prop · G40317 · 1980-12-31 00:00:00 — Kammarrättenframhåller att när förarbeten och annat inte ger någonegentlig vägledning så befinner man sig i ett läge där domarenväl kan sträva efter en objektivt grundad uppfattning beträffandelagstiftarens inte tillkännagivna men förmodade intentioner men där tillsist domarens egen uppfattning och egna värderingar fäller utslaget. Enligt kammarrätten kandet vidare ifrågasättas om den tredje förutsättningen- att skatteförmånen skall utgöra den skattskyldiges huvudsakliga fördel av rättshandlingen- verkligen kan betecknas som ett objektivt kriterium. Försöken attseparera objektiva och subjektiva rekvisit har enligt kammarrätten i någon mån gettskenlösningar. Det innebär att arbetsgruppens förslaginte helt undanröjer de traditionella invändingarnamot en generalklausul mot skatteflykt. Näringslivetsskattedelegation anser att det inte överensstämmer med modernt juridiskt språkbruk attåberopalagstiftningens anda och mening. Vill man anknyta till förarbetenoch praxis är det enligt delegationen lämpligareatt hänvisa till grunderna för lagstiftningen. Enligt delegationen börgeneralklausulen närmast utformas som direktiv om analog lagtolkning.Sådana tolkningsdirektiv skulle innebära en rätt fördomstolen att i vidare mån än som skett tillämpa enanalog lagtolkning. Delegationen framhåller vidare att en succés- Prop.1980/81:17 84 sivanpassning till andra värderingar än dem som kommit till klart uttryck i deursprungliga förarbetena ej bör kunna ske. Även LRF kritiserar de föreslagnarekvisitetens utformning och nämner som exempel att arbetsgruppen velat underkänna sådanajordbruksförsäljningar där mangårdsbyggnaden kort efter försäljningenav hela fastigheten återköps av den ursprungliga säljaren.LRF påpekar att realisa-tionsvinstkommitten i sitt betäknadegodtog en sådan transaktion och att kommittén föreslogatt dess giltighet skulle lagfästas. Enligt förbundets mening visar detta exempel att begreppet"anda och mening" är ett subjektivt rekvisit som inte i allasituationer går att använda på det sätt arbetsgruppen föreslagit, LRF framhållervidare att synen på lagstiftningen förändrassuccessivt och anpassas till gällande praxis och värderingar. Detta framgår även avarbetsgruppens eget arbetssätt, I och med att gruppen med utgångspunktfrån sitt förslag har tolkat ett stort antal rättsfalloch givit sina synpunkter på vad som är lagstiftningen anda och mening i de olika fallenhar gruppen själv påverkat en kommande tolkning av lagstiftningens andaoch mening. Det får därför enligt LRF inte att hävda atttolkningen av begreppet lagstiftningens anda och mening skall utgå från ettstatiskt synsätt. Svenska revisorsamfundet riktar också starkkritik mot uttrycket lagstiftningens anda och mening. Samfundet tar liksom LRFupp fallet med återköp av man-gårdsbyggnden. Enligt samfundet bör inteheller arbetsgruppens tolkning av klausulens tillämpning påpraktiska fall ligga till grund för framtida lagtolkning. Sverigesadvokatsamfund anser att generalklausulen fått en sådanutformning och innebörd att man starkt kan ifrågasätta dessförenlighet med erkända rättssäkerhetshänsyn och svensk rättstradition i övrigt.Samfundet anser också att den föreslagna bevisbördefördelningenärutomordentligt svår att förena med det allmänt godtagna Prop.1980/81:17 85 förhållandetatt en skattskyldig har rätt att använda den enligt gällande skattelaggynnsammaste vägen för sitt handlande. anser att av de påståddaobjektiva kriterierna är rekvisitet "skatteförmån i stridmed lagstiftningens anda och mening" det som inger flest betänkligheter.Förbundet påpekar att det skulle stöta på stora svårigheteratt rent praktiskt kombinera alla olika typer av förarbeten ochuttalanden och att sedan söka sammanställa dessa till en enhetlig viljaoch mening. Förbundet vänder sigockså mot att bevisbördan för det subjektiva rekvisitet lagts på denskattskyldige. LRF anser också att den skattskyldige kommer i en synnerligen ofördelaktigprocessuell