prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Bestämmelse om att anbud skallfordras in innan egendom säljs under hand har. i överensstämmelse medberedningens förslag, tagits upp i andra stycket av 9 kap. 8 S idepartementsförslaget. 1 samma stycke har tagits upp bestämmelse omförsäQningsvillkoren, dvs. all 4 och 5 88 i kapitlet skall tillämpas. Om det vid försök tillunderhandsförsäljning inte lämnas något anbud som godtas, bör i princip auktionsättas ut. Har auktion redan hållits i målet, bör dock inle ytterligare auktionsällas ut utan att det finns anledning anta att egendomen kan säljas inomrimlig tid Qfr 6 8 andra stycket). Om nytt försäljningsförsök sålunda inteskall göras, skall utmät- 1980/81:8 9 kap. 8 § 623 ningen hävas frånsett medel som har flutit in eller senareflyter in med anledning av redan vidtagna åtgärder. Bestämmelser om det nusagda har tagils upp som tredje stycke i departementsförslaget. Om anbud godtas avkronofogdemyndigheten men inle fullföljs genom betalning av köpeskillingeneller av handpenning, bör nytt försök göras att säQa egendomen under hand. Detsynes inte lämpligt att ålägga kronofogdemyndigheten att kräva köpetsfullföljande, trots att anbudsgivaren är bunden av sitt anbud. Någon särskildbestämmelse om det nu sagda torde inte behövas. Fjärde stycket i departementsförslagetmotsvarar med en redaktionell Jämkning samma stycke i beredningens förslag omianspråktagande av handpenning. Enligt beredningens förslag skall,i överensstämmelse med vad som gäller f n., möjligheten tillunderhandsförsäljning inte avse egendom som kan antas vara föremål för okändsjö- eller luftpanträtt. Del föreslagna skyddet för sjöpanlhavare ochluflpanthavare har kritiserats av en remissinstans, som bl.a. har menat attdet är så gott som omöjligt all avgöra om t.ex. en fritidsbål är föremål förokänd sjöpanlrätt. Samma remissinstans har emellertid ansett attauktionsförsäljning inte är något i och för sig önskvärt för en sjöpanlhavare.För egen del vill jag framhålla att kronofogdemyndigheten genom gäldenärensuppgifter och annan utredning i målet som regel torde kunna få klarlagthuruvida egendom som är aktuell för underhandsförsäljning häftar försjöpanlrätt eller luflpanträtt. Om det framgår all egendomen häftar för sädanpanträtt, torde regelmässigt också kunna utredas vem fordringen tillkommer.Känd borgenär bör genom underrättelse få tillfälle att anmäla sitt anspråk förefördelningen. Det skulle i och för sig vara möjligt att föreskriva att kungörandeskall ske när egendom som är av beskaffenhet att kunna vara föremål försjöpanträtt eller luflpanträtt har sålts under hand. Risken för alt någon okändborgenär med sådan panträtt inte skall bli beaktad är emellertid enligl minmening så liten att man bör kunna bortse därifrån. Man torde sålunda intebehöva räkna med någon risk för räitsföriuster. Att försäljning någon gångmåste ske på auktion på grund av all egendomen kan antas häfta för okänd sjö-eller luflpanträtt innebär inte någon större olägenhet. Departementsförslaget angåendeunderhandsförsäQning kan väntas medföra att sådan försäljning kommer tillanvändning i ökad utsträckning. Trots att underhandsförsäljning som regelkräver större arbetsinsats av kronofogdemyndigheten än försäljning på auktion,kan förslaget inle antas medföra någon större ökning av kronofogdemyndigheternasarbetsbörda. Som framgår av vad som har sagts i det föregående kan man nämligenutgå från alt försäQning på auktion även i fortsättningen blir det vanligasteförsäQningssättet. 1980/81:8 9 kap. 9 § 624 Försäljning av egendom som innehas under förbehåll omåtertaganderätt 9 8 Paragrafen innehåller föreskrifter angåendeförsäljning av egendom som gäldenären har förvärvat under förbehåll omåtertaganderätt för tredje man. Den motsvarar 10 kap. 9 8 i beredningensförslag. 1 UL finns inlenågra särskilda bestämmelser om hur utmätningsmannen skall förfara vidutmätning eller försäQning av säljares eller köpares rätt till egendom som harsålts under förbehåll om återtaganderätt, äganderättsförbehåll eller liknandeförbehåll. Beträffande utmätning hos säljaren har sagts all man bör utmätasjälva saken med förbehåll för köparens rält. Sådan utmätning måste emellertidpå någol sätt inkludera även säljarens obligationsrällsliga anspråk molköparen. Enligt en annan åsikt skall man utmäta säljarens rält enliglkontraktet och inte göra någon sakutmätning. 'Vid utmätning hos köparen brukarutmätningsmannen förklara alt köparens rätt enligt kontraktet utmäts. Omutmätningssökanden betalar säljarens resterande fordran, kan därefter självaegendomen säljas. Enligt 16 8 andra stycket lagen om avbelalningsköp fåravbetalningsgods dock inte utmätas för fordran på grund av köpet. Motsvarandeförbud föreskrivs i 23 8 konsumentkreditlagen och i 19 8 i den i prop.1977/78:142 föreslagna lagen om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. Enligl beredningensmening bör vid utmätning hos den som har sålt avbelalningsgods utmätningen avsesäljarens rätt enligl avbetalningskonlraktet och inle själva saken. Därmed blirutan vidare klart att utmätningen omfattar även säljarens rentobligationsrättsliga anspråk mot köparen enligt kontraktet. Utmätning avsäljarens rätt bör alltså enligt beredningen behandlas som rättighetsutmätning.Detsamma gäller utmätning av köparens rält. Vare sig utmätning sker för fordranmot säQaren eller för fordran mot köparen måste, framhåller beredningen,medkontrahentens rätt respekteras så långt den är sakrätlsligt skyddad. 1 regeltorde köparen inte vara berättigad att överlåta sin rätt att begagna egendomenutan all säljaren har samtyckt därtill. När utmätning har sketl hos köparenoch samtycke till överlåtelse krävs av säljaren, får enligt första stycket iberedningens förslag försäljning av köparens rätt inte utan säljarens samtyckeäga rum ulan alt resterande betalningsskyldighet till säljaren fullgörs.Storleken av säljarens fordran i betalningsögonblickel måste därför fixeras.Beredningen har valt att anknyta till regeln i 6 8 tredje stycket lagen omavbetalningsköp. som avser det fallet att köparen vill fullgöra sinbetalningsskyldighet . Säljarens fordran skall då beräknas enligt enavräkningsmetod som anges i 4 S samma lag, med viss i förstnämnda lagrumangiven mindre avvikelse. Den fordran på grund avavbetalningskontraktet som kvarstår måsle, framhåller beredningen, bli läcktvid försäljning av godset. Försäljningen skall alltså ske under villkor attköpeskillingen förslår att i första hand 1980/81:8 9 kap. 9 ! täcka säljarens fordran, beräknad på nämnt sätt. Vidförsäljning på sådant villkor blir avbetalningssäljaren helt utlöst och någotytterligare förbehåll för säQarens rätt behöver inte göras. Detta gäller enliglberedningen även om utmätningssökanden före försäljningen har övertagitavbetalningssäljarens fordran. Om säljarens samtycke till fullöverlåtelse av köparens rätt inte behövs, kan denna enligl beredningens förslagsäljas utan särskilt förbehåll. Det innebär att den som förvärvar köparens rättskall svara för köparens förpliktelser enligt avbetalningsköpet. Möjligen kundeenligt beredningen ifrågasättas, om inte gäldenären borde befriasfrän skyldighet att svara för sina förpliktelser mot avbelalningssäljaren.Beredningen har emellertid inte funnit det praktiskt motiverat att göra ettsådant avsteg från allmänna principer. Även om köparens rätt fär överlåtas kankronofogdemyndigheten, om det är lämpligt, förfara på det tidigare nämndasättet, dvs. sälja själva godset under villkor att köpeskillingen förslår att iförsta hand täcka säljarens fordran. För de fall då säQarens samtyckebehövs och även har inhämtats har beredningen ansett det lämpligt att ge enregel, som bestämmer hur det skall gå med gäldenärens förpliktelser motavbetalningssäljaren. I andra stycket av paragrafen sägs därom att närsäljarens samtycke har inhämtats, den som förvärvar gäldenärens rätt ensamskall svara för dennes skyldigheter enligt avtalet. Gäldenären blir därigenombefriad från sina avtalsenliga förpliktelser. Beredningen