prop · G403104 · 1980-12-31 00:00:00 — Enligt promemorieförslaget skall däremothuvudregeln vid delavyttringar ändras därhän alt rätlen till 3 000-kronorslilläggskall bedömas med hänsyn lill förhållandena på hela taxeringsenheten. Eftersomtaxeringsenheten i det aktuella fallet består av etl antal jordbruksfastigheterfår alltså 3 OOO-kronorstillägg beräknas endast om huvudbyggnaden på denförsålda registerfaslighelen också kan anses utgöra huvudbyggnad för samtliga itaxeringsenheten ingående registerfasligheler. Enligl vår mening innebärpromemorieförslaget i detla hänseende en omotiverad, kraftig skärpning avrealisationsvinstreglerna och dessutom en praktiskt ohanterlig ordning. Vi avslyrkerdärför förslagel i denna del. 2.4 5 000-kronorsavdraget vid fastighetsreglering m. Konlantersällningar som utgår vid förrättningar enligtfastighetsbildnings-lagen utlöser i vissa fall realisationsvinstbeskattning. Etlsärskilt avdrag på . I promemorian föreslås atlbestämmelserna om 5 000-kronorsavdraget ändras så att det klart framgåratt kontantersättningarupp lill . alllid skall undantas från beskattning. I syfte attundanröja vissa tröskeleffekter föreslås vidare att de bestämmelser som avserersättningar . får följande lydelse. Om ersättningen i pengar vid sådana marköverföringaröverstiger , skall som skattepliktig inkomst tas upp så slor del avhela realisationsvinsten, som ersättningen i pengar minskad med , ulgörav del lotala vederlaget för fasligheten minskat med , dock atl denskattepliktiga inkomsten inte skall tas upp till högre belopp än som motsvararden del av ersättningen i pengar som överstiger . Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget ellerlämnar det ulan erinran utan någon närmare motivering. Erinringar molförslaget framförs av 1980/81:104 156 lantbruksslyrelsen, lantmäteriverket. Lantbruksstyrelsen vill att avdraget höjs till . Ilikhet med lantmäteriverket, SAF och anser styrelsenvidare all proinemorieförslagel inle lyckats lösa problemet med iröskeleffektertillfredsställande. Styrelsen finner det myckel angeläget med klargörandet atlersättningar . inte ger anledning till beskattning, inen anser atlbeloppsgränsen bör höjas. När den tillkom 1971 var det för att inarkägare ochmyndigheter skulle slippa arbetet med beräkning av småbelopp, särskilt vidstörre slruklurrationaliseringsprojekl i , Genom penningvärdetsförändring har värdet i stort sett halverats. Värdet av skog ochskogsmark har tredubblats. Beloppet bör därför höjas till . Då frekvensen av sådana projekt är relalivi låg medför en sådan ändringendast obetydligt skattebortfall, som stimulanseffekten i rationaliseringsarbetetbehålles. Styrelsen delar uppfattningen all tröskeleffekter börundvikas i övergången från skattefria till skattepliktiga ersättningar menanser alt effekten av den föreslagna regeln är blygsam. Vid en avvägning av-fördelarna mol nackdelarna med ytterligare en bestämmelse i regelkomplexetanser styrelsen all förslagel ej bör genomföras. Del synes ha betydelse endasti de fall då hela vederlaget utgår kontant och ligger i intervallet 5 . I de fall markvederlag utgår har den endast liten betydelse. Denpåtalade tröskeleffekten har praktisk betydelse endast i de fall då helavederlaget utgår i pengar. En effektivare utjämning som mera liknar den som erhållesdå markvederlag också utgår kan åstadkommas genom alt ändra den nu gällanderegeln på så sätt atl om penningersättningen överstiger 10 000 (5 000) kr.skall som skattepliktig inkomst tas upp så slor del av hela realisationsvinstensom ersättningen i pengar minskad med . utgör av del lotala vederlagetför fastigheten. Med en sådan ändring bibehålles visserligen en mindretröskeleffekt, och den beskattade delen av realisationsvinsterna blir någotlägre, särskilt i de fall då hela vederlaget utgår i pengar. Mot detla skallställas värdet av den stimulans lill engagemang i slrukiurra-lionaliseringsprojekloch den förenkling som vinnes. Konsekvenserna av denna beräkningsmodell belysesnärmare i