situation och ifrågasätter om inte ungefär samma bevisregler som gäller videftertaxering borde tillämpas i dessa fall. Förbundet framhåller attparterna ovillkorligen måste ha samma procesuella utgångsläge i dekomplicerade mål det här kan bli fråga om. De föreslagna reglerna innebär atttaxeringsintendenten i stort sett endast behöver komma med rimliga påståenden omatt vissa rekvisit är uppfyllda varefter den skattskyldige får enabsolut bevisbörda att fria sig. LRF anSer vidare att de skäl somupptagits i 4 § för att hindra att klausulen tillämpasvisserligen är relevanta för större affärsverksamheter men har mycket litet att göra medt.ex. USS anser däremot att den omvända bevisbördan i fråga ommotivet för en kringgående handling är nödvändig för att inte det allmännas processuella ställningskall bli alltför svår. FARpåpekar att den föreslagna lagstiftningen kan komma att leda tillstor rättsosäkerhet och föreslår att reglerna kompletteras med en bestämmelse omatt tillämpningen skall ske med omdöme och försiktighetoch att de endast får användas för att korrigera uppenbara fall av missbruk. Prop.1980/81:17 86 Någraremissinstanser har funnit det oklart hur skatteförmånen skallberäknas. Enligt i bör detklargöras vilken eller vilka personers skatter som skall bestämmas,framför allt vid transaktioner mellan närstående. Länsstyrelseni anser att uttrycket "bereder honom skatteförmån" i3 § vara alltför snävt utformat. Med hänsyn till att rättshandlingarkan tänkas komma att vidtas i syfte att bereda t.ex. närstående oberättigadeskatteförmåner föreslår att bestämmelsen utformas så att även sådanafall fångas in. framhåller attförslaget inte täcker sådana åtgärder som medför skattelättnader för annan. Rättshandlingar som ger arvinge, gåvotagareeller förmånstagare till livförsäkringlindrigare arvs- eller gåvoskatt skulle således enligt förbundetinte träffas av klausulen. Förbundet, som avstyrker generalklausulen,understryker särskilt det olämpliga i att arvs- och gåvobeskattningenomfattas av klausulen. Kammarkollegiet påpekar att klausulens konstruktion medför att denknappast blir tillämplig i fråga om arvsskatt. Länsstyrelseni föreslår att tillämpningsområdet för generalklausulen görs mer begränsat än enligtförslaget. Enligt bör man genom speciallagstiftning täppa tillkryphål. Detta är möjligt framför allt beträffande enstaka rättshandlingar. Sådana bör inteomfattas av en generalklausul. Som exempel nämner länsstyrelseninterna aktieöverlåtelser, underskottsavdrag och närståendetransaktionersåsom arrendeavtal och bolagsbildningar mellan föräldrar ochbarn. Likartade synpunkter resovisar Föreningen . Vidtillämpningen av generalklausulen skall skatten i vissa fall enligt förslagetkunna bestämmas till ett skäligt belopp. Motpartensbeskattning skall inte behöva ändras i dessa fall. Näringslivetsskattedelegation, som föreslagit en annan utformning av generalklausulen,biträder inte detta förslag. I stället bör beskattning ske Prop.1980/81:17 87 enligtdet förfarande som inte inneburit kringgående av den aktuella regeln.Avräkning skall ske för vad som kan komma att inflyta i skatt från annansom deltagit i förfarandet. Föreningen taxeringsrevisoreranser en skärpning av förslaget motiverad och föreslår attskatten bör fastställas med bortseende från denunderkända rättshandlingen eller med ledning av den rättshandlingsom normalt borde ha använts. USS anser, i motsats till vad arbetsgruppen föreslagit,att skälighetsbedömningen inte bör knytas till själva taxeringsresultatetutan i stället till prövningen av den rättshandling som normaltborde ha företagits i det aktuella ärendet.Kammarrätten i påpekar att det i det enskilda fallet kan vara svårt attfastställa vad som skall förstås med skäligt belopp och efterlyser förtyd-liganden.Länsstyrelsen i redovisar likartade övervägandenoch ifrågasätter om inte hänsyn bör tas även till motpartens förhållanden.Länsstyrelsen tar i sammanhanget upp frågan om möjligheternaatt indriva skatten i dessa