser detta krav. Med det högaskattetryck som råder är del emellertid särskilt angeläget alt skattebördan fördelaspä det sätl som är avsett i skatteförfattningarna. Medlet för att uppnå Prop.1980/81:17 180 dettaär som saken uttrycks i taxeringslagen likformiga och rättvisa taxeringar. Föratt kunna tillgodose kravet pä likformiga och rättvisa taxeringar måste kunnabortses från rättshandlingar som inte har annan egentlig uppgift än attundandra inkomster från beskattning. Allmänna bestämmelser som ger möjlighetalt frånkänna sådana rättshandlingar betydelse i beskatlningsförfarandet harockså införts på sina håll utomlands. Tillgrund för det nu till lagrådet remitterade förslaget ligger 1975 av enexpertgrupp inom företagsskalteberedningen avgivet betänkande (SOU 1975:77) medtiteln och en därefter inombudgeldepartemenlet upprättad promemoria (Ds B 1978:6), betitlad "Lag motskatteflykt". Genom det utredningsarbete som sålunda föregått del nuremitterade förslaget får anses ådagalagt, att skatteflykten hos oss breder utsig i sådan mån atl det inte längre gärna är möjligt att effektivt möta allaslags kringgåendetransaktioner med särskilda regler inom den materiella skattelagstiftningensram. Lagstiftningen skulle därmed bli alltför komplicerad. En ordning medsärskilda lagstiftningsåtgärder punktvis undan för undan, allteftersom behovuppstår, har också den nackdelen att ätgärderna ofta kommer . Behovelav en allmän regel mot skatleflykt framträder därmed klart. Lagrådet biträderuppfattningen att lagstiftning i ämnet nu bör införas. I fråga om den närmare utformningen avlagstiftningen anfördes följande. Förslaget omfattar inte alla former avskatteundandragande. Utanför regleringen faller sålunda skatteundandragande somkännetecknas av orikliga uppgifter och liknande, vanligen benämnt skattefusk.Förslagel tar sikte på förfaranden, där skattebestämmelse kringgås och sommedför en icke oväsentlig skatteförmån. Enligt förslaget föreligger"kringgående", om dels etl annat förfarande än del valda framstår somnärmast till hands liggande med hänsyn lill det ekonomiska resultat som,bortsett från beskattningen, har uppnåtts, dels en taxering på grundval av detvalda förfarandet strider mot grunderna för den kringgångna bestämmelsen ellerde bestämmelser som skulle bli tillämpliga. Enligt vär mening är de båda rekvisit som sålundaskall konstituera kringgående behäftade med oklarhet. Delvis sammanhänger dettamed att också målet för lagstiftarens ambitioner framstår som i viss månoklart. Vad angår de båda kringgåenderekvisiten kan anförasföljande. Del första rekvisitet innebär, att ett av den skattskyldige använtförfarande skall Prop.1980/81:17 181 jämförasmed ett annat förfarande, som framstår som närmast till hands liggande medhänsyn till det ekonomiska resultat som uppnåtts med det av den skattskyldigevalda förfarandet, varvid skall bortses frän beskattningen. Denna formuleringavser atl ge uttryck åt en grundtanke i förslaget, nämligen atl detta ärinriktat på fall där den skattskyldige har möjlighet atl utnyttja olikahandlingssätt för att uppnå ett visst ekonomiskt resultat och då skaffar sig enskatteförmän genom att i stället för det förfarande som ligger närmast lillhands välja ett onormalt eller konstlat förfarande som leder lill dettaresultat. Redan denna utgångspunkt är emellertid förenad medgrundläggande lolkningssvårigheter. Till en början kan anmärkas att den anfördatanken inte framgår av lagtexten, som inte talar om onormala eller konstladeförfaranden. Men även om lagtexten förtydligas i riktning mot vad som anges imotiven kvarstår de tolkningssvårigheter som här avses. Skattelagstiftningenförutsätter som tillåtet att en skattskyldig utnyttjar t. ex. de möjlighetersom den associationsrättsliga lagstiftningen ger att bilda aktiebolag och andrarättssubjekt och atl transaktioner företas mellan sådana