prop · G40343 · 1980-12-31 00:00:00 — lag om militär grundutbildning för kvinnor, m. m.; Regeringenföreslår att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll ovannämnda dag. Ipropositionen lämnas förslag om en tjänstgöringsskyldighet för kvinnor somgenomgår militär grundutbildning. Förslaget syftar till att dessa kvinnor skallkunna få ställning som krigsmän under utbildningen. Uppräkningen i 21 kap. 20§ första stycket av vilka som är krigsmän föresläs därför omfattaäven kvinnorna. Förslaget innehåller också vissa grundläggande bestämmelser omsjälva grundutbildningen. Motsvarande bestämmelser finns f.n. i förordningen(1979: 1207) om militär grundutbildning för kvinnor. Genom en ändring iskadeståndslagen (1972: 207) föreslås vidare att kvinnorna skall likställas medarbetstagare vid tillämpningen av lagen. Bestämmelsernaföreslås träda i kraft den . 1 1980/81. Prop.1980/81:43 2 Lagom militär grundutbildning för kvinnor 1 §Kvinnor som vill få anställning som officerare vid försvarsmakten måste genomgå militär grundutbildning enligt denna lag. Regeringen be stämmer vilka krav i övrigt som skall gälla för anställningen. 2 § Grundutbildningen skall till längd och innehållmotsvara den grundutbildning som en jämförbar kategori värnpliktiga fullgörenligt värnpliktslagen (1941:967). 3 § Antagning fill grundutbildningen sker efteransökan och särskild antagningsprövning. 4 § En kvinna som har antagits till grundutbildningenär skyldig att efter inkallelse inställa sig till utbildningen och fullgöradenna i enlighet med meddelade föreskrifter. Hon fär inte avbryta utbildningenförrän hon har meddelat sin vilja att göra detta till den myndighet somregeringen bestämmer. 5 § I fräga om laga förfall skall 41 och 42 §§värnpliktslagen (1941:967) tillämpas. 6 § Sedan en kvinna har antagits tillgrundutbildningen gäller 34, 35 och 37 §§ värnpliktslagen (1941:967) för hennetills utbildningen slutar. 7§ Frän grundutbildningen skiljs den som 1. visar sig olämplig för fortsatt utbildning tillofficer vid försvarsmakten, eller 2. på grund av sjukdom eller av annan anledning ärfrånvarande frän utbildningen i sädan utsträckning att hon inte kantillgodogöra sig denna. 8 §En kvinna har under grundutbildningen och i samband med antagningsprövningenrätt till samma förmåner som värnpliktiga har under grundutbildningen enligtvärnpliktslagen (1941:967). Omrätt till familjebidrag, ersättning vid personskada och grupplivförsäkringfinns särskilda bestämmelser. 1980/81:43 3 9 § Regeringen får föreskriva att en bestämmelse i dennalag skall tillämpas också pä annan föreskriven utbildning som en kvinnagenomgår för att kunna få anställning vid försvarsmakten som officer. Regeringeneller en myndighet som regeringen utser bemyndigas att meddela ytterligareföreskrifter i frägor som behandlas i denna lag. Denna lag träder i kraft den och tillämpas ocksäpä kvinnor som har antagits till grundutbildning enligt förordningen (1979:1207) om militär grundutbildning för kvinnor. Lag om ändring i Härigenomföreskrivs att 2) kap. 20 § skall ha nedan angivna lydelse. Krigsmän åroenligt denna balk de vilka såsom regementsoffice-rare, kompaniofficerare,plutonsofficerare, gruppchefer, reservofficerare eller meniga äro anställdavid krigsmaklen, värnpliktiga som ej fått tillständ till vapenfri tjänst samthemvärnsmän och hemvärnsrekryter, samtliga de i sådan egenskap ärotjänstgöringsskyldiga. Krigsmän äro ock. i den mån regeringen med hänsyn tillbehovet av befälsföring och övriga tjänstgöringsförhållanden så förordnar, desom eljest äro anställda vid krigsmaklen eller förbundit sig att såsomfrivilliga fullgöra krigstjänst, de i sädan egenskap ärotjänstgöringsskyldiga. Om nägon åtnjuter ledighet som ej är begränsad tillkortare tid än , anses han icke tjänstgöringsskyldig. Närmare bestämmelserom vad som avses med krigsmakten meddelas av regeringen. Krigsmänär enligt denna balk de vilka säsom regementsofficerare, kompaniofficerare,plutonsofficerare, gruppchefer, reservofficerare