prop · G4039 · 1980-12-31 00:00:00 — har inga direkta erinringar motutredningens förslag till ny regionindelning men poängterar atthuvudmannaskapsfrågan för sjukhuset är oklar. Vissosäkerhet finns också beträffande sjukhusets framtida innehåll motbakgrund av del stora investeringsbehov som finns vid sjukhuset. Direktionen för är ense medutredningen i fråga om vilka faktorer som bör beaktas vid ett ställningstagandelill problemet om indelning i sjukvårdsregioner. 1 allt väsentligt delardirektionen även de ställningstaganden utredningen gör. Starka skäl - inteminst resavstånden särskilt för patienter i öppen vård - talar enligtdirektionens mening för att hela läns landstingskommun förs övertill . 6.3 Förslag om en utökad Umeåregion Utredningen har uttalat alt en fortsatt verksamhet vidregionsjukhuset i kräver ett större befolkningsunderlag. Utredningenföreslår därför att och södra delen av ,, tillförs Umeåregionen. Flertalet remissinstanser har tillstyrkt utredningensförslag beträffande en utökad Umeåregion. Rörande instämmer llertalei remissinstan.ser(bl,a. läns landsting) i utredningens förslag medan Civilbe/nlhavnren i NedreNorr/ands civi/oiurädc inte an.ser sig kunna tillstyrka en lörandring avnuvarande regionindelning vad avser Umeåregionens upptagningsområde. i anser det varaväsentligt alt Umeåregionen tillförs ytterligare befolkningsunderlag så attregionsjukhuset i längden skall kunna upprätthålla den medicinska standard somär en förutsättning för att bedriva regionsjukvård. tillstyrkerutredningens förslag om utökning av Umeåregionen. Befolkningen i regionenskulle därmed öka med ca 260 000 till 908 000 invånare. Trots detta kommerUmeåregionen att få det lägsta invånarantalet. Utredningen bedömer detönskvärda befolkningsunderlaget för en fullständig regionsjukvård vara snarare1,5 än 1 miljon invånare. Avstånden inom Umeåregionen är mycket stora, ca 50 milfågelvägen från till de mest avlägsna delarna. De allmännakommunikationerna, särskilt i öst-västlig riktning, är dessutom oftabristfälliga. 1980/81:9 63 ställas på förbättrade kommunikationer inom regionen förall förkorta restiderna och möjliggöra resor utan byten. Det är ocksåväsentligt att försäkringskassorna ersätter flygresor till och fränregionsjukhuset i då tidsbesparingar kan göras. Som utredningen föreslårbör också frågan om en helikopterorganisaiion inom regionen närmare undersökas.Man bör då utreda om helikoptertransporterna även kan användas för andrakommunikationsbehov. Genom att utöka Umeåregionen med och Jämtlandslän sammanfaller regionen med högskoleregion. Därigenom underlättas ensamordning av utbildning och forskning inom vårdområdet med annan utbildningoch forskning i regionen, vilket anser vara betydelsefullt. Civilbefälhavaren i övre civilområde anför: De förslag utredningen presenterar avser i allt väsentligtförhållanden i fred. Samhället i krig ställer anspråk på en utökadsjukvårdskapacitet vid sidan av de till de militära förbanden anslutnavårdresurserna. Inte minst de specialiteter, främst på kirurgiområdet, somregionsjukhusen kan ställa till förfogande, får en ökande betydelse i krigstid. Från försvarssynpunkt betraktas övre som ettmycket betydelsefullt och utsatt område vid krig. Detta innebär att storavårdbehov bedöms uppkomma. Avstånden, redan inom övre , är stora.Tillsamman-taget innebär detta att det är angeläget att ett väl kvalificeratregionsjukhus finns i området. får således inte klassas nedeller löpa risk att kvalitetsmässigt försämras. Befolkningsunderlaget i fredstid har stor betydelse förutbyggnadsgraden i fråga om regionsjukvården. Umeåregionen har ett tyvärrglesbefolkat upptagningsområde och därför förefaller det rimligt - sett mot denbakgrunden att är tätbefolkat och har små resavslånd tillregionsjukhusen - att underlaget breddas i norr. Genom att i Väslernorrlandslän och hela föres till sjukvårdsregion skapas en bättrebalans. Förbindelserna - järnväg och flyg - mellan länoch har avsevärt försämrats. Detta förhållande är ettplaneringsproblem och en fråga om att vilja, och från flera håll, bl. a. frånlänsstyrelsen i i framställning tillkommunikationsdepartementet, har pekats på behoven. Landsvägsledes ärförbindelsemöjligheterna goda. Busslinjerna är emellertid huvudsakligenlänsbundna. Vidare må framhållas att inom sjukvårdsregion sjuktransportermed helikopter till regelmässigt sker. utnyttjas härvid flygvapnetsstora helikoptrar, som medger visst praktiskt tillsynsarbete från medicinalpersonalenssida under transport. Detta transportmedel bör tillmätas stor betydelse ocksåinom en utökad sjukvårdsregion. 