prop · G403117 · 1980-12-31 00:00:00 — Den antällde får veta för lite om arbete,,miljö och levnadsomständigheter och arbetsgivare underiäter ofta att inhämtainformation om motiv och andra förhållanden som kan påverka situationen förbåda parter. Resultatet är en mindre god rekrytering och att det förekommer attanställda känt sig lurade. (b) Endast ca hälften av alla utresande får någonsystematisk förberedelseutbildning. Den utbildning som förekommer framför alltinom det svenska näringslivet tar ännu i mindre omfattning hänsyn till attarbetet 1980/81:117 38 skallbedrivas i främmande kulturer. Medföljande familjemedlemmars utbildningsbehovförsummas. (c)Slutligen är den utbildning som ges behäftad med avgjorda svagheter Genomgåendeär den för svagt inriktad på framtida värdland och arbete. Språkundervisningenlämnas till ett för sent stadium med onödigt stor andel intensivspråksundervisningoch lokalspråken undervärderas av flertalet organisationer. Detta är kostsamtoch ineffektivt. Behovel av kompletterande fackutbildning, information omarbetet före utresa och inskolning pä orten, t. ex. genom överiappning medföreträdare, försummas ofta. Framförallt de företag och organisationer som har egen utbildning är medvetna om dessaproblem och söker lösa dem, vilket dock försvåras av vissa omständigheter(avsnitt 6.5.1.2). Den främsta är att utbildningsutbudet är spritt på så mångahänder att ingen har underiag för erforderlig specialisering. Utbildningenkräver en sådan specialisering och variationsrikedom att den, väl genomförd,blir alltför kostsam för en enskild arbetsgivare. Bland dem, som erbjuder enallmän förberedelseutbildning, tvingas man sammanföra 5-15 personer representerade3-10 destinationsländer i olika världsdelar. Atl lägga fokus pädestinationsland och arbetsuppgifter blir svårt. 1 språk är förhållandellikartat, valet står ofta mellan kostsam intensiv språksundervisning med 1-2personer per lärare eller ingen alls. Andra bidragande orsaker är de kortatidsfristerna mellan anställning och utresa, atl kunnandet är spritt på mängahänder och därför svåråtkomligt samt att många av de berörda organisationernafortfarande är bristfälligt internationaliserade. Det är inte sällan lättareatt göra karriär vid hemmaorganisationen, och stora åsiktsskillnader ompersonalfrågor förekommer ofta mellan utlandspersonal och hemmarorganisationen. Pålång sikl aren fortsall internationalisering av utbildningsväsendet troligenden effektivaste åtgärden. Bland centrala problem (avsnitt 6.5.2) framstårspråkens svaga ställning inom nästan all yrkesutbildning samt etl, med tanke påutlandsarbetsmarknadens storiek och betydelse för , väl etnocenlrisklinnehåll. På högskolan ingår språkundervisning i endasi elt fåtal yrkeslinjeroch utländsk facklitteratur förekommer annat än på engelska. Vidaresynes målen för högskolans internationalisering icke tillräckligt klart beaktautbildning för utlandstjänst. De särskilda international iseringsanslagentorde ha fält större effekt om en större andel hade tilldelats enskilda storaprojekt. Vadbeträffar den biständs- och katastrofutbildning som äger rum på har vimåst konstalera att vi icke finner den vara motiverad längre. Konstruktionen utbildningsom värnplikisalternativ förutsätter relativt unga deltagare och tillgången påtjänster för dessa är sämre än ursprungligen förväntat. Resultatet har blivitatt få kommit ut I u-landsarbete (av tidigare elever) och då vanligenefter väntetider . Detta har i sin tur medfört pedagogiska nackdelar.Till utbildningens försvar har anförts att den utgör den enda systematiskautbildningen av sin art för att långsiktigt påverka resursbasen. Vi konstaterardock att även av de första årskullarna har icke mer än av elevernakommit ut i u-landsarbete. Dess re-sursskapande effekt har således icke varitstor (avsnitt 4.7,6.5.2.4 och 7.3.3). Föratt möta ovan anförda utbildningsproblem föreslår utredningen att en stiftelseupprättas under med uppgift att verka för en förbättradutbildning för u-landsljänst