prop · G403181 · 1980-12-31 00:00:00 — Bortsettfrån atl kunskaperna om taluppfattningsmekanismerna fortfarande ärofullständiga, vållar spridningen mellan olika röster och även variationen frångång till gång för samma talare slora svårigheter. Del lorde dröja 8 ä 10 ärinnan system för analys av löpande tal och omvandling till skriven text kanrealiseras. System för igenkänning av elt så begränsat material som räkneorden0-9 lästa av olika talare finns i och för sig redan. För igenkänning av ettstörre antal ord har rapporterats rätl uppfattade i bästa fall.Felprocenten är dock fortfarande för hög för de flesta tillämpningar. Intresset för talanalys och röstigenkänning är stort, vilkelgör atl forskningsinsatsen är slörre än på syniessidan. Svårighetsgraden göralt man ändå måsle räkna med det nämnda tidsperspektivet, vilkel innebär endast kan vänta sig tillämpningar på talsyntesområdet. I olika sammanhang har man skisserat en utveckling under 1980-laletdär allt fler hushåll skaffar sig hemdator eller terminal. Denna skulle kunnaförbindas via telenätet med någon form av datorutrustning. Hemterminalernaskulle därigenom kunna användas för atl hämta information som lagrats i olikadatabaser. En sådan utveckling skulle givetvis få stor belydelse förkontakterna med dem som har texttelefoner under förutsättning atthemterminalerna och texttelefonerna konstrueras så att kommunikation mellan demblir möjlig. Enligt vad vi har erfarit har denna möjlighet beaktats vidkonstruktionen av texttelefonen. Men även enklare leknik prövas i delta sammanhang. INederländerna och i pågår f. n. försök i mindre skala att med knappsatsielefonerskapa e« kommunikationshjälpmedel för döva. Utrustningen hos den döve består av en knappsatslelefon,signalomvandlare och en mindre TV-skärm på vilken 8-10 tecken fortlöpandeframträder. Kommunikationen tillgår så atl den döve lalar vid kontakt med enhörande abonnent. Den hörande svarar genom att enligt ett visst mönster tryckaner knappar på sin knappsatslelefon. Två knappar trycks ner för varje tecken. 1en förbindelse mellan två döva måsle båda ha tillsatsutrustning ochkommunikationen sker genom knappsignalering åt båda hållen. En fördel med denna kommunikationsmetod är att flertaletländer är på 1980/81:181 13 väg att införa knappsatsapparater, vilka dock måste varautförda för tonsignalering. I beräknas detta vara genomfört för helalandet under senare delen av 1980-lalct, En ytterligare fördel är fnllåtkomlighet till samtliga abonnenter, varför förmedlingsbehovot reduceras. Mennackdelarna är tyvärr rätt betydande: - Endast döva som har en god spräkbehärskning kanha förbindelse med en "vanlig telefon". -- Kommunikationsmetoden är långsam och ger diirmed länga samlalsti-der. - Den hörande abonnenten ser inte den text hanskriver och har svårt att hålla den i minnet. Stor risk för felskrivning. ~ Systemet kan inte utan belydande kostnader sanitrafikerasmed texttelefoner. ~ Ett införande av systemet i skulle, på grund avdet successiva införandel av tonknappval. inte ge full åtkomlighet mellanabonnenterna förrän om . I har motsvarande försök pågått. De har emellertidavbrutits eflersoin systemet där ansetts vara för svårhanterligt för den somenbart har knappsatsapparaten. 1 det föregående har antytts att ny teknik kan öppna nyamöjligheter lill kommunikation över telenätet. Men oavsett vilken teknik somblir förhärskande i framliden, slår det klart atl den enda möjlighet som f. n,står till buds iir förmedling genom personlig assistans av förmedlare. Dennametod iir förenad med belydande problem. Det är därför viktigt all den prövas noggrannt. Det gällerinte endast atl få ett grepp om behovel av förmedling och därmedförmedlingspersonal. Del gäller lika myckel att studera samspelet mellanabonnenter och förmedlare för atl få della att fungera så bra som möjligt. För alt belysa behovel av och kraven pä en framtidaförmedlingsverksamhet i etl utbyggt textlelefonsystem inledde vi enförsöksverksamhet , Ansvarig för försöksverksamheten varProjektgruppen för vuxendöva. Verksamheten bedrevs vid länslandstings hörselklinik vid i , Den finansierades avlandstinget och allmänna arvsfonden. Försöksverksamheten bedrevs med 50texttelefoner av preliminära lyp. Denna inledande försöksverksamhet finns utförligtbeskriven i . som getts enomfattande spridning'. De iakttagelser och erfarenheter som gjordes under deninledande hörselpcdagogiska avdelning.Kornhamnstorg 4. Ill 27 , tel, 21 ()6 14, 1980/81:181 14 försöksverksamheten har emellertid beaktats i den analysav samlalsförmedling som lämnas i del följande. 