fall. Den skattskyldige kan ha avhänt sigsina tillgångar och någon skatt kan då inte drivas in. Skatteanspråket bör kunnariktas mot den eller de personer som skulle ha beskattats om generalklausuleninte hade tillämpats. Även i anseratt motpartens skatteförhållanden bor beaktas. RSVdelar arbetsgruppens uppfattning att lagstiftningen mot skatteflykt skall möjliggöra ett rättvistbeskattningsresultat men inget därutöver, men anser att reglerna förskattetillägg bör omfatta även skatteflyktslagstiftningens område. RSV påpekar attdet grundläggande rekvisitet för såvälskattetillägg som eftertaxering är oriktig eller underlåtenuppgift. Detta rekvisit knyter i sin tur an till den skattskyldigesuppgiftsskyldighet enligt taxeringslagen. Arbetsgruppen diskuterar inte frågan omden föreslagna lagstiftningen kan tänkas utvidga denna uppgiftsskyldighet. Utan en sådandiskussion är det enligt RSV svårt att ta ställningtill vilken betydelse skattetillägg och eftertaxering får vidtill- Prop.1980/81:17 88 iämpningenav en generalklausul. Tillämpningen av generalklausulen kommer i normalfalletatt förutsätta en bedömning av ett flertal olika omständighetersom avser ett längre tidsförlopp och relationer mellan flera skattskyldiga. För att få klarheti hur långt uppgiftsskyldigheten skall gå i dessa fall fordras enligt RSV ett förtydligande.ÄvenLRF påpekar att transaktioner som underkänns kan spänna över fleraåroch att fråga då kan uppkomma till vilket år eninkomst slutligen skall hänföras. Tidsfaktorn bör därför klarläggas. 1980/81:17 89 Arbetsgruppensförslag att även lagreglera bedömningen av skenavtal har fått ettblandat mottagande. Stark kritik riktas mot förslaget att ävencivilrättsligt ogiltiga avtal skall kunna utlösa beskattningseffekter. JK,, länsstyrelserna i och samt Gävleborgslän och Svenska revisorsamfundet godtar förslagen eller påkallarbara vissa mindre justeringar. i anseratt en uttrycklig lagregel är bättre både för de skattskyldiga och myndigheterna än reglersom successivt byggs upp i praxis. taxeringsrevisorer anser att skenavtalenbör lagregleras men avvisar förslaget om beskattning av ogiltiga avtal. USS anserdet viktigt att skenrättshandlingar och kringgåendehandlingarnoga hålls isär. I annat fall kan följden bli att gränsen för detstraffbara området - dvs. skattefusk - blir diffus i den praktiskatillämpningen. Enligt USS är det därför nödvändigt att införa bestämmelser om beskattning av skenavtal och andra skenrättshandlingar.Däremot förordar USS att de ogiltiga avtalen lämnasutanför. i anser förslagetbeträffande de ekonomiska verkningarna vara oklart. Länsstyrelsenpåpekar vidare att praktiska svårigheter kan uppkomma eftersom reglerna omskenavtal och ogiltiga rättshandlingar skall få tillämpas avtaxeringsnämnd under det att generalklausulen skall få tillämpas först i länsskatterätt. Gränsdragningssvårigheterkan uppkomma i dessa fall. 1980/81:17 90 Kammarrätten i är tveksamtill förslaget att lagreglera skenrättshandlingarna eftersom dessa redan f.n. underkänns ipraxis. Kammar kollegiet påpekar att det blir förenat med stora svårigheteratt övertyga en allmän domstol om att en förmögenhetkan överflyttas genom ogiltigt avtal. Hovrätten över ochBlekinge anser det inte föreligga något behov av lagstiftning rörandeskenavtal och liknande. Förslaget att även ogiltiga avtal skall kunna läggas tillgrund för beskattning innebär en brytning mellan civilrätt ochskattelagstiftning. En sådan bestämmelse torde också bli svår atttillämpa. Även Näringslivets skattedelegation och Sverigesadvokatsamfund avstyrker dessa förslag, Arbetsgruppenhar givit sitt förslag samma tillämpningsområde somskattebrottslagen. _JK_ biträder förslaget och framhåller vikten av att det får en bredtillämpning. FöreningenSveriges taxeringsrevisorer och USS redovisar likartad uppfattning. USS är av denuppfattningen att även tullagstiftningen och kupongskatten bör fallain under tillämpningsområdet. Ettbetydande antal remissinstanser förordar emellertid