1980/81:9 64 Med hänsyn till sjukvårdsberedskapen och del bedömdabehovet av tillgång till specialistvård i krig är sålunda ett regionsjukhus ilandets norra hälft högst angeläget. Självfallet kan inte beredskapsaspekterna få fullgenomslagskraft i fredstida planering, men det är lika självklart att viktiga totalförsvarsintres-senmåste beaktas på vissa områden. Sjukvården är avgjort ett sådant betydelsefulltområde. En väl fungerande sjukvård i krig måste tillmätas ett synnerligen stortvärde, inte minst från psykologisk synpunkt. Övre civilområde omfattar de två nordligastelänen. Sjukvårdsregionen omspänner förutom dessa ocksåÅngermanlandsdelen av . Tillföres de tidigare nämnda områdena- och - omfattar regionen också huvuddelen av NedreNorrlands civilområde. Oaktat principen att gränser inte bör brytas ler sig detaktuella fallet ha så stor betydelse för vårdmöjligheterna principen ulan större problem kan frängås. anser i likhet medutredningen att en minskning av volymen regionsjukvård är nödvändig. För att demindre regionsjukhusen skall kunna få tillräckligl underlag krävs då en ökningav befolkningsunderlaget för att delvis kompensera minskad remittering inomolika specialiteter. I utredningen bedöms det önskvärda befolkningsunderlagetför en fullständig sjukvårdsregion snarare vara 1,5 än 1 miljon invånare.Västernorrlands läns landsting har redan tidigare begärt flyttning av Medelpadfrån till Umeåregionen. Trots detta skulle regionen få ettotillräckligt befolkningsunderlag. Önskvärt vore därför att även länslandsting ansluter sig till Umeäregionen. Kraftätgärder måsle emellertid lillför att förbättra kommunikationerna mellan och Umeå.Försäkringskassans regler för reseersättning bör ändras i enlighet medutredningens förslag så att flyg kan utnyttjas i större utsträckning. Västerbotiens och ser det somen nödvändighet alt utredningens förslag om att regionen skall utökas medlandskapet saml genomföres. Den föreslagna utökningeninnebär enligt nämndens åsikt, att regionen kommer alt innehålla det minimum avinvånare, som medger en förbättrad situation för att bedriva regionsjukvård.Behovet av att regionen utökas framstår än klarare, om hänsyn tas till attvolymen regionsjukvård har minskat och kan enligt utredningen förväntas minskaytterligare. Utökningen av Umeåregionen innebär också, att sjukvårdsregionensoch högskoleregionens gränser kommer att sammanfalla. Denna överensstämmelseutgör ett väsentligt villkor för en effektiv samplanering av sjukvårds- ochutbildningsutbud. Detta gäller inte minst forsknings- och utvecklingsarbetet,som angetts möjlighet att decentraliseras inom regionerna. Landstingenframhåller att en sådan decentralisering måste ske i noggrant planerade former. 1980/81:9 65 sjukvårdsregion, som omsluter samtliga norrlandslänutom och , har uppenbara problem att upprätthålla entillfredsställande regionsjukvårdskvalitet beroende på ett vikande patientunderlag.Av bl. a. geografiska och näringspolitiska skäl är det av avgörande betydelseför regionen att kunna erbjuda de i bosatta människorna envälfungerande regionsjukvård, med bibehållen hög medicinsk standard.Kommunalarbetareförbundet stöder i princip utredningens förslag om att tillföranämnda region ett ökat patientunderlag, genom att regionen övertar ochJämtlands specialiserade sjukvårdsuppgifter. Några instanser, vilka citeras nedan, avstyrkerutredningens förslag beträffande Umeåregionen. Statskontoret, som