eller meniga är anställda vidförsvarsmakten, kvinnor sorn genomgår utbildning för all få anställning somofficerare vid för.svarsinakten. värnpliktiga som ej fått tillständ tillvapenfri tjänst samt hemvärnsmän och hemvärnsrekryter, samtliga under den tidde i sådan egenskap är tjänstgöringsskyldiga. Krigsmän är också, i den månregeringen med hänsyn till behovet av befälsföring och övrigatjänstgöringsförhållanden sä förordnar, de som eljest är anställda vidförsvarsmakten eller förbundit sig att såsom frivilliga fullgöra krigstjänst,de i sädan egenskap är tjänstgöringsskyldiga. Om någon åtnjuterledighet som ej är begränsad till än tvä månader, anses han icketjänstgöringsskyldig. Närmare bestämmelser om vad som avses med försvarsmaktenmeddelas av regeringen. Senaste lydelse 1974:565. Prop.1980/81:43 4 De som avses i första stycket De som avses i första stycket skola, förutom under tid då tjänst- skaU,förutom under tid då tjänstgö- göringsskyldighet föreligger, anses ringsskyldighetföreligger, anses så- såsom krigsmän dä de i anslutning somkrigsmän då de i anslutning till till sädan tid värdas å militärsjuk- sådantid värdas på militärsjukhus, hus, dä de äro intagna i militärhäkte däde dr intagna i militärhäkte samt samt då de inom område eller ut- då de inomområde eller utrymme rymme som nyttjas av krigsmakten som nyttjasav försvarsmakten eller eller eljest offentligen uppträda i eljestoffentligen uppträder i militär militär tjänstedräkt ävensom såvitt tjänstedräktävensom såvitt angår angår fullgörandet av dem ålig- fullgörandetav dem åliggande ån gande anmälningsskyldighet eller mälningsskyldigheteller annan sär- annan särskild tjänsteplikt. Krigsman, som har befälsrätt över annan krigsman, är dennes förman. Krigsman, över vilken annan krigsman har befälsrätt, är underlydande i förhällande till denne. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i skadeståndslagen (1972:207) Härigenom föreskrivs att 6 kap. 4 § skadeståndslagen(1972:207)' skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 6 kap. 4§ Vid tillämpning av denna lag likställes medarbetstagare 1. värnpliktig och annan som full- 1. värnpliktig och annan som full gör i lag föreskriven tjänstgöring, gör i lag föreskriven tjänstgöring samt kvinna som genomgår utbUdning för att få anställningsom officer vid försvarsmakten, 2. den som under utbildning vid skolaeller värd i anstalt utför arbete som till sin art liknar sädant som vanligen utföresav arbetstagare. 3. den som för annans räkning eljestutför arbete under omständigheter liknande dem som förekommer ianställningsförhållanden. Denna lag träder i kraft . Lagen omtryckt 1975:404. Prop.1980/81:43 5 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , ,, , Åsling, Söder, Krönmark, , , ,, , , , , , , Lagrådsremissmed förslag till lag om militär grundutbildning för kvinnor, m. m. Riksdagenbeslutade vid 1978/79 ärs (prop. 1977/78; 185, FöU 1978/79:1, rskr1978/79:2) att ocksä kvinnor skall kunna anställas som yrkes- ochreservofficerare vid försvarsmakten. I en första etapp har vissa officersbefattningari marktjänst vid flygvapnet gjorts tillgängliga för kvinnor. Den hittillsgenomförda reformen bygger på förslag av beredningen (Fö 1975:01) för detfortsatta arbetet om kvinnan i försvaret (BKF). Genom ytterligareutredningsarbete av i första hand beredningen skall förutsättningarna att öppnafler officersbefattningar för kvinnan klarläggas. Enligtriksdagsbeslutet (prop. 1977/78: 185 s. 50) skall de kvinnor som avser att sökaanställning som befäl gå igenom en antagningsprövning, som skall överensstämmamed inskrivningsprövningen för värnpliktiga. De kvinnor som godkänns vidprövningen skall därefter på frivillig grund genomgå en utbildning sommotsvarar den grundutbildning som övrigt blivande yrkesbefäl fär inom ramen förvärnpliktstjänstgöringen. Denna frivilliga grundläggande militärutbildningregleras f. n. i förordningen (1979: 1207) om militär grundutbildning förkvinnor. Förordningeninnehåller bestämmelser om villkoren för antagning till grundutbildningen,utbildningens omfattning, förmåner m. m. En kvinna, som bryter mot föreskriftersom gäller för utbildningen eller som pä nägot annat sätt visar sig olämpligför fortsatt befälsutbildning inom försvarsmakten, kan enligt förordningentilldelas varning eller, i sista hand, skiljas från utbildningen. 