och därmed också för en förbättrad rekrytering.Genom stiftelsens försorg ställs utbildnings- och rådgivningsresurser tillförfogande för alla de arbetsgivare och organisationer som är ansvariga försvensk personal utomlands. Stiftelsen skall driva två institutioner, nämligenen för rådgivning och landinriktad förberedelseutbildning inför u-landstjänst (u-landscentmm)samt en grundläggande språkutbildning inför u-landstjänst (språkenheien). Detyttersta ansvaret för alt utresande personal och familjemedlemmar ges en godförberedelse bör dock även i fortsättningen åvila resp. arbetsgivare.Stiftelsen styrs av sina huvudintressenter: stat, företagsamhet och enskildaorganisationer. Dess arbete finansieras genom dels statsbidrag, dels avgifter.Den bör förfoga över medel föregen kursutveckling och för att finansierapedagogisk utveckling och studier inom sitt intresseområde. Stiftelsen skallsamverka med UHÄ för atl främja högskoleutbildningens anpassning till deninternationella arbetsmarknadens behov. U-landscentret, vilketförordas bli föriagl lill området, skall erbjuda och meddela landinriktadförberedelseutbildning enligt överenskommelse med resp. arbetsgivare. Centretskall utöver fasta kurser vara berett anordna skräddarsydda kurser och enskildastudieprogram med kort varsel och allmänt ställa sitt kunnande och sinaresurser till förfogande. Det skall vidare kunna ge råd lill företag m. fl.angående förberedelser för flyttningar till och uppdrag i . Syftet medverksamheten skall vara att underiätta arbetsinsatsen i landet och bidra tillanställdas och medföljande familjemedlemmars sociala anpassning. Då detta ärbåde av nationellt intresse och elt arbetsgivarintresse, föreslås attkostnaderna fördelas på ett administrativt enkelt sätt mellan stat ocharbetsgivare. För den senare kategorin bör detta huvudsakligen ske i form avdeltagaravgifter. Språkenheten,vilken förordas bli föriagd till , skall i första hand meddela förutresande personal jämte familjer anpassade inlernalkurser i språk upp tillhögst gymnasienivå.' Villkor för deltagande skall vara att utresa är så näraförestående att samhällets normala språkutbildning inte är tillräcklig.Eftersom utbildningen i delta fall är att betrakta som en komplettering avtidigare skolutbildning och av nationellt intresse bör den vara avgiftsfri.Arbetsgivaren förutsätts betala kost, logi, resor och eventuella löneförmånerför deltagarna. Språkutbildningen till högre nivå än 3 ocharbetsspråksundervisning föreslås organiserad och finansierad av arbetsgivaren. 'Eller ungefäriigen nivå 3 på SIDA:s femgradiga spräkiestskala. 1980/81:117 40 Påsikt skall stiftelsen, genom sina bägge institutioner, även åta sig uppgifterav kontakt- och förmedlingskaraktär. En sådan är att samla upp erfarenheterbåde i och utomlands och att vara kontaktpunkt mellan utbildare inomorganisationer, myndigheter och företag som sänder ut personal. Den bördärigenom kunna bidra till en fortsatt internationalisering av de företag ochorganisationer som svarar för svensk personal utomlands. Utredningenframför vidare vissa allmänna rekommendationer till arbetsgivare m. fl.angående rekrytering och urval av personal och om den utbildning ochinformation som bör ges inför u-landstjänst. nFöretag och organisationer som rekryterar stora delar av sin personal internt,bör lägga större vikt vid dessa frägor redan vid rekryteringen till arbetet iSverige. Språkkunskaper, internationell medvetenhet och villighet alt ta arbeleutomlands bör tillmätas mer vikt än vad som sker. DStörre vikt bör läggas av de flesta arbetsgivare vid att kandidater till u-landsarbelefår korrekt och relevant information innan beslut om anställning eller utresafattas. Detta kan bl. a. ske genom s. k. rekryteringsutbildning. Framföralltför organisationer med extern rekrytering är detta ett verksamt sätt attförbättra rekryteringen och minska risken för senare problem. En tidig kontaktmedger också att intresserade, men ännu inte fullt kompetenta personer, kanupplysas om sina möjligheter