prop · G40357 · 1980-12-31 00:00:00 — 1980/81:57 Regeringens proposition omhälso- och sjukvården i krig m. m.; Regeringenföreslår all antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprolokoll ovannämnda dag. Ansvaretför ledningen av sjukvården i krig föreslås bli överflyttat frän länsstyrelsernalill sjukvårdshuvudmännen. Vidare föreslås få vissa utvidgade uppgifleri krig. Denpersonalkrds som skall omfattas av en tjänsteplikt inom hälso- och sjukvården ikrig föresläs bli utvidgad till alt omfatta även bl. a. administrativ personaloch ekonomipersonal. Tillföljd av nu nämnda ändringar föreslås krigssjukvårdslagen (1953:688) bliupphävd och ersatt av dels bestämmelser i lagen (1964:63) om beredskap,dels en ny lag om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal samtveterinärpersonal m. m. Deföreslagna bestämmelserna föreslås träda i kraft . 1 1980/81. 1 saml Nr 57 Prop.1980/81:57 2 Lag om ändring i lagen (1964:63) om beredskap Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1964:63) omkommunal beredskap' dels att 22 § skall upphöra att gälla, dels att i lagen skall införas en ny paragraf, 16a§, avnedan angivna lydelse. Nuvarande lyddse Föreslagen lydelse De koslnader för hälso- och sjukvården som uppkommer förlandstingskommuner och de kommuner som inle tUlhör någon landstingskommun vidövergång till krigsorganisation skall bestridas av statsmedel. Vad i första stycket sägs gäller även kostnaderna för denverksamhet, som under krig bedrivs inom den civila hälso- och sjukvården. Landstingskommunernaoch de kommuner som inte tillhör någon landstingskommun skaU dock bidra tilldessa kostnader enligt de grunder som kan bestämmas av regeringen . Om övergången till krigsorganisation helt eller delvisverkställs redan i fredstid, får, när det finns skäl, även under sådan tidkostnaderna för verksamheten ersättas av statsmedel i den omfattning regeringenbestämmer. I övrigt skaU kostnaderna för sådan verksamhei bestridas i denordning som tillämpas i fredstid. 22 § I fråga om hälso- och sjukvården gälla bestämmelserna i denna lag 1 Lagen omtryckt 1977:417. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse endasl i den mån de ej strida mot krigssjukvårdslagen(1953:688) eller föreskrifter som ha meddelats med stöd av den lagen. Denna lag träder i krafl , dåkrigssjukvårdslagen (1953:688) skall upphöra att gälla. 1980/81:57 4 Lag om tjänsteplikt förhälso- och sjukvårdspersonal samt veterinär personalm. 1 § Kommer riket i krig skall 4 § lillämpas. 2 § Regeringen får föreskriva att 4 § helt eller delvis skall tillämpasfrån den fidpunkt som regeringen bestämmer, 1. om riket är i krigsfara, 2. om det råder sådana utomordentliga förhållanden somär föranledda av krig eller av krigsfara vari riket har befunnit sig. enligt första stycket skall underställas prövning inom enmånad från det den utfärdades eller, om ej pågår, från början avnärmast följande . Sker ej underställning eller godkänner ejföreskriften från det underställning skedde, upphör föreskriftenalt gälla. 3 §Föreligger inle längre förhållande som avses i 1 § eller 2 § första stycket, skall regeringen föreskriva att 4 § inte längre skall tillämpas. 4§Den som är sysselsatt inom hälso- och sjukvården eller veterinärverk-samheten ärskyldig att efter anvisning av den myndighet regeringen bestämmer fullgörasådan tjänstgöring inom verksamhetsområdet, som hans kroppskrafter och hälsotillslåndmedger. Delsamma gäller den som inom den allmänna hälsovården tjänstgör somhälsovårdsinspektör eller i därmed jämförlig befattning. Detsammagäller personer som har tidigare yrkeserfarenhet inom något av dessaverksamhetsområden och som har legitimation för yrket, har erhållit enkvalificerad behörighet inom yrket eller har avslutat sin tjänstgöring inom verksamhetsområdeten kortare lid före den lidpunkt dä tjänsteplikten görs gällande. 