1980/81:43 6 Grundutbildningenav den första omgången kvinnor har börjat . beslutade under1977/om en ny och för hela det militära försvaret gemensambefälsordning (prop. 1977/78:24, FöU 1977/78: 10, rskr 1977/78: 179). Dennainnebär bl.a. att det blivande yrkesbefälet efter grundutbildningen somvärnpliktiga eller motsvarande utbildning för kvinnorna normalt skall genomgåen förberedande officersskola (FOS). I vissa fall kan också kompletterandeutbildning i civila ämnen och s.k. fyllnadstjänstgöring inom försvarsmaktenkomma i fräga. Därefter sker utbildningen till officer vid en tvåårigofficershögskola (OHS). Utbildningen vid dessa skolor är gemensam för män ochkvinnor. beslut attöppna officersyrket för kvinnor innebär att dessa kvinnor skall så långt sommöjligt likställas med värnpliktiga som genomgår grundutbildning enligtvärnpliktslagen (1941:967; ändrad ; 349). I konsekvens med detta hardet satts i fräga om inte också det särskilda straff- och disciplinssystem somde värnpliktiga omfattas av bör gälla för kvinnorna. Eftersom de värnpliktigaär underkastade det särskilda straff- och disciplinrättsliga ansvaret som enföljd av att de är krigsmän under tjänstgöringen, skulle likställdhet mellan debåda grupperna åstadkommas bäst om också kvinnorna var krigsmän. På grund av det anfördahar inom försvarsdepartementet upprättats promemorian (Ds Fö 1980: I) Förslag tilllag om tjänstgöringsskyldighet för kvinnor som har antagits till militärgrundutbildning m. m. Promemorian bör fogas till protokollet i detla ärende sombUaga I. En sammanställning av remissyttrandena bör fogas tillprotokollet som bilaga 2. Genom1978/beslut skall officersyrket inom försvarsmakten numeravara öppet ocksä för kvinnor. I en första etapp kan kvinnan få anställning somofficer i marktjänst vid flygvapnet. Beredningen för det fortsatta arbetet omkvinnan i försvaret har genom tilläggsdirektiv fått i uppdrag att föreslååtgärder som fortsätter utvecklingen mot ett pä sikt könsobundet befälsyrke. Inomförsvarsmakten pågår f.n. ocksä ett annat viktigt reformarbete, nämligen dengemensamma befälsordningen. En bärande tanke i denna reform är att alltyrkesbefäl skall genomgå i stort sett samma militära grundutbildning innan denegentliga yrkesutbildningen vid officershögskolan börjar. Ipropositionen om en ny belalsordning (prop. 1977/78:24 s. 30) underströk jagbetydelsen av att yrkesbefälet rekryteras ur de värnpliktigas led. Prop.1980/81:43 7 utbildasgemensamt med övriga värnpliktiga och får sina grundläggande erfarenheter fränvärnpliktsutbildningen. Beredningen för det fortsatta arbetet om kvinnan iförsvaret föreslog att principen om rekrytering genom grundutbildning förvärnpliktiga bör tillämpas även på kvinnor. Detta ledde fram till mittställningstagande i propositionen 1977/78: 185 att kvinnor som skall antas tillgrundläggande yrkesutbildning bör pä frivillig väg genomgå utbildning sommotsvarar den grundutbildning som övrigt blivande yrkesbefäl får inomvärnpliktens ram. Denna frivilliga grundutbildning, som har börjat,skall i fräga om både längd och innehåll motsvara den grundutbildning sombefälsuttagna värnpliktiga i motsvarande kategorier får. Förordningen ommilitär grundutbildning för kvinnor har utformats i enlighet med dessaöverväganden. Ikravet på att kvinnornas grundutbildning skall motsvara den grundläggandebefälsutbildningen enligt värnpliktslagen ligger inte bara att kvinnorna skalluppnå samma färdigheter i de utbildningsmoment som kommer i fräga. Av storbetydelse är dessutom att de miljömässiga förhållandena är lika i