bifogade promemoria. Styrelsen anser för sin del att ändringar av detta slagkan betraktas som tekniska och föreslår att möjligheterna att vidta deföreslagna ändringarna undersöks närmare. Enligl styrelsens mening skullesådana ändringar underlätta genomförandet av slörre slrukturrationaliseringsprojekt,särskilt i . I den nämnda promemorian sägs följande. Vid fastighetsreglering utgår ersättning för avstådd markantingen i form av mark och/eller pengar. Beräkning av skattepliktigrealisationsvinst i sådana fall sker enligt reglerna i anvisningarna lill 35 §KL. E:nligl anvisningarnas regler beräknas hur stor del av vinsten som skalltas upp som skattepliktig inkomst när förhällandet mellan markvederlag ochpenningersättning varierar. I departementspromemorian Ds B 1980:9 föreslås vissa ändringarav dessa regler för att undvika tröskeleffekter. Här nedan redovisas effekten av ett alternativ till dessa reclersom innebär 1980/81:104 157 all någon skatteberäkning inte görs om penningersättningenär . Vidare skall som skattepliktig inkomst tas upp såstor del av hela realisationsvinsten som ersättningen i pengar, minskad med . utgör av det totala vederlaget för fastigheten. I tabellen här nedanhar förutsatts atl vinsten utgör av del lotala vederlaget. (av lot. Del är tillfredsställande att promemorian föreslår enlösning av det problem som LMV har pekat på när del gäller 5 000-kronorsregeln.Den lösning som föreslås för de fall då ersättningen i pengar inte överstiger . ligger helt i linje med de ursprungliga intentionerna med 5 000-kronorsavdrageloch tillstyrks. Förslaget i fråga om ersättningar . haremellertid enligl LMV:s uppfattning inle utformats så atl den i promemorianredovisade ambitionen atl undgå iröskeleffekter tillgodoses. I stället uppkommeriröskeleffekter som inle förefaller godtagbara. LMV kan därför inle biträdaförslaget på denna punkt. Enligl LMV:s bedömning får man en ändamålsenliglösning om man konstruerar proportioneringsregeln sä alt till skattepliktiginkomst upptas så stor del av hela realisationsvinsten, som ersättningen ipengar minskad med , ulgör av del lotala vederlaget ulan reduceringmed . Detta förslag innebär att man vid beräkning av den skattepliktigavinsten drar av . i täljaren men inte i nämnaren. Någon särskildtilläggsföreskrift för atl motverka tröskeleffekten behövs då inte. En sådan lösning ger också en betydligt enklare förfallningsiekniskutformning och en ökad begriplighet för den vanlige deklaranten, vilket enligl LMV:smening har slor belydelse. Förslagels innebörd i sak. jämfört medpromemorieförslaget, belyses i följande exempel. X 6 000 = O kr 5 000-5 000 15 000-5 000 5 000-5 000 15 000 X 6 000 = O kr Avstårmark värderad till Får mark värderad till Får likvid Denskattepliktiga inkomsten blir 6 000-5 000 x 40 000 = 6 000-5 000 80 000 X 40 000 = Avstår mark värderad till Får mark värderad till 30 00(5 000 80 000-5 000 30 000-5 00025 000 - 80 000 Avstår mark värderad till 4 50(5 000,2 000-Okt 4 500-5 000 4 500-5 000,4 500 Avstår mark värderad till 9 00(5 000 000 _ 9 000-5 000 9 00(5 000,000- 9 000 1980/81:104 159 Enligt promemorieförslaget Enligt LMV:s förslag Avståt matk värderad till 100(000 = 18 00(5000 oqq . s 18 000-5 000 ------- 18 000 ------- I här redovisade exempel harskaltepiiklig inkomstberäknats. Det framgår att LMV-förslaget ger något lägre skattepliktig inkomstän promemorieförslagel i de exempel där likviden överstiger . Störstaskillnaden mellan förslagen uppstår vid ensidiga marköverföringar. Skillnadernaberor på atl 5 000-kronorsavdragel i promemorieförslagel inte är konstrueratsom elt grundavdrag. Detta kan konstateras i de två sista exemplen, där heladen på vederlaget beräknade vinsten får tas upp som skattepliktig inkomst. Allsyftet är atl 5 000-kronorsavdragel skall fungera som etl grundavdrag ellerfribelopp framgår av förarbetena till författningen (prop. 1975/76:180 s. 141och SkU 1975/76:63 s. 59-60). LMV-förslagetger en mjukare övergång än promemorieförslagel mellan likvider under och . och fungerar enligl de ursprungliga intentionerna i alla exemplen, somett grundavdrag. 