inte tillstyrker utredningens förslagtill färre regioner, menar att om nian anser det nödvändigt att ökaUmeåregionens upptagningsområde borde det ligga närmast till hands altkompensera för förlusten av de norra delarna genom att tillUppsalaregionen överföra vissa delar av . Civilbefälhavaren i Nedre civilområde ställersig mycket tveksam lill lämpligheten av att- såsom utredningen föreslår- låtaJämtlands län utgöra ett upptagningsområde för Umeåregionen. Samma tveksamhetgäller även ett överförande av upptagningsområde lill Umeåregionenäven om han har full förståelse för de olägenheter, som den nuvarande delningenav Väslernorrlands sjukvårdsområde innebär med att vara hänvisad dels till Umeåoch dels lill . Civilbefälhavaren har likaså förståelseför önskemålet om att bredda Umeåregionens upptagningsområde. Tveksamhetenhärvidlag grundas emellertid på den i totalförsvarshänseende bedömdasituationen att de två nordliga länen och kanske förealla andra delar av riket blir direkt berörda av en presumtiv angriparesåtgöranden. Luftanfall och markstrider kan i så fall förväntas ställa storakrav på alt sjukvården i allmänhet och vårdinrättningarna i synnerhet fungerarpå ett tillfredsställande sätt. Trycket av ett vårdbehov jämte behovet av en dåväl fungerande sjuktransporlorga-nisation kan bedömas att i alldeles särskildhög grad göra sig gällande främst gentemot , men givelvisockså gentemot Väslernorrlands och . Eftersom en avtotalförsvarets grundprinciper är att så långt möjligt bevara i fred invandarutiner även för den verksamhet, som skall bedrivas i ell beredskaps- ellerkrigsläge, förefaller det - mot bakgrund av vad sagts härovan - orealistisktatt under sådana förhållanden tänka sig att ytterligare vårdanspråk gentemotUmeåregionen även skall komma från landstingsområden söder om . Civilbefälhavaren anser sig därför inte kunna tillstyrka en förändring avnuvarande regionindelning, vad avser Umeåregionens upptagningsområde. 5 1980/81. 1980/81:9 66 konstaterar att förslaget inteinnebär några fördelar ur sjukvårdssynpunkt för länels innevånare, även omlandstinget förutsätter att kommer alt erbjuda en fullgodvärd och service inom de specialiteter som är företrädda vid sjukhuset. finner däremot att föreslagen organisationkommer att medföra vissa problem som utvecklas närmare i det följande. har under en läng följd av åringått i och har vid tillgång lillregionsjukvård som innefattar specialiteter som inte finns i Umeåoch ej heller kommer att finnas efter en eventuell justering av Umeåregionensgränser enligt utredningens förslag. Länet skulle således till följd avutredningens förslag hänvisas till olika regionsjukhus beroende på vilkenspecialitet det är fråga om. Under den lid tillhört harockså utvecklats ett långt gående samarbete mellan olika kliniker vidAkademiska sjukhuset och . För flera verksamheter finns välfungerande vårdprogram, som reglerar samarbetet med regionklinikerna.Administrativt har också samverkan utveklals inom olika verksamhetsområden.Att bryta detla samarbete innebär betydande olägenheter. Förutom att ej kommer att ha alla despecialiteter som har är resurserna inom vissaspecialiteter vid såsom endokrinologi, virologi, immunologi,patologi och gynekologisk hälsovård betydligt större än i . Detta harbetydelse i enskilda fall då bedömningar kan behöva göras över klinikgränser.Sådana bedömningar försvåras eller är omöjliga om"konsultspecialiteten" ej finns eller är mindre utvecklad. anser att det största problemet med föreslagenorganisation är de väsentligt sämre kommunikationerna till . Större delen aVpatientresorna företas med tåg och nuvarande kommunikationertill fungerar bra. medan förhållandet till är högst otillfredsställande.Däremot innebär föreslagen organisation inte någon försämring för akutatransporter som sker med ambulans eller flyg. Det ringa patientantalet som det är fråga om frånJämtlands län när det gäller regionvård kan knappast ge underlag för några nyaeller förbättrade kommunikationer. Även