prop · G403164 · 1980-12-31 00:00:00 — Den särskilde utredaren har som utgångspunkt vid sinaöverväganden av frågan om ansvaret för innehållet i radiosända taltidningarhaft att det skydd som TF innebär för den tryckta förlagan inte får urholkas.Detta betyder att man inte kan undvara särskilda bestämmelser som regleraransvarsfrågan på elt sätt som så nära som möjligt ansluter till TF:sregelsystem och kompletterar detta. Det är därvid ofrånkomligt att regleringenav ansvaret för innehållet i en radiosänd laltidning blir tämligen komplicerad.Det får emellertid enligt utredarens mening anses vara värt det priset, omskyddet för den tryckta dagspressen här i landet annars skulle försvagas. Ulredaren anser att del bör finnas ett system med ettprincipiellt ensamansvar för utgivare av radiosända talfidningar liknande detsom gäller för periodiska skrifter och radio- och TV-program från SR och inärradion. Den ansvarige utgivaren bör därvid svara för hela verksamheten ochinte för varje sändning för sig. Den modell som finns i och som innebär atten ansvarig utgivare förordnas för varje särskilt program bör med andra ordinte användas. Två möjliga lösningar diskuteras i betänkandel. Den ena lösningen innebär att det tidningsföretag som fårtillstånd att sända en laltidning utser en utgivare för tallidningsverksamhelenpå samma sätl som en sammanslutning som har tillstånd att sända närradio utseren programutgivare för verksamheten. Tidningsföretaget skulle då ha möjlighetatt välja om antingen den tryckta tidningens utgivare skall vara utgivare avtaltidningen eller om någon annan skall vara det. r* 1980/81. 1980/81:164 14 uppfattning kan det emellertid göras en del invändningarmot en sådan ordning. Den allvarligaste invändningen är att tidningsföretagetkan utse någon annan än den tryckta tidningens utgivare lill utgivare avtaltidningen. Det skulle innebära ett avsteg från den princip om ensamansvarsom gäller enligt TF i fråga om det material som återfinns i taltidningen.Utgivaren av taltidningen blir ju ansvarig vid sidan av utgivaren av dentryckta förlagan. Utredaren anser därför att denna lösning inte bör väljas. Den andra lösningen är att utgivaren för den trycktatidningen i princip alltid har ensamansvaret också för den radiosända laltidningen.Denna skulle härigenom närmast få ställning som en bilaga till den trycktatidningen (jfr 1 kap. 7 § TF). Denna lösning förutsätter enligt utredarensmening att utgivaren utövar samma konlroll över taltidningens innehåll som hanskall göra över den tryckta förlagans (jfr 5 kap. 3 § TF). Utgivaren skulle dåsvara också för sådant i taltidningen som innebär missbruk av yttrandefriheteni det mediet men som inte återfinns i den tryckta förlagan. Det kan vara frågaom material som inte har hämtats från den tryckta förlagan. Det är vidare inteuteslutet att materialet i den tryckta förlagan genom redigeringen, sättet attgöra uppläsningen eller på annat sätt är brottsligt fastän förlagan inte ärbrottslig i motsvarande del. Ulredaren förordar för sin del den andralösningen. Beträffande regleringen i övrigt av ansvaret förinnehållet i radiosända taltidningar föreslås i betänkandet bestämmelser somnära ansluter till reglerna i TF, och . Bestämmelserna bör enligtutredaren tas in i en särskild lag om ansvarigheten för radiosändataltidningar. Utredarens förslag till reglering av frågan omansvarigheten för radiosända taltidningar har godtagils av remissinstanserna,bortsett från några redaktionella påpekanden. Om man inför en möjlighet att sprida innehållet idagstidningar till synskadade genom radiotaltidningar, är det av stor betydelseatt detla inle medför alt del skydd som finns i TF för pressen sätts ur spel.Ingripanden som enligt TF är otillåtna, om de riktas mot en tidning eller desspersonal för innehållet i själva fidningen, skall inte kunna ske när sammainnehåll förekommer i en radiotaltidning. Jag delar därför utredarensuppfattning att det behövs särskilda bestämmelser som reglerar frågan omansvarigheten