ett betydligt snävare tillämpningsområde. Manframhåller här genomgående att arbetsgruppen belyst endast inkomst- och förmögenhetsbeskattningensamt arvs- och gåvoskatten. Av denna anledning anserremissinstanserna att underlag saknas för att bedöma verkningarna beträffande andra skatter ochavgifter. RSV pekar, efter en analys av olika problem beträf- 1980/81:17 91 fande de speciella skatterna och avgifterna, på faran av att överföra en lagstiftning från den direkta beskattningens områdetill den indirekta utan noggranna undersökningar.Som jämförelse nämner RSV genomförandet av lagstiftningen rörande skattetilläggoch förseningsavgift. I flera yttrandenanser man likaså att erfarenheterna avgeneralklausulens praktiska tillämpning först bör avvaktas på ett begränsatområde. Man nämner vidare att förhandsbesked- som i förslaget utgör en väsentligrättssäkerhetsgaranti - inte kan erhållasi fråga om alla de skatter och avgiftersom namns i skattebrottslagen. Det gällerframför allt arvs-och gåvoskatten och beträffande denna framhålls också det civilrättsligabandet. Uttalandena i denna riktning görsav bl.a. kammarrätten i , länsstyrelsernai och , LRF, . Svenska revisorsamfundet.Svenska sparbanksföreningen, advokatsamfund.Svenska föreningsbankers förbund och Näringslivetsskattedelegation. Kammar kolleg iet anser att om en generalklausul införs bör den även omfatta arvs- och gåvoskatten. Om dessa skatter inte tas med skulledetta kunna åberopas till stöd för attlagstiftaren här godtagit skatteflykt och kringgående . Arbetsgruppens förslagatt generalklausulen skall få tillämpas förstav länsskatterätt har behandlats av en del remissinstanser. Jj<,kammarrätten i , länsstyrelserna i , och Gävleborgslän godtar förslaget i denna del. LRF anser att kravenytterligare bör skärpas. I de fall en Prop.1980/81:17 92 tillämpning aven generalklausul är aktuell bör länsskatterätt och kammarrätt tillföras särskild expertis och talan endast få föras av särskildriksintendent. Förtur bör medges i mål där generalklausulen är tillämplig ochvidare bör skatt inte få tas ut förränlagakraftvunnen dom föreligger och dessutom bör ersättningkunna ges för rättegångskostnader i denna typ av mål. LRFanser slutligen att det inte bör krävas prövningstillstånd för att målen skall kunna föras vidare till regeringsrätten. Förbundet påpekar attenligt nu gällande regler torde prövningstillstånd kunnavägras i de flesta fall där fråga om tillämpning av generalklausulen kommer upp till prövningeftersom det huvudsakligen rör sig om rena utredningsfrågor. Fleraremissinstanser anser dock att taxeringsnämnderna bör få avgöra även skatteflyktsfall, RSV framhåller atten senareläggning till länsskatterätt kan - på grund av taxeringsintendentens besvärstid ochbesvärens omloppshastighet i länsskatterätterna -medföra att den skattskyldige får beskedhuruvida ett förfarande kan godtas än om taxeringsnämnd först fått pröva frågan. Även denskattskyldige har därför intresse av att taxeringsnämnden istället får pröva dessa frågor. RSV hänvisar även till riksdagsbeslut om ändrad skatteadministrationoch taxering i första instans och därav föranleddaförbättringar. kommunala taxerings-revisorer ,som f.ö. efterlyse-- en regel av innebörd att anmälan från taxeringsnämnd om tillämpning av skatteflyktsklausulen skall delges denskattskyldige, och USS redovisar likartad uppfattning. LO anser att taxeringsnämnd bör vara förstainstans så att skatteflykt snabbt kan beivras. 