6 Tillverkningen av texttelefoner 1 det föregående (avsnitt 2)- har nämnts enförsöksverksamhet som genomfördes /76 med USA-tillverkadetexttelefoner. De apparater som kom till användning (TV-phone) var importeradeav etl privatföretag och apparaterna hade inte granskats av i annalavseende än för temporärt tillstånd att ansluta dem till verkets nät. De harnumera utgått ur marknaden. anordnade ochhandikappinstitutet ett informationsmöte om aktuella telehjälpmedel påhandikappområdet. I mötet dellog representanter för slatliga organ, kommun- ochlandslingsförbunden samt flertalel berörda centrala handikappförbund.Beträffande texttelefoner meddelade representanler alt manförvärvat tillverkningsrälten för den tidigare nämnda amerikanska TV-phonen. Vid en teknisk granskning hade det dock visat sig allprodukten måste genomgå en relativt omfattande modifiering för att bli driftsäker.Arbetet med detta pågick och en mindre serie skulle kunna tillverkas av Teliunder om handikapporganisationerna så krävde. Dessa apparaterskulle dock inle uppfylla de krav gällande bl. a. överföringskod och signaliseringsprincipersom en nordisk kravspecifikation skulle innehålla. Arbetet med dennakravspecifikation hade påbörjats inom det nordiska telesamarbetel. Apparaterkonstruerade och tillverkade enligt dessa krav beräknades kunna tillhandahållastidigast . Då det ansågs synnerligen angeläget att snabbt få framfungerande texttelefoner tillverkades drygt 200 apparater av den modifieradeversionen . Dessaapparaler har kommit lill användning bl. a.vid den försöksverksamhet som gruppen bedrev vid hörselkliniken vid Kornhamnstorg.Någon tilldelning lill enskilda handikappade skedde inte då anslagsfrågan viddenna tidpunkt inte var löst. Genom att dessa preliminära texttelefoner inte kan ha samlrafikmed texttelefoner tillverkade i enlighel med den nordiska kravspecifikationenhar de tagils ur trafik. De disponeras nu av dövskolor för undervisning ochintern kommunikation. Texttelefoner utförda i enlighet med den nordiskakravspecifikationen konstruerades av . Tillverkningkunde påbörjas vid under slutet av årel. Genomkonstruktions/produktionsproblem dröjde det emellertid till innande första apparaterna kunde leverereras. Tiden för den utvidgadeförsöksverksamheten med texttelefoner (se avsnitt 8)' fick därför förkortasmed ca en månad. - Ej med här. 1980/81:181 15 Som förut nämnts har godkänt riktlinjer förtillhandahållande av texttelefoner åt döva. gravt hörselskadade, dövblinda och talskadade.som innebär atl apparater kunnat ordineras från den . Med hänsyntill all kostnader skulle täckas i efterskott anslogs för ändamålet5,7 milj. kr. för /81 under anslag K 8.Ersättning till för texttelefoner. Anslagsframställningen byggde påvårt anlagande all ca 1 200 personer skulle lilldelas texttelefon /80 saml alt det angivna priset på texttelefonen var 4 500 kr.På grund av oförutsedda svårigheter med konstruktion/produktion - främsl bristpå erforderliga komponenter - kunde endast 265 personer förses medtexttelefoner under /80. 1 praktiken innebär detta alt endasideltagarna i försöksverksamheten erhöll texttelefoner. Del innebär vidare alt anslagelför 1980/81 endast utnyttjas till en mindre del. 1 anslagsframställning för budgetärel 1981/82 redovisasteleverkets beräkningar beträffande tilldelningen av texttelefoner underbudgetaret 1980/81. Verket räknar med att kunna installera 2 650 texttelefonerunder budgetåret. Kostnaden för en texttelefon har enligl ökal lill6 . beräkning av antalet installationer /81 bygger på vårt antagande i det tidigare belänkandel omantalet ordinationer under budgetåret. Våra anlaganden byggde emellertid påförutsättningen alt ordinationsverksamheten skulle ha startat ochvarit helt etablerad /81. På grund av all apparater inte funnitstillgängliga har ordination av hjälpmedlet kommit igång på allvar först eflerden . Eftersom information, ordination och installation tar viss tidanser vi det orealistiskt att anta att 2 650 texttelefoner kan installerasunder /81. Vi återkommer till denna fråga i avsnitt 9.1.'' 7 Texttelefon för dövblinda Föreningen () och () har i skrivelser till oss framhållit vikten av atttelefonfrågan för dövblinda löses. I del gjorda arbelel har också dövblindasspeciella behov av telefoneringsmöjligheler beaklals och valet avkommunikationsprincip (kommunikation mellan tangentbordslerminaler) har skettbl. a. med hänsyn till möjligheter att få fram lämplig utrustning för gruppen. Gruppen dövblinda har studerats med hjälp av de registersom finns hos SRF samt vissa rapporter från handikappinstitutet. Av della malerialframgår atl ca 400 personer har så grav syn- och hörselnedsältning alt de harsynnerligen svårt att samtala genom telefon eller ta emot information frånradio. TV och tidningar. För flertalet av dem är det omöjligt. av dedövblinda är över 65 är. En analys av boendeförhållanden, psykisk 1980/81:181 16 motivation och andra viktiga faklorer som begränsarefterfrågan av särskild telefonutrustning visar atl högst 150 personer tordekunna komma i fräga för ett telefonsystem där texten skrivs ut i punktskrift papapper. Vi bedömer all ca 50 personer är direkt motiverade och beredda alt med begrinisadträning acceptera någon form av specialtelcfoner. För resterande 100 personerkrävs en mera långsiktig träning. Speciella problem finns för dövblinda både när det gälleratt sända och ta emot meddelanden. Vissa dövblinda använder t. ex. aldrig annatän punkiskriftsmaskiner för brevskrivning o. dyl.. vilket gör det svårt för dematl använda ett vanligt skrivmaskinstangenlbord. Vissa dövblinda har användbarasynrester som gör det möjligt att använda texttelefoner med bildskärm av sammatyp som för döva, förutsatt att bildskärmen är tillräckligt stor. Andra återmåste ges möjligheter atl la emot meddelanden utskrivna på . Således behövs, vid sidan av de ovan beskrivna texttelefonerna fördöva och talskadade en speciell version som gör del möligt att sända och taemot punktskrift, tekniska högskolan i inledde i början av 1970-taletett utvecklingsarbete för att få fram punktskriftslelefoner för dövblinda.Efter några år fanns en prototyp som vid fältmässiga försök dock visadepåtagliga brister bl. a. beträffande driftsäkerheten. Som framhållits i avsnitt 2 gjorde handikappinstitutet isamarbete med Telemedel en utredning om döva, dövblinda och talskadade iNorden. Elt resultat av delta arbete var. att norska ccntralförvaltningåtog sig att i samarbete med svenska centralförvallning ochhandikappinstitutet ta fram en prototyp till en terminal lämplig fördövblindkommunikation. Så har också sketl, och baserat på en kommersielll tillgängligpunklskriflsutrustning har norska innevarande år presenteraten ulruslning och en rapport över arbetet. Den befinlliga terminalen finns f. n.kvar i för vissa praktiska prov. men beräknas bli ställd tillhandikappinstitutets förfogande . Förberedelser för en mindreserietillverkning pågår. Det är således rimligt att räkna med, att apparater fördövblinda skal! kunna finnas tillgängliga . Kostnaden för dessa ärinte fastställd, men torde bli minsl fem gånger så slor som kostnaden för entexttelefon för döva. Eftersom antalet abonnenter dock är mycket litet är ävenden lolala apparatkoslnaden liten jämfört med totalkostnaden för dövastexttelefoner. Eftersom de särskilda dövblindtelefonerna inle har funnitstillgängliga och därför inle heller kunnal provas inom de försök medtexttelefoner som pågått har en del problem kring telefonering för dövblinda inlekunnat belysas. tar alltid att läsa än vanlig skrift.Detta påverkar samtalens längd vid telefonering med punktskriftslelefoner ochdärmed också samtalskostnaden. 1980/81:181 17 Vi utgår ifrån att det ocksä kan behövas vissa fortsattaprov för att testa driftsäkerheten och för att göra eventuella justeringar iapparaternas utförande. Vi anser att handikappinstitutet och i enarbetsgrupp bör följa den fortsatta utvecklingen av dessa telefoner tills dentekniska utrustningen finns tillgänglig för dövblinda. Det bör i della sammanhang framhållas atl texttelefonerför dövblinda kan komma att spela en annan roll än enbart som alternativ lillhörandes telefon. Apparaturen kan på ett omvälvande sätt bidra till atl brytamånga dövblindas svåra isolering. Planer finns också atl undersöka möjlighetentill nyhetsförmedling m. m. för gruppen via de speciella textlelefonlerminalerna. 8 Försöksverksamheten med samtalsförmedling 8.1 Bakgrund beslut att texttelefoner kan ordineras tilldöva, gravt hörselskadade, dövblinda och talskadade är elt steg på vägen motett fungerande telekommunikationssystem för dessa grupper av handikappade.Frågan om telekommunikation mellan texltelefonabonnenter och vanligatelefonabonnenter kvarstår dock. Tillgång lill samlalsförmedling betraktas avde döva som en viktig fråga och anses vara en förutsättning för att gruppen vuxendövaskall efterfråga texttelefon. Starka krav på införande av en permanentförmedlingsverksamhet har under en följd av år framförts från de döva ochhörselskadades organisafioner. 1978/79:99 framhåller dåvarande statsrådetLindahl: "Texttele fongruppen betonar alt dövas, dövblindas och talskadades tillträde till lelefongemenskapen är en fråga inte bara om texttelefoner utan också om förmedling av samtal mellan sådana telefoner och vanUga telefonapparater. Även jag vill starkt understryka detla förhållande. Liksom remissin stanserna anser jag det angeläget att hithörande problem kanlösas". Till delta uiialande anslöt sig föredraganden, dåvarande chefen för . Vi vill i sammanhanget också erinra om de principer som ärvägledande för det av FN proklamerade . lill vars utformningSverige aktivt medverkat. Varje land skall "verka för att samhällelsverksamhet på alla områden görs tillgänglig för människor med funktionshindersamt atl dessa människors behov beaktas i planeringen på allasamhällsområden". Det stod från början klart atl en permanent samlalsförmedling(föc) inte kunde inrättas utan en försöksverksamhet i större skala än den viinledde . Försöket borde vidare belysa alla faser iförmedlingsverksamheten, bl. a. behovet av information och utbildning av såvälabonnenter som förmedlare. Efter kontakter med ledning överenskomsatt en försöksverksamhet i verkets regi skulle inledas . 2 1980/81. Prop.1980/81:181 18 genomfördes och bekostadeshuvudsakligen av . Försöket har gett positiva resultat och har enligt vårmening klart visat atl förmedling av samtal med texttelefoner är en verksamhetsom bör utföras inom . De nordiska telemyndigheternas mångårigaengagemang i frågan ~ bl. a. via NÄT och Telemedel - får uppfattas så alt manäven på den sidan har samma grundinställning. Praktiska problem - bl. a. fråganom samlalsdebitering - gör det också närmast omöjligt för någon annan än telemyndighetenatt handha samtalstrafiken. Försöksverksamheten påbörjades och avslutades1980-06-30. Antalet personer med texttelefon har uppgått till 230, varav 100var vuxendöva, 129 barndomsdöva och en person var lalskadad. Eftersomtillgången lill texttelefoner var begränsad vid försöksperiodens början erhöllvissa abonnenter sin apparat först under försökels gång. De statistiskauppgifter som analyserades hänför sig därför huvudsakligen till lidenapril-juni. Förmedlingscentralen (föc) var placerad i anslutning tillnummerbyrån på telekonlor. Föc var öppenmåndag-lördag kl. 8-21 och söndag/helgdag kl. 9-15. Avsikten med försöket har varit att bedöma vilkendimensionering en förmedlingsverksamhet skall ha för att erbjuda entillfredsställande service och vilka koslnader som är förknippade därmed. Imålsättningen ingår även alt behandla frågan om hur förmedlingen skall utformasoch fungera. Verksamhelen vid föc har registrerats noggrant för atl ge underlagför fortsatta överväganden. Den har utvärderats fortlöpande. Syftet med ulvärderingen av försöksverksamheten har varitalt o identifiera och kvantifiera de faklorer som är av betydelse för abonnenternasefterfrågan av förmedling, o registrera och bearbeta det material som insamlats vid föc , så att det blir möjligt att belysafrågan om framtida dimensionering, o ta del av abonnenternas och personalenserfarenheter och synpunkter vad gäller förmedling av samtal för atl kunna angevissa riktlinjer beträffande förmedlingsverksamhetens utformning och funktion. Följande frågeställningar ligger till grund förutvärderingen av försöksverksamheten: 1) Vilka erfarenheler har gjorts isamband med ordinations- och informa- Prop.1980/81:181 19 2) Vilkaerfarenheter har gjorts beträffande föc:s utformning och funktion? 3) Vilka faktorerpåverkar abonnenternas kommunikationsbenägenhet och hur slor är efterfrågan avförmedling? 4) Vilkendimensionering av föc i förhållande lill antalet abonnenter är nödvändig föratt tillgodose abonnenternas önskemål och efterfrågan? 8.4 Uppläggning och genomförande Arbetet med försöksverksamheten har omfattat följandeaktiviteter: o personliga erbjudanden om deltagande i försöket ochkontakter med berörda myndigheter och organisationer, o information tilldeltagarna, o ordination av lexltelefoner och annan utrustning, oinrättande av föc, o utbildning av förmedlingspersonal. Del förberedande arbetet är utförligt beskrivet i bil. 2Erfarenheterna av förberedelsearbetet visar att särskilt informationsfrågornamåste ägnas stor uppmärksamhet, dels vid ordination, men speciellt i sambandmed samtalsförmedling. Genomförande () o samtalsförmedling, o felavhjälpning och samordning, o förbättringar avverksamheten. Uppföljning och utvärdering () o och automatisk registreringav samtalen vid föc, o enkäter riktade till abonnenter ochpersonal, o dokumentation från ordinalörernaoch , o bearbetning och sammanställning. 8.5 Efterfrågan av texttelefoner I vårt fidigare betänkande utgick vi från atl det finnsklara skillnader i dövas behov av samlalsförmedling. Gruppen döva kan indelas i två kategorier. Den ena är de barndomsdöva,dvs. personer som är födda döva eller som blivit döva i den tidiga barndomen.Den andra kategorin är de vuxendöva personer, som har blivil döva i vuxenålder. Barndomsdöva har iraditionelll en väsentligt annoriunda kommunika- 5 Ej med här. 1980/81:181 20 tionssituation än vuxendöva. Barndomsdöva kommunicerarhuvudsakligen med andra barndomsdöva. Vuxendöva, liksom talskadade, kan förutsättas ha ettkommunikationsbehov och kontaktmönster som i storl sett överensstämmer medickehandikappades. Detta innebär att de huvudsakligen har behov av kontakt medhörande, vilkel ställer krav på förmedling av samtalen. Vi utgick från atl barndomsdöva har etl storl inlresse av atlfå tillgång till texttelefon. Vi försökte inte bedöma i vilken mån detlaintresse påverkas negativt av t. ex. hög ålder, svårigheter att användautrustningen, eller hörande familjemedlemmar som sköter telefonkontakterna. Viantog vidare att barndomsdöva skulle efterfråga samlalsförmedling i mindreutsträckning än vuxendöva. Medan gruppen barndomsdöva har en hell normalåldersfördelning, beräknas genomsnittsåldern för de vuxendöva ligga på ca 70år. Därav följer att ett relativt stort anta! inte kommer att efterfrågatexttelefon, därför att de redan överlåtit de yttre kommunikationerna på andra.Dessutom har många vuxendöva efter åratal av isolering fått sinkommunikationsvilja begränsad. Detta såg vi som en begränsande faktor när detgällde vuxendövas intresse för texttelefon över huvud taget. Eftersom gruppen talskadadeär rätt ofullständigt känd blev uppskattningen av deras behov av texttelefonmyckel approximativ. Del