alltväsentligt. Kvinnorna bör således vara föriagda enligt samma principer somgäller för värnpliktiga. Möjligheterna till ledighet från utbildningen börfölja samma regler. De frågor som jag nu har nämnt är sådana att regeringen ochberörda myndigheter inom försvarsmakten kan meddela de bestämmelser som behövs. Iett viktigt avseende är det dock med nuvarande lagstiftning en skillnad mellankvinnornas militära grundutbildning och grundutbildningen enligt värnpliktslagen.Enligt uttrycklig föreskrift i 21 kap. 20 § skall värnpliktigavara krigsmän som de är tjänstgöringsskyldiga som värnpliktiga.Detta innebär att förseelser från deras sida skall beivras i den särskildadisciplin- och straffrättsliga ordning som kan sammanfattas under begreppet krigsmannaansvaret.Det innebär också att handläggningen av ärenden som rör krav mot dem påersättning för förlorad eller skadad egendom följer särskilda bestämmelser.Kvinnor som fullgör den särskilda grundutbildningen omfattas inte av dettasystem. För dem gäller i stället i straff- och ersättningsrättsligt avseendesamma bestämmelser som för medborgare i allmänhet. Regeringen ellerförsvarsmyndigheterna kan med gällande lagstiftning inte heller inlemmakvinnorna i det särskilda krigsmannaansvaret. För detta krävs riksdagensmedverkan. inom försvarsdepartementet upprättade promemorian (Ds Fö 1980: 1) Förslag tilllag om tjänstgöringsskyldighet för kvinnor som har antagits till militärgrundutbildning m.m. föreslås att den angivna skillnaden undanröjs genom enlagstiftning som under vissa förutsättningar gör kvinnan till krigsman. Krigsmannaställningenknyts därvid till en för kvinnan särskilt reglerad tjänstgöringsskyldighet. Flertaletremissinstanser har ställt sig positiva till grundtankarna i förslaget. Det ärendast ett par remissinstanser som har ifrågasatt om det är lämpligt att förenakrigsmannaansvar och tjänstgöringsskyldighet ä ena sidan med en utbildning somi grunden är frivillig ä den andra sidan. 1980/81:43 8 Jag kan förstå den tveksamhet som nägra remissinstanserhar redovisat mot promemorians huvudtankar. Om man ser isolerat pä kvinnornasutbildning är det knappast nägon tvekan om att motivationen hos kvinnorna attgöra sitt bästa under utbildningen regelmässigt är mycket stor. En kvinna sominte klarar utbildningen pä ett godtagbart sätt kan ju för övrigt ocksä skiljasfrån utbildningen. Därmed är hennes möjligheter till fortsattofficersutbildning stängda. Frän dessa utgångspunkter är det alltsä intepåkallat med några särskilda disciplin- eller straffrättsliga sanktioner. Jagkan ocksä instämma i de principiella betänkligheterna mot att förena frivilligutbildning med tjänstgöringsskyldighet. Om man emellertid ser till syftet i stort med kvinnornasgrundutbildning och de förhållanden under vilka denna är avsedd att fullgöras,är det emellertid klart att ocksä andra synpunkter måste beaktas. Enligt minmening är det en avgörande nackdel att begrepp som befälsrätt och lydnadspliktinte har samma innebörd i fråga om alla som deltar i en utbildning med ettgemensamt mäl. Om en värnpliktig som ingär i en övningstrupp inte lyder enbefallning under övningen, skall gärningen således rubriceras olika om det ären annan värnpliktig som har gett befallningen än om den har getts av en kvinnaunder militär grundutbildning. Det är också otillfredsställande att eventuellaförseelser i tjänsten inte bedöms och beivras pä samma sätt beträffande dem somingår i samma utbildningsenhet. För utbildningen av chefer i det militära försvaret hardet också betydelse att cheferna själva har fått sin grundläggande utbildningunder samma betingelser som personalen i övrigt. Man kan inte heller bortse frän att det fortfarande kanfinnas ett visst motstånd mot reformen att öppna officersyrket för kvinnor. Ettsädant motstånd kan finna grogrund i förhållanden som innebär att kvinnansgrundläggande militärutbildning fullgörs på-som det kan uppfattas - lättarevillkor än vad som gäller för det manliga blivande yrkesbefälet. Enligt min uppfattning talar de tyngsta skälen för attkvinnorna bör vara krigsmän under den militära grundutbildningen. Jag instämmeri det resonemang som förs i promemorian att ett krigsmannaansvar dockförutsätter nägon form av tjänstgöringsskyldighet. Eftersom utbildningen harbörjat redan finner jag det inte lämpligt att - som har föreslagits av bl.a. militär-ansvarskommittén- göra frägan till föremål för fortsatt utredning. Jag anser alltså attgrundtankarna i promemorieförslaget nu bör genomföras. 