för radiosända lallidningar på ett säll som så nära som möjligtansluter till TF:s regelsystem och som kompletterar detta. När det gäller den närmare utformningen av den nyaregleringen har remissinstanserna i sak lämnat utredarens förslag utan erinran.För egen del vill jag anföra följande. När man överväger hur regleringen bör vara utformad, måsteman la ställning till om den skall omfatta också särskilda bestämmelser om Prop.1980/81:164 15 ansvarigheten för sådant i en radiotaltidning som inte harnågon motsvarighet i den tryckta förlagan. Det kan hävdas att det endast isällsynta fall kan bli aktuellt med ett ingripande mot en radiotaltidning pågrund av sådant material. Å andra sidan kan det inte uteslutas att uppgiftersom bara finns i radiotaltidningen gör denna brottslig. Faller sådana uppgifterutanför ett ensamansvar, som gäller det egenfliga innehållet i radiotaltidningenoch dess förlaga, kan ingripanden komma att riktas mot tidningsförelaget ochdess personal. Det är i så fall bättre atl ge skyddet för radiotaltidningar enomfattning som kanske ter sig för slor för vanliga förhållanden men som molverkaratt TF:s skydd uppluckras bakvägen. Jag delar därför den särskilde utredarensuppfattning att också sådant i en radiosänd taltidning som bara förekommer därskall omfattas av ett principiellt ensamansvar. Vidare bör gälla ettanonymitetsskydd för dem som medverkar lill en radiolaltidnings tillkomst. Dennu förordade ordningen tillgodoser också kravet på atl anonymitetsskyddet fördem som tar del i framställningen av den tryckta förlagan inte skall försämras.Detta skulle annars kunna bli fallet särskilt om radioversionen framställssamtidigt som förlagan, vilkel kan vara nödvändigt av lidsskäl. Vilken metod som bör användas för den tänkta regleringenkan diskuteras. Utredaren har valt att ge skyddet en tämligen utförligutformning som ganska nära ansluter till RAL:s regelsystem. Man kan också tänkasig atl ge de regler i lagen som avser sådant material i en radiotaltidning somhar motsvarighet i förlagan formen av en allmän hänvisning till TF:sbestämmelser. Dessa regler skulle sedan få kompletteras med särskildabestämmelser för det övriga materialet i radiotaltidningen. Man skulle då få enreglering som ter sig mera lättöverskådlig och som kan sägas ge elt klarareuttryck för huvudtanken att TF:s skydd skall gälla också radiotaltidningen. Äandra sidan skulle en sådan reglering ge upphov till särskilda tolkningsproblemsom skulle få överlämnas åt rättstillämpningen. En utförligare reglering gerenligt min mening ett säkrare skydd. I likhel med remissinstanserna vill jagdärför i allt väsentligt ansluta mig till utredarens förslag om hur regleringenbör vara utformad. Tilläggas kan att frågan om regleringen av ansvarigheten förradiosända taltidningar får tas upp till nya överväganden i samband med altyttrandefrihetsutredningen lägger fram förslag till nya grundlagsregler omyttrandefriheten i massmedierna. En viktig del av den reglering som jag sålunda förordar äratt utgivaren av den periodiska skrift som utgör en radiolaltidnings förlagaansvarar också för innehållet i taltidningen. Han skall vidare utöva samma konlrollöver taltidningens innehåll som över den tryckta tidningen. Utgivaren ansvararockså för sådana inslag i radiotaltidningen som - kanske i strid med reglernaom rätlen att sända taltidningar - saknar motsvarighet i den tryckta förlagan.Dessutom är det inte uteslutet att materialet i den tryckta förlagan inte ärbrottsligt men atl molsvarande inslag i radiotaltidningen är det på grund avredigeringen eller uppläsningen. Prop.1980/81:164 16 Haren ställföreträdare för utgivaren av den periodiskaskriften inträtt som ansvarig, bör också ansvaret för radiotaltidningen vila påhonom. I andra hand bör ansvaret för en radiotaltidning ligga påägaren till den periodiska skriften. Denne bör vidare i likhet med vad somgäller enligt TF dela det skadeståndsrättsliga ansvaret med utgivaren. Somutredaren har anfört förefaller det inte påkallat