5/4 F och : Den föreslagna ändringen i fråga om 5 000-kronorsavdragelvid faslighels-reglering m. m. innebär en bättre ordning än vad som hittillssynes ha gällt. Vi vill emellertid ifrågasätta om inte bestämmelsen bör ändrasi ännu ett avseende. Det vill nämligen synas som om en förbättrad ordning medmindre tröskeleffekter erhålls om man vid den beräkning som skall ske i detfall ersättningen i pengar överstiger . inle minskar del lotalavederlaget med . Vidare bör anges huruvida 5 000-kronorsavdraget skallberäknas per transaktion eller . 2.5 2 000-kronorsavdraget vid upplåtelse motengångsersättning (1.3.2) Engångsersättning på grund av allframtidsupplåtelsebeskattas enligt realisationsvinstreglerna. Vid vinstberäkningen får den skatlskyldige,om han inle visar all han haft avdragsgilla omkostnader som uppgår till sammaeller högre belopp, avdrag med . från del sammanlagda beloppet av deengångsersättningar som han fått under beskattningsåret. För att underlätta taxeringsarbeletföreslås i promemorian att bestämmelserna Prop.1980/81:104 160 ändras så all avdrag medges med . från detsammanlagda beloppet av den eller de engångsersättningar som ägaren har fått pågrund av upplåtelser av fastigheter inom en och samma kommun. Förslageltillstyrks eller lämnas utan erinran av RSV, lantmäteriverket, ,kammarrätten i , lånsstyrelserna i , , ,och , , , samt Västernorrlandslän, lantbrukarnas skaiiedelegaiion, och fastighetsägareförbund.Enligl mening skulle förslaget om regional begränsning kunnaförbättras ytterligare genom atl avdraget fick lillämpas för varjetaxeringsenhet eller resultatenhet. Lantbrukarnas skaiiedelegaiion anser altpraktiska skäl lalar för atl schablonavdraget höjs - åtminstone i nivå med detfribelopp om . som gäller för ersättningar enligtfastighetsbildningslagen. Förslagetavstyrks av lånsstyrelserna i och län.Länsstyrelsen i anser inte att de kontrollproblem som anförssom skäl för ändringen är av sådan art all de motiverar en utvidgning av denschablonmässiga avdragsrätten. anser vidare att det måsle beaktasatt avdrag kan medges med högre belopp om anskaffningskostnaden visas varahögre. i län uttalar atl det är mycket sällsynt altnågon erhåller flera ersättningar av ifrågavarande slag och änmera sällsynt att ersättningarna skulle avse flera kommuner. Även ined denföreslagna regeln måsle enligl kommunikation ske mellan berördanämnder varför förslaget inte skulle medföra någon nämnvärd arbetsbesparing. SA Foch indiisiriförbimd tar upp del förhållandelall upplåtelse av avverkningsrätt i samband med allframtidsupplåtelse kanbehandlas som engångsersättning. Enligt förbundens mening bör med ersättningjämställas även uttag för användning i egen rörelse. 2.6 Återföring av värdeminskningsavdrag (1.3.3) 1 promemorian konstateras atl förbättringskostnader somunderstiger . men som har uppförts på plan f. n. får dras av vidrealisationsvinstberäkningen. När fråga är om kostnader som läggs ned påbyggnader återförs emellertid de värdeminskningsavdrag som hänför sig lillkostnaderna i fråga bara då de tillsammans med övriga avdrag förvärdeminskning av byggnad har uppgått lill . Förhållandelbetecknas som principiellt otillfredsställande. Inle heller finns det enligtpromemorian längre några praktiska skäl för att behålla 3 000-kronorsgränsen.Den föreslås därför slopad. Förslaget tillstyrks eller lämnas utan erinran av RSV,lantmäteriverket, , kainniarrätieii i , länsstyrelserna i , 1980/81:104 161 , , och , ,samt , SAF och . Förslagel atl den nuvarande beloppsgränsen på 3 000 kr.för återföring av värdeminskningsavdrag skall slopas är konsekvent så till vidaatl motsvarande beloppsgräns för förbättringskostnader inle gäller i fråga omkostnader som uppförts på plan. Å andra sidan är det i promemorian gjordapåståendet att det saknas praktiska skäl alt bibehålla beloppsgränsen knappastsant. Utan tvivel har den hittillsvarande ordningen besparat såvälskattskyldiga som taxeringsmyndigheter åtskilligt arbele med att redovisa ochkontrollera en "mängd beloppsmässigt helt obetydliga avdrag. Vi anserdärför att någon praktisk beloppsgräns - om än lägre än den nuvarande - bordefinnas även i fortsättningen. i län och lantbrukarnasskattedelegation anser att beloppsgränsen bör las bort endast förförbättringskostnader som uppförts på plan, resp. som dragits av. I promemorian föreslås att beloppsgränsen för återföringav värdeminskningsavdrag slopas. Delta kommer att medföra tillämpnings- ochkontrollproblem eftersom det ur resurssynpunkt är olämpligt alt lägga ner såmycket arbete på att kontrollera de i regel mycket små värdeminskningsavdragdet gäller för tid innan avdragen beräknats enhgt avskrivningsplan som bifogalsdeklarationen. Det gäller såväl jordbruks- som hyresfastigheter. Reglerna bör istället få den utformningen att belopp som framgår av avskrivningsplan böråterföras efter indexuppräkning medan nuvarande beloppsgräns fortfarande börgälla för belopp som ej kan beräknas på grundval av avskrivningsplan. Delegationen kan instämma i alt det är inkonsekvent attlåta förevaron av en avskrivningsplan leda till obegränsad avdragsrätt ulannågon motsvarande ålerföringsskyldighet. Härifrån är dock steget långt tillgenerell återförings-skyldighet. Delegationen vill därför tillstyrka förslagetendast på så sätt att värdeminskningsavdrag för byggnader, som hänför sig tillavdragna förbättringskostnader understigande , skall återförasoavsett avdragets storlek. Förslagel avstyrks av i ochSveriges fastighetsägareförbund. åberopar praktiska skäl medanfastighetsägareförbundet funnit motiven otillräckliga. Vad avser återföring av värdeminskningsavdrag förefallerdel principiellt riktigt all återföra dessa oberoende av beloppens storlek. Detkan emellertid anföras praktiska skäl för att låta 3 000-kronorsgränsenkvarstå. Visserligen har praxis beträffande avskrivningsprocenl för olika slagav byggnader varit relativt fast efter och i de flesta fallbör del framgå av 11 1980/81. 1980/81:104 162 värdeminskningsbilaga, vilka värdeminskningsavdrag sombelöper före avyttringen. I del praktiska taxeringsarbetet visar detsig emellertid ofta - inte minst när det gäller mindre fastigheter - att svårigheierföreligger att fastställa värdeminskningsavdragen. För den skattskyldige kandet vara förenat med svårigheter att vid realisationsvinstberäkningen få frampå innehavstiden belöpande värdeminskningsavdrag; 3 000-kronorsgränsen börmåhända av det skälet kvarstå. Förbundet avstyrker däremot atl vid beräkningenav realisationsvinst slopa beloppsgränsen vid återföring av avdrag förvärdeminskning av byggnad. De motiv som anförts för den föreslagna ändringen,vilken berör en icke obetydlig del av de fastigheter förbundet företräder är,enligt förbundets uppfattning, otillräckliga och ändringsförslaget kan därförinte accepte- De föreslagna författningsändringarna godtas i stort settav remissinstanserna. RSV, kammarrätten i och lantbrukarnasskattedelegation har alternativa förslag beträffande punkt 2 a av anvisningarnatill 36 § KL. Anvisningar till 35 § Vid avyttring av fastighet skall beräkning avrealisationsvinst och realisationsförlust göras särskilt för varje avyttradfastighet eller del av fasrighet. I punkt 2 a av anvisningarna till 36 § angesvad som i detta sammanhang skall anses som en faslighet. (21:a stycket) Vid beräkning av realisationsvinst Med fastighet i punkl 2 av anvis- anses varje taxeringsenhet som en ningarna till 35 § avses varje fastighet.Om flera taxeringsenheter taxeringsenhet. eller delar av taxeringsenheter inom enheter eller delar av taxeringsenhe- samma kommun vid avyttringstillfäl- ter inom samma kommun vid avytt- let brukas gemensamt eller fidigare ringstillfället brukas gemensamt el- under den skattskyldiges innehav ler under de senaste fem har brukats gemensamt, får dock, åren före beskattningsårets ingång om den skattskyldige så önskar, under den skaltskyldiges innehav beräkningen göras sotn om den har brukats gemensamt, får dock gemensamtbrukade egendomen ut- dennu angivna egendomen anses gjorde enenda fastighet. Har vid utgöra en enda fastighet. avyttring av en del av gemensamt avyttring av en del av gemensamt brukad egendom vinstberäkningen brukad egendom vinstberäkningen gjorts som om egendomen utgjorde gjorts som om egendomen utgjorde Prop.1980/81:104 163 en enda fastighet, skall bestämmel- en enda fastighet, skall bestämmel serna i sextonde och sjuttonde styck- sernai sextonde och sjuttonde styck ena iakttas vid avyttring av återsto- enaiakttas vid avyttring av återsto den av egendomen. den av egendomen. (22: a stycket) Vid tillämpning av föregående Vid tillämpning av föregående stycke gäller följande. Med den styckegäller följande. Med den skaltskyldiges eget innehav likställs skattskyldigeseget innehav likställs tid under vilken han enligt 35 § 2 tidunder vilken han enligt 35 § 2 mom. tredje stycket skall anses ha mom.tredje stycket skall anses ha innehaft fastigheten. Taxeringsen heter och delar av taxeringsenheter hetereller delar av taxeringsenheter anses ha brukats gemensamt under anses habrukats gemensamt under tid då de enligt de grunder som anges liddå de enligt de grunder som anges i 18 § skulle anses ingå i samma i 18 §skulle anses ingå i samma förvärvskälla. Vid denna bedömning förvärvskälla.Vid denna bedömning bortses från enheternas beskatt- bortses frånenheternas beskatt ningsnatur, ningsnatur. Bestämmelsen i punkt 2 av anvisningarna till 35 § KL omfaslighet = taxeringsenhet infördes . Enligt promemorian skallden alltjämt vara huvudregel. Kammarrätten ifrågasätter därför om den föreslagnaomredigeringen är påkallad. Den avsedda uppmjukningen av lagregeln kunde istället uppnås genom att bestämmelsen byggs ut med en hänvisning till detutvidgade fastighetsbegreppet enligl följande: . ."såvida inte den skatlskyldige påyrkar sådan beräkningsgrund som avses ipunkt 2 a tjugoförsta stycket av anvisningarna till 36§". Första meningeni sistnämnda stycke skulle i så fall utgå. Vidare skulle ordet"faslighet" i slutet av andra meningen och i slutet av bisatsen itredje meningen bytas mol "taxeringsenhet". Visserligen har enligtpromemorian första meningen tillkommit för alt förtydliga fastighetsbegreppetsinnebörd vid tillämpningen av bl. a. delavyttringsreglerna (jfr s. 28). Detmåste emellertid anses självklart atl definitionen av fastighelsbegreppel i 35§ äger giltighet även vid beräkningen av omkostnadsbelopp enligt 36 §. Nuvarandetaxeringsenheter kommer vid blivande fastighetstaxering att i icke oväsentligomfattning uppdelas i enheter av olika beskattningsnatur. På grund häravföreslås i promemorian särskilda bestämmelser i ett nytt, tjugoandra stycke avanvisningarna till 36 § KL. Enligt kammarrättens uppfattning är det dock endastden sista meningen - "Vid denna bedömning bortses från enheternasbeskattningsnatur" - som oundgängligen behövs. I övrigt innehåller stycketregler som ändå får anses gälla. Del bör därför räcka med ett påpekande imotiven härom. Följer man kammarrättens uppfattning, bör den kvarvarandebestämmelsen kunna fogas in i det föregående stycket. Härigenom undviks altanvisningspunkten 2 a ytterligare belastas. I promemorian undgår man faran för begreppsförvirringgenom atl i stället för "fastighet" resp. "taxeringsenhet"tala om "resultatenhet". I förslaget till lagtext vill man emellertidföra in begreppet "fastighet" även i punkten 2 av 1980/81:104 164 anvisningarna lill 35 §. Klarhet skall sedan vinnas genomatt man tar in en definition av fastighelsbegreppel i två nyinsatta stycken ipunkt 2 a av anvisningarna till 36 §. Denna definition skulle gälla exklusivtvid beräkningen av realisationsvinst. Delegationen finner det för sin del olyckligt atltillskapa skiftande fastighelsbegrepp för olika områden inomskattelagstiftningen. Delegationen vill i stället föreslå att begreppet"resultatenhet" lagfästs och definieras. Definitionen bör tas in iomedelbar anslutning till begreppet, dvs. i punkt 2 av anvisningarna till 35 §. Delegationen har redan lidigare framhållit delotillfredsställande i att begreppet "fastighet" inte har en enhetligbetydelse i vår skattelagstiftning. finns skiftande fastighetsbegreppmellan exempelvis mervärdeskattelagen och kommunalskattelagen. Skulle man nufå olika betydelser t. o. m. inom en och samma lag kan begreppsförvirringen blimycket besvärande. I promemorian föreslås inte någon ändring i punkten 2 atolfte stycket av anvisningarna till 36 § KL. Som denna punkt är utformadföreligger rätt lill fasta tillägg så fort avyttrad fastighet omfattatbostadsbyggnad. Frågan om förekomsten av huvudbyggnad får betydelse först närmer än en bostadsbyggnad avyttras. Delegationen ifrågasätter därför om denföreslagna nyinsatta andra meningen i trettonde stycket är tillräcklig för altnå åsyftat resultat. I tredjemeningen av trettonde stycket återfinns alternativregel 1. Det i promemorianframförda förslaget alt rätten till 3 OOO-kronorstillägg skall göras beroendeav bostadsbyggnadsbeståndet på hela resultatenheten torde vara tänkt att gällaäven vid tillämpning av alternativregel 1. Är det tveksamt om andra meningenger avsedd verkan i fråga om huvudregeln torde del i fråga om alternativregel 1vara helt klart, att bestämmelserna i tolfte stycket inte upphävs genommeningen i fråga. Delegationenvill föreslå att andra meningen i trettonde stycket - inle minst av praktiskaskäl - får följande lydelse: "Vid tillämpningen av den beloppsgräns som anges iandra stycket skall dock hänsyn las till förhållandena på helafastigheten." 3 Avdrag för substansminskning Remissinstanserna finner del tillfredsställande attbestämmelserna om avdrag för substansminskning blir enhetliga för samtliga deinkomstslag där utvinningen av en naturfyndighet kan redovisas. Frågan tas uppsärskilt av bl. fastighetstaxeringskommitté och lantbrukarnasskattedelegation. Uttryckliga regler om avdrag för subslansminskning finns f.n. endast i inkomstslagen jordbruksfastighet och rörelse. I praxis har dock sådanlavdrag medgivits även vid inkomst av annan faslighet. I promemorian föreslås atl gemensamma regler om avdrag försubstans- 1980/81:104 165 minskning skall införas för alla tre inkomstslagen. I den nya fastighetstaxeringslagen (1979:1152), FTL,föreskrivs atl mark skall indelas som täktmark om täkttillstånd enligt 18 §naturvårdslagen (1964:822) eller vallenlagen (1918:523) gäller för marken. Med täkttillståndjämställs pågående läkt (2 kap. 4 § FTL). Täktmark och ev. industribyggnad påsådan mark skall utgöra särskild taxeringsenhet med beskattningsnaturen annanfastighet (4 kap. 5 § punkt 4 och 11 § FTL). Del sagda innebär som huvudregelatt läktverksamhelen endast kan hänföras till inkomslslagen annan fastighet ochrörelse. I ett övergångsskede då t. ex. täkttillstånd meddelas för markingående i jordbruksfastighet kan inkomsterna av takten vara atl hänföra tillinkomst av jordbruksfastighet. Mot bakgrund härav tillstyrker kommittén atlregler om avdrag för subslansminskning även fortsättningsvis finns i inkoinstslageljordbruksfastighet. ställningstagande torde inte påverkas av huruvidameddelat täkttillstånd eller påbörjad läktverksamhet skall utgöra skäl för nytaxering under den löpande taxeringsperioden allmännafastighetstaxering. Delegationen vill bestämt understryka uppfattningen attinkomstslaget annan fastighet inle kan hållas utanför de avdragsregler, someljest gäller i fråga om värdeminskning på grund av subslansminskning. Någonsaklig grund för åtskillnad på grund av beskattningsnaturen kan inle uppletas. Inleminst det förhållandet, atl en och samma läkt lill och från kan bli föremål föromtaxering och därför - eller av annan anledning - överflyttas från eltinkomstslag till etl annat, gör det helt nödvändigl med enhetliga avdragsregler.Delegationen förutsätter därvid, alt om ett taktområde övergår lill annanförvärvskälla, så skall full kontinuitet råda i fråga om anskaffningsvärde ochsubstansminskningsavdrag.