prop · G40382 · 1980-12-31 00:00:00 — Enligt vårmening är nu förrymda vildsvin starkt uppblandade med tamsvin. Ettförhållande som rimligen bör tillmätas betydelse då mantar ställning till vildsvinets plats i densvenska viltfaunan. Ett ofrivilligt berikande av vår viltfauna måsteenligt vår mening granskas från andra utgångspunkterän om ställningstagandet gällt en planerad och av myndighet godkänd utsättning. Det må bara nämnasdet olämpliga i att enskilda människors personliga intresse av att ha vildsvin imarkerna tillåtas dominera över det allmännaintresset. Allmänintresset skulle då ställas inför fullbordat faktum. Ett förhållande sominte uppmärksammats i majoritetens skrivningmen som enligt vår mening är av stor nrinnin.iell betvöelse. Prop.1980/81:82 27 Som skäl för att tillåtavildsvin fritt i vårt land åberopas i betänkandetatt vildsvinet fanns i , och att det för den skull inte var fråga om att tillföraFaunan en ny art. Enligt vår mening Försummas i det sammanhanget att göra en jämFörelse mellan artrikedomen i 17G0-talets viltFaunaoch vår. Således saknades då större delen av det klövvilt som nui olika hänseenden anses så betydelsefullt i våra marker, medan å andra sidan vargen var vanligt Förekommande i södraSverige. För att bättre förstå skillnaden mellan situationen och må bara erinras om att befolkning utgjorde ca 1,8 milj. invånare. Jord- och skogsbruket har under samma tidundergått en närmast total förändring. Den dåtidaproduktionen var starkt inriktad påbetesdrift och vallodling med helt obetydlig stråsädesandel. Att det vid den tidenhelt saknades potatis- och sockerbetsodling ärett inte uppmärksammat förhållande, somenligt vår mening är av betydelse i sammanhanget. Beträffande den i betänkandet gjorda internationella utblicken vill vibara erinra om olikheterna i ägarstrukturenför olika länder. Av lättförståeliga skäl är toleransen inom jord- och skogsbruket gentemot vildsvinen större i ländermed långt gående statsäcjande såsom , och DDR. Jämförelsen beträFFande erFarenheterna av Frilevande vildsvin mellandessa länder och är därFör svår att göra. Svenskt jord- och skogsbruk, Fördelat päFörhållandevis många små enheter i enskild ägo med intensiv produktion kan komma att resa helt andra krav på ägoFred Fördet nya viltet, vilket borde belysts mera ingående än vad som blivit Fallet i betänkandet. Av betänkandet framgår att jägarorganisationernauttalat sig för frilevande vildsvin. En genomläsning av remissvaren från Svenska Jägareförbundets remiss till sina länsFöreningar (jervid handen 1980/81:82 28 att Svenska JägarFörbundets svar till Jakt- och Viltvårdsberedningen i hög grad baseras på förbundsledningens egen bedömning. Remissvaren ger oss såledesden bestämda uppfattningen att vi, genom vårt ställningstagandeatt inte tillåta fritt levande vildsvin, i hög grad ocksåtillgodoser jägarnas uppfattning. Det förhållandet attlandets jägare ställer sig såtveksamma till införande av vildsvin kan dels tolkassom att jakttillfällena med det nu tillgängliga villebrådetär tillräckliga, och dels har landets jägare i gemen inte enbart sett till möjligheterna av ökadejakttillfällen utan de känner ocksåsitt ansvar för de problem, eller rent av konfliktssituationer,som ett accepterande av vildsvin kan medföra.Detta är en uppfattning som vi reservanterrespekterar och ställer oss bakom. Utredningens majoritet har, med hänsyn till jordbrukets intressen, sagt sig ha förståelse för att någraav landets bästa jordbruks-öinråden bör skyddas frånvildsvin. Som sådana skyddsområden nämns ochKristianstadsslätten i , , i samt delar av . Övriga delar av landet skall följdaktligen i högregrad enligt beredninges inening tålasåväl markskador som skador pågrödan. Ett synsätt som vi omöjligenkan dela. Vi menar att de nämnda,särskilt skyddsvärda jordbruksområdenainte är de områden som kan förväntas bli mest utsatta. Troligen kommer i stället landets mellanbygder, där jord och skog i högre grad är blandade, att vara mer utsatta för skada. Jordbruksföretagen