att, ha en ansvarskedja somsträcker sig längre än till ägaren (jfr 8 kap. 3, 4 och 10 §§ TF). Eftersom en radiotaltidning inte skall innehålla annatmaterial än det som finns i den tryckta förlagan (så när som påinnehållsregister e.d., se avsnitt 3), kommer den frihet för meddelare och anskaffaresom gäller bidrag till den periodiska skriften att gälla också för radiolaltidningensdel. I likhet med utredaren anser jag det inte motiverat att införa särskildaregler om ansvarsfrihet för meddelare och anskaffare för det fallet attuppgifterna lämnas för publicering bara i en radiosänd taltidning. Andra kategorier medverkande än meddelare och anskaffarebör däremol skyddas genom föreskrifter som innebär att något medverkansansvarinte kommer i fråga för deras del. Det gäller både sådana personer sommedverkar också i den tryckta förlagans tillkomst och sådana som bara sysslarmed radiotaltidningen, t. ex. redaktionspersonal som enbart redigerarradioversionen, inhyrda uppläsare och teknisk personal för sändningen. Liksomenligt TF bör sådan medverkan dock i vissa undantagsfall kunna medföra ansvar(jfr 7 kap. 3 § första stycket TF). Också frågan om ansvaret för annonsörer(jfr 7 kap. 2 § TF) bör lösas i överensstämmelse med härom. De kategorier av personer som medverkar vid en radiolaltidningstillkomst och som inte har tystnadsplikt redan enligt 3 kap. 3 § TF bör gesskyldighet att tiga om vad de får veta om vem som är författare eller annanupphovsman lill innehållet i taltidningen, vem som har framställt laltidningeneller vem som har lämnat meddelande till den tryckta tidningen. Några andrasärskilda regler till skydd för anonymiteten för dem som medverkar vid en radiolaltidningstillkomst torde inte behövas. Om man inför en särskild tystnadsplikt för personal somsysslar med radiotaltidningar, bör 36 kap. 5 § och 16 kap. 1 §2 sekretesslagen ändras. Den nya tystnadsplikten bör nämligen medförabegränsningar i vittnespUkten och ta över friheten att lämna uppgifter för offenfiiggörandei en tryckt skrift eller i ett radio- eller TV-program från SR eller inärradion, den s. k. meddelarfriheten. De regler som gäller för rättegången i tryckfrihetsmål böri det stora hela kunna göras tillämpliga också på mål som rör missbruk avyttrandefriheten i en radiotaltidning. Ett tryckfrihetsmål bör kunna handläggasgemensamt med ett mål om ansvar för innehållet i en radiotaltidning, när det ärfråga om gemensamt material. På ett sätt som motsvarar skyldigheten att bevara exemplarav tryckta skrifter och upptagningar av radio- och TV-program från SR och inärradion 1980/81:164 17 bör den som har tillstånd att sända en taltidning varaskyldig att ombesörja en upptagning av varje sändning av taltidningen och attbevara upptagningen från sändningen. Den nu förordade regleringen av ansvaret för radiotaltidningarbör som utredaren har föreslagit tas in i en särskild lag. Denna bör utformas inära anslutning till bestämmelserna i , och och i allt väsentligt i överensslämmelsemed betänkandets förslag. Vissa redaktionella justeringar av lagtexten bör dockgöras, bl. a. med anledning av remissyttrandena. I enlighet med vad jag nu har anfört har inomjustitiedepartementet upprättats förslag till 1. lag omansvarighet för radiotaltidningar, 2. lag om ändringi , 3. lag om ändringi sekretesslagen (1980:100). Förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende sombilaga 3\ 7.1 Förslaget till lag om ansvarighet för radiotaltidningar har givetvis samma betydelse i dennalag (här förkortad LÄRT) som i den särskilda lag som reglerar sändningsrätten.Någon hänvisning till den sistnämnda lagen utöver det som står i 1 § förstastycket torde inte behövas. AU LÄRT i likhet med TF, och inte regleraralla frågor som gäller ansvarigheten för radiotaltidningar anges i 1 § andrastycket (jfr 14 kap. 5 § första stycket TF, 1 § tredje stycket och 1 §andra stycket LAFN). Första och andra styckena motsvarar första och andrastyckena i 2 § . Som missbruk av yttrandefriheten i här avsedd