och brister. Personer med otillräckligaspråkkunskaper bör normalt hänvisas till på hemorten tillgänglig utbildningeller en u-landsanpassad korrespondensundervisning. Riktig information före konlraktsskrivningär elt rimligt krav från den anställde - jämförbart med rättigheter såsom iförväg fastställda lönevillkor Kunskaper i lokala språk bör mer än vad somhitintills skett uppmärksammas som merit vid anställning och lönesättning(avsnitt 3.4.6). DDe möjligheter som står till buds att underiätta arbete och social anpassningvia utbildning före utresa bör utnyttjas. Väridsvid erfarenhet pekar på attpersonal som arbetar över språk- och kulturgränser kan öka sin effektivitet ochfrämja sin anpassning genom olika former av utbildning. Detta gäller inte baraspråk, vilket är allmänt accepterat, utan även för värdlandet specifikayrkeskunskaper, arbetsmetoder m. m. samt överhuvudtaget för kunskaper om landetoch dess folk. Utbildningen bör gälla all personal jämte familjemedlemmar, intebara chefspersonal. DDet kan vara fördelaktigt att dela denna utbildning mellan (ev. annati-land) och värdlandet. Intresse för fortsatta studier i värdlandet böruppmärksammas och stödjas. En möjlighet är att medel ställs till ambassadernasförfogande för att stödja lokal studiecirkelverksamhet. är detviktigt alt en utbildning i värdlandet inte får former som ytteriigare ökar denu-landsstationerade svenskens beroende av svensk organisation och svensk gmpptillhörighet. DArbetsgivare bör medverka till att hemvändande personers erfarenhet utnyttjasinte enbart inom den egna organisationen, utan även nationellt. Dennaåterkoppling av erfarenhet är en fömtsättning för de föreslagna institutionernasverksamhet. Prop.1980/81:117 41 Deav utredningen föreslagna institutionerna avses underiätta för arbetsgivareoch rekryterande organisationer att följa dessa rekommendationer. Vadbeträffar långsiktig utbildning förordar vi konkret att den av oss föreslagnastiftelsen samverkar på lämpligt sätt i fördelningen av de särskilda internationaliseringsmedleninom UHÄ. Detta bör säkerställa ett utnyttjande av stiftelsens erfarenhet avändamålsenligheten av svensk högre yrkesutbildning vid utlandstjänst. Vistöder vidare en fortsatt internationalisering av högskolan. Därvid bör dockarbetsmarknadsperspektivet betonas starkare än vad som hitintills har skett.Språkens ställning, och särskilt då andra språk än engelska på yrkesutbildningslinjernabör särskilt beaktas. Vi föreslår vidare atl en slörre andel av de särskildainternationaliseringsmedlen reserveras för uiveckling av enstaka större kurserinom särskilda bristområden. Viförordar också en ökad användning av stipendier och forskningsanslag m. m. förstudier i u-/änder eller över för relevanta problem. Förden händelse beslut fattas om en ny fredskår föreslår vi en för denna och förintresserade volontärer från enskilda organistioner sammanhållen utbildning. Vivill genom värt förslag framhäva fredskårstjänstens karaktär av utbildning förinternationell tjänst och för en informatörsroll i . Enligt förslagetkan fredskårsutbildning och fredskårsljänst ses som delar av något större som,utöver fredskårsuppgiflen, även fyller ett långsiktigt svenskt behov avresursbasutveckling. De formella ulbildningsdelarna i föreslås föriagdatill . Utbildningen kan antingen ske i fredskårens regi eller förfredskåren I den föreslagna stiftelsens regi. I bägge fallen förutsättsutbildningen finansierad av fredskårs- och volonlärmedel. Ulredningenföreslär vidare alt den katastrof- och biständsutbildning som bedrivs vidbiståndsutbildningsnämndens skola på och som kan genomgås som alternativ tillvärnplikt gradvis avvecklas. Utredningen finner inga starka sakskäl som talarför att ersätta det alternativ till värnplikt och vapenfriutbildning somsåledes skulle bortfalla med ett nytt Internationellt eller u-landsinriktat alternafiv.För den händelse statsmaklerna finner ett sådanl önskvärt skisseras dock enlänkbar modell. Icke heller denna är emellertid fri från