1980/81:17 93 Arbetsgruppens förslagom ökade möjligheter att få förhandsbesked har fått ett mycket positivt mottagande. En del remissinstanser anser dockatt förhandsbesked skall kunna meddelas även beträffandedet subjektiva rekvisitet. Hit hör RSV som även påpekar att särskilda regler om denna rätt inte behövs,om en allmän skatteflyktsklausul införs. Länsstyrelseni framhållervikten av att förhandsbesked snabbt lämnas. Några remissinstanser ifrågasätter om inteförhandsbeskedsinstitutet bör vidgas till att omfatta ytterligare skatter ochavgifter. Enligt USS utgör generalklausulen ett tungt vägande skälför en sådan reform. Näringslivetsskattedelegation understryker att rättssäkerhetsproblemet vid en generalklausul starktsammanhänger med möjligheterna att kunna förutse verkningarna. Ett villkor för en generalklausul bör därför vara att det finns möjlighetertill förhandsbesked inom hela tillämpningsområdet.RSV framhåller vidare behovet av personalförstärkning omgeneralklausulen införs eftersom antalet förhandsbesked dåkan väntas öka. Kammarrätten i framhåller att regeringsrätten bör få möjligheter att prioriteraskatteflyktsmål. Näringslivets skattedelegation och LRF anser också att det börinföras bestämmelser om förtursbehandlingav skatteflyktsmål. Däremot har arbetsgruppens förslag om s.k. bindande förklaring starkt kritiserats och endast undantagsvisgodtagits. RSV, som ifrågasätter om det föreslagna institutet är förenligt medregeringsformen, avstyrker förslaget. ,hovrätten över och , kammarrätten i och kammarrätten i Göteborghar också avstyrkt förslaget, liksom åtskilligaföreträdare för näringslivet. 1980/81:17 94 remissinstanser pekar på vissa svårigheter i fråga om skatteflyktsklausulens praktiska tilllämpning.RSV framhåller att flertalet skatteflyktsfall upptäcks först isamband med taxeringsrevisioner eller andra mer omfattande kontrollaktioner.Med hänsyn till utredningssvårigheter och krav för attgenomlysa de ofta mycket komplicerade transaktioner det här är fråga om,kan det inte antas att det allmännas representant skall upptäcka ochhinna ta ställning i typfallen inom de ordinarie tidsfristerna.Enligt RSV bör därför antingen taxeringsintendentens besvärstidtill länsskatterätt förlängas eller eftertaxeringsrekvisiten mjukas upp ihithörande fall. Ett annat alternativ är vidgade möjligheter att anföra extraordinära besvär. Utan sådanakompletteringar blir enligt RSV generalklausulen ett slag i luften. Likartadkritik framför bl.a. länsstyrelserna i , ,och . Arbetsgruppenhar föreslagit ett tillägg till 67 §taxeringslagen av innebörd attskattechef skall äga göra framställning hos länsskatterätt om klausulens tillämpning. Kammarrätten iStockholm anser det vara oklart om skattechefen härigenom bereds möjlighetatt inte bara besvärsvägen utan även genom kvitt-ningsinvändning påfordratillämpning av generalklausulen. Andra oklara processuella frågor är enligtkammarrätten om en skattedomstol skall äga rätt att tillämpa klausulen ex officio - alltså då någotformligt yrkande inte har framställts - samt om yrkande om klausulens tillämpningskall kunna framställas hos kammarrätt eller i regeringsrätten utanatt frågan först har prövats av länsskatterätten i det aktuella målet. Prop.1980/81:17 95 Näringslivetsskattedelegation påpekar att tillämpningen av taxeringslagens regler omeftertaxering bl.a, förutsätter att den skattskyldige har lämnatoriktig uppgift eller underlåtit att lämna sådana sakuppgifter som krävs för enriktig tillämpning av beskattningsreglerna. Eftersomgeneralklausulen egentligen inte är att betrakta som en materiell regel utan som en föreskriftom analog lagtolkning bör eftertaxering ej kunna ske med stöd avdensamma. Arbetsgruppensförslag att slopa specialreglerna för interna aktieöverlåtelseroch vinstbolagstransaktio-ner har fått ett mindre gott mottagande. Flertaletremissinstanser anser att reglerna bör vara kvar eller att man åtminstonebör avvakta utvecklingen innan sådana ändringar görs, JK, kammarrätten i och kammarrätten i Göteborggodtar dock förslaget. Länsstyrelserna i och Göteborgsoch län anser att i vart fall reglerna om interna aktieöverlåtelser måste varakvar, LRF anser att en förutsättning för införandet av en generalklausul är att övrigspeciallagstiftning mot skatteflykt försvinner. Man kan av bl.a. rättssäkerhetsskäl intearbete med två system . Deföreslagna reglerna för ikraftträdandet har godtagits över lageller lämnats utan erinran. LO ifrågasätter dock om inte generalklausulen bör göras tillämplig även på avtalsom ingåtts före ikraftträdandet. I annat fall kan tänkas att åtskilligatrans--aktioner vidtas , bl.a, med ledning av det material somarbetsgruppen har redovisat. Prop,1980/81:17 96 6 FÖRSLAG TILL LAG MOT SKATTEFLYKT Kännetecknandeför vårt skattesystem är att det i stor utsträckningbygger på den enskildes egen medverkan. Inkomst- och förmögenhetsskattberäknas med ledning av uppgifter som de skattskyldiga själva lämnar iallmän självdeklaration. På liknande sätt fastställs också åtskilligaandra skatter och avgifter. En förutsättning för att ett skattesystem som äruppbyggt på detta sätt skall kunna ge rättvisa resultat är givetvisatt den enskildes uppgifter är korrekta och fullständiga. För attinskärpa vikten av att detta krav blir uppfyllt infördes år 1971regler om skattetillägg, som är en administrativ sanktionsform mot oriktigt uppgiftslämnande.Genom den införda skattebrottslagen (1971:69) skärptesockså straffen för vad som brukar kallas skattefusk väsentligt.Skattefusk begår t,ex. den som i sin självdeklarationutelämnar skattepliktig inkomst eller yrkar avdrag för utgiftsom han inte har haft. Skattefusket utgör den antalsmässigt helt dominerande formen avskatteundandragande. Den juridiska bedömningen vållar här oftast inte några störreproblem utan avgörande blir frågan om fusket kan upptäckaseller inte. Enannan form av skatteundandragande sker med hjälp av s.k. skenavtal. Ett sådantavtal medför inga verkliga förpliktelser förparterna utan dess enda funktion är inte sällan just att undvika eller lindra beskattningen.Arrangemang av detta slag brukar regelmässigt underkännas av skattedomstolarna utan att lagstiftaren harbehövt ge några uttryckliga bestämmelser därom. Avliknande karaktär är fall där avtal ges en oriktig benämning:ett köp benämns gåva, ett periodiskt understöd kallaslön, en utgiven arbetsersättning sägs utgöra traktamente osv. Här brukar domstolarna bortsefrån Prop.1980/81:17 97 denoriktiga benämningen och bedöma rättshandlingenefter dess verkliga innebörd. Det kan finnas gränsfall där det ärproblematiskt att avgöra om ett skenavtal eller en oriktig beteckningskall anses föreligga, men principiellt har det alltså gått attangripa dessa former av skatteundandragande inom den gällande rättsordningensramar. Avgörande för möjligheternaatt komma till rätta med de skatteundandragande åtgärder somhittills har behandlats är att de verkligen blir upptäckta. Vidsidan av de materiella skattereglerna måste det därför finnas ett effektivt kontrollsystem. Under senareårhar en kraftig utbyggnad av detta påbörjats. Arbetet är inte avslutat, utan som nästa etappkommer en omorganisation av taxeringsarbetet i första instans, om vilkenriksdagsbeslut redan har fattats. Skattefusketoch skenavtalen är klara fall av skatteundandragande. Merproblematiskt är förhållandet i fråga om det som i den allmännadebatten brukar kallas skatteflykt. I benämningen ligger en värdering: den som betecknarett förfarande som skatteflykt anser att skatt i den aktuella situationenborde utgå med väsentligt större belopp än som faktiskt sker. Det ligger i sakens natur attolika bedömare kan ha olika mening i fråga om detobehöriga i de skatteförmåner som uppnås i konkreta fall. De förfarandensom i skilda sammanhang utpekats som skatteflykt har också högstvarierande karaktär. Skalan sträcker sig allt ifrån ett utnyttjande av skatteregler,som alltjämt gäller trots att de på grund av utvecklingen inomandra områden har kommit att te sig föråldrade,via vad som kan kallas ett missbruk av skattestimulanser som statsmakterna harinfört i bestämda syften och till kompliceradeavtalskonstruktioner som leder till ett kringgående av de skatteregler somnormalt skulle ha tillämpats. 1980/81:17 98 Åtgärder mot skatteflykten måstenaturligtvis anpassas efter den skiftande karaktären påproblemen. Är det fråga om en föråldrad lagregel måste den ersättas meden som är bättre anpassad till nya värderingareller ändrade förutsättningar i övrigt.