bemärkelsekan inte betraktas att en sändning till mer än hälften består av reklam ochdärigenom överskrider gränsen för vad som är tillåtet enligt 4 § lagen om radiotaltidningar.Tredje stycket i paragrafen är avfattat efter mönster av 7 kap. 2 § TF. Paragrafen motsvarar 2 § tredje stycket (jfr 7 kap. 6§ första stycket TF). ' Bilagan har uteslutits här, såvitt gäller de under 2 och3 angivna lagförslagen. I dessa delar är bilagan likalydande med de förslag somär fogade till propositionen. Prop.1980/81:164 18 Paragrafen motsvarar närmast 5 kap. 3 § andra stycket TF.Att föreskriva att en inskränkning i utgivarens (eller ställföreträdarens)befogenhet är utan verkan anser jag inte nödvändigt (jfr 3 § första stycket RALoch 2 § första stycket LAFN). Enligt denna paragraf är det den, som enligt 8 kap. 1, 2och 10 §§ TF är ansvarig för den periodiska skrift som utgör en radiolaltidningsförlaga, som ocksä ansvarar för innehållet i radiotaltidningen. Den krets somkan göras ansvarig utgörs av utgivaren, dennes ställföreträdare (om en sådanfinns) och ägaren till den periodiska skriften (jfr 8 kap. 1 och 2 §§ TF). Medtanke på atl det inte lär bli aktuellt att ge tillstånd att sända radiotaltidningartill andra än väletablerade tidningsföretag anser jag att det inte finnsanledning att lägga nägot ansvar på någon ytterligare kategori. Alt lägga eltansvar på tidningens tryckare eller utspridare (jfr 8 kap. 3 och 4 §§ TF) kan f.ö.inte vara rimligt, eftersom dessa personer inte har någon kontroll över radiotaltidningen. Första stycket motsvarar 5 § första stycket och 4 §tredje stycket LAFN (jfr 1 kap. 3 § TF). I andra stycket görs två undantag från huvudregeln om attmedverkande inte är ansvariga. Det första undanlaget motsvarar del undanlag somfinns i 7 kap. 3 § första stycket TF beträffande den som medverkar somförfattare eller annan upphovsman till en framställning som är avsedd atlinföras i en tryckt skrift. Fanns inte delta undantag, skulle det vara slraffrittall författa material som bara tas in i en radiotaltidning, trots attförfattaren skulle ha kunnat fällas till ansvar om materialet hade tagits in iförlagan. Det andra undantaget innebär i viss mån en avvikelse frånvad som i motsvarande fall gäller enligt 1 kap. 1 § tredje och fjärde styckena TFsamt 5 § andra stycket . Med anledning av vad JK har uttalat bör det iklarhetens intresse anges att den som lämnar eller anskaffar uppgifter förpublicering i just en radiotaltidning inte har något särskilt skydd. Radiotaltidningenskall ju (bortsett från innehållsregister e.d.) inte innehålla annat än det somfinns i den tryckta förlagan. För sådant material gäller givelvis i principansvarsfrihet för meddelare och anskaffare. Denna ansvarsfrihet gäller också idet fallet atl syftet med uppgiftslämnandet eller anskaffandet är publicering ibåda medierna. Paragrafen motsvarar 6 § och 5 § LAFN (jfr 1 kap. 3 §samt 11 kap. 1 och 2 §§ TF). Andra meningen i tredje stycket svarar mot 11 kap.1 § iredje stycket TF (jfr 5 § andra stycket ). Prop.1980/81:164 19 Paragrafen motsvarar 7 § första och andra slyckena och6 § LAFN (jfr 1 kap. 4 § samt 8 kap. 12 § och 11 kap. 1 § andra stycket TF). Paragrafen motsvarar 3 kap. 2 § TF och 7 § tredje ochfjärde styckena . Anonymitetsskyddet gäller också till förmån för enförfattare eller annan upphovsman till en framställning som återfinns bara i radiotaltidningenoch inte i den tryckta förlagan, t. ex. ett innehållsregister e. d. Dessutomskyddas de som framställer en radiotaltidning, t. ex. redigerar denna eller göruppläsningen. Vidare skyddas meddelare mot att man i ett mål om ansvar för ett yttrandefrihetsbrotti en radiotaltidning väcker frågan om identiteten hos dem som har lämnatuppgifter för publiceringen i radiolaltidningens förlaga, en fråga som inte fårväckas i elt mål om ett tryckfrihetsbrott. Har delbegåtts ett yttrandefrihetsbrott i en radiotaltidning och har det samtidigtbegåtts ell motsvarande tryckfrihetsbrott i den tryckta förlagan och ev. ocksåett otillåtet uppgiftslämnande till tidningen, bör ansvarsfrågorna kunnahandläggas gemensamt i en rättegång. Målen om tryckfrihetsbrottet och meddelarbrottetkan handläggas gemensamt lill följd av reglerna i lagen (1949:164) med vissabestämmelser om rättegången i tryckfrihetsmål (omtryckt 1977:1017). Också måletom ansvar för yttrandefrihetsbrottet torde kunna handläggas gemensamt med detvå andra målen utan att dessa regler ändras (jfr 1 b § andra stycket nyssnämnda lag). Eftersom det bör finnas möjlighet till en sådan gemensamhandläggning, har det i andra stycket av förevarande paragraf gjorts ettundantag från huvudregeln i paragrafens första stycke. Utan undantaget skullenämligen frågan om en uppgiftsläm-nares identitet inte få tas upp i dengemensamma rättegången trots att uppgiflslämnaren står åtalad itryckfrihetsmålet. Paragrafen motsvarar 8 § första - Iredje styckena RAL.Reglerna i 12 kap. TF om tryckfrihetsmål -1, ex. om forum och jury - blirhärigenom tillämpliga också på mål om yttrandefrihetsbrott i en radiotaltidningoch på mål om sådan medverkan därtill som är straffbar enligl 6 § andra stycketförsta meningen. Paragrafen motsvarar 3 kap. 3 § TF och 9 § första stycket RAL.När det gäller undantagen från tystnadsphkten finns vissa skillnader jämförtmed TF. Punkterna 2-5 har avfattats närmast efter förebild i 9 § . Punkt 6saknar däremot motsvarighet i . Syftet med denna punkt är atttystnadsplikten enligt förevarande paragraf inte skall hindra att uppgifterlämnas i de fall det är tillåtet enligt 3 kap. 3 § TF. Den personal som tarbefattning med en radiotaltidning får alltså lämna uppgifter i samma situafionersom de där Prop.1980/81:164 20 tystnadsplikten för den övriga tidningspersonalen viker.Journalister som enligt TF skulle få uttala sig om t. ex. en meddelaresidentitet bör ju inte hindras av LÄRT bara därför att de sysslar med attredigera radiotaltidningar. Denna paragraf motsvarar 3 kap. 4 § TF och 9 a § förstastycket . Paragrafenmotsvarar 7 § LAFN samt 6 och 7 §§ förordningen (1967:226) om tillämpningen avradioansvarighetslagen (1966:756), 6 § ändrad senasl 1978:483 (jfr 4 kap. 4 § TFoch 4 § lagen med vissa bestämmelser på tryckfrihetsförordningens område). Paragrafen motsvarar 9 kap. 2 § första och tredje styckenaTF (jfr 8 § fjärde stycket ) samt första meningen i 9 kap. 3 § förstastycket TF. Regler om åtal för Iryckfrihelsbrott finns också i 2 § lagen medvissa bestämmelser på tryckfrihetsförordningens område. Därför görs en hänvisningtill annan lag än TF. I förstastycket finns en hänvisning till bestämmelser om brott mottystnadsplikt (jfr däremot 3 kap. 5 § TF och 9 § andra stycket ). Såväluppsåtliga som oaktsamma gärningar kan alltså medföra ansvar. fall av oaktsamhetär dock straffria. Första stycket innehåller vidare en bestämmelse om atl målsägandensangivelse av ett brott mot tystnadsplikten är en förutsättning för åtal (jfr 3kap. 5 § tredje stycket TF och 9 § andra stycket , se också 20 kap. 5 §fjärde stycket ). I andrastycket finns en bestämmelse om straff för brott mot efterforsk-ningsförbudel i12 § (jfr 3 kap. 5 § andra stycket TF och 9 a § andra stycket ). Tredjestycket innehåller en straffbestämmelse som avser åsidosättande av skyldighetenenligt 13 § att se till att en sändning av en radiotaltidning spelas in, attbevara inspelningen och att tillhandahålla en sådaninspelning (jfr 5 § första stycket lagen med vissa bestämmelser på tryckfrihetsförordningensområde och 8 § första stycket LAFN). Enligtfjärde stycket får bara JK väcka allmänt åtal för brott mot tystnadspliktenenligt 11 §, för brott mot efterforskningsförbudel i 12 § och för åsidosättandeav den skyldighet som gäller enligt 13 § (jfr 9 kap. 2 § tredje stycket TF, 5 §andra stycket lagen med vissa bestämmelser på tryckfrihetsförordningensområde, 9 § andra stycket och 9 a § andra stycket samt 8 § andra stycket LAFN). 1980/81:164 21 7.2 Ändringarna i och sekretesslagen Ändringarna består i att den tystnadsplikt som föreskrivsi 11 § LÄRT likställs med övriga tystnadsplikter på massmedieområdet när delgäller begränsningar i vittnesplikten och företräde framför meddelarfriheten m.m. Jag hemställer att lagrådels yttrande inhämtas överförslagen til 1. lag omansvarighet för radiotaltidningar, 2. lag om ändringi , 3. lag om ändringi sekretesslagen (1980:100). Regeringen beslutar i enlighet med föredragandenshemställan. 1980/81:164 22 Den särskilde utredarens lagförslag Lag om ansvarighet för radiosända taltidningar Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller yttrandefriheten i sådanataltidningar som sänds i rundradio med stöd av lagen (1981:000) om rundradiosändning av taltid ningar. I frågor som inte behandlas i denna lag gäller vad somföreskrivs i andra författningar. 2 § Missbruk av yttrandefriheten i en laltidning medföransvar och skadeslåndsskyldighet endast när gärningen innefattar ett yttrandefrihets brott. Vad som har sagts nu gäller också förverkande av egendom och annan särskild rättsverkan av brott. Med yttrandefrihetsbrott avses i denna lag enframställning eller ett offenfiiggörande som enligt 7 kap. 4 eller 5 §tryckfrihetsförordningen skulle ha varit att anse som ett tryckfrihetsbrotl, omgärningen hade begåtts genom en tryckt skrift. Ett yttrandefrihetsbrottföreligger endast om taltidningen har blivit sänd i radio. Som ett yttrandefrihetsbrott anses inte etttillkännagivande i en annons eller ett liknande meddelande i en taltidning, omdet inte av meddelandets innehåll framgår att ansvar för ett sådantbrott kan komma i fråga. Är meddelandet straffbart i förening med enomständighet, som inte framgår av meddelandets innehåll, gäller vadsom är föreskrivet i allmänhet. Motsvarande gäller i fråga om ett meddelandegenom chiffer eller på annat sätt som är hemligt för allmänheten. 3 § Bestämmelser i elleri någon annan lag om påföljder för de brott, som avses i 7 kap. 4 och 5 §§tryckfrihetsförordningen, eller om förverkande av egendom eller någon annansärskild rättsverkan av ett sådant brott gäller också när brottet är att ansesom etl yttrandefrihetsbrott i en laltidning. 4 § För elt yttrandefrihetsbrott i entaltidning ansvarar den som enligt 8 kap. tryckfrihetsförordningen i egenskapav utgivare, ställföreträdare för denne eller ägare är ansvarig för denperiodiska skrift som utgör taltidningens förlaga. Den som är utgivare av den periodiska skriften skallbestämma över taltidningen på etl sådanl sätl atl ingenting får förekomma italtidningen mol Prop.1980/81:164 23 Har en ställföreträdare inträtt som utgivare,gäller det sagda honom. 5 § Ingen annan får dömas till ansvarför ett yttrandefrihetsbrott i en taltidning eller för medverkan till ettsådant brott än den som är ansvarig enligt 4 § första stycket. Om en författareeller annan upphovsman till innehållet i en laltidning gör sig skyldig till ensådan gärning som anges i 7 kap. 3 § första stycket tryckfrihetsförordningen,får han dock dömas till ansvar för delta enligt vad som är föreskrivet iallmänhet. 6 § För en skada på grund av elt yttrandefrihetsbrotti en laltidning svarar den som enligt 4 § första stycket är ansvarig förbrottet. Om skadeslåndsskyldighet på grund av etl brott som avses i 2 § tredjestycket eller 5 § andra meningen gäller vad som är föreskrivet i allmänhet. Svarar utgivaren av den periodiska skrift som utgörtaltidningens förlaga eller en ställföreträdare för denne för ettyttrandefrihetsbrott i en taltidning, är den periodiska skriftens ägare skyldigatt ersätta skadan tillsammans med utgivaren eller ställföreträdaren. Skadeståndsskyldighet fär inle åläggas någon annan än densom är ansvarig för skadan enligt första eller andra stycket. 7 § Frågor som rör missbruk av yttrandefriheten ien taltidning skall bedömas efter samma grunder som enligt 1 kap. 4 § tryckfrihetsförordningen gäller för bedömningen av missbruk av tryckfriheten. Den som är ansvarig enligt 4 § första stycket för entaltidning skall anses ha haft kännedom om innehållet i taltidningen och ha medgettatt taltidningen sändes i radio.