prop · G403154 · 1980-12-31 00:00:00 — Att dispensfrågan på del sättet ien del fall kommer atl föredras två gånger uppvägs mer än väl av den vinst detinnebär atl majoriteten av ansökningarna kan avgöras av endast en ledamot. 1 en delfall torde det redan vid inläsningen av målet kunna konstateras altdispensfrågan bör avgöras i den större sammansättningen. Revisionssekreterarenbör då anmäla detla pä lämpligl sätl. Del bör ankomma på HD själv att iarbetsordningen ge närmare föreskrifter om formerna härför. Det är knappastlämpligt atl i lagtext söka precisera i vilka fall prövningen skall ske i denstörte eller mindre sammansättningen. Också på den punkten kan HD vid behov genärmare föreskrifter. I 3 kap. 6 § RB bör anges endast att HD viddispensprövning är domför med en ledamot och att fler än tre ledamöter inte fårdelta i prövningen. När detgäller RR ger inte dispensprövningen f.n. upphov till samma ar-betsmässigaproblem som i HD. Också i andra hänseenden råder i praktiken vissa skillnaderi fråga om dispensprövningen i de båda högsla domstolama. Som har anförts idet föregående motiverar dessa skillnader att del inte för RR införs krav påall sökanden skall uppge gmnden för sin begäran om prövningstillstånd. Det börvidare framhållas att målen i RR rör många olika rättsområden och att behovetav prejudikat inle alltid är så lätt att överblicka. Man måsle därför utgå frånatt det för RR:s del finns behov av att i ett stort antal mål ha tillgång Ulltre ledamöter vid dispensprövningen. Detförekommer emellertid också i RR en del dispensansökningar som skulle kunnaavgöras i en mindre kvalificerad sammansättning. Införs nya regler om HD:ssammansättning vid dispensprövningen, bör därför motsvarande regler kunnainföras också för RR, även om den mindre sammansättningen kanske inte kommertill så stor användning. De nya reglerna bör för RR;s del föras in i lagen (1971:289)om allmänna förvaltningsdomstolar. På samma sätt som har förordats för HD bördet ankomma på RR att i arbetsordning ge närmare föreskrifter om i vilka fallfrågor om prövningstillstånd skall avgöras i den störte eller mindresammansättningen. 3.5.2 Domförhet vid prövningen av resningsansökningar m.m. Vid prövningen av ansökningar om resning elleråterställande av försutten tid eller av domvillobesvär gäller vanliga domförhetsregleri HD. Det krävs alltså minst fem ledamöter för atl avgöra mål av nu nämnt slag. 1980/81:154 42 resningsansökningar är obefogade i den meningen all den tid inom vilkenansökan enligt 58 kap. 4§ RB skall göras redan har gått ut eller att det överhuvud taget inte görs gällande någon omständighet som enligt RB ulgör grund förresning. Det finns också en del fall där det är uppenbart att ansökningen skallbeviljas. Det rör sig då i allmänhet närmasl om fall enligt 58 kap. 1 § första slyckel4 eller 2 § 4, dvs. då den rättstillämpning som ligger lill grund för domenuppenbart strider mot lag. 1andra fall krävs emellertid en ganska grundlig genomgång av målel för atl detskall kunna konstateras huruvida förutsättningarna för beviljande av resning äruppfyllda eller inle. Ställning kan därvid behöva tas till ganska tveksammabedömningsfrågor, t.ex. till frågan huruvida en viss omständighet kan anlas hapåverkat utgången av målet om den hade varit känd tidigare. Prövningenav en resningsansökan innebär inte heller i sistnämnda mera komplicerade fallnågon omprövning av målel i sak. Prövningen är i det hänseendet likartad meddispensprövningen, där elt färre anlal ledamöter än i vanliga mål ansestillräckligt. Bifalls en resningsansökan, skall HD enligt 58 kap. 7 § förstastycket RB förordna atl målet skall las upp på nytt av den domstol som sisl hardömt i målel. Då resning beviljas i tvistemål eller i brottmål till dentilltalades förmån kan emellertid HD i uppenbara fall själv ändradomen. Detsagda talar för att man bör kunna minska antalet ledamöter som skall delta iprövningen. Antalet bör dock inte lämpligen undersliga tre. Det bör vidare, påmotsvarande sätt som har förordats beträffande dispensprövningen, finnasmöjlighet att hänskjula målet till prövning i en större sammansättning elleralt låta målet direkt gå till avgörande i den sammansättningen. Det kan sålundafinnas anledning atl använda den slörre sammansättningen när resningsfrågan ärinvecklad eller när den har principiell räckvidd. Det bör ankomma på HD självatt i arbetsordningen ge riktlinjer för i vilka fall den större eller mindresammansättningen skall användas. 