i dessa bygder ärdessutom av andra skäl mer ekonomiskt känsliga änföretag i nämnda jordbruksområden.Att såsom utredningen gör, förlita sigtill ett viltskadeskydd är i nuvarande läge inte realistiskt. För det första täcker inget skadeskydd alla skador. En viss självrisk måstealltid tolereras. För det andra är erfarenheterna från nuvarande skydd mot viltskador sådana,att frågan inte kan anses löst. Vi betraktar det som mindre ansvarsfullt atttillföra faunan ytterligare ett vilt, sombevisligen också kan vara skadegörande, innan vi fåren godtagbar lösning på viltnkadeersättningarnaför våra nuvarande viltarter. 1980/81:82 29 Beredningen har underlåtitatt redovisa skadeförhållandena och den nu aktuellasituationen i skadedrabbade områden. En sådan dokumentation borde enligt vår mening medföraett annorlunda ställningstagande av beredningen när det gällerde Frilevande vildsvinen. Oron För oönskad tillväxtoch stor spridning av vildsvinsstammen ärklart uttalad i beredningens betänkande.Stammen skall således genom en lämpligt anpassad jakt Förhoppningsvis lokaliseras till mindre skadekänsliga områden.För att uppnå denna målsättning anser sig beredningen böra föreslå att nattjakt skall vara generellt tillåten. I områdenmed vildsvin kommer det följaktligen att bli meraberättigat än tidigare att under nattetid bedriva jakt medvapen av klass 1-typ. Detta är ett Förhållande somFrån andra utgångspunkter ärsynnerligen betänkligt. Samhällets möjligheteratt beivra olaga jakt är otillräckliga och kommer med den nu Föreslagna ändringenatt ytterligare Försvåras. Beredningens ansträngningar atthålla vildsvinsstammen underkontroll kan rimligen inte kritiseras men öppnarrtvivelaktigt vidare möjlighetertill olaga jakt än vad som är Fallet, varFördenna nattjakt med klass 1-vapen inte utan vidare kan accepteras. Vad vi nu anFört beträFFandelämpligheten av att legalisera klass 1-vapen äger giltighet utan att därFör stå i konFlikt med nu tillåtet vakskytte eller skyddsjakt. Risken Försjukdomsspridning genom vildsvin ärsvår att bedöma. Det äremellertid uppenbart att en spridning av svinpest i landet skulle Få allvarliga ekonomiska konsekvenser och bl.a. försvåra export avlevande svin och av svinkött. Detta Framgår också avlantbruksstyrelsens remissyttrande. Beredningen har vidare inhämtat utländskaerFarenheter och diskuterat Frågan medexpertis inom landet, bl.a. statsepizootologen. Det har Framgått att riskerna För en spridning av svinpest visserligen är små men ändå högst påtagliga. Mot denna bakgrund anservi att ytterligare ett tungt vägande skäl anförts motfrilevande vildsvin. 1980/81:82 30 Som framgått av vad vianfört kan tveksamhet mot vildsvinriktas från många olika utgångspunkter. Vi anser oss ha vänt uppmärksamhetenmot några av de viktigaste sidorna. Det är möjligt att epi-zootifarani sig utgör en så stor risk att den skulle kunna läggas till grund förett förslag om att utrota nu levandevildsvin i . Således måste en riskbedömningutifrån epizootologiska grunder vara avavgörande betydelse. Dessutom anser viatt det är ett onödigt risktagande, en typ av"lyxkonsumtion" i risktagande, som vi svårligen kan acceptera med hänsyn till ev. följderför landets värdefulla tamsvinsbesättningar och därmed för sysselsättningeni slakteriindustrin. Sammanfattningsvis vill vi peka på att de av oss ovan påtalade olägenheterna och riskerna innebär att vi nu bedömerdet som orealistiskt att tillmötesgå önskemålen om en frilevande svensk vildsvinsstam. Vi föreslår således att den nu frigående vildsvinsstammen i skall utrotas. Enligt vår mening kanett genomförande inte ske utan att mera okonventionellajaktmetoder måste komma till användning. Gränsenför vad som kan tillåtas bör sättas vid giftanvändning,som är ett oestetiskt och allmänt motbjudande tillvägagångssätt. Avgörande i sammanhanget är givetvis att utrotningen i ett första tidsbestämtskede bedrivs av markägare och/eller jakträttsinnehavare. Denna avskjutningsfas skall förhoppningsvis ge fullständig framgång,dvs. Det får emellertid inte uteslutas attdenna fas endast leder till stark decimering av stammen. Således ärdet inte osannolikt att ca 10?o av stammen återstår och kommer att kräva längre gående och mindre konventionella utrotningsmetoder. Älägganden ochi sista hand också tvångsjakt får därvid inte uteslutas. Det ärenligt vår mening nödvändigt att avskjutningenstimuleras genom skottpengar med förhållandevis ' högabelopp för att ge önskat resultat och därmed undvika exempelvis giftanvändning.Vi utgår för vår del ifrån att vid utformningen av erforderliga bestämmelserhar ett nära samråd med i enlighet med riksdagsbeslut. 1980/81:82 31 Det förslag vi här ställer ossbakom kan i visst avseende te sig motbjudande även för dem som har respekt för våra motiv.Det är därför angeläget att avslutningsvis erinra om att vårt utrotnings-alternativ faktiskt är det alternativ som realistiskt erbjuder framtidavalfrihet i frågan om frigående vildsvin. Enligt vår mening kan förutsättningarna om någraår så förändras, att de nu stora olägenheternaundanröjts. Skulle så ske, kan en prövningav frågan företas utan att nu rådande tvångssituation föreligger.Med hänsyn till vissa forskarresultatskulle då också lämpligare och i olika avseenden bättre avelsmaterial från utländska stammar införskaffas och utsättningenlokaliseras till lämpliga områden. Denna valfrihet står inte till buds om vi nu tillåter den förhållandevis lilla vildsvinsstammen att etablera sig över stora delar av landet i enlighet medberedningens majoritetsförslag. 1980/81:82 32 1 Grundläggande inställning till beredningens förslag Beredningensförslag om att bör acceptera en frilevande vildsvinsstam har fått ettdelat mottagande av remissinstanserna. En majoritet av dessa är negativ ellermycket tveksam till en svensk frilevande vildsvinsstam. Flera remissinstanserförordar nägon form av fortsalt utredning eller försöksverksamhet innandefinitiv ställning tas. Av de som är positiva till förslaget eller finner sigkunna godta detta har några avgelt sitt ställningstagande under vissaförbehåll. Sådana förbehåll är bl.a. all generösa ersättningsregler skallfinnas och att en noggrann uppföljning av vildsvinsstammen görs så attomedelbara åtgärder kan vidtas om olägenheterna blir alltför stora. 1.1 : Beredningenstre övervägda alternativ inrymmer enligt ämbetets erfarenheter endast ettrealistiskt, nämligen att acceptera en frilevande vildsvinsstam. Om försöksviseller icke är ointressant då vildsvinen i Tullgarnsområdet nu spritt sig så attde svårligen låter sig utrotas. Dessvärre måste, mot bakgrund av erfarenheternafrän Tullgarn, konstateras att då vildsvinen utsätts för stress i form av jakt,hägnader eller andra störningar flyttar de lill andra lokaler. Med andra ordkommer åtgärder för att kontrollera/begränsa stammens tillväxt att bidra filldess utbredning över större omräden. 1.2 Riksåklagaren: I yttrande den28 över jakt- och viltvårdsberedningens PM ,Vildsvin i , tillstyrkte jag ett tillåtande av en frilevandevildsvinsstam i . Jag anförde därvid att Stammen genom bl.a. rationelljaktvård bör kunna begränsas så att de skador som vållas härav blir godtagbara.Beredningen har i sitt nu framlagda betänkande intagit samma ståndpunkt,varför anledning till erinran mot beredningens förslag frän min sida saknas. 1.3 : Av betänkandetframgår att en frilevande vildsvinsstam bedöms ha en positiv effektför skogsbruket (markberedning och skadedjursbegränsning). Från skogligsynpunkt finner därför att - med nuvarande kunskapsunderlag -en vildsvinsstam kan accepteras i landet. Stammen bör dock aktivt regleras ochtillåtas att öka endast i långsam takt, varvid man år kan följa ochbedöma stammen och dess eventuella skadegörelse. Avskjutningens omfattning ochinriktning bör följaktligen snabbt kunna förändras. Man bör således som beredningenframhåller avsätta resurser för att följa vildsvinens inverkan på skogsbmket, isynnerhet dä vi inte har någon "inhemsk" kunskap om hur djuren kommeratt etablera sig och eventuellt kunna vålla skada på växande skog. 1.4 : Avbetänkandet framgår att beredningen anslufit sig till det principiella synsättsom givit uttryck för, nämligen att eftersom vildsvinet urspmngligenfillhört den svenska faunan så bör existensberättigande bedömas pä sammasätt som andra djurarters med "hemortsrätt" i landet. 1980/81:82 33 bliratt frilevande vildsvin i bör kunna accepteras om inte särskilda skälföreligger. Beredningen finner alt nägra tillräckligt starka skäl av den arteninte finns och förordar således att stammar av frilevande vildsvin skall kunnabibehållas, dock under hård kontroll. Alltdetta överensstämmer med naturvårdsverkels syn på frägan. Verket delar ocksåberedningens uppfattning att det inte är meningsfullt att bedrivaförsöksverksamhet på begränsade områden med frilevande vildsvin innan fråganslutligt avgörs om vi skall ha vildsvin i fritt tillständ eller ej. Deerfarenheter som skulle kunna vinnas av en försöksverksamhet kan, somberedningen mycket riktigt päpekar, lika väl vinnas genom att utvecklingen avden frilevande vildsvinsstammen kontrolleras genom ett ganska hårt jakttryckoch följs med lämpliga undersökningar på valfria platser i landet. 1.5 Länsstyrelseni : delar beredningens och principiella uppfattning att en arts existensberättigande ska bedömas utifrån en ekologisk grundsyn och inte från rent egoistiska synpunkter om värde eller skada tor människan. Länsstyrel sen anser därför i likhet med beredningen all vildsvinet har hemortsrätt i fauna och att samhällel därför bör kunna acceptera en frilevande livskraftig, vildsvinsstam inom landet även om detta medför ökad skade risk på t.ex. vissa jordbmksgrödor. 1.6 i län:Länsstyrelsen anser all en frilevande vildsvinsstam skulle innebära en önskvärdberikning av den svenska vilt-faunan. I likhet med jakt- och viltvårdsberedningenanser därför att en frilevande vildsvinsstam bör kunnaaccepteras. Då emellertid svinens reproduktionstakt och skadegörelse inte ärhelt klarlagd måste möjligheter skapas att beskatta stammen i sädanutsträckning att en okontrollerad tillväxt förhindras. 1.7 i län:Länsstyrelsen, som anmodats avge yttrande över mbricerade betänkande, har ingetatt erinra mot utredningens överväganden och förslag. 1.8 konstaterar att vildsvinet tidigare ingått i den svenskafaunan samt att principen all bör ha en art- och individrik faunanumera, glädjande nog, börjar bli allmänt accepterad. Föreningen vill motbakgrund av della instämma i alla delar av beredningens överväganden ochförslag. 1.9 : Jakt-och viltvårdsberedningens principiella syn att en frilevande vildsvinsstamsexistensberättigande i vårt land skal! bedömas utifrån en ekologisk gmndsyn ochinte utifrån dess värde eller skada från människans rent egoistiskautgångspunkter delas av Svenska jägareförbundet.-- Stammenbör emellertid mol bakgmnd av bl.a. den av jordbmketsföreträdare uttalade oron över möjlighelerna av svära jordbmksskador intetillåtas växa okontrollerat. Svenska jägareförbundethar i sitt yttrande till beredningen starkt poängterat denna väg och liksom beredningen ansett det nödvändigt att kontinuerligt följa stammens utveckling och de skador den förorsakar för att med ledning därav utforma närmare riktlinjer för var vildsvin skall få förekomma, hur starka stammarna skall få bli saml hur jakten skall bedrivas.- 1 saml Nr 82 1980/81:82 34 1.10 : accepterar utredningens förslag om en frilevande stam avvildsvin i under den bestämda förutsättningen att ersäUningsfrågornalöses på ett tillfredsställande sätt. 1.11 : Föreningen instämmer i beredningens uppfattning, alt en frilevande vildsvinsslamkan accepteras. Stammen får dock, mot bakgrund av bl.a. den oro som jordbmketsföreträdare gett ullryck för och som enligl konsulentföreningens uppfattning manskall la största hänsyn till, inte tillåtas all växa okontrollerat. Det ärviktigt, att ulvecklingen av villarten följs konfinuerligt och att de skador,som förorsakas av vildsvinen blir ersatta fill fullo och alt klara riktlinjerutformas, som ger svar på var vildsvinsstammar får förekomma, hur starkastammarna skall fä bli och harjakten skall bedrivas. 1.12 : En stor vildsvinsstamkan för enskilda näringsidkare inom jordbmket och trädgårdsskötseln komma attresultera i svära ekonomiska förluster. Frilevande vildsvin ulgör entillkommande riskfaktor pä trafikens område och för friluftsutövande människor.Det går heller inte all helt bortse från risken för smittospridning. Mot den bakgmnden vill domänverket kraftigt understryka,att om frilevande vildsvin accepteras skall beslämmelserna omvildsvinsstammens skötsel vara så utformade att uirymme finns alt omprövabeslutet, om samhällel inte kan tåla följderna av ett accepterande. 1.13 : Vildsvinet har, som delpåpekas i betänkan det, tidigare tillhört den inhemska faunan. förhällande ulgör uppen bart ett av huvudmofiven för aft låta den nyetablerade vildsvinsslammen, som har expanderat från vildhägn, lills vidare få fortleva och öka under reglerade former. Del sägs på flera ställen i remissvaren att delta skulle stå i samklang med en "ekologisk grundsyn". Vi vill dock peka pä attlandska pels utformning och markutnyttjande sä snabbi skiftar karaktär att grund- fömlsältningarna för en vildsvinsslam måsle ses som hell annoriunda än vad fallet var för bara . Vi vet inte vad som egentligen avses med begreppet "ekologisk gmndsyn" i defta sammanhang. Vi anser dock alt den nu pågående expansionen ur ett vetenskapligt-ekologiskl perspek tiv måsle betraktas som en introduktion (ej äleretablering) av ett för nuvarande förhållanden nyll element i den svenska faunan. Vildsvinet har också goda möjligheter att lyckas med denna etablering i de stora monokulturernas jordbmkslandskap där dessutom de tidigare befintliga predalorerna saknas. De rent naturvårdsmässign aspekterna för alt låta dennuvarande vildsvinsstammen expandera vilar enligl vårt förmenande inte på nägonform av "ekologisk grund" utan är närmast en etisk fråga som måsteställas mot de skador som vildsvinen helt uppenbart orsakar. Denna konflikt ärej helt utredd i betänkandet och vi har full förståelse för lantbmksinlressenasmisstänksamhet mot en vildsvinsslam i . En ylleriigare genomgång av justdetta problem skulle skingra vår misstänksamhet att huvudorsaken attetablera en vildsvinsstam är alt fillgodose jaktinlressenas krav på jaktbartvilt året mnt. Vi vill inte förorda en utrotning av vildsvineni , utan avvakta de föreslagna utredningarna. är problemen med alt hålla stammen under kontroll uppenbara. Prop.1980/81:82 35 1.14 Lundsuniversitet: de lar beredningens inställning, att alla djurarter i princip har existensberätti gande. Vid återinförande av utrotad djurart (som i fallet vildsvin) är det emellertid angeläget, att återinförandet är välplanerat och all del sker med ett individmaterial som motsvarar den ursprungliga formen. Reservanter nas i beredningen påpekande, att nu förrymda vildsvin är starkt uppblan dade med tamsvin och all återinförandet inle är resultat av en planerad utsättning utan härslammar frän "rymlingar", bör i detta sammanhang beaktas. ---- detförhållandet att kunskapsunderlaget för ett ställningslagande är mycket svagt, anser nämnden att alternalivel "3" bör följas,inne bärande försöksverksamhet pä en eller tvä platser i landet innan ett slutgil tigt beslut tas om frilevande vildsvin. Vi anser, alt en sådan försöksverk samhet är särskilt påkallad . 1.15 Sverigeslantbruksuniversitet: Enligt beredningens förslag bör en frile vande vildsvinsstam accepteras i . Stammen bör dock inte tillålas växa okontrollerat. Det starkaste motivet till detta ställningslagande är den principiella "hemortsrätt" som vildsvinet har i landel såsom varandeen spontant invandrad men senare av människan utrotad djurart. Lantbmksuniversitetethar i sitt tidigare yttrande i frågan även betonat detta och att det i principvore önskvärt att vildsvin äter kunde leva i frihet i . Men att tillämpadenna princip på del akluella läget med en okontrollerad etablering avvildsvin (av ur rassynpunkt tvivelaktigt, okänt urspmng) förrymda från hägn påolika håll i landet finner klart olämpligt. 1belänkandet görs denna princip (om hemortsrätt) till det helt avgörandeargumentet som tar över tänkbara negativa konsekvenser l.ex. i form av skadorinom jordbmket. En etablering av vildsvini borde ske under kontrollerade former och (helst) med avelsmaterial avkänt ursprung. Del lorde inte möta nägra som helst problem att på ett kontrolleratsätt åstadkomma en sädan etablering (vildsvin är lätta att föda upp, har storreproduktionsförmåga etc). Alt jämställa dagens förrymda vildsvinsslam medandra utrotningshotade djurarter i landet finner lantbruksuniversitetetnärmast slötande. Infören eventuell framlida etablering av vildsvin i landel är ytterligare kunskaper behövliga. Lantbmksuniversitetet vidhåller därför sitl lidigare förslag att det med den rådande situationen vore lämpligl alt utnyttja det vid befintliga vildsvinsbeslåndel för olika uppföljning ar av arten och dess relationer lill sin miljö i . I övrigt skulle lämpliga åtgärder vidtas för att fä bort alla vildsvin som kom mil ut i frihet i landel.- 1.16 Statensveterinärmedicinska anstalt: SVA hyser sammanfattningsvis tveksamhet inför etableringen av en frilevande vildsvinsstam, bedömt utifrån rent veterinärmedicinska aspekter. Del är tveklöst sä att vildsvinen kommer att representera en ytterligare faktor alt ta hänsyn lill vid bekäm pandet av vissa svinsjukdomar och vid bekämpandet av den livsmedels- burna trikinsjukdomen. Skulle andra skäl tala för etablerandet av en frile vande vildsvinsstam måste SVA starkt betona nödvändigheten av en lö pande uppmärksamhet på sjukdomsproblemen hos vildsvin genom vilipa- tologens vid SVA:s försorg och av möjligheter fill exlraordinära ätgärder, exempelvis i form av skyddsjakt, i vissa kritiska sjukdomslägen. Prop.1980/81:82 36 1.17 i län:Länsstyrelsen är av den uppfallningen att den vildsvinsstam som är etableradi är så stark att det torde vara förenat med mycket slora insatseratt genomföra en utrotning. Innan beslut om åtgärder i den ena eller andrariktningen fattas kan det därför vara välmotiverat med intensifieradeundersökningar dels beträffande vildsvin som skadegörare dels beträffandevildsvin som sjukdomsreservoar här i landet. 1.18 i län:Mot bakgrund av alt vildsvin som djurart är urspmnglig i landet anserlänsstyrelsen att en viss frilevande stam hör hemma i vår fauna. Dä starktdelade meningar råder om del berättigade i ett återinförande av djurarten iSverige bör stammen dock lills vidare inskränka sig lill det antal djur som finns vilt ute i markerna. Genom noggrant studium av dessa djurs beteendeoch påverkan på sin omgivning bör en gmnd för definifivl ställningstagande ifrågan kunna ernås. Spridning av vildsvinen bör intill dessa studier genomförtseffektivt förhindras. 1.19 Rikspolisstyrelsen:Rikspolisstyrelsen har i yttrande lill jakt- och viltvårdsberedningen den 27augusti 1979 från de synpunkler styrelsen har att beakta anfört följande. "Åtgärderför att minska riskerna för viltolyckor i trafiken är en betydelsefull del isträvandena att åstadkomma så stor trafiksäkerhet som möjligl pä våra vägar.Omfattande åtgärder har ocksä vidtagits i syfle att minska viltolyckorna itrafiken. Med hänsyn till uppgifterna om vildsvinens rörlighet, vikt,reproduktionsförmåga m.m. bör från trafiksäkerhelssynpunkl en frilevandevildsvinsstam inte tillåtas". Styrelsenfinner inte anledning att beröra andra områden i betänkandet än det sombehandlar trafiksäkerhetsaspekterna och vidhåller den uppfallningen angåendefrilevande vildsvin som framgår av förenämnda yttrande. 1.20 Lantbruksstyrelsen: Sådanaolägenheter är förknippade med vildsvin ur jordbmks- liksom ocksä ur smittskyddssynpunklalt lanlbruksstyrelsen ej kan förorda en fritt levande vildsvinsstam. 1.21 i Södermanlandslän: i kan i och för sig hysa viss förståelseför beredningens principiella grundsyn. vill dock för egen delansluta sig lill vad lantbmksnämnden i länet anfört i frågan.