5 §Tjänsteplikten enligt 4 § gäller frän och med det kalenderår då uppnås till och med det kalenderår då uppnås. Tjänstepliktenfår avse var och en som är bosatt eller stadigvarande vistas i riket. Förden som fullgör militärtjänst eller vapenfri tjänst gäller inle tjänstepliktenenligt denna lag. 6 §Den som är behörig att här i riket utöva läkaryrket eller som har avlagt svensk läkarexamen och som ej före kalenderårels början fyllt är skyldig att, i den utsträckning som hans kroppskrafter och hälsotillstånd 1980/81:57 5 medger, under högsl delta i utbildning och övningför tjänstgöring som avses i 4 §. Är en tjänstepliktig som avses i första stycket även värnplikfig,får han åläggas att delta i utbildning och övning under den som hankunnat åläggas värnpliktstjänstgöring. 7 § Regeringen får meddela föreskrifler om dencivila veterinärverksamhe- lens organisation i krig. Staten skall vara huvudman för den omorganiserade civilaveterinärverksamheten. Med civil vderinärverksamhel avses den veterinärverksamhetsom står under lantbruksstyrelsens eller statens livsmedelsverks inseende, 8 § Regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om vilken personal somskall omfattas av tjänsteplikten och i vilken utsträckning den omfattas, omregistrering och fördelning av sädan tjänsteplikfig personal, om ulbildningsskyldighetensfullgörande enligt 6 § samt om ersättning ål den som fullgör tjänst, ulbildningdlerövning enligt denna lag. 9 § Den som underlåter att fullgöraen skyldighet som åligger honom enligt 4 eller 6 § döms till böter ellerfängelse . Denna lag träder i krafl . Vad som enligt 6 § gäller för den som avlagt läkarexamenskall även gälla den som enligt äldre bestämmelser avlagt medicine kandidatexamenoch genomgått för medicine licentiatexamen föreskrivna kurser i medicin ochkirurgi. Prop.1980/81:57 6 Lag om ändring i allmänna tjänstepliktslagen (1959:83) Härigenomföreskrivs att 2 § allmänna tjänstepliklslagen (1959:83) skall ha nedan angivnalydelse. Förordnandejämlikt 4, 5, 8 eller 9 § mfl meddelas för att tillgodose ändamål av synnerligvikt för det allmänna, såsom folkförsörjningen eller samfärdseln ellerkrigsmaktens eller civilförsvarets utrustning, underhåll eller anläggnings-och reparationsarbeten. Sådant förordnande må dock ej gälla vapentjänst vidkrigsmaklen. Omtillgodoseende av hälso- och sjukvårdens samt velerinärverksam-hetens behov av medicinalpersonalvid krig och andra utomordentliga förhållanden gäller vad därom är särskillstadgat. För tillgodoseende av sådant behov må förordnande som omförmäles iförsta stycket ej meddelas. Förordnande jämlikt 4, 5, 8 eller 9 § får meddelas för alttillgodose ändamål av synnerlig vikt för det allmänna, såsom folkförsörjningeneller samfärdseln eller försvarsmaktens eller civilförsvarets utrustning,underhäll eller anläggnings- och reparationsarbeten. Sädant förordnande/Årdock inle gälla vapentjänst vid försvarsmakten. Omtillgodoseende av den civila hälso- och sjukvårdens, den allmänna hälsovårdenssaml den civila veterinärverksamhetens behov av personal vid krig, krigsfaraoch sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller avkrigsfara vari riket har befunntt sig gäller vad därom är särskilt stadgat. Förtillgodoseende av sådant behov får förordnande som omförmäles i förstastycket inle meddelas. Denna lag träder i kraft . ' Senaste lydelse 1966:53. Närvarande: Statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , Åsling,Söder, Krönmark, , , , , , ,, , , Lagrådsremiss om hälso- och sjukvård i krig m. m. Utredningen (S 1976:05) om sjukvården i krig (USIK)', somhar haft i uppdrag att utreda ansvaret för och ledningen av sjukvården i krig,har avlämnat sitt huvudbetänkande (SOU 1978:83) Sjukvården ikrig. Till protokollet i detla ärende bör fogas utredningens sammanfattning avbetänkandet som bilaga 1. Belräffande nuvarande organisation av sjukvården ikrig samt utredningens närmare överväganden hänvisas till betänkandet. Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av ,överbefälhavaren (), försvarets sjukvårdsstyrelse, värnpliktsverket, ,försvarels rationaliseringsinstitut (FRI), , statensbakteriologiska laboratorium (SBL), transporlnämnden, statskontoret,(), universitets- och högskoleämbetet (UHÄ),lantbruksstyrelsen, , slatens jordbruksnämnd, överstyrelsenför ekonomiskt försvar (ÖEF), (), riksnämnden förkommunal beredskap, samtliga länsstyrelser, samtliga civilbefälhavare,, , luftfartsverket. , samtliga landstingskommuner samt , ochGöteborgs kommuner, , (), i (LO) och Centralorganisationen /SR. ' Ledamöter: riksdagsledamoten , ordförande,riksdagsledamoten , landstingsrådet ,landstingsledamoten och riksdagsledamoten , Prop.1980/81:57 8 En remissammanställning bör fogas fill protokollet sombilaga 2. Lagrådets yttrande bör inhämtas beträffande förslagen tilllag om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal saml veterinärpersonal m. m.innan en proposition om sjukvården i krig föreläggs . 