1huvudsak likartade skäl kan anföras för att man också bör införa möjlighet altminska del antal ledamöter som skall delta vid prövningen av ansökningar omåterställande av försutten tid och besvär över domvilla. Inle heller i dessafall rör del sig om någon omprövning i sak av etl tidigare avgörande. Antaletledamöter bör också i nu avsedda fall vara lägst tre. 3 kap. 6 § RB bör ändrasi enlighet med det anförda. Vadsom nu har förordats angående HD:s sammansättning vid prövningen avansökningar om resning och återställande av försutten tid bör gälla också vidden prövning av sådana ansökningar som enligt 11 kap. 11 § RF ankommer på RR. 1lagen (1971: 289) om allmänna förvaltningsdomstolar bör alltså tas uppbestämmelser motsvarande dem som har förordats för HD;s del. Prop.1980/81:154 43 3.5.3Domförhet vid avvisning, avskrivning m.m. Enliglnuvarande domförhetsreglei" i HD skall beslut om t.ex. avvisande av talaneller om inhibition fattas av en fullsutten avdelning. En tremansavdelninganses behörig all besluta i vissa frågor som har samband med dispensprövningen,t.ex. alt förordna om ylterligare skriftväxling, att besluta angåenderättegångskostnader i samband med atl prövningstillstånd vägras och att beslulaom avskrivning av elt mål efler ålerkallelse. Enligt55 kap. 11 § Iredje meningen RB får en inhibitionsfråga i elt mål variprövningstillstånd behövs inte tas upp av HD förrän prövningstillstånd harmeddelats. I RR däremot får en inhibitionsfråga prövas även dessförinnan.Varken i HD eller RR anses en dispensavdelning behörig att besluta om inhibition.Den frågan måsle alltså prövas av en fullsutten avdelning. Inhibitionsfrågorär regelmässigt brådskande. När en sådan fråga kommer upp i HD måsledomstolen, på grund av 55 kap. 11 § tredje meningen RB, snabbt la ställningäven till dispensfrågan. Detta kan ske genom att HD med stöd av andra meningeni nämnda paragraf underlåter att höra motparten innan frågan avgörs. 1 sakfinns det knappast någol atl invända mol detta i de fall då dispensprövningenkan begränsas lill inhibilionsfrågan och prövningen inte föranleder någontvekan. Ofta har emellertid en inhibitionsfråga elt sådant samband medhuvudsaken att den inte kan behandlas för sig. Också i sådana fall måste HD påett begränsat prövningsunderlag avgöra om dispens skail meddelas i huvudsakeneller inte. Detta leder till all dispens kan komma att meddelas i huvudsakentrots att det senare, när utredningen är komplett, kanske visar sig alt delinte fanns tillräckliga skäl till prövningstillstånd. Över huvud taget får detanses otillfredsställande att dispensprövningen i dessa fall måste ske utanatt det finns tid till mer ingående överväganden. Delanförda lalar för att föreskriftlen i 55 kap. 11 § iredje meningen RB upphävs.1 fortsättningen bör det alltså vara möjligt för HD att, i enlighet med vad somredan gäller för RR, meddela beslut i en inhibitionsfråga innan frågan omprövningstillstånd har avgjorts. I det föregäende harföreslagits en minskning av antalet ledamöter vid bl.a. dispensprövningen ochprövning som avser extraordinära rättsmedel. De nya sammansättningsreglerna vidprövningen av extraordinära rättsmedel torde utan vidare bli tillämpliga närdet i sådana mål blir aktuelh atl avvisa talan eller avskriva målet t.ex. närtalan har återkallats. Även inhibition och andra beslut itnder rättegången isådana mål torde utan vidare kunna fattas i denna mindre sammansättning. Somnämnts anses en dispensavdelning f n. behörig att besluta i vissa frågor somhar samband med dispensprövningen. De nya sammansättningsreglema torde intemedföra någon skillnad härvidlag. Dispensavdelningen får emellertid inle beslulai inhibitionsfrågor. Införs möjlighet för HD att pröva sädana frågor redan innanprövningstillstånd har meddelars, bör dispensavdelningen lämpligen Prop.1980/81:154 44 ges behörighet att pröva också yrkanden om inhibition.