om man kan förutse en ökning avplanerade resor för t. ex. behandling av cancersjukdomar påverkastrafikunderlaget inte nämnvärt av detta. Ett stort antal länsinnevånare har också under årens loppflyttat ut från länet-söderut-och återfinns till stor del i ochStockholmsområdet. Möjligheterna lill besök av anhöriga är därför större iUppsala än i där också kommunikationerna försvårar besök av anhöriga. delar utredningens uppfattning att ensamordning av utbildning/forskning med regionsjukvård ger vissa påtagligafördelar, och vill understryka betydelsen av att universitetsställning' som utbildningscentrum kan förstärkas. Sådana insatser kommer ävenatt positivt 1980/81:9 67 påverka olika sektorer av näringslivet i regionen. i likhet med övrigalandsting i , högst angeläget alt näringslivet förstärks och därmedförutsättningarna för en ökad sysselsättning. En positiv utveckling inomregionen kan åstadkommas genom olika insatser, bl. a. ett mer omfattandesamarbete mellan berörda län inom regional- och trafikpolitikens områden. Dessa samarbetssträvanden talar för ett ökal samarbeteäven inom sjukvårdsområdet men mot bakgrund av de ovan redovisade negativaföljderna av en ändrad regionindelning anser att ävenfortsättningsvis bör tillhöra . Omriksdagen trots uppfattning i ärendet beslutar i enlighet . medutredningens förslag, förutsätter att åtgärder vidtas i syfte att undanröja de problem som redovisats i yttrandet. Identiska synpunkter har framförts frän iJämtlands län. 6.4 Synpunkter på förslaget rörande Utredningen föreslår all län samt Köpingsdelen avVästmanlands län förs till medan samt i"förs från till Umeåregionen. Vissa synpunkter på förslaget rörande Uppsalaregionenåterfinns i de avsnitt som berör Umeåregionen (t. ex. yttrandet från Jämtlandsläns landsting) och (t. ex. yttrandet frän länslandsting). Utdrag ur remissinstansernas yttranden återges nedan. läns landsting anser inte att utredningen gertillräckliga motiv för att vidta en genomgripande förändring avregionindelningen och kan inte pä föreliggande underlag tillstyrka utredningensförslag. är väl etablerad med en högspecialiseradregionsjukvård som arbetar enligt principerna för det nya regionvårdsbegreppetmed ett utbyggt nät för bl. a. medicinsk service och konsultationsverksamhet. Det måste vara möjligt att inom ramen för nuvarandeorganisation utvidga samverkan och göra den anpassning som behövs för attåstadkomma ett bättre resursutnyttjande inom region- och länssjukvården.Anpassningen kan bl, a, innebära att regiongränserna ändras så att de inte somnu i vissa fall delar ett sjukvårdsområde. För synes det önskvärtatt införliva Köpingsområdet av . I gengäld kan förastill Umeäregionen. Om den nuvarande regionindelningen ändras därhän attÖrebroregionen, som utredningen föreslår, upphör och fördelas på andra regioneranser att de nya sjukvårdsregionernas och högskoleregionernasgränser bör sammanfalla. Det innebär att bör ingå i Uppsalaregionenoch inte i . 1980/81:9 68 Om utredningens förslag att minska antalet regioner tillsex finner gehör, och ej kan tillföras Uppsalaregionenföreslår direktionen i tredje hand att i varje fall får behållaJämtlands län för att fä ett tillräckligt patientunderlag. 6.5 Synpunkter på förslag rörande Utredningensförslag innebär att och södra delen av tillförsGöteborgsregionen. Fiertalel av de i /och västsvenskaregionen ingående sjukvårdshuvudmännen har avstyrkt eller ställt sig tveksammatill utredningens förslag rörande . a. har läns landstingavvisat förslaget. Beträffande förslaget att föra tillGöteborgsregionen har flertalet landsting instämt, bl. a. länslandsting. Örebor läns landsting, som önskar bibehålla Örebroregionenhar avstyrkt förslagel rörande . har den principiellauppfattningen alt sjukvårdsregionerna skall ha ett befolkningsunderlag somekonomiskt och organisatoriskt kan motivera bibehållande eller uppbyggnad av högkvalificeraderesurser. Med hänsyn till att utvecklingen genom vårdprogramarbetet och dyliktsuccessivt mäste leda till en ökande samordning av det medicinska normbeteendelinom ett sjukvårdsområde finns fördelar med att de enskilda sjukvårdsområdenahålls samman. tillstyrker utredningens förslag men anser attregionlillhörig-heten bör bedömas inom berörda landsting. har ingen erinran motutredningens förslag att minska antalet sjukvårdsregioner från nuvarande sjutill sex, varvid överföres till den västsvenskaregionen. i menar att ett överförande avVärmland till den västsvenska regionen () innebär en anpassning tilllänets naturliga inriktning väster ut. I förhållande lill oförändradregionindelning innebär det dock ökade reseavstånd för invånarna i markant blir detta för befolkningen i östra delen av länet. Dennaproblematik bör emellertid ställas i relation till omfattningen av patientersom erfordrar regionsjukvård. Enligt landstingels uppgifter utgjorde kategorinsom erfordrat regionsjukvård och specialistremissvård utanför länet under 1978ungefär av antalet intagningar inom somatisk akutsjukvård. Vidare uppgickmedelvårdtiden för de flesta regionsjukvårdspatienterna lill mellan en och tvåveckor. Eftervården sker i möjligaste mån på sjukhus inom länet. Det kansåledes konstateras att det rör sig om ett begränsat antal patienter och iregel en begränsad vårdtid. Enligt mening bör avståndsfråganöverskuggas av de fördelar i andra avseenden en anknytning lillGöteborgsregionen ger. vill dock framhålla önskvärdheten 1980/81:9 69 av - med hänsyn till konsekvenserna av de längre resornaför invånarna i östra delen av länet - ett fortsatt samarbete med sjukhuset iÖrebro i den omfattning detla visar sig möjligt och lämpligt. delar utredningens uppfattningatt ett väl differentierat utbud av högt kvalificerad vård på regionniväförutsätter ett tillräckligt stort patientunderlag för att vården skall kunnabedrivas på ett från bäde kvalitativ, driftmässig och ekonomisk synpunktförsvarbart sätt. menar all en reducering av antaletsjukvårdsregioner synes mot bakgrunden av erfarenheterna och detmaterial som redovisats vara väl motiverad. Om man - vilket anser -måste acceptera en minskning av antalet regioner synes det följdriktigt attÖrebroregionen blir föremål för en uppdelning. För har samarbetet utifrån deförutsättningar för regionsjukvårdssamarbete som förelegat fungerattillfredsställande. En väsentlig nackdel för är att vissaregionsjukvårdsspecialiteter saknas i . Detta har som tidigare nämntsmedfört att ett stort antal patienter måste vidareremitleras till Karolinskasjukhuset eller remitteras fill andra sjukhus, i huvudsak till Sahlgrenskasjukhuset och främst inom specialiteterna barnmedicin, barnkirurgi, neurologiskkirurgi och gynekologisk onkologi. Förhållandet att i inte är undervisningssjukhustorde ha ogynnsamma effekter bl. a. i fråga om möjligheter all rekrytera läkareför fortsatt vidareutbildning till regionen. kan detta också medföraett sämre utgångsläge för regionen i fråga om rekrytering av vidareutbildade läkare. För att säkerställa en likvärdig och adekvat utbildning avläkare under fortsatt vidareutbildning har bedrivits ettregionall samarbete inom den västsvenska utbildningsregionen. länslandsting deltar i detta samarbete. tillhör den västsvenskahögskoleregionen. Såsom utredningen påpekar är det mycket väsentligt attregionindelningen för högskolan och sjukvården stämmer överens. Detta möjliggörsamplanering av den erforderliga utbildningens volym på grundval avsjukvårdshuvudmännens krav, vilka i sin tur bör utgöra riktlinjer förhögskoleregionens beslut om vårdutbildningens volym och förläggning. förslag, kommer tyngdpunkten i utbildningen - imotsats till - icke alt ligga på ulan fördelas mellanhögskolor, regionsjukhus, andra sjukhus och vårdcentraler. Detta underlättasgivetvis i hög grad om högskole- och sjukvårdsregioner sammanfaller. Från resvägssynpunkt är samarbete med iÖrebro fördelaktigt för slörre delen av länet och i synnerhet för östra delen.Även om direklvagnsförbindelserna pä järnväg är sämre med än medGöteborg är förbindelserna med tågbyte i mycket goda liksom medÖrebro. Utökat utnyttjande av flyget för patienttransporter förbättrar 1980/81:9 70 reseförbindelserna med avsevårt. Ett överförande av lill västsvenska regioneninnebär ökade reseavstånd, framför allt för invånarna i östra delen av länet. 1det enskilda fallet kan detta upplevas som en allvarlig försämring. Somtidigare framhållits bör dock rent principiellt kravet på en väl differentieradoch högt kvalificerad sjukvård ges företräde framför kravet på kortareseavstånd. Del kan framhållas att andelen patienter som erfordratregionsjukvård och specialistremissvård utanför länet utgjordeungefär av antalet intagningar inom somatisk akutsjukvård och kommersuccessivt att minska. Det förtjänar också att nämnas att medelvårdtiden förflertalet regionsjukvårdspatienter uppgick till mellan en . Strävan är alltid alt överföra patienterna för eftervårdtill sjukhus inom länet. Del rör sig således om ett begränsat antal patienteroch i regel om relativt korta vårdperioder, varför kravet på vård nära hemorteninle blir lika accentuerat som vid långvarig sluten vård. Även om ett överförande av till västsvenskaregionen innebär ökade reseavstånd för flertalet regionsjukvårdspatienter synesfördelarna med ett överförande vara så stora att denna olägenhet böraccepteras. Det finns således enligt uppfattning mycketstarka skäl för alt skall ingå i västsvenska regionen. Följande tvä förutsättningar måste dock föreligga för altlandstinget skall kunna acceptera den föreslagna ändringen avregionindelningen: Sjukvårdsresurserna i den nya regionen måste kunnatillgodose länets behov sä att väntetiderna till olika specialiteter genomsnittligtinte förlängs i förhållande till nuläget. Ändringen får inte innebära väsentligt ökade kostnader förlandstinget. Sjukvårdsresurserna i är uppenbarligen välutbyggda. Det kan naturligtvis ifrågasättas om västsvenska regionen utanolägenheter kan tillföras både och södra delen av ,varför övergången inte får ske snabbare än att resurserna i hinnermed. Med hänsyn lill att redan nu starkt replierar på ochatt vid en förändring rimligen inte kan föras till någon annanregion synes den lösning som utredningen föreslagit emellertid som den endamöjliga. Vårddagkoslnaderna är betydligt högre vidSahlgrenska sjukhuset än vid i . Som tidigare framhållitsmåste dock en utbyggnad ske vid i för att garanteraÖrebroregionens invånare en med riket i övrigt likvärdig värdkvalitet.Härigenom skulle nuvarande skillnad i vårddagkostnad med stor sannolikhet kommaatt utjämnas. Och härtill kommer - som tidigare påpekats - att behov avutbyggnad av regionsjukvården i princip icke föreligger. Med hänsyn till de särskilda förutsättningar som enligtförslaget kommer 1980/81:9 71 att gälla för läns landsting har utredningenförordat att en särskild undersökning görs beträffande konsekvenserna för dettalandstings del av utredningens förslag m. m. Skulle denna kompletteringsutredning leda till att vissaverksamheter av regionsjukvårdskaraktär även i fortsättningen kommer attbedrivas vid sjukhuset i är det enligl uppfattning önskvärtatt överenskommelse träffas om ett fortsalt samarbete med så attpatienter från främst östra även i fortsättningen får remitteras tillÖrebro då så befinnes möjligt och lämpligt. Därför hade det enligt landstingetsuppfattning varit värdefullt om den särskilda utredningen förelegat i sambandmed remissförfarandet. förutsätter alt samarbete under alla förhållandenfortsätter inom yrkesmedicinen, där verksamheten i varit föredömlig ochmycket uppskattad och beträffande vilken särskilt avlal träffals bl. a, mellanVärmlands och läns landsting om fördelning av "vårdinsatser"och kostnader. Inom yrkesmedicinen är de samlade resurserna i landet alltjämtmyckel små, oeh det hittillsvarande samarbetet mellan och , somockså syftat till att stärka förutsättningarna för en länsspecialitetverksamheii vårt län. måste kunna fortsätta tills vidare med hänsyn till de resurser, somkommer att finnas på detta område inom den nya Llppsalaregionen.