invändningar. Ovanståendeförslag kan förverkligas genom omvandling av existerande nämnder ochinstitutioner med tillägg av en enhet för land- och region-utbildning.Utredningen föreslår således alt stiftelsen samt dess enhet för språkutbildningoch u-landscentmm inrättas genom omvandling av den nuvarandebiståndsutbildningsnämnden och dess skola för biständs- och kataslrofutbildning.Tillkomsten av u-centret balanseras av att SIDA kan överföra en del av sinanuvarande kurser till stiftelsen och som följd härav bör kunna upphöra med enav sina kursgårdar. Synpunkterpå genomförandet avges i avsnitt 7.5. Preliminäraberäkningar visar att de i betänkandet föreslagna ätgärderna skulle kunnarymmas inom nuvarande anslag för biståndsutbildningsnämnden, även omutbildningskostnaderna för en ny fredskår medräknas. Prop.1980/81:117 42 Denbiståndspolitiska utredningen (BPU) framhöll i sitt betänkande (SOU 1977:13)att utbildning med syfte att förstärka och öka den svenska resursbasen förinsatser i varit av otillräcklig omfattning. Föreliggandeutredning ger i kap. 4 några exempel på sädan utbildning, som bedrivs vidsvenska universitet och högskolor, inom studieförbund, vid folkhögskolor och ivuxengymnasier. Utredningen räknar också verksamheten vid iKramfors som en del av den långsiktiga utbildningen för arbete i u-land. Vadgäller högskolorna och Sandöskolan redovisar utredningsmannen ett anlalgenomförda undersökningar och egna studier. Han konstaterar bl. a. att av deagronomer som gått kursen i tropiskt lantbruk vidlantbruksuniversitetet har kommit ut i u-landstjänst. Studierna av Sandöskolanhar visat alt av de elever som utbildats vid skolanhar i genomsnitt erhållit tjänst i u-land (av den första årskursens elever32 %). Utredningsmannenföreslår, bl.a. av kostnadsskäl, alt den nuvarande verksamheten vid Sandöskolanavvecklas. Någon bedömning av kostnaderna i förhållande lill del kvantitativaresultatet i fråga om andra delar av den långsikliga u-landsutbildningen, t.ex. av agronomer vid , har utredningsmannen Inte gjort. Utbildningenvid är en verksamhet med effekt på lång sikl. Den är alt anse somen grundläggande och förberedande utbildning för kommande biståndsarbetare.Därmed utgör denna utbildning den hittills mest omfattande och målmedvetnainsatsen i vårt land för att på ell tidigt stadium påverka den svenskaresursbasen. Utifrånsäväl BPU:s som utredningsmannens bedömning av det angelägna i att utöka ochförbättra den långsiktiga utbildningen för u-landsarbete kan jag inte stödjahans förslag att den nuvarande verksamheten vid skall avvecklas. Jagdelar utredningsmannens uppfattning alt fredskårs- och volontärverk-samhetenfyller ett långsiktigt utbildningsbehov vid sidan av att vara en viktig del avdet samlade biståndsarbetet. Eftersom verksamheten pågätt sedan mitten av1960-talet kan den dock inte betraktas som något fillskott i ansträngningarnaatt förbättra den långsiktiga u-landsutbildningen. Utredningsmannenredovisar i det inledande avsnittet av kap. 3 en för- Prop.1980/81:117 43 ändradefterfrågan av personal för u-landstjänst. Mot tidigare dominans för högutbildadpersonal har kollektivansluten personal i allt högre gradbörjat efterfrågas, bl. a. som ett resultat av en stigande svensk byggexport,fackligt bistånd och svensk industrietablering i . pekar hanpå ökande svårigheier att rekrytera personal för u-landsuppdrag och anser atlinom flertalet yrkesområden orsaken oftare tycks vara en minskandeberedvillighet att acceptera uppdraget än bristande tillgång pä kompetentapersoner. I elt sädani läge ser utredningsmannen fortsatt internationaliseringinom ramen för universitetens och högskolornas ordinarie utbildning som bästasättet för en breddning av den svenska resursbasen. I ljuset av de blygsammaresultat som åstadkommits inom den högre ulbildningen och med tanke påpågående förändring av efterfrågan på personal för u-landstjänst är det svårtatt dela hans uppfattning. Enannan omständighet som enligt min mening talar för all vid behållaen utbildning