Även i RR bör dispensavdelningen ges denna behörighet. Härför lorde krävasuttryckliga bestämmelser. Med de nya sammansättningsregler som föreslås kan dispensavdelningenbestå av en ledamot vid prövningen av inhibitionsfrågor. När detgäller mål i HD som fortfarande skall prövas i den störte sammansättningen kandiskuteras om inte vissa lättnader bör införas om målet avgörs utan prövning isak. Vad gäller avvisande av talan ligger det emellertid nära till hands atljämställa ett sådant beslul med en prövning i sak som går vederbörande emol.Detta talar för att man i dessa fall har samma domförhetsregler som vid enprövning i sak. När det däremot gäller avskrivning av ett mål t.ex. på gmnd avåterkallelse av den fullföljda talan torde själva avskrivningsbeslutel vara iöverensstämmelse med partens eget önskemål. Det synes därför rimligt att sådanabeslut skall få fattas av såväl HD som RR med ett färre anlal ledamöter ännormalt. Man synes därvid utan olägenhet kunna ha den regeln att avdelningen ärdomför med en ledamot. 1 RR förekommer ganska ofta att en talan måste avvisas pågrund av en för sent inkommen besvärsinlaga (jfr 7 § förvaltningsprocesslagen).1 HD uppkommer inte den frågan eftersom en fullföljdsinlaga skall ges in tillhovrätten, som också prövar huruvida den har kommit in i rätl tid (55 kap. 3 §,56 kap. 3 § RB). Frågan huruvida en besvärsinlaga har kommit in till RR i rätttid eller inte är regelmässigt av enkel beskaffenhet. Det synes därför lillräckliglmed en ledamot för alt avgöra den frågan. Del finns skäl som talar för att vissa andra beslut underrättegången än sådana som rör inhibition skulle kunna få fattas i en mindresammansättning än f.n. Det synes emellertid inte lämpligl all i dettasammanhang föreslå någon ändring av vad som gäller. Frågan kan evenluelltlas upp i samband med en fortsalt översyn av HD;s arbetsformer. De nu förordade ändringarna bör i fråga om HD beaktasgenom ändringar i 3 kap. 6 § RB. Såvitt gäller RR bör de nya reglerna föras ini lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. I enlighet med det anförda har upprättats förslag till 1. lag om ändringi , 2. lag om ändringi lagen (1974:579) om handläggning av nådeärenden, 3. lag om ändringi lagen (1957:668) om utlämning för brott, 4. lag om ändringi lagen (1959:254) om utlämning för brott , , ochNorge, samt 5. lag om ändring i lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar. Förslagen har tagits upp som bilaga 2. Det föreslås att lagändringarna träder i kraft den 1 juli1981. 1980/81:154 45 4.1 Förslaget om ändring i 3 kap. 6 § I paragrafen ges nya bestämmelser om domförhet i HD.Bestämmelserna har i förslaget delats upp i tre stycken. Nuvarandeförsta och andra meningarna har, med smärre redaktionella justeringar, tagitsupp som första och tredje meningar i första stycket. I en andra mening angesatt en avdelning är domför med tre ledamöter vid prövningen av ansökningar omresning eller återställande av försutten tid eller av besvär över domvilla. 1fråga om motiven till bestämmelsen kan hänvisas lill avsnitt 3.5.2. Förslagetinnebär all lägst tre och högst sju ledamöter skall deha i prövningen.Meningen är atl HD i arbetsordningen skall ge riktlinjer angående densammansättning som i olika fall bör väljas. I andra stycket första och andra meningarna ges nyabestämmelser om domförhet vid dispensprövningen. Enligt huvudregeln är HD domförmed en ledamot men upp till tre ledamöter kan delta. Bestämmelserna har motiveratsi avsnitt 3.5.1. Även i delta fall får del ankomma på HD alt ge kompletterandeföreskrifter om när den större eller mindre sammansättningen bör väljas. Tredjemeningen i stycket motsvarar den nuvarande tredje meningen i paragrafen. Det kan i sammanhanget framhållas att varken nuvarandeeller föreslagna sammansättningsregler torde utgöra hinder för endispensavdelning att i samband med att prövningstillstånd beviljas besluta omatt inhämta yttrande från myndigheler eller enskilda i frågor som rörhuvudsaken. Huruvida så bör ske är en lämplighetsfråga. Vid behov kanHD ge rikllinjer för i vilken utsträckning dispensavdelningen bör beslula ifrågor som nämnts . Tredje stycket innehåller en ny bestämmelse om domförhetvid avskrivning av ett mål och vid prövningen av inhibilionsyrkanden. Frågomahar behandlals i avsnitt 3.5.3 i den allmänna motiveringen. Avskrivningar kansålunda beslutas av en ledamot även om det för prövning i sak hade krävts t.ex.minst fem ledamöter. Bestämmelsen, jämförd med den föreslagna ändringen i 55kap. 11 §, öppnar vidare möjlighet för en dispensavdelning alt pröva inhibilionsyrkanden.Det bör påpekas att bestämmelsen endast reglerar frågan om den minstasammansättning som får förekomma i nu avsedda fall. I fråga om det högsla anlalelledamöter som får delta i prövningen gäller första resp. andra stycket. Även ifall som avses i iredje stycket fär det ankomma på HD aU ge närmareföreskrifter angående sammansättningen i olika fall. Det bör observeras alt bestämmelsema i 55 kap. 8 § andrastycket inte enbart rör inhibition i vanlig mening utan också t.ex. frågor omhäktning och reseförbud. När sådana frågor skall prövas av en dispensavdelning 1980/81:154 46 finnas skäl lill en restriktiv tillämpning av den nya befogenheten alt låtadispensavdelningen beslå av en ledamot. Somnämnts i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.4) skall i fortsättningen densom ansöker om prövningstillstånd vara skyldig alt ange grunden för sinansökan. Föreskrifter härom föreslås bli intagna i 55 kap. 4 § och 56 kap. 4 §.Syftel med de nya bestämmelsema är i första hand atl komma till rätta medsådana obefogade dispensansökningar som huvudsakligen görs för alt förhalaverkställigheten. För alt nå del syftel behöver inte HD;s nuvarande möjlighelalt bevilja prövningstillstånd på grunder som inte har åberopats av sökandeninskränkas. Däremol är del nödvändigl att ge HD befogenhet att inskränkaprövningen till grunder som har åberopats av sökanden. En bestämmelse om detta,gemensam för revisions- och besvärsmål, har tagils in i förevarande paragraf.Bestämmelsen innebär alt HD kan avslå dispensansökningen utan närmare piövningom någon grund varför prövningstillstånd skall meddelas inte har angetts. Bestämmelsenutesluter inte all HD i stället för att genast avslå ansökningen väljer attförelägga sökanden att komplettera denna med elt angivande av grunderna. Ettsådant förfarande bör emellertid inle tillgripas annal än om en kompletteringbedöms som meningsfull. Framgår direkl av ansökningen att det finns skäl lillprövningstillstånd trots all grunden inle har angetts, finns det i allmänhetinte någon anledning att utfärda elt föreläggande om komplettering. Är sakentveksam, kan det emellertid vara önskvärt med en komplettering, inte minst föratt få en precisering av vilken fråga som dispensprövningen bör omfatta. Delankommer i första hand på revisionssekreteraren alt meddela föreläggande omkomplettering av dispensansökningen (17 § AO). 4 §,56 kap. 4§ Genomändringarna i förevarande paragrafer införs skyldighet för den som begärprövningstillstånd alt också ange varför han anser alt prövningstillståndskall meddelas. I 55 kap. 4 § och 56 kap. 4 § anges f.n. atl revisionskärandenresp. klaganden bör närmare ange de omständigheter han åberopar till stöd föratt prövningstillstånd skall meddelas. Ordet " bör" har i förslagetändrats lill "skall". 1 fortsättningen måste revisionskäranden resp.klaganden specificera vilken fråga i målet som enligl hans mening bör bliföremål för prejudikalbildning resp. vari resningsgrunden eiler domvillanbestår. Iförevarande paragraf har den nuvarande bestämmelsen i Iredje meningen omförbud alt pröva frågor om inhibition innan dispens har meddelats tagits bort.Förslaget har motiverats i avsnitt 3.5.3 (jfr förslaget till ändring i 3 kap 6§ RB). 1980/81:154 47 4.2 Förslagetom ändring i lagen (1974:579) om handläggningen av nåde ärenden Förevarandeförslag har motiverats i avsnitt 3.2. Ändringarna innebär att regeringen ifortsättningen skall kunna bifalla en nådeansökan helt eller delvis även utanatt ha inhämtat yttrande från HD resp. RR. Innan ett nådeärende avgörs skallemellertid yttrande inhämtas om det föreligger särskilda skäl. Särskildaskäl att inhämta yttrande kan föreligga när bedömningen av om nåd skall geseller inte är tveksam eller när det i ett visst fall finns anledning att göraavsteg från vanligen tillämpad praxis. Ett annat fall då yttrande bör inhämtasär då fråga har uppkommit om benådningsrättens omfattning enligt RF. Det äravsett att regeringen skall ha stor frihet att avgöra när del föreligger särskildaskäl att inhämta yllrande från HD. 4.3 Förslagetom ändring i lagen (1957:668) om utlämnuig för brott Iförevarande paragrafer har gjorts vissa ändringar som hänger samman med att HDinte längre skall behöva höras i alla utlämningsärenden som inte omedelbartavslås. HD:s yttrande behöver sålunda inle inhämtas om den som avses medframställningen har samtyckt till att han utlämnas. Angående motiven tillförslaget på den punkten kan hänvisas till avsnitt 3.3. 115§ har i enlighet med del sagda föreskriften om att ärendet skall prövas av HDinskränkts till att gälla fall då samtycke inte föreligger. 16 § andra stycketandra meningen innehåller f.n. en föreskrift om att elt beslut om tvångsmedel iett utlämningsärende gäller tills vidare intill dess HD har prövat ärendet och,om HD anser att utlämning kan beviljas, till dess regeringen har avgjortärendet. Efter mönster av 12 § andra stycket nordiska ullämningslagen anges istället alt beslutel gäller tills vidare intill dess ärendet har avgjorts ellerHD har funnit hinder möta mot utlämning. Enligt förslaget i 17 § skallriksåklagaren sedan ulredningen avslutats överlämna ärendet till regeringen istället för lill HD, om den som avses med framställningen har samtyckt till atlhan utlämnas. Förevarandeparagraf innehåller bestämmelser för det fallel atl den främmande staten, utanhinder av villkor som har uppställts för utlämningen begär att den som harutlämnats får ställas lill ansvar för annal brott. Regeringen kan då medge attså får ske. I fråga om HD:s hörande i ärenden som nämnts föreslås nyabestämmelser i tredje stycket. Dessa innebär att HD:s befattning medframställningar som inte avslås inskränks till fall då vederbörandeinte har medgivit framställningen. Prop.1980/81:154 48 4.4Förslaget om ändrmg i lagen (1959:254) om utlämnmg för brott till ,, och III §finns f.n. föreskrifter om att HD skall pröva ett utlämningsärende enligt dennordiska ullämningslagen om den som avses med framställningen begär del.Vidare ges bestämmelser om förhandling i HD och en föreskrift om att enframställning inte får bifallas om HD har funnit att det möter hinder motutlämning. Som anförts i den allmännamotiveringen (avsnitt 3.3) bör den ovillkorliga rätten för den som avses medframställningen att påkalla HD;s hörande slopas. I stället bör det ankomma påregeringen att avgöra huruvida HD skall höras eller inte. Om vederbörande harsamtyckt till att han utlämnas bör det över huvud taget inte finnas möjlighetatt höra HD. Beslut om utlämning kan då i vissa fall fattas. Med hänsyn till det sistanförda bör de nya bestämmelserna om HD;s hörande tas upp efter de bestämmelsersom rör utlämning efter beslut av en åklagare. Bestämmelsema i 11 § har därförersatts med bestämmelser i en ny 15 a §. Där sägs i första stycket att omsärskilda skäl föreligger skall, innan regeringen meddelar beslut i ärendet,yttrande inhämtas från HD humvida utlämning kan lagligen beviljas enligt dennalag. Är del tveksamt t.ex. om förutsättningarna för utlämning enligt 2-6 §§ ilagen föreligger, kan detta utgöra ett särskiU skäl att höra HD. Av 7 kap. 1 §regeringsformen och 26 § förordningen (1980:560) med instmktion för regeringskanslielföljer att beslut om att inhämta yttrande från HD kan fattas av en chefstjänstemaneller, efter bemyndigande, av en annan tjänsteman i . Nuvarandebestämmelser i 11 § första stycket andra och iredje meningarna samt andrastycket har, med några redaktionella jämkningar, tagits upp som andra och Iredjestycken i den nya 15 a §. 