prop · G40368 · 1980-12-31 00:00:00 — a) kostnader för reparations-och a) kostnader för reparations-och andra underhållsarbeten pä här i andra underhällsarbeten pä en här i riket belägen byggnad, som inte riket belägen byggnad, som inte utgör lagertillgång eller är avsedd att ulgör oni.säiinlngsiillgång i rörelse användas som bostad, och för eller är avsedd att användas som avskrivning av ny-, till- eller bostad, och för avskrivning av ny-, ombyggnad av sädan byggnad. till- eller ombyggnad av en sädan b) avskrivning av inventarier som. om de inte utgörtransportmedel i internationell trafik, är avsedda att användas i här i riket bedriven verksamhet, samt ombyggnad av fartyg eller luftfartyg och kostnader för reparation av fartyg eller luftfartyg, c) koslnader för främjande av c) kostnader för främjande av skogsbruk eller underhåU av mark- skogsbruk eller för reparations- och anläggning här i riket och för andra underhållsarbeten på en här i avskrivning av .?(? (/«/; del av rt/75A-((//- riket belägen markanläggning, som ningsvärdet av inarkanläggniitg som inte utgör oiiisättiungstillgång i rörd- tår dras a\ genom årliga väideminsk- .ve, och för avskrivning av den del av ningsavdrag. en sådan markanläggnings anskaff ningsvärde som fär dras av genom ärliga värdeminskningsavdrag, d) kostnader för undersökningsarbete, förberedandearbete eller tillred ningsarbete i gruva, stenbrott eller annan liknande fyndighet här i riket. e) kostnader för tekniskt och naturvetenskapligtforsknings- och utveck lingsarbete samt kostnader för utbildning av arbetstagare hos den skattskyl dige. f) koslnader för all främja avsättningen utomlands avvaror som häri riket tillverkas. Belopp, som har avsatts till allmän investeringsreserv,får tas i anspråk endast för arbete som utförs, inventarier som levereras och iövrigt kostnader som hänför sig till tid efter bokslutsdagen. Ianspråktagande av allmän investeringsreserv för ändamålsom anges i första stycket e) får göras endast av skattskyldig som bedriverindustriell tillverkning. Ianspråktagande enligt första stycket d )-f) färgöras endast efter särskill medgivande av regeringen, Ianspråktagandeav allmän invesleringsreserv fär inte avse begagnade inventarier och föremålavsedda för utsmyckning av kontorslokaler. I fräga om inventarier som denskaltskyldige har förvärvat från näringsidkare med vilken han är förbunden iväsentlig ekonomisk intressegemenskap får allmän invesleringsreserv tas ianspråk endasl om inventarierna har tillverkals under beskattningsåret, I fråga omanskaffning av personbil som avses i vägtrafikkungörelsen (1972:603) fär allmäninvesleringsreserv las i anspråk endast om bilen är avsedd för yrkesmässigtrafik eller uthyrningsrörelse. Med byggnader, inventarier och markanläggningar förstås vid tilllämpning av första stycket tillgångar som vid inkomsttaxeringen behand- 1 fråga om anskaffning av båt som avses i 2 S sjölagen(1891:35 s. 1) fär allmän invesleringsreserv las i anspråk endasl om båten äravsedd för yrkesmässigt bedrivet fiske. Medbyggnader, inventarier och markanläggningar försläs vid tilllämpning av förstastycket tillgångar som vid inkomsttaxeringen behand- las enligt de bestämmelser som gäl- las enligt de bestämmelser som gäl- ler förbyggnader, maskiner och andra för stadigvarande bruk avsedda inventarierrespektive markanläggningar. Som inventarier anses inte tillgångar som avses ipunkt 5 av anvisningarna till 29 S kommunalskattelagen (1928:370). ler förbyggnader, maskiner och andra för stadigvarande bruk avsedda inventarierrespektive markanläggningar. Som inventarier anses inte tillgångar som avses ipunkt 6 av anvisningarna till 29 S kommunalskattelagen (1928:370), Denna lag träder i kraft efler den dag, dälagen enligt uppgift pä den har kommit ut från trycket i Svenskförfattningssamling. Därvid skall dock iakttas följande. De nya beslämmelserna i 8 S första styckei lillämpasförsta gängen i fräga om beskattningsår för vilket taxering i första instans sker är 1981, 2, Den nya bestämmelsen i 8 S sjunde styckei tillämpasförsta gången i fräga om beskattningsår för vilkel taxering i första instans sker , 1980/81:68 107 Lag om ändring i lagen (1958:575) om avskrivning å vissaoljelag-ringsanläggningar, m. m. Härigenom föreskrivs att i 7S 1 och 2 mom, lagen(195(S:575) om avskrivning å vissa oijelagringsanläggningar, m, m. 'hänvisningarna till punkt 1 sjätte slyckel av anvisningarna lill 41 §kommunalskattelagen (1928:370) skall bytas ul mol hänvisningar lill punkt 2sjätte stycket av anvisningarna lill 41 § nämnda lag. Denna lag träder i kraft efter den dag. dålagen enligt uppgift på den har utkommit frän trycket i Svenskförfattningssamling, och tillämpas första gången vid taxering. Lagen omtryckt 1977:940, Senaste lydelse av lagensriiliiik 1977:940. 1980/81:68 108 Lagom upphävande av förordningen (1963:216) om extra avskrivning ochsärskilt investeringsavdrag vid inkomsttaxeringen Härigenomföreskrivs att förordningen (1963:216) om extra avskrivning och särskiltinvesteringsavdrag vid inkomsttaxeringen skall upphöra att gälla vid utgångenav . 1980/81:68 109 Lag om ändring i taxeringslagen (1956:623) Härigenom föreskrivs alt 25 a S taxeringslagen (1956:623)'skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lyddse 25 a § Har vid inkomstberäkningen avdrag gjorts förkostnader för representation och liknande ändamål skall vid självdeklarationfogas uppgift enligl fastställt formulär utvisande huru kostnaderna fördela sig på följande huvudgrupper: 1) kostnader för mat, dryck,betjäning, hotellrum, teaterbiljetter o. dyl. i samband med affärsförhandlingaroch liknande, med angivande av huru mycket av kostnaderna, som belöper årepresentation utövad i den skattskyldiges eller hos honom anställds hem, 2) koslnader som vid 1) sägs i sambandmed jubileum för företaget, invigning av anläggning för verksamheten,slapelavlöpning och jämförliga händelser, med angivande av huru mycket avkoslnaderna som belöper å representation utövad i den skatlskyldiges eller hoshonom anställds hem, 3) koslnader i form av underhäll,hyra, löner m. m. avseende faslighet, våning och inventarier, som helt ellerhuvudsakligen nyttjas för representa-tionsändamål och liknande, 4) koslnader för representationgentemot anställda i samband med personalfester, informationsmöten o. dyl. ochför annan till personalvård hänföriig representation, 5) kostnader för gåvor, som icke äroatt hänföra lill reklam och som icke upptagits säsom löneförmån åkontrolluppgift, 6) utgivna representalionsersättningaroch represenlationsbidrag, med angivande av huru mycket härav som upptagils äkontrolluppgift, samt 7) övriga representationskostnader. Koslnader för sprUdrycker och vin skall - oaktalkostnaderna inte är avdragsgilla vid inkomstberäkningen - anges särskUt. Denna lag tråder i krafl dagen efler den dag, då lagenenligl uppgifi på den har utkommit frän trycket i ,och lillämpas i fräga om representation och liknande som har utövats eflerutgången av . Lagen omtryckt 1971:399. Senaste lydelse av lagens rubrik1974:773, Prop.1980/81:68 110 Lag om ändring i lagen (1980:456) om insättning på tillfälligt Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1980:456) ominsättning pä tillfälligt vinstkonto skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Vid beräkning av nettointäkt av jordbruksfastighet ellerav rörelse enligl kommunalskatlelagen (1928:370) och lagen (1947:576) omstatlig inkomstskatt har företag, som avses i IS, rält till avdrag för beloppsom i räkenskaperna har avsatts till vinstfond. Avdrag medges inle med högrebelopp än vad företaget-i enlighet med bestämmelserna i 2 §-senast den 15oktober under taxeringsåret har betalat in lill vinstkonlo. Avdraget får görasvid 1981 ärs taxering eller - om företagel på grund av förlängning avräkenskapsåret inte skall taxeras detta år - vid taxering. under beskattnings- Ett förelag kan inte fä avdrag för året haft nettointäkt av såväl jord- avsättning tillvinstfond i mer än en bruksfastighet som rörelse eller har förvärvskälla,företagel bedrivit flera jordbruk, skogsbruk eller rörelser, skall avdragetgöras i den förvärvskälla vars nettointäkt, sådan den har beräknats vidlaxeringen lill slallig inkomstskatt, före avdragel och - i förekommande fall- före avdrag för avsättning enligt lagen (1979:609) om allmäninvesteringsfond är högst. Denna lag träder i kraft efler den dag, dålagen enligt uppgift på den har utkommit frän trycket i Svenskförfattningssamling. 1980/81:68 111 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , Mogård. ,Åsling, Burenslam , , , , . Föredragande: stalsrädet Mundebo Lagrådsremiss med förslag till ändrade regler för denskattemässiga behandlingen av inventarier, fastigheter och pågående arbeten, m.m. Företagsskatleberedningen (Fi 1970:77)' överlämnade inovember 1977 sitt slutbetänkande (SOU 1977:86 och 87) Beskallning av företag.1 betänkandet analyserar beredningen olika former av företagsbeskattning ochsambandet mellan dessa. Betänkandet innehåller ocksä ett slort antal förslag omändringar inom den nuvarande neltovinstbeskallningens ram. Genom lagsliflning behandlades tvåhuvudområden av företagsskatteberedningens betänkande, nämligen dels företagensmöjligheter lill resultalutjämning och uppbyggnad av obeskattade reserver,dels dubbel- och kedjebeskatlningen inom bolagssektorn saml delar av systemetför koncernbeskattning (prop. 1978/79:210, SkU 57, rskr 389. SFS 1979:609-618).I det följande avser jag att ta upp flertalet av beredningens förslag rörandenellovinstbeskaltningen som ännu inte föranlett lagstiftning. Närmare bestämtavser jag att behandla avskrivningsreglerna för inventarier och fastighetersaml de skattemässiga konsekvenserna av skador pä fasligheter genom brand ellerliknande olyckshändelser. I del sammanhanget diskuterar jag även om del finnsanledning att begränsa utrymmet för vad som f. n. bedöms utgöra inteavdragsgilla kapitalförluster. I Ledamöter vid avgivande av betänkandet varriksdagsledamoten , ordförande, riksdagsledamoten ,regeringsrådet . fil, lic, , professorn ombudsmannen , riksdagsledamoten , andre vicetalmannen , riksdagsledamoten , , tulldirektörenEskil Tistad och docenten , 1980/81:68 112 fram förslag om eu allmän reglering av hur pågåendearbeien skall bedömas i skattehänseende och av hur byggnadsrörelse och handelmed fastigheter skall beskattas. Vissa mindre ändringar föreslås ocksä avreglerna för lomtrörelse och handel med värdepapper. Därefter behandlas valetav beskattningsår vid rättelse av balansposter som redovisats felaktigt i flera' bokslut samt möjlighelen att underlåta höjning av inkomsten i vissa fall dånågon balanspost blivit oriktig. Som sisla fråga bland mina ändringsförslag tarjag upp rätlen lill avdrag för utgifter för spritdrycker och vin i samband medrepresentation. Min framställning avslutas med en redogörelse för det fortsattalagstiftningsarbetet pä företagsbeskattningens område. Till protokollet i detla ärende bör som bilaga 1 fogas ensammanfatlning av beredningens belänkande och som bilaga 2 de delar avberedningens lagförslag som behandlas i lagrädsremissen. Beträffande nugällande regler för beskattning av förelag samt beredningens närmareöverväganden hänvisas till belänkandel. Beredningens betänkande har remissbehandlats. Tillprotokollet i delta ärende bör som bilaga 3 fogas en förteckning överremissinstanserna och en sammanställning av remissyitrandena i de delar som lasupp i lagrädsremissen. 2.1 Maskiner och andra inventarier Företagsskatteberedningen lar i detta sammanhang uppfrägor angående konstföremål och andra föremål som saknar direkt samband medverksamheten samt de särskilda regler som i sistnämnda hänseende gäller ifräga om fåmansföretag. Genom lagstiftning om fåmansföretag (prop.1975/76:79, SkU 1975/76:28, rskr 1975/76:171, SFS 1976:85-87) infördes i punkl3 a av anvisningarna lill 29 § kommunalskattelagen (1928:370), KL, en regel omatt fåmansföretag inte får avdrag för kostnad för anskaffning av inventariersom uteslutande eller sä gott som uteslutande är avsedda för företagsledareseller honom närstående persons privata bruk. Beredningen föreslår all dennaregel kompletteras med en bestämmelse om att rält lill avdrag inle hellerföreligger - oavsett om den skattskyldige är fåmansföretag eller ej - omanskaffningen avser tillgäng av privat karaktär vilken helt saknar anknytningtill den skattskyldiges egentliga förvärvsverksamhel. Regeln avses i förstahand bli tillämplig pä lyxbetonad utrustning av representationskaraktår, t. ex.större fritidsbåtar. I fråga om konstföremål föreslås en särskild regel fillvilken jag strax skall återkomma. Några remissinstanser invänder att den föreslagna regelnsynes leda till att fullt avdrag skall medges om det inte kan klarläggas att tillgängenhelt saknar Prop.1980/81:68 113 anknytning till verksamheten, någol som inle torde varaavsett. För egen del vill jag framhälla alt redan de nu gällandereglerna innebär att tillgångar skall anses som inventarier i en vissförvärvskälla endast om de har samband med den verksamhet som bedrivs i denna.Delta följer av bestämmelserna i 20 § KL och av reglerna för de olikainkomstslagen. Som framförts vid remissbehandlingen föreligger en risk för attden föreslagna regeln medför all invenlariebegreppet vidgas fill all omfattaäven tillgångar som har så ringa anknytning till verksamheten alt de inteanses som inventarier i denna. Förslaget bör därför inte leda tilllagstiftning. Del torde över huvud laget inle vara möjligt att på ett tillfredsställandesätt delaljreglera denna fråga ulan den bör lämpligen, liksom hillills,överlämnas ät rättstillämpningen. Beträffande konstföremål anför beredningen allhitfillsvarande praxis, som innebär alt avdrag i allmänhel inle medges,framstår som otidsenlig och alltför restriktiv. Fast anbragla konstföremål,säsom väggmålningar och reliefarrangemang, bör enligl beredningen få ingå iavskrivningsunderlaget för byggnad, medan lösa konstföremål skall kunnabelraklas som inventarier. Som allmän förutsättning föreslås gälla att värdetstår i rimlig proportion till verksamhetens omfallning och inriktning.Vägledande vid bedömningen bör vara om anskaffningen kan ses som ett normallinslag i rörelsen. Hänsyn bör också tas till om konstföremålet är placerat sä attdet är tillgängligt för en bredare publik. Beredningen anger också vissabranscher där kravet på utsmyckning anses vara särskilt stort. Remissinstanserna instämmer över lag i vad beredningenanför om behovet av viss uppmjukning av praxis i fråga om avdrag förkonstföremål och om bedömningen av fast anbragla sädana. Vad gäller lösakonstföremål anser flertalet remissinslanser alt avdrag bör kunna medgesomedelbart för enklare litografier, reproduktioner, dekorationsföremål o. d. Deställer sig emellertid tveksamma till de principer för avgränsning av delavdragsgilla området som beredningen föreslår. a. påpekas de problem somskulle uppkomma vid flyttning av ett konstverk om bedömningen grundas på varverket är placerat. Vidare invänds frän nägra häll all beredningen haröverdrivit strängheten i rådande praxis och alt avdrag redan nu medges för t.ex. enklare litografier. För egen del vill jag anföra följande. Beredningens uttalanden angående fasl anbraglakonstföremål har inte mött några invändningar. Några särskilda bestämmelser idetta avseende har emellertid inte föreslagits och kan inte heller ansesnödvändiga. Rätt till avdrag för enklare lösa konstföremål har i allmänheltillstyrkts av remissinstanserna och jag kan ansluta mig till deras uppfattning.Med hänsyn till vad som anförts om nuvarande praxis på området anser jagemellertid att del inle är nödvändigt att införa några särskilda regler i dettaavseende. Även om en vidgad rätt till avdrag för dyrbarare konstföremål påmånga håll hälsats med tillfredsställelse, har också stark krifik inle minstfrån tekniska utgångspunk- 8 1980/81. 1 saml Nr 68. 1980/81:68 114 ter riktats mot beredningens förslag. Jag finner dessainvändningar befogade och avser inte all lägga fram något förslag i dennafräga. liksom hillills, ankomma på rättspraxis att dra upp gränsenmellan enklare och dyrbarare konstföremäl o. d. Beredningen lar ocksä upp frågan vilka skatteeffekter somskall inträda vid avyttring av tillgångar som inle har ansetts utgörainventarier i en förvärvskälla pä grund av antingen de redan gällandefåmansföretagsreglerna eller de föreslagna nya reglerna. Enligl beredningen börsådana avyttringar bedömas efter realisationsvinslreglerna i 35 och 36 §§ KL.Detsamma föreslås gälla i fråga om sådana bilar i fåmansföretag som är dyrareån nödvändigt lill den del de inle anses som inventarier. Särskilda reglerföreslås också angående värdeminskningsavdrag på sådana bilar. Bland uppgifterna förelagsskallekommitlé (B1979:13), som har tillkallats för alt se över beskattningsreglerna förfamiljeföretag, ingär en översyn av lagstiftningen om fåmansföretag. Dennaöversyn bör inle föregripas i föreliggande sammanhang. Jag är därför inleberedd all nu lägga fram några förslag i de nämnda frågorna. Enligl gällande regler får utgifter för anskaffning avsådana inventarier som har en ekonomisk livslängd om högst tre är(korllidsinventarier) dras av . Beredningen föreslår inle någonändring på denna punkl. i län anför emellerfid allinventarier med läg anskaffningskostnad i praktiken ofta behandlas somkorllidsinventarier, ehuru detta strider mot gällande regler, och föreslår attIreärsgränsen kompletteras med en värdegräns, förslagsvis av basbeloppetvid början av kalenderåret före taxeringsåret. För egen del kan jag i huvudsak ansluta mig tilllänsstyrelsens förslag. Det framstår inle som meningsfullt att utgifter föranskaffning av inventarier med lågt värde uppdelas på värdeminskningsavdragunder . I praktiken torde taxeringsmyndigheterna också ofta godta attanskaffningsvärdet för inventarier av mindre värde dras av direkt. Mot bakgrundav det sagda anser jag alt det i KL bör införas en möjlighel till omedelbartavdrag för sädana inventarier. Som exempel på inventarier som det här kan varafråga om kan nämnas handverktyg och enklare kontorsutrustning. Någon direktvärdegräns bör inte anges i lagtexten. Det bör i stället ankomma pä riksskatteverketatt vid behov meddela anvisningar till ledning för tillämpningen. Ett riktmärkebör dock vara att direktavdrag inte bör medges om anskaffningsvärdet förtillgången i fråga överstiger . i dagens penningvärde. Mitt nu redovisade förslag bör tas in i punkt 5 avanvisningarna till 22 § och den nya punkten 3 av anvisningarna till 29 § KL. 1980/81:68 115 I inkomstslaget rörelse finns det två system föravskrivning av inventarier, den räkenskapsenliga och den planenligaavskrivningsmetoden. Dessa metoder kan användas även i inkomstslagetjordbruksfastighet. Där finns också en tredje metod, restvärdeavskrivning, somtillämpas huvudsakligen av mindre och medelstora jordbruk. Den räkenskapsenligaavskrivningen används av det helt övervägande antalel rörelseidkare, medanplanenlig avskrivning främst förekommer hos ett antal mindre förelag. får fillämpa räkenskapsenlig avskrivning omdet har ordnad bokföring som avslutas med resullatkonlo (vinst- ochförlustkonto). Efter tillkomsten av den nya bokföringslagen (1976:125), BFL,ligger i detla ett krav på att företaget upprättar årsbokslut. I princip krävsockså tillstånd från taxeringsnämnden. Det lämnas normalt i den formen altförelaget använder metoden i sin deklaration och nämnden godtar delta. Dettorde vara ovanligt alt tillstånd vägras. Metoden innebär i huvudsak följande. Utgångspunkten är att företaget i sina räkenskaper gör ensamlad avskrivning på och vårdesättning av hela inventariebeståndet.Avskrivningen i räkenskaperna godtas vid taxeringen om den håller sig inomvissa ramar. Dessa kan beräknas pä två olika sätt, antingen enligt den s. k.huvudregeln eller enligt den s. k. kompletteringsregeln. Ett genomgående kravär att överensstämmelse skall föreligga mellan taxering och bokföring i frägaom såväl avskrivningar som restvärden. Vid fillämpning av huvudregeln utgår man från värdet påinventarierna enligl balansräkningen för det närmast föregåendebeskattningsåret. Detta värde ökas med utgifter för anskaffning av inventarierunder året och minskas med belopp molsvarande ersällning för inventarier somhar sålts eller förlorats under årel (neltometoden). Härvid bortses dock fråninventarier som bäde har anskaffats och sålts, förlorats eller utrangeratsunder året. Högsta avskrivningsbelopp är av det på detta sätt framräknadevärdet. I fråga om inventarier som har anskaffats före beskattningsåret ochsålts eller förlorats under delta medges ett särskilt avdrag med beloppmotsvarande vederlaget eller ersättningen. Enligt kompletteringsregeln får avskrivning ske med såslorl belopp som behövs för att uppnå ett visst restvärde. Detta utgörs avanskaffningsvärdet på befinfiiga inventarier, minskat med beräknade årligaavskrivningar efter . Regeln kan sägas innebära att inventarier kan skattemässigthelt avskrivas . Ersättning för sålda eller förlorade inventarier skall tasupp som intäkt. Utgifter för inventarier som har anskaffats och sålts,förlorats eller utrangerats under fär omkoslnadsföras. Som förut nämnts krävs i princip tillstånd räkenskapsenlig avskrivning skall få användas. Den somfillämpar systemet felaktigt kan vägras rätt lill att utnyttja metoden. Detlalorde t. ex. kunna ske om den skaltskyldige vid upprepade tillfällen har bokförttillgångar som inte 1980/81:68 116 skall avskrivas som inventarier, t. ex. byggnader ochkonstverk av kapital-placeringsnalur, på invenlariekonto. Den skatlskyldigeblir i så fall hänvisad lill de i allmänhet mindre förmänliga reglerna förplanenlig avskrivning. Vid planenlig avskrivning fördelas utgiften föranskaffning av maskiner och andra inventarier genom avskrivning med lika storabelopp på det antal år som motsvarar tillgängens ekonomiska livslängd. Ipraktiken tillåls ofta avskrivning efter utan särskild utredning omlivslängden. För vissa tillgångar med snabb förslitning, t. ex. lastbilar,schaktnings- och entreprenadmaskiner samt personbilar i yrkesmässig trafik,kan procentsatsen gå upp till 25. Avdragen kan i viss utsträckning förskjutasmellan åren med hänsyn lill rörelsens växlande resultat eller till att avdragelinle kan utnyttjas. Ersättning för sålda eller förlorade inventarier skall tasupp som skattepliktig intäkt medan å andra sidan avdrag medges för oavskrivendel av anskaffningsvärdet när inventarier säljs, förloras eller utrangeras. Ivissa fall kan de skattskyldiga i stället använda sig av en nettometod. Tillämpas planenlig avskrivning behöver inteavskrivningarna och de skattemässiga restvärdena överensstämma med motsvarandebelopp i räkenskaperna. I vissa situationer föreligger dock krav på ettsamband. Ett exempel på detta är regeln att avskrivning får ske med högrebelopp än enligt planen om det behövs för att inte det skaltemässiga restvärdetskall överstiga tillgångens verkliga värde, dock endast under förutsättning attdet bokförda värdet inle är högre än del skattemässiga restvärdet. Restvärdeavskrivning påminner om räkenskapsenligavskrivning och kan ses som en förenklad variant av denna. Överensstämmelse medräkenskaperna, balansräkning enligt gamla jordbruksbokföringslagen (1951:793),krävs men dessa behöver inte avslutas med resultatkonto. Metoden skiljer sigfrån räkenskapsenlig avskrivning främst genom all den högsta procentsatsen föravskrivning, beräknad på likarlat sätt som enligl huvudregeln vid denna, är 25i stället för 30 saml att det inte finns någon motsvarighet lillkompletteringsregeln. Beredningen föreslår att de tre nuvarande metoderna föravskrivning av inventarier skall ersättas med en enda metod, gemensam för allaföretag. Den nya metoden har samma huvudregel och komplelteringsregel som denräkenskapsenliga avskrivningen. Kravet på överensstämmelse mellan taxeringenoch räkenskaperna föreslås bortfalla vid tillämpning av huvudregeln.