påpekar attavbetalningssäljaren i regel inte har mycket att vänta från enavbetalningsköpare, som har blivit utsatt för utmätning. Omavbetalningssäljaren inte ger ett reservationslöst samtycke till egendomensförsäljning, måste villkoren godtas eller också försäljning ske med förbehållsom sägs i första stycket i paragrafen. De bestämmelser som sålunda hargetts för fall då lagen om avbetalningsköp är tillämplig skall enligt tredjestycket i paragrafen ha motsvarande tillämpning, om egendom har förvärvatsunder äganderättsförbehåll utan all nämnda lag är tillämplig på avtalet.Objektet är, anför beredningen, t.ex. inle att hänföra till lösöre ellerköpeskillingen skall inte betalas ""i särskilda poster". Attköpeskillingen enligl avtalet skall betalas i endast en post svarar enliglberedningen i själva verket nära mot den situationen att vid avbelalningsköpalla poster utom den sista har betalats. Beredningen framhåller alt det iregel inte torde möta nägon svårighet att tillämpa 6 8 tredje stycket och 4 8lagen om avbetalningsköp pä hithörande avtal. Man kan emellertid länka sigt.ex. att engångsbetalning skall ske med ell stort belopp, som skall betalasförst . I sådant fall passar nämnda regler i lagen omavbetalningsköp inte så väl (se t.ex. 6 8 tredje stycket andra meningen andraledet). Möjlighel till Jämkning har därför tagits upp i förslaget. Beträffandetillämpningen anmärker beredningen att om ett engångsbelopp skall betalasnågon gång utan skyldighet för köparen att betala ränta, priset börreduceras med tillämp- 1980/81:8 9 kap. 9 § 626 ning av 2 kap. 17 8 i förslaget. Är åter ränta utfäst påett inte förfallet engångsbelopp, bör detta inle reduceras på grund av förtidabetalning annat än om räntesatsen är lägre än . Beredningen understrykeralt jämkningen inle fär gå längre än som behövs för att resultatet skall i sakså nära som möjligt överensstämma med den uppgörelse som bestämmelserna i lagenom avbetalningsköp åsyftar i fråga om ordinära avbetalningsköp. Eftersom härantydda, från det normala avvikande situationer måste bli mycket sällsyntaanser bereuningen att jämkningsbefogenheten för kronofogdemyndigheten inlebehöver möta betänkligheter. Beredningensförslag har i huvudsak mottagits positivt av remissinstanserna. iNorrbottens län understryker att fall av utmätning som rör köpares rätt enligtavbetalningskontrakt är mycket vanliga och alt tillvägagångssättet vidförsäljningen har erbjudit flera problem. uttalar sintillfredsställelse över att förfarandet nu blir reglerat i lag. Liknandesynpunkter anförs av kronojogdeföreningen . Några remissinstanser kritiserarutformningen av bestämmelserna, särskilt vad gäller objektet för utmätning.Kreditköpkommiiién. i vars yttrande instämmer, anför attberedningens ståndpunkt att utmätningen skall avse köparens rätt tillegendomen är logisk, om man anser att säljaren är ägare till denegendom som han har sålt pä avbetalning. Kommittén anser emellertid att en sådansyn på ägarförbehållets innebörd inte är särskilt träffande. Ägarförbehålletsenda funktion är att utgöra en säkerhetsrätt, som möjliggör för säljaren attunder vissa förutsättningar återta egendlomen. I det lagförslag som harutarbetats inom kommittén understryks också det nuvarande ägarförbehålletskaraktär av säkerhetsrätt. Enligt kommittén talar övervägande skäl för att manredan enligt gällande rätt skall betrakta köparen som ägare till del föremalsom han har köpt på avbetalning. Så görs också i flera författningar. Det ärdärtor rimligt att man i UB talar om utmätning av egendom, som har köpts underägarförbehåll, i stället för utmätning av köparens rätt till sådan egendom.Enligt kommitténs uppfattning bör reglerna kunna förenklas. Kommitténframhåller att det är svårt att finna någon egentlig anledning till alt enutmätningssökande skulle ha intresse av att lösa säljarens fordran motgäldenären ulan att överta säljarens rätt enligl kontraktet. Skulleså emellertid ske, upphör ägarförbehållet att gälla och vanliga regler omutmätning träder i kraft. Del finns kanske inle någon anledning att iparagrafen erinra om detta självklara förhållande. Desto viktigare förefallerdet kommittén vara att erinra om att en försäljning, som äger rum sedanutmätningssökanden har övertagit säQarens fordran, endast får ske under villkoratt köpeskillingen täcker denna fordran. Detta framgår enligt kommittén intealls av den föreslagna lydelsen. Om å andra sidan säljarens fordran måsleläckas av köpeskil- 1980/81:8 9 kap. 9 § 627 lingen, finns det ingen anledning all tvingautmätningssökanden alt överta säljarens fordran utan denna kan betalas med vadsom erhålls vid den exekutiva auktionen. Hovrätten för att anledningen lill att en avbelalningssäQare förbehåller sigäganderätten lill del sålda godset är att godset skall Qäna som säkerhet förden obetalda köpeskillingsfordringen. Den förbehållna äganderätten fungerarockså i verkligheten som en säkerhelsrält, en tyst panträtt. Hovrätten påpekarvidare att en avbetalnings-säljare i regel inte har myckel all vänta från enköpare som har blivit utsatt för utmätning. Man kan därför utgå från alt det.när utmätning sker av köparens rätt lill avbetalningsgodsel, ligger i säljarensintresse alt komma från avtalet utan förlust. Detta kan ske antingen genom attutmätningssökanden betalar säljarens fordran eller genom all säljarens rätt iutmäl-ningsärendel behandlas som en säkerhelsrält i godset. I det senare falletsäljs godset under villkor alt köpeskillingen förslår alt läcka i första handsäljarens fordran. Hovrätten ifrågasätter om inte utmätningen bör ske somsakulmälning enligt del senare alternativet. Härigenom skulle man få en enklarereglering än den som beredningen har föreslagit. Även anser attsäQarens rätt bör behandlas som en panträttsligt skyddad fordran saml attsjälva egendomen och inte köparens rätt bör utmätas. Likaså bör självaegendomen säQas, dock endast om köpeskillingen förslår lill betalning avköparens återstående skuld eller om säljaren godtar att inroparen ensam svararför köparens skyldigheter enligt avbetalningskontraktet. Det fallet att gäldenären fårvidareöverlåta egendom som han har köpt under äganderättsförbehåll diskuteras närmareav kreditköpkommittén. Enligt kommittén framgår del kanske inte alldeles klartav motiven alt beredningens uttalanden om försäljning av köparens rätt. närsäljarens samtycke till överiålelse inte behövs, endast kan avse det fallet attköparen vid överlåtelse är skyldig att göra förbehåll om den ursprungligesäQarens rält. föreligger inte en sådan skyldighet. Det förekommersåledes att köparen får sälja vidare egendom som han har köpt medägarförbehåll, t,ex. varor som har köpts från en grossist och som skallvidaresäQas i en butik. Ägarförbehållet har då tillkommit för att säljarenskall kunna häva avtalet och återta varorna vid bristande betalning.Ägarförbehållet är i sådant fall giltigt parterna emellan, men del är tveksamtom det gäller mot köparens borgenärer. Om ägarförbehållet är ogiltigt, finnsdel självfallet ingen anledning att vid en exekutiv försäljning göra förbehållom att köparen skall överta gäldenärens skyldigheter enligt kontraktet. Deltamåsle också vara det vanligast förekommande fallet. Enligt gällande rättär avbetalningsgods eller annan egendom som har sålts under förbehåll om rättför säljaren alt återta egendomen, om köparen inle fullgör sina förpliktelser- ofta benämnt äganderättsförbehåll - svåråtkomlig för köparens borgenärer. 1980/81:8 9 kap. 9 § 628 samtycker lill alt överlåtelse sker. torde enuimätningssökande knappast kunna komma åt det övervärde som kan finnas iegendomen utan att själv behöva betala säljarens fordran. Han riskeraremellertid i sådant fall att inte få ersättning för kostnaden. Viss oklarhetråder också om hur utmätningsmannen skall gå till väga vid utmätning ochexekutiv försäljning av egendomen. Det är därför angelägel att bestämmelsermeddelas som' reglerar förfarandet och möjliggör för borgenärerna att, medbeaktande av säljarens rält, ta i anspråk det värde som tillkommer köparen. Sedan beredningen lade fram sittförslag har en ny konsumentkreditlag (1977:98Dantagits pågrundval av kreditköpkommitténsbetänkande (SOU 1975:63) Konsumentkreditlag m.m. Vidare har regeringen pågrundval av betänkandet (SOU 1977:24) Näringsidkares avbetalningsköp m.m. iprop. 1977/78:142 föreslagit en ny lag om avbetalningsköp mellan näringsidkarem.fl., vilken skall ersätta den nuvarande avbelalningsköplagen. Såväl konsumentkreditlagensom den föreslagna avbelalningsköplagen utgår från att en säljare kanförbehålla sig rätt att återta den sålda egendomen under vissa förutsättningar. Beredningens förslag, som utgårfrån att utmätningen skall avse köparens rält enligl kontraktet och inle självaegendomen, innebär att försäljning som regel skall ske av själva egendomenunder villkor all köpeskillingen förslär att i första hand täcka säljarensfordran, beräknad enligt vad lagen om avbetalningsköp föreskriver vid förtidabetalning. Om gäldenären enligl avtalet är berättigad att överlåta sin rätteller dm säljaren i målet samtycker till överlåtelse, föreslåskronofogdemyndigheten i stället kunna sälja gäldenärens rätt enligl kontraktetmed förbehåll för säljarens rätt. Vad nu har sagts skall enligt förslaget iprincip gälla även i fall då köpet faller utanför lagen om avbelalningsköp.Beredningens förslag har i huvudsak mottagits positivt av remissinstanserna. 1några remissyttranden har emellertid bestämmelsernas utformning kritiserats,särskilt beträffande objektet för utmätning. För egen del vill Jag anföraföQande. Den rätt som en säljare vidkreditförsäljning förbehåller sig genom förbehåll om återtaganderätt innebär ensäkerhelsrält, vars syfte är att säljaren skall kunna återta den såldaegendomen och göra sig betald ur denna i fall köparen inte fullgör sinaskyldigheter enligt avtalet. Ett åler-tagandeförbehåll, som i princip gälleräven mot köparens borgenärer, företer därför likheter med panträtt, trots altden som har sålt egendom med återlagandeförbehåll inte har egendomen i sinbesittning. Vid utmätning hos köparen bör därför återlagandeförbehåll i principbehandlas på samma sätt som panträtt. Vad nu har sagts om återlagandeförbehållgäller även om förbehållet har uttryckts som äganderättsförbehåll eller påannat sätt. Vad som i fortsättningen sägs om återlagandeförbehåll avser ävensådana förbehåll. Vad som sägs tar i första hand sikte på köp som faller under konsumentkreditlageneller den föreslagna lagen om avbelalningsköp mellan näringsidkare m.fl. 1980/81:8 9 kap. 9 § 629 Som en remissinstans har påpekat äråtertagandeförbehäll ofta inte giltigt mot köparens borgenärer, när köparenenligt avtalet är berättigad att överlåta den köpta egendomen vidare.Återtagandeförbehåll kan även i andra fall sakna sakrältslig giltighet. När deti förevarande paragraf talas om återtagandeförbehåll avses givetvis endastsådana förbehåll som skall respekteras av köparens borgenärer. Frågan i vilkenutsträckning återtagandeförbehåll bör frånkännas giltighet mol tredje man kaninle behandlas närmare i detta sammanhang. När utmätning skall ske hossäQaren, bör utmätningen omfatta såväl säQarens fordran mot köparen som dendärtill knutna säkerhelsrätlen i den sålda egendomen. Föremålet för utmätningär alltså en fordran, förenad med säkerhetsrätt. Att objektet benämns säljarensrätt på grund av kredilköpsavtalet synes godtagbart, förutsatt att man harklart för sig vad utmätningen i realiteten avser. Är säljarens fordranförfallen till betalning, bör kronofogdemyndjgheten om möjligt driva in denhos köparen (se 10- 12 SS i förevarande kapitel). Kan indrivning inte ske, fårsäljarens rält enligt kontraktet säljas. Utmätning hos säljaren torde inteföranleda några speciella problem och kräver inle någon särskild reglering iUB. När det gäller utmätning hosköparen behövs däremot, som framgår av del tidigare sagda, bestämmelser som möjligt för borgenärerna att ta i anspråk det övervärde som egendomenrepresenterar utöver köparens skuld till säljaren. Mot bakgrund avätertagandeförbehållels reella innebörd anser Jag i likhet med de kritiskaremissinstanserna alt utmätningen bör avse själva egendomen, givetvis med förbehållför säljarens rätt. Utmätningen bör alltså ske som sakutmätning och inle somrättighetsutmätning. Del nu sagda överensstämmer med vad som gäller vidutmätning av egendom som är pantsatt till tredje man. Jag vill påpeka att delförhållandet att en köpare enligt avtalet inte får överlåta egendomen inte börhindra utmätning därav Qfr 5 kap. 5 8). Utmätning, som skall ske med förbehållför säljarens rält, kränker inte dennes rätt. Exekutiv försäljning skall enliglförslaget ske antingen under villkor att säljaren får betalt för sin fordraneller med säljarens samtycke. Inte heller försäljningen kan därför anses stridamot principen i 5 kap. 5 8. Bestämmelsema om försäljning efterutmätning hos köparen bör utformas med hänsyn till att egendomens värde skallkunna tillgodogöras av borgenärerna på det mest ändamålsenliga sättet utanskada för säljaren eller köparen. Försäljningen torde i allmänhet ge bästresultat, om egendomen säljs utan att säljarens rält skall bestå. Säljarensrätt kan inte anses trädas för när genom att han tvingas ta betalning i målet,eftersom köparen alltid har rätt att betala (12 8 första stycketkonsumentkreditlagen och 4 8 första stycket i den föreslagna lagen om avbetalningsköpmellan näringsidkare m.fl.). Jag delar därför beredningens uppfattning attegendomen skall kunna säljas utan förbehåll för säljarens rätt men undervillkor att köpeskillingen förslär lill betalning av säljarens 1980/81:8 9 kap. 9 § 630 Del innebär att i första hand säQaren får betaltur köpeskillingen för sin fordran och alt återstoden - frånsett kostnader imålet - går lill utmätningssökanden så långt det behövs samt att den som köperegendomen exekutivt förvärvar den utan belastning för någon skuld. Del sagdaöverensstämmer med vad som f.n. gäller beträffande pantsalt egendom och meddepartementsförslagets bestämmelser i samma ämne (se 92 8 UL och 9 kap. 4 8andra stycket i departementsförslaget). Säljarens fordran bör bestämmas medtillämpning av 13 8 konsumentkreditlagen resp, 5 § i förslaget till lag omavbelalningsköp mellan näringsidkare m,n. Enligl beredningens förslag skallköparens rätt till avbetalningsgods också kunna säljas med förbehåll försäljarens rätt, under förutsättning att köparen enligt avtalet är berättigadatt överlåta sin rätt eller säljaren i målet lämnar sill samtycke till sådanförsäQning. För egen del villjag först nämna att i fråga om handpanlsattegendom gällde tidigare att egendomen kunde säQas med förbehåll för panträtten.Denna möjlighel upphävdes emellertid genom ändringar i UL och numeraskall egendom som är föremål för handpanlrält eller retentionsrätt alltid säQasutan bibehållande av pant- eller retentionsrätten men under villkor attköpeskillingen förslår till betalning av panthavarens eller retinenlensfordran. Departementsförslaget har samma innebörd. Mot bakgrund av del sagda kan detifrågasättas om utmätt egendom som innehas under återtagarideförbehåll överhuvud bör kunna säljas med förbehåll för säljarens rätt. En väsentlig skillnadföreligger emellertid mellan de nu nämnda fallen så till vida att omhandpanlsatt egendom skulle säljas med förbehåll för panträtten, förvärvareninte skulle fä egendomen i sin besittning, vilket skulle inverka menligt påresultatet av försäQningen, När fråga är om egendom som är föremål föråtertaganderätt får däremot förvärvaren överta även köparens besittning tillegendomen. Försäljning av sådan egendom utan att säljarens fordran samtidigtskall behöva betalas torde ibland kunna vara lill fördel för sakägarna. Den somförvärvar egendomen behöver dä inte betala mer än skillnaden mellan självaegendomens värde och skulden lill säljaren. Härigenom torde möjligheten att fåegendomen såld till ett godtagbart pris ibland kunna öka. t.ex. i fråga om meravärdefull egendom. Det synes emellertid inte lämpligtatt köparens betalningsskyldighet till säljaren kvarstår efter exekutivförsäljning.