som liksom den nuvarande påverkar den svenska resursbasen medlångsiktig verkan är det för varje är ökande intresset hos"frivilliga" (dvs. icke värnpliktiga) att söka sig till skolan. Underde har deras antal överstigit de värnpliktigas. Andelen yrkesutbildadeoch yrkeserfarna är högre bland de "frivilliga" än bland de värnpliktiga.Motivation och beredvillighet att söka u-landsarbete tycks ocksä vara starkarehos den gruppen. Utredningsmannenser "inga starka sakskäl" för en koppling mellan värnplikt ochbiståndsutbildning eller u-landstjänst och förordar därför ingen sädan kopplingi framtiden. För min del har jag ingen svårighet atl se biståndsverksamhetensom en del av vårt lands ansträngningar atl åstadkomma avspänning ochbibehålla fred i väriden. Jag betraktar det därför som en tillgång attmöjligheten finns för värnpliktiga atl bland olika alternativ för atl fullgörasamhällstjänst kunna söka och komma i fråga för u-landsutbildning. Förbiståndsverksamheten är det också pä sikt rekryteringsfrämjande att i etltidigt skede av yrkesutbildningen nå efterfrågade yrkesgmpper med en gedigenspråkträning och atl gmndlägga ell djupt intresse och engagemang förinternationella frågor och utvecklingssamarbete. Medhänvisning till det föregående föreslår jag attden centrala verksamheten vid liksom utformas med syfteatt påverka den svenska resursbasen och att u-landsulbildningen även ifortsättningen skall utgöra ett alternativ till värnplikten; attspeciallinjer- i huvudsak enligt utredningsmannens förslag-skall kunna inrättasvid , dels för utbildning av fredskårsdeltagare och volontärer ochdels för språkutbildning, och attkortkurser (veckosluts- och veckokurser) kring internationella frägor och biståndsproblemskall kunna hållas vid . Bådeinnehåll och utformning av den centrala verksamheten vid kanbehöva förändras. Erfarenheter från skolans personal och från fömtvarandeelever bör därvid tillmätas särskild vikl. Ätgärderför påverkan av den svenska resursbasen i syfte att underiätta rekryteringen tilltjänster i u-land är synneriigen angelägna. SIDA har i ett flertalanslagsframställningar och i andra sammanhang påtalat detla. Enskildaorganisationer som med statliga medel bedriver biståndsverksamhet 1980/81:117 44 Företag med ambitioner att investera och etablera sig i ärberoende av tillgängen på personal med kunskaper och färdigheter för u-landsarbete.Direktiven för den föreliggande ulredningen framhåller också behovet avlångsiktiga utbildningsinsatser med u-lands-inriktning. Jag anser inte atlutredningsmannen på denna punkt lagt fram tillräckligt konkreta ochkonstruktiva förslag. En verksamhet som i det sammanhanget hade varit värd meruppmärksamhet än vad den fått är t. ex. de u-landslinjer som från senare delenav finns inrättade vid etl anlal folkhögskolor. Utredningensslutsats är, alt inga starka sakskäl synes tala för en koppling mellanvärnplikt och biståndsutbildning eller u-landshjälp. Det är därför logiskt atlen sådan koppling inte förordas i den framtida u-landsutbild-ningsorganisationen.Det finns därför heller ingen anledning att vidare aktualisera frågan omhuruvida fullgjord fredskårsutbildning och fredskårsljänst skalltillgodoräknas säsom fullgjord värnpliktstjänstgöring eller vapenfritjänstgöring. Utredningensförslag kan om de genomförs bli av stort värde både för det svenskautvecklingsbiståndet och för de i utlandet verksamma svenska företagen ochderas utsända personal. Detfinns ett växande behov av information -och kunskaper om andra länder som gmndför företagens utlandsverksamhef. Det gäller både för de kommersiellaaktiviteterna och för genomförandet'av utländska projekt, leveranser etc.Personal behöver utbildas och förberedas för att göra effektiva arbetsinsatserför företaget utanför gränser. Det föreslagna u-landscentret kanspela en betydelsefull roll härvidlag. Dåställning skall tas till förslaget om ett sådant center, bör det noteras attden verksamhet, som detla center till viss del föreslås ersätta, uteslutande harsina rötter inom den offentliga sektorn och har betjänat den offentligasektorns arbetsgivare och anställda. En väsentlig del ay marknadsunderiaget fördet föreslagna u-landscentret skulle emallertid utgöras av det privatanäringslivet och dess anställda. Det är därför ytterst angeläget att en balansupprätthålls i inflytandet över utformningen av och innehållet i den verksamhet,som skall bedrivas vid centret mellan utvecklingsbiståndets intressegruppersamt arbetsgivare och arbetstagare inom den privata sektorn. Ioch för sig sträcker sig näringslivets och de privatanställdas intresse längreän till att enbart avse kunskaper och informationer om . Den satsningsom här föreslås, borde inle enbart begränsas fill . Förslagetsbegränsning i denna del får enbart ses mot bakgrund av utredningens tillkomstoch utredningsdirektiven. Anser man att svensk verksamhet i utlandet stärks avde åtgärder, som utredningen föreslår, vore 1980/81:117 45 detlogiskt att denna verksamhet också fick omfatta länder med vilka harett omfattande kommersiellt utbyte. Möjligen kan undantag göras för de övriganordiska länderna i vilka förhållandena får anses tillräckligt väl kända ellermöjligheterna att få erforderiiga informationer vara gynnsamma. Prop.1980/81:117 46 Sammanställning av remissvar på betänkandet Utbildning föruppdrag i u-Iand (SOU 1980:38) Organisatoriska modellen, inkl. frågor om huvudintressenter, stiftelseformensamt allmänna synpunkter A. Sammandragav remissorganens synpunkter Styrelsenför internationell utveckling (SIDA), (),(), Centralorganisationen /SR ochLandsorganisationen (LO) m.fl. tillstyrker utredningens förslag tillorganisationsmodell, men påpekar flera brister i förslaget. SIDA önskar attefterfrågan på stiftelsens tjänster belyses bättre. SIDA förordar ocksä attklarhet bör skapas om Sandöskolans framlida roll innan slutgiltigt beslutfattas om u-centrums uppgifter samt att u-centrums verksamhet byggs upp stegvismed tyngdpunkten på rådgivning och stimulans av u-landsutbildning inom olikadelar av samhället. /SR finner utredningens förslag belräffande stiftelsensroll, beslutsfunktioner och sammansättning inte tillräckligt klariagt.Länsstyrelsen i stöder förslaget om en stiftelse med tvåinstitutioner men anser all man för båda inslilutionerna bör utnyttjaresurserna vid . Statskontoret konstaterar atl SIDAs egen u-landsutbildning,trots direktiven, inte diskuterats av utredningen. () och () motsätter sig avstatsfinansiella skäl att det för utbildning och dokumentation för u-landstjänstupprättas ett särskilt organ. är tveksamt tillatt samla u-landsutbildningen under en stiftelse av den föreslagna typen. Denadministrativa uppbyggnaden kring stiftelsen kan med tiden hindra den erforderligaanpassningen av verksamheten. (), Riksrevisionsverkei (RRV), och avstyrkerförslaget om en stiftelse. Enligl RRV är utredningens argument förstiftelseformen ej övertygande. BUN förordar alt BUN - eventuellt efterförändring av dess sammansättning och namn erhåller stiftelsens uppdrag till u-landsutbildningmed u-centrum förlagt lill Sandöskolan. Deflesta remissorgan anser att existerande resurser bättre bör utnyttjas. Styrelsenför internationell utveckling (SIDA) stöder i princip utredningens förslag ominrättande av en stiftelse, trots flera brister i utredningen. a. önskarSIDA att efterfrågan på stiftelsens tjänster belyses bättre, att klarhet skapasom Sandöskolans framtid innan slutgiltigt beslut fattas om de uppgifter u-centrumskall ha. Vidare anser man alt u-centrums verksamhet bör byggas upp stegvismed tyngdpunkten på rådgivning och stimulans av u-landsutbildning inom olikadelar av samhället. (BUNjär tveksam till utredningens förslag om en stiftelse under UD för enförbättrad utbildning för u-landsuppdrag och förordar att BUN - eventuelltefter förändring av dess sammansättning och uppgifter - erhåller dettauppdrag. BUN föreslår att det lill en början inrättas två studiehandledartjänsterför u-landsutbildning, vilka anknyts till i respekfiveSandöskolan. 1980/81:117 47