subjekt. Sådanatransaktioner kan företas i många olika former och dessa kan kombineras pä ettstort antal olika sätt. Skattskyldiga med omfattande aflarsverksamhel kan iolika lägen slå inför etl betydande antal olika kombinationsmöjligheter. skaltskyldige tillräcklig överblick över skattesystemet väljer han därvid,om andra skäl inte talar däremot, den form för genomförandet av en planeradåtgärd som är fördelaktigast från skaltesynpunkt. Häri är han i princip i sinfulla rätt. Alt här avgöra om den valda formen är "normal" eller"konstlad" mäste ofta vara förenat med stora och ibland oöverstigligasvårigheter. Vad angår det andra rekvisitet, dvs. attförfarandet skall strida mot grunderna för den kringgångna skattebeslämmelseneller för den bestämmelse som skulle bli tillämplig, synes även detta svårtatt hanlera i den praktiska tillämpningen. "Grunden" för enskaliebeslämmelse låter sig ofta knappast i och för sig bestämmas som annat änatt skatt som avses i bestämmelsen skall utgå vid sådant förfarande som nämnsdäri. Här torde en väsentlig skillnad i lagtolkningsproblematiken föreligga iförhållande till exempelvis civilrättslig lagstiftning. Det föreligger en storrisk, att utgången i alltför hög grad blir beroende av subjektiva tyckanden hosbedömaren. En möjlighet, som synes ha visst stöd i uttalanden iremissprotokollet, är att tillämpningen blir utomordentligt restriktiv. Avrättssäkerhetsskäl ställer man så höga krav på tydlighet i fräga om att eltförfarande strider mol lagstiftningens ändamål att generalklausulen blir ettslag i luften. En annan möjlighet är, alt man kommer myckel långt och drar inäven förfaranden, som den samvetsgrannaste skattskyldige ej trott kunnaomfattas. Härtill kommer all man synes bli hänvisad till alt gå igenom enmyckenhet av lagsliftningsmotiv på området för att kunna konstatera, om någotuttalande gjorts rörande om ett förfarande sådant som det ifrågavarandegodtagits eller inte. Härigenom måste rättslill-lämpningen bli svårmanövrerad:rättslägel skulle mer framgå ur motivutla- Prop.1980/81:17 182 landensom gjorts i olika sammanhang än av skriven lag. Det kan erinras om attuttalanden i propositioner angående lagbestämmelsers syfte numera allt oftaresker i form av hänvisning till departementspromemorior och liknande material. Det kan, sammanfattningsvis, inte bli någon lättuppgift atl med ledning av dessa båda rekvisit skilja mellan vad som betraktassom godtagbar skatteplanering och icke godtagbart skatteundandragande. Frågaär om uppgiften ens är möjlig, om man vill upprätthålla rimliga krav påobjektivitet, säkerhet och effektivitet. Med hänsyn lill det anförda synes böra övervägas ominte en lösning av lagstiftningsfrågan kan näs efter andra linjer än som valtsi remissprotokollel. Härom må anföras följande. I skatterättslig praxis har man, liksom icivilrättslig, underkänt rättshandlingar som tillkommit för skens skull. Frägahar varit om rättshandlingar, som inte varit allvarligt menade och som alltså ioch för sig inte varit bindande parterna i rättshandlingen emellan. Någotsärskilt stöd i lag har inte erfordrats. Fråga är om en allmän rättsgrundsats,vars berättigande inte torde bestridas av någon; 34 § avtalslagen gör sombekant visst undantag från principen till skydd för godtroende förvärvare. Attavtal som inte är skenavtal men som fått en felaktig beteckning -1, ex.betecknats gåva där fräga är om köp - skatterätlsligt såväl som civilrättsligtbehandlas efter sin verkliga innebörd är vidare också klart. Expertgruppenslagförslag innehöll en särskild bestämmelse för nu berörda fall. Remissförslaget upptar inte någon motsvarandebestämmelse om sken-och liknande rättshandlingar. Detta beror dock endast påatt man ansett särskild bestämmelse överflödig, eftersom det här rör sig omallmänna rättsgrundsatser, som ändå skall iakttas. De gäller sålunda ävenskatteformer som inte omfattas av det remitterade förslaget. En ytteriigare kategori - som uppenbarligen stär denämnda nära - är den som innebär, att man, i syfte att uppnå vissa fördelar,för en transaktion eller en åtgärd använder Juridiska former, som intemotsvarar den verkliga eller egentliga innebörden av transaktionen. Del finnsinom civilrätten exempel på att domstolarna i sädana fall "brutitigenom" eller "gjort en genomsyn" av de använda formerna ochbehandlat rättsläget efter dess verkliga innebörd (se exempelvis NJA 1947 s.647 och 1975 s. 45). Fråga är om principer, som i viss mån kan sägas ståbulvanresonemang nära. För enkelhetens skull talas i det följande omgenomsynsprincipen. De fall där denna princip skulle kunna bli tillämpligbetecknas som genomsyns fall. Iviss utsträckning har genomsynsprincipen tillämpats också i skatterätlsligtsammanhang. Som exempel kan nämnas behandlingen av ränteutfästelse i s. k.benefika barnreverser, som bedömts inte som vanlig avdragsgill ränta ulan somperiodiskt understöd till barn, med därav följande hinder mot alt göra avdragför beloppet. Regeringsrättens praxis synes emellertid begränsagenomsynsprincipens tillämpning till fall där det varit fråga om en enstaka Prop.1980/81:17 183 rättshandling.Om däremot ett förfarande bestått av flera var för sig - om de ses isolerade -korrekta rättshandlingar, synes man inte ha ansett sig kunna tillämpa engenomsynsprincip på förfarandet sett som helhet. (Jfr däremot fråncivilrättslig praxis NJA 1975 s. 45, ävensom NJA 1955 s. 449 och 1966 s. )Som exempel kan anföras förhandsbeskedsfallet RSV Dt 1974:21, där helJordbruksfastighet skulle överiätas till lantbruksnämnd samt återköp omedelbartske av bostaden med tomt; syftet har uppenbariigen varit att kunna utnyttja detavdrag om . per innehavsår som endast medges, då bostad ingår i enförsäljning. Transaktionen godtogs - trots det tydligen på förhand avtaladeåterköpet - som försäljning av fastigheten med bostad och tomt och avdragetfick alltså åtnjutas i detta fall. Enligt vår mening skulle det i den nu förevarandelagstiftningsfrågan vara tillräckligt att genom särskilda lagbestämmelser gedomstolarna stöd för atl lillämpa genomsynsprincipen även på nu berörda merkomplicerade fall. En sådan lösning innebär alt dessa fall också skattemässigtbehandlas efter vad som vid en samlad bedömning måste anlas vara den verkligaeller egentliga innebörden av det föreliggande förfarandet. Som tidigare antyddes framgår del inte helt klart,vilka typfall som remissförslaget avses omfatta. Det har redan nämnts attskenfall och fall av oriktigt betecknade avtal inte omfattas av den föreslagnalagtexten; dessa fall avses dock kunna underkännas med stöd av allmännarättsgrundsatser. Även en del enklare fall inom den grupp där genomsyn kantillämpas - det erinras om att praxis i viss utsträckning synes tillämpagenomsyn i enkla fall -torde falla utanför. Klart är å andra sidan att den skatteflyktsklausulsom innefattas i det remitterade förslaget skall kunna tillämpas på de merkomplicerade av de fall, där en genomsynsprincip skulle kunna användas.Möjligen åsyftas att inbegripa även vissa av de enklare fallen. Förslagets utformning synes emellertid inteutesluta att det kommer att träffa även fall där förekommande transaktioner ochåtgärder givits en rättslig utformning, som helt och hållet motsvarar derasverkliga eller egentliga innebörd och syfte. Med en sådan tolkning innebärförslaget att, trots att en skattebestämmelses ordalydelse ej omfattar delifrågavarande fallet utan detta eventuellt går in under en annan bestämmelsesordalydelse, den förra bestämmelsen, inte den senare skulle kunna tillämpas. Såskulle ske, om del ansågs överensstämma med grunderna för den ena eller denandra bestämmelsen. Såsom förut anförts föreligger det en stor risk allutgången därvid i alltför hög grad blir beroende av subjektiva tyckanden hosbedömaren. Om man, såsom vi förordar, begränsartillämpningsområdet för en allmän skatteflyktsklausul till att omfattagenomsynsfallen innebär detta däremot att , tillämpningsområdet ej kommer attomfatta fall, där det ej kan anses atl den skaltskyldige sökt dölja denverkliga eller egentliga innebörden av en åtgärd eller en transaktion. Därmedfär man en i princip klar gräns. Är det fråga om en transaktion i flera ledkommer uppmärksamheten att inriktas på frågan om de olika leden verkligen ärfristående från varandra eller om de t. ex. redan på 1980/81:17 184 förhandär samordnade efter en med en medkontrahent uppgjord plan. Om olika led ser utatt vara fristående och med denna utgångspunkt har en viss innebörd men vidnärmare granskning visar sig hänga samman och med hänsyn härtill får en annaninnebörd, skall transaktionen som helhet anses äga denna senare innebörd. Omdel emellertid mellan olika led inte föreligger något samband av den art somhär avses, fär dessa led även skattemässigt bedömas vart för sig. Genom en regeli nu angiven riktning anser vi att rättssäkerhetens krav skulle främjas i högregrad än enligt förslaget. En generalklausul av detta slag betydernaturiigtvis inte, alt andra mer eller mindre märkliga förfaranden bör tillåtasfortgå utan vidare. Men för att ingripa mol sådana förfaranden blir denlämpliga vägen atl tillgripa speciallagstiftning. Det bör vidare ocksä strykasunder att med vårt förslag ej är avsett alt, uiöver vad som direkt framgår avförslaget, åstadkomma någon förändring beträffande i praxis tillämpadegrundsatser i fråga om tolkning av skattelag. En skatteflyktsklausul bör alltså enligl vår meninggä ut på att ge domstolarna stöd för alt tillämpa genomsyn även i fall där de inuvarande praxis ej ansett sig kunna göra detta. Etl stadgande i ämnet böremellertid utformas så alt tillämpningsområdet kommer att omfatta även sådanafall som redan nu ansetts kunna åtkommas i rättspraxis. Stadgandet bör alltsåavse alla slags genomsynsfall och även skenfall och fall av oriktigt betecknaderättshandlingar En regel av nu åsyftad innebörd skulle förslagsviskunna ges följande utformning: "Vid bestämmande av taxering skall åtgärd avbetydelse vid taxeringen bedömas efter vad som framstår som dess verkligainnebörd, med bortseende frän avtal, förfaranden eller andra anordningar, somskäligen får antas huvudsakligen ha syftat till alt av skattemässiga skäl döljaåtgärdens verkliga innebörd. Bedömningen skall ske under beaktande av samtligaomständigheter. Har den skaltskyldige av skattemässiga skäl anordnat ettförfarande, som innefattar flera formellt skilda rättshandlingar, skall hänsyntas till det samband som i verkligheten föreligger mellanrättshandlingarna." Som förut framhölls innebär detta förslag en iprincip klar avgränsning av tillämpningsområdet. Elt förfarande eller enrättshandling måste, om det inte är fråga om skenfall, alllid tänkas ha en vissverklig innebörd. Del sagda betyder naturiigtvis inte, alt det i varjepraktiskt fall skulle vara en enkel uppgift att fastställa den verkligainnebörden av ett förfarande. Förhållandena på förevarande område är ofta noghögst komplicerade och den mänskliga uppfinningsrikedomen, då det gäller att avskattemässiga skäl klä transaktioner i annan dräkt än som svarar mot denverkliga innebörden, är som bekant stor. Det är dock enligt vär meningprincipiellt enklare atl efterforska den verkliga innebörden av en transaktionän att söka konstatera och applicera skatlebestämmelsers grunder. Prop.1980/81:17 185 I det konkreta fallet får det bli en fråga ombevisning. Det allmännas företrädare bör förebringa omständigheter, som mednågon sannolikhet tyder pä atl klausulen är tillämplig. Föreligger till synesovanliga eller egenartade förfaranden, förefaller det rimligt att ställa ettförhållandevis lågt beviskrav beträffande att förfarandets verkliga innebördaren annan än den som hävdas av den skattskyldige. (Jfr ett yttrande avlagrådet avgivet på begäran av Juslitieutskoltet , se dess utlåtande1977/78:25 s. 63 ff., 71, 76.) Det får härefter ankomma på den skaltskyldige,som får antas ha tillgång lill material i saken, att motbevisa påståendet. Vadhan kan anföra om syftet med företagna transaktioner kan därvid uppenbariigenbli av största betydelse. Vad som anförts är avsett att framgå av den av ossföreslagna lagtexten. Del är inte uteslutet, atl ett förfarande eller enkedja av förfaranden, som kommit till användning av den skaltskyldige, kaninnehålla både moment som har annan innebörd än som uppgivits och moment,vilkas innebörd inte kan sägas vara en annan än den uppgivna. Man får härtydligen gå på vad som framstår som det huvudsakliga i arrangemanget. Detta harmarkerats i lagtextutkaslet. Klart är vidare alt om man stannar i tvekan,huruvida ett förfarandes verkliga innebörd är en annan än som uppgivits,klausulen inte bör tillämpas. Det bör ytteriigare påpekas atl del inte ärmeningen att lämna rum för ett mer svepande eller specifikt skattemässigtekonomiskt betraktelsesätt. Vad som åsyftas är att man skall klarlägga faktaoch fastställa deras verkliga rättsliga innebörd. :Det synes lämpligt att en bestämmelse av här förordat slag tas in itaxeringslagen - närmast säsom nya stycken i 1 § - och sålunda inte ges formenav en särskild lag. Nämnda lagrum avser taxering enligt kommunalskattelagensaml enligt lagarna om statlig inkomstskatt och om statlig förmögenhetsskatt.På grund av hänvisningar i lagstiftningen om ulskiflningsskatl ochersättningsskatt avser det även taxering till dessa skatter. Tillämpningsområdetblir alltså enligt vårt förslag delsamma som enligt det remitterade förslaget. Det kan anmärkas att om bestämmelsen upptas i ensärskild lag, vars tillämpningsområde med avseende pä skatteformer begränsas päsätt som skett i remissförslaget, kan del måhända ge anledning till motsatsslutför andra skatleformers deh Detta förefaller mindre lyckligt. Får bestämmelsenformen av ett stadgande i taxeringslagen, är i och för sig det direktatillämpningsområdet givet. Men fältet blir fritt för en analog tillämpning påandra områden, om så skulle anses motiverat. Härvidlag kan t. ex. i fråga om'mer komplicerade förfaranden bristande möjlighet att erhålla förhandsbeskedbli att tillmäta betydelse. Den här förordade utformningen av en generalklausulavviker till sin typ från den som innefattas i det remitterade förslaget och deförslag på vilka detta bygger och vilka varit föremål för remissbehandling. Detav oss framlagda förslaget är endast en skiss, som kan behöva utredas närmareoch underkastas Prop.1980/81:17 186 Pä grund av del anförda avstyrker vi alt engeneralklausul utformas på det sätt som föreslagits i remissprotokollel ochhemställer att frågan blir föremål för fortsatt utredning enligt de av ossangivna riktlinjerna. De förslag till en allmän regel mot skatteflykt somtidigare lagts fram har varit av tämligen summarisk karaktär.Bolagsskatteberedningens förslag är 1931 upptog sålunda en allmänt hållenregel, enligt vilken en åtgärd som var av betydelse från beskattningssynpunkt,skulle vid beskattningen bedömas med hänsyn till sin verkliga innebörd, omdenna var en annan än som uppgivils. Liknande innehåll hade den bestämmelse somföreslogs av skattelagssakkunniga i deras betänkande . Denriktade sig mot åtgärd eller anordning som "vidtagits i syfte att kringgåskatteförfatlningar-nas föreskrifter". Det nu till lagrådet remitteradeförslaget innebär försök till en större precisering av regelnstillämpningsområde genom anknytning till vissa i regeln angivna rekvisit. Den föreslagna regeln omfattar inte alla former avskatteundandragande. Utanför regeln faller till en början sådantskatteundandragande som kännetecknas av oriktiga uppgifter och liknande,vanligen benämnt skattefusk. Regeln är inriktad på sådana förfaranden somvanligen betecknas som kringgående av skaltelag, dvs. vad som brukar hänförastill skatteflykt. Men inte heller alla former av skatleflykt berörs. Sådana förfarandensom redan nu underkänns i rättstillämpningen lämnas utanför. Det gällerskenrättshandlingar och sådana avtal som fält en annan beteckning än somsvarar mot innehållet. Dessa slag av rättshandlingar behandlas vidbeskatlningen enligl allmänna rättsgrundsatser, dvs. att skenrättshandlingamalämnas utan avseende och avtal med oriklig beteckning bedöms efter sin verkligainnebörd. De anses därför inte ge anledning till någon lagstiftningsåtgärd. Vadsom berett problem i praxis är framför allt sådana förfaranden som beslår avflera rättshandlingar, vilka var för sig har den innebörd de ger sig ut för attha men vilka tillsammans ger ett ekonomiskt resultat som kommer helaförfarandet att framstå som omotiverat, om det inte vore så att det leder tillskattevinst. Särskilt har uppmärksammats arrangemang i flera led medutnyttjande av Juridiska personer, varvid någon egentlig förändring av ägandeeller företagsstruktur varken åsyftats eller uppstått. Det remitterade förslagel har ett mera begränsattillämpningsområde än det utredningsförslag som ligger i botten. Det förslagsom utarbetades av företagsskatteberedningens expertgrupp omfattade så gott somsamtliga direkta och indirekta skatter och avgifter. Det log vidare sikte påalla former av skatteflykt, dvs. såväl skentransaktioner och rättshandlingarmed oriktig beteckning som andra former av kringgående. Även sådana avtal somär civilrättsligt ogiltiga, t. ex. på grund av formfel, men som ändå efterlevsav Prop.1980/81:17 187 Det till lagrådet remitterade förslaget ansluter sig nära till dentidigare omnämnda departementspromemorians förslag, som hade en mera begränsadinnebörd. Det avser endast inkomst- och förmögenhetsbeskattningen samt vissasärskilda skatter som kan sägas utgöra komplement till inkomstbeskattningen,nämligen utskiftningsskatten och ersättningsskatten. Vidare är förslagetbegränsat till vad som i remissprotokollel benämns den egentliga skatteflykten.Som redan berörts lämnas sålunda utanför förslaget skenrättshandlingar ochsådana avtal som fält oriktig beteckning. Meningen är atl dessa former avskatteflykt skall enligt den rättspraxis som redan finns. Inte hellerberörs sådana avtal som är civilrättsligt ogiltiga men som ändå efterievs avparterna. Dessa avtal anses ligga vid sidan av den egentligaskalteflyktsproblematiken. Inom ramen för den egentliga skalleflykteneftersträvas ytteriigare en begränsning för att minska osäkerheten om skatleflyktsklausulensräckvidd. Enligt vad som anförs i remissprotokollet lar förslagel sikte påsådana förfaranden som innebär alt skattskyldiga kringgår skattereglerna medhjälp av konstlade arrangemang, vilkas främsta syfte är att just nedbringaskatten. Saken uttrycks också så, alt fråga är om fall där den skaltskyldige avskatteskal väljer etl förfarande som från kommersiella och andra liknandesynpunkter framstår som en onödig omväg till det ekonomiska resultat somuppnås. Även med en sådan begränsning kan viss osäkerhet om tillämplighetenkvarstå i konkreta fall. För alt möta olägenheterna härav öppnar förslagetmöjlighet för de skattskyldiga atl få förhandsbesked beträffande klausulenstillämpning. Mot en sålunda begränsad lagstiftning kan invändas,att den blir ofullständig såsom generalklausul betraktad. Såsom påpekats iremissprotokollel stöter emellertid en reglering, som täcker hela området avskatteflyktsfall, pä vissa ölägenheter. Det remitterade förslaget synes därförinte böra möta invändning pä den grund alt del har en mera begränsad innebörd. En fördel med en sådan begränsning hos förslaget äratt de principiella invändningar som från rättssäkerhetssynpunkt kan riktas molen allmän skatteflyktsklausul till väsentlig del faller.