112 § har den nuvarande hänvisningen till 11 §ersatts med en hänvisning lill 15 a §. Förevarandeparagraf innehåller bestämmelser för det fallet att den främmande staten, utanhinder av villkor som har uppställts för utlämningen begär att den som harutlämnats får ställas till ansvar för annat brott. Regeringen kan då medge attså fär ske. I fråga om HD:s hörande i ärenden som nämnts föreslås nyabestämmelser i andra stycket. Dessa innebär att HD skall höras endast omregeringen finner att särskilda skäl föreligger. Itredje stycket har gjorts ändringar av redaktionell karaktär. Prop.1980/81:154 49 4.5Förslaget om ändring i lagen (1971:289) om aUmänna förvaltningsdomstolar allmänna motiveringen (avsnitt 3.5.1, 3.5.2 och 3.5.4) har förordats att denya sammansättningsregler som föreslås vid prövning i HD av dispensansökningar,ansökningar om resning och återställande av försutten tid, inhibifion samtavskrivning skall tillämpas även i RR. Vidare föreslås att RR skall kunna meden ledamot besluta om avvisning av för sent inkomna besvär. 1 4 § tredjestycket lagen om allmänna förvaltningsdomstolar finns bestämmelser om RR:ssammansättning i olika fall. Från redaktionell synpunkt synes lämpligast attnuvarande 4 § tredje stycket, med de ändringar som påkallas av de nya sammansättningsreglema,förs över till en ny paragraf, 4a §, som också upplärde nya regler som behövs iövrigt. Beträffandemotiveringen till förevarande förslag kan i övrigt hänvisas fillspecialmotiveringen till förslaget om ändring av 3 kap. 6 § RB. 4 1980/81. 1980/81:154 50 Tabell 1 Samtliga mål och ärenden i HD Är 1970 1971 1972 1975 1976 1977 1978 1979' ärenden 1603 1824 2215 2416 2487 2768 2746 1405 1329 1469 1855 2000 2123 2341 2330 Övriga mål 94 76 73 84 97 110 131 106 domvillobesvär 119 143 228 220 260 205 228 195 av för sutten tid 49 55 54 56 59 49 68 88 Slutligt handlagda mål och ärenden 1636 1932 2034 2558 2 367 2428 2690 Till följande år balanserade 965 942 836 1096 956 1081 1272 1439 Tabell 3 Slutligt handlagda nädeansökningar Beslut efter HD: s Siffrorna är preliminära. Lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 3 kap. 6 §, 55 kap. 4 och 11 §§ och 56 kap. 4 §skall ha nedan angivna lydelse, delsatl i balken skall införas en ny paragraf, 54 kap. 12 §. av nedan angivnalydelse. 3 kap. 6§' Avdelning av högsta domstolen är domför med fem ledamöter. EJ må flera än sju sitta i rätten. / behandling av fråga rörande tillstånd, att talan må komma under högsta domstolens prövning, skola tre ledamöter deltaga. Fråga om prövningsfillstånd, som förklarats vilande enligt 54 kap. 11 § första stycket, avgöres dock av de ledamöter som pröva målet. En avdelning av högsta domstolen är domför med fem ledamöter.Vit/prövning av ansökningar om resning eller återställande av försutten tid ellerav besvär över domvilla är avdelningen domfor med tre ledamöter. Flera än sjuledamöter får inte sitta i rätten. Vid behandling av frågor om prövningstiUstånd äravdelningen domfor med en ledamot. Flera än tre ledamöter får inte deltaga. Frågorom prövningstillstånd som har förklarats vilande enligt 54 kap. 11 § förstastycket avgörs dock av de ledamöter som prövar målet. Vid beslut om avskrivning av ett mål och prövning a vfrågor som avses i 55 kap. 8 § andra stycket år avdelningen domfor med en ledamot. 54 kap. 12 §2 Behandlingen av frågor huruvida prövningstiUstånd skaUmeddelas får begränsas tiU omständigheter som har åberopats av sökanden. ' Senaste lydelse 1974:573. Förutvarande 12 § upphävd genom 1971:218. 1980/81:154 52 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse I revisionsinlagan skall revisionskäranden uppgiva; 1. den dom, motvilken talan föres;