finns ytterligare faktorer som direkt eller indirektpåverkar efterfrågan. Tillgång till förmedling är säkert av stor betydelse förefterfrågan. Gruppen vuxendöva kan förmodas vara mindre intresserade avtexttelefon om det inte finns samlalsförmedling. Det finns troligtvis en relativt stor grupp av döva sominte känner till atl de är berättigade lill texttelefon. Information till depresumtiva texttelefonabonnenterna kan öka antalet som efterfrågartexttelefon. Försöksverksamheten har dock visat att gruppen vuxendöva ärtämligen okänd, och del kan därför vara svårt atl nå ut med information tillden. Slutligen har antalet texltelefonabonnenter säkertbetydelse för den enskildes efterfrågan av texttelefon. Många personer avvaktartills antalet texltelefonabonnenter har blivil fler. Det är sålunda rimligt alt anta alt inle alla hushåll därdöva ingår kommer att efterfråga texttelefon. De omständigheter som troligtvispåverkar efterfrågan är typ och grad av handikapp, boendeform, ålder, andrahandikapp, ekonomiska förhållanden och extra kostnader för texttelefonen (iform av högre kvarialsavgifi liksom för eventuellt nytt telefonabonnemang). Försöksverksamheten har givit vissa indikationer på altföljande förhållanden har en reducerande effekt på efterfrågan avtexttelefoner. Prop.1980/81:181 21 o annat handikapp, o samboende med hörande, o nyttan anses inle motsvara merkostnaderna, o små ekonomiska resurser, t. ex. endasi folkpension, o ålder: . o lång tids dövhet. o möjligheten att klara viss typ av samtal på annat sätl t. ex. med förstärkare. Kontakter för alt få deltagare i försöket togs . Vuxendöva skulle i första hand erbjudas att delta, eftersom manantog att denna grupp hade elt slörre behov av förmedling än de barndomsdöva.Eftersom kännedomen om vuxendöva ansågs störst inom bordeerbjudandel i första hand gå till personer därifrån. Ett 50-tal personer frånVästernorrland bereddes också tillfälle atl delta. Totalt skulle ca 250 döva personer ingå i försöket. Genomolika kontakter erhölls namnuppgifter på döva personer, som antogs varaintresserade. Ett begränsat antal döva anmälde själva sitt intresse. Det visade sig dock vara svårt att få fram ett lillräckliglanlal vuxendöva för försöket, främst därför att denna grupp inte är känd påsamma sätl som barndomsdöva. Ett stort anlal barndomsdöva fick därför ingå.Resultatet av arbetet med framtagning av tänkbara försökspersoner blev enförteckning med namn och adresser lill 293 döva personer. Med familjerrepresenterade de hushåll med minsl 358 döva personer. Sedan informationsmaterial om texttelefonerna och omförsöket hade utarbetats sändes ut information och brev mederbjudan att della i försöket till de personer som fanns upptagna påförteckningen. Av dessa var 147 vuxendöva, 145 barndomsdöva och en person lalskadad. Av de 293 som erbjöds alt delta tackade 50 personer nejtill erbjudandet. Av dessa var 36 vuxendöva och 14 barndomsdöva. Tolala andelenpersoner som inte efterfrågade texttelefon uppgick lill av de tillfrågade.De främsta skälen var alt man klarade kommunikationen på något annat sätt ochatt kostnaderna för texttelefonen ansågs höga. Medelåldern bland de vuxendövasom tackade nej var relativt hög. Men den största andelen av de vuxendöva somtackade nej bodde tillsammans med hörande. Det är troligt att den dövestelekommunikation övertagits av den hörande i dessa fall. Ett antal personer som tackade ja till erbjudandet lämnade senare 3 1980/81. Prop.1980/81:181 22 Totalt har bortfallet uppgått till 13personer. Av dessa var il vuxendöva och två barndomsdöva. Den försöksgrupp som slutligen kom alt ligga till grundför den statistik som förts vid föc omfattar 230 personer. De flesta varbosatta i , 46 i och några få i ochSödermanlands län. Eftersom en stor del av deltagarna i försöket -främst barndomsdöva- bodde tillsammans med döva, kom antalet döva personer som hade tillgång tilltexttelefon i bostaden att uppgå till drygt 300. 15 av deltagarna erhölldessutom texttelefon på arbetsplatsen.