2.2 Den författningsmässiga regleringen Som jag har redovisat i det föregående regleras denmilitära grundutbildningen för kvinnor i en särskild förordning. Promemoriansförslag utgär frän att själva utbildningen, antagningsprövningen m. m. ocksä ifortsättningen regleras i denna regeringsförordning medan bestämmelser omsåväl krigsmannaansvaret som tjänstgöringsskyldigheten tas in i den nya lagen. Prop.1980/81:43 9 Dennamodell har kritiserats under remissbehandlingen, i första hand av militäransvarskommittén.Invändningarna gär ut på att det är principiellt diskutabelt och dessutomsvåröverskådligt att dela upp frågorna pä olika författningar. Fråganom vem som är krigsman regleras f.n. i 21 kap. 20 § första stycket brottsbalkenoch kungörelsen (1968:333) om innebörden i rättsligt hänseende av begreppenkrigsmakten och krigsman. Uppräkningen i dessa författningsrum av depersonalkategorier som är att hänföra till krigsmän är uttömmande. Härvidbortses från förhällandena under beredskapstillständ och krig, då särskildaregler gäller. Ipromemorian föreslås att kvinnornas ställning som krigsmän läggs fast i den nyalagen. I detta avseende har remissinstanserna inte riktat någon kritik motförslaget. Enligtmin uppfattning kan det dock göras gällande att en lagstiftning enligtförslaget blir i någon mån vilseledande sä till vida att uppräkningen i brottsbalkenoch den särskilda kungörelsen inte längre skulle bli uttömmande trots att denär utformad som en exklusiv reglering av vilka som är krigsmän ifredsorganisationen. Denna oklarhet skulle kunna undanröjas genom en hänvisningi 21 kap. 20 § till den nya lagstiftningen. Efter att ha samråttmed chefen för anserjag dock att det är meständamålsenligt att till uppräkningen i det nämnda lagrummet i fogade ytterligare personalkategorier som bör vara krigsmän. Ett sådant tillägg börutformas sä att det kommer att omfatta kvinnorna under deras grundutbildningoch övrig utbildning som föregår officershögskolan. Jag föreslår alltså att 21kap. 20 § kompletteras med en bestämmelse av innebörd att ocksåkvinnor som frivilligt genomgår utbildning för att fä anställning somofficerare vid försvarsmakten skall vara krigsmän när de ärtjänstgöringsskyldiga i sådan egenskap. Närdet sedan gäller frågan om vilken lagstiftning i övrigt som är påkallad är dethelt klart att föreskrifterna om tjänstgöringsskyldigheten bör meddelas genomlag. Som har föreslagits i promemorian bör tjänstgöringsskyldigheten reglerasi en särskild lag. Som bl.a. militäransvarskommittén har påpekat är detdessutom nödvändigt att i den lagen ta med vissa frågor som rör självautbildningen. Det finns i och för sig skäl som talar för att så mycket sommöjligt av det som f. n. står i förordningen om militär grundutbildning förkvinnor förs över till den nya lagen. Genom detta undviks att bestämmelsernasplittras mellan olika författningar. Detta mäste emellertid vägas motintresset att begränsa innehållet i en lag till frågor som måste underställasriksdagen. En lämplig avvägning är enligt min mening att - vid sidan avtjänstgöringsskyldigheten - endast de grundläggande föreskrifterna omgrundutbildningen, skiljande från denna samt förmånerna tas med i lagen. Lagförslageti promemorian omfattar såväl den militära grundutbildningen som utbildningenav kvinnor vid den förberedande officersskolan. 1980/81:43 10 ordningen om militär grundutbildning för kvinnor reglerari huvudsak endast grundutbildningen. I enlighet med min beskrivning i detföregående är den förberedande officersskolan avsedd för säväl manliga somkvinnliga elever. Med hänsyn till detta anserjag det olämpligt att låtaföreskrifter om denna utbildning ingå i en lagstiftning som i övrigt endastreglerar grundutbildningen av kvinnor. Det är dock angeläget att debestämmelser om krigsmannaansvar och tjänstgöringsskyldighet som jag nuföreslår för kvinnans del ocksä kommer att gälla under hennes utbildning iövrigt före officershögskolan. Den enligt min mening lämpligaste lösningen äratt regeringen i den föreslagna lagen bemyndigas att förordna att bestämmelseri lagen får tillämpas också på annan föreskriven utbildning som en kvinnagenomgår för att kunna få anställning vid försvarsmakten som officer. Utöverdetta bör regeringen också bemyndigas att meddela ytteriigare föreskrifter i frägorsom behandlas i lagen. 2.3 Särskilda frågor om grundutbildningen I enlighet med mina redovisade överväganden bör dennya lagstiftningen innehålla endast de grundläggande bestämmelserna omkvinnornas militära grundutbildning. Föreskrifterna i fräga bör föras över fränförordningen om militär grundutbildning för kvinnor. Nägra förändringar i sakav föreskrifterna är inte påkallade annat än i ett par avseenden. Enligt förordningen (I I §) kan en kvinna tilldelasvarning om hon åsidosätter de föreskrifter som gäller för utbildningen. Om honinte rättar sig efter varningen eller pä annat sätt visar sig olämplig förfortsatt utbildning till officer vid försvarsmakten skall hon skiljas fränutbildningen. Med den nu föreslagna lagstiftningen blir kvinnankrigsman. Kvinnan kommer därigenom att omfattas av samma straff- ochdisciplinsystem som de värnpliktiga. Detta innebär att hon av en bestraffningsberättigadchef kan åläggas straff på samma sätt som övriga krigsmän. Med hänsyn tilldetta anserjag att det är olämpligt att behälla varningen som en särskildsanktion mot kvinnor som inte följer givna föreskrifter. Däremot mäste detsjälvfallet också i fortsättningen finnas möjligheter att skilja en kvinna frånutbildningen om hon pä ett allvarligt sätt bryter mot de regler som gäller förutbildningen. Hon måste därigenom anses ha visat sig olämplig för fortsattofficersutbildning. Jag avser att föreslå regeringen att förordningen ändras idet avseende som jag nu har berört. Med anledning av militäransvarskommitténs förslag iremissyttrandet att kvinnor som uteblir utan laga förfall skall kunna skiljasfrän utbildningen vill jag redovisa som min uppfattning att en sådanbestämmelse inte behövs. Som jag ser det kan en kvinna som uteblir olovligenfrån utbildningen under nägon inte obetydlig tid knappast anses lämplig förden fortsatta 1980/81:43 11 Det finns således möjligheter att skiljahenne frän utbildningen även om den olovliga utevaron inte är uttryckligtreglerad. Iförordningen (15 § första stycket) föreskrivs att kvinnan i samband medinskrivningsprövningen samt under grundutbildningen har samma förmåner som envärnpliktig har under inskrivningsförrättningen och grundutbildningen enligt värnpliktsförmånsförordningen(1976:1008; ändrad senast 1980:514). Dagersättning utgår dock inte i den månkvinnan under grundutbildningen uppbär ersättning enligt 4 kap. lagen(1962:381; ändrad senast 1980:315) om allmän försäkring (15 S andra stycket). Ifråga om rätten till familjebidrag, ersättning vid personskada ochgrupplivförsäkring hänvisas i förordningen (16 §) till särskilda bestämmelser. Det finnsnu inte någon anledning att i princip ändra bestämmelserna om kvinnornasförmåner under grundutbildningen. Kvinnorna bör liksom omfattas avsamma system som gäller för de värnpliktiga under deras grundutbildning. Enallmänt utformad bestämmelse om förmånerna bör föras in i den föreslagna lagen. Lagen omallmän försäkring innehåller efter en genomförd ändring en bestämmelsesom innebär att de kvinnor som genomgår militär grundutbildning inte har rätttill vare sig sjukpenning eller s.k. särskild föräldrapenning.