2 Allmän motivering 2.1 Allmänt Bestämmelserna om den hälso- och sjukvård som har sambandmed krig och andra utomordentliga förhållanden och bedrivs av annan än försvarsmakteneller civilförsvaret - den allmänt civila hälso- och sjukvården - finns ikrigssjukvårdslagen (1953:688) och i krigssjukvårdskungörelsen (1955:442).Enligt denna lagstiftning skall landstingskommunerna och de kommuner som inleingår i landstingskommuner i fred planlägga för en övergång tillkrigsorganisation och i krig ansvara för driften av den allmänt civila hälso-ochsjukvården. Länsstyrelserna svarar för ledningen av den civila sjukvården ikrig, dvs. beslutar i frågor om utnyttjandet av behandlings- ochvårdmöjligheterna, fördelningen av vårdpersonal m. m. inom länen. I krigssjukvårdslagen regleras även den civilaveterinärverksamheten i krig. Denna stär under inseende av lanlbruksstyrelsenoch . 1 nu gällande krigssjukvårdslagstiftning föreskrivs ävenen tjänsteplikt för medicinalpersonal, dvs. skyldighet för den som ägeryrkeserfarenhet av hälso- och sjukvård eller veterinärverksamhet alt tjänstgörai krigssjukvården. I krig etableras enligt nuvarande lagstiftning omkrigssjukvården tre statliga beslutsnivåer. Den lägre regionala nivån omfattarlänen och försvarsområdena och den högre regionala nivån avser civil- ochmilitärområden. Den centrala nivån omfattar hela landet. På den lägreregionala nivån är den högsta civila totalförsvarsmyndighden. a. att leda den civila hälso- och sjukvärden i krig.Landstingskommunerna svarar för drift och förvaltning av sjukvården. På högreregional nivå (civilområde) är i krig civilbefälhavaren den högsta civila försvarsmyndighelen.För samverkan i krig på sjukvårdsområdet mellan civilbefälhavaren ochmilitärbefälhavaren finns i varje civilområde dt särskill samarbetsorgan, denregionala sjukvårdsledningen. Centralt leds den civila hälso- och sjukvården ikrig under regeringen av . För samverkan inom totalförsvaret påcentral nivå finns i krig ett samarbelsorgan, den centrala sjukvårdsledningen. Krigssjukvårdslagens införande i början av 1950-taletmedförde inle några förändringar i den dåvarande organisationen som grundade sig lag om sjukhusvårdvid krig eller krigsfara. Möjligheten att etablera en för hälso- och sjukvårdeni krig 1980/81:57 9 gemensam organisafion hade visserligen övervägts menförkastats. Såväl försvarsmakten som civilförsvaret bedömdes behöva vissa egnasjukvårdsresurser som komplement till den civila hälso- och sjukvården. Under har allt fler uppgifter lagtspå landstingskommuner och kommuner. som ansvaret för den offentligaverksamheten alltmer decentraliserats har den statliga detaljregleringen av dekommunala uppgifterna minskat. Kommunerna har getts vidsträckta befogenheteratt själva ombesörja sina angelägenheter inom ramen för den kommunalasjälvstyrelsen. Inom sjukvårdssektorn har en rad reformer genomförts somstärkt sjukvårdshuvudmännens ställning. Överförandet från staten lilllandstingskommunerna av provinsialläkarväsendet och mentalsjukvården leddetill alt hälso- och sjukvården fick ett i stort sett enhetligt landslingskommunallhuvudmannaskap under 1960-taiet. moderniserades sjukvårdslagstiftningenför att möjliggöra att vården organiserades, leddes och förvaltades efterdessa nya förutsättningar. Regionsamarbetet om den högspecialiseradesjukvården utvecklades, beslut fattades om en enhetlig läkarvårdsavgift och omett ersättningssystem från den allmänna försäkringen i syfle alt bl. a.stimulera en utbyggnad av öppen hälso- och sjukvård. Andra viktiga faktorer varden medicinsk-tekniska utvecklingen samt en kraftigt ökad utbildning av medicinalpersonal. som den landstingskommunala verksamheten vuxithar landstingskommunernas lednings- och förvaltningssystem utvecklats. Ellkarakteristiskt drag är härvid det stora inslaget av hel- eller deltidsengageradepolitiker, som fortlöpande medverkar i och är ansvariga för sjukvårdens ledningoch utveckling. Vidare har landstingskommunernas sjukvårdsförvaltningar ökatstarkt i omfång och specialiseringen har drivits långt. För att målmedvetetstyra utvecklingen arbetar huvudmännen med sjukvårdsplaner i olikatidsperspektiv. Den allmänna samhällsutvecklingen, huvudmannaskapsreformersaml hälso- och sjukvårdens nutida omfattning och inriktning jämte utvecklingenav den landstingskommunala lednings- och förvaltningsorganisationen har såledesmedfört helt andra förutsättningar för sjukvården i krig än de som gällde närden nuvarande krigssjukvårdslagstiftningen kom till, Krigssjuk-vårdslagsliftningensreglering av ansvarsförhållandena har inle anpassats lill de ändradeförutsättningarna. Under 1970-lalet har dock genom anvisningaroch på andra sätt sökt nå en bättre överensstämmelse mellan freds- ochkrigssjukvårdens organisation. Det har bl. a. härvid framförts alt den för krigplanlagda organisationen av tolalförsvarels hälso-och sjukvård är behäftad medvissa brister. Hälso- och sjukvården i krig har därför varil föremål föromfattande utrednings- och studiearbete . försvarsbeslut (prop. 1976/77:74, FöU 13, rskr311) om inriktningen av säkerhetspolitiken och tolalförsvarels fortsattautveckling 1980/81:57 10 antogs gemensamma grunder för helatotalförsvarets fortsatta utveckling. Resultatet innebar bl. a. ökadflexibilitet vid utnyttjandet av sjukvårdsresurserna, förbättrad utbildningför den personal som skall verka inom den civila hälso- och sjukvården i krigsamt krav på en förstärkt uthållighet som utgångspunkt förförsörjningsplaneringen. Beslutet innebar även att lagen om beredskap(1964:63) utvidgades till att i tillämpliga delar också omfattalandstingskommuner. Härigenom skulle landstingskommunala verksamhetsområden vidsidan om sjukvården bli planlagda för funktion också i krig samt hälso- ochsjukvården få en krigsorganiserad ledning, försörjnings- och ekonomifunktion m.m., något som till stor del saknades. Utredningen om sjukvården i krig har som huvuduppgift hafti uppdrag alt utreda ansvarel för och ledningen av sjukvården i krig samt allse över den förfatlningsmässiga regleringen av sjukvården i krig. Utredningen framhåller, alt få länder har en så godrelativ tillgång på sjukvårdsresurser som . Utredningen föreslår bl. a.att ledningsansvaret för den civila hälso- och sjukvården i krig förs överfrån länsstyrelserna till landstingskommunerna. Beslut om gemensam inriktningoch samordnat utnyttjande av de totala hälso- och sjukvårdsresurserna inom denlägre regionala nivån bör vid behov kunna fattas i anslutning till formaliseradeöverläggningar mellan företrädare för landstingskommun, länsstyrelse ochförsvarsområdesbefälhavare. Härvid skall bemyndigade företrädare för var och enav de tre myndigheterna bilda ett samverkansorgan, länssjukvårdsberedningen. För den högre regionala nivån föreslås att krigsplaceradchef för civilbefälhavarens sjukvårdssektion skall vara en inom den civila hälso-och sjukvården verksam person från någon av landstingskommunerna i civilområdetsaml att chefen för civilbefälhavarens sjukvårdsseklion och militärområdesläkarenskall bilda en regional sjukvårdsberedning. Denna skall ersätta den nuvaranderegionala sjukvårdsledningen och vara ell organ för samverkan mellancivilbefälhavaren och militärbefälhavaren i sjukvårdsfrågor. Utredningen föreslår vidare att det nuvarandesamverkansorganet, den centrala sjukvårdsledningen, ersätts med en centralsjukvårdsberedning, som bestar av bemyndigade beslutsfattare försocialstyrelsen, ÖB. Den höga standarden pä hälso- och sjukvården i vårt landutgör enligt min mening en god grund även för sjukvården i krig. Genomutbyggnaden av vårdcentraler och sjukhem får sjukvården en ökad geografiskspridning. Detta förbättrar förutsättningarna för planläggningen förkrigsförhållanden. Jag kommer att föreslå att ansvaret för ledningen avsjukvården i krig och därmed sammanhängande frågor överflyttas frånlänsstyrelserna till sjukvårdshuvudmännen. Vidare kommer jag att föreslå atttjänsteplikten för 1980/81:57 11 hälso- och sjukvårdspersonal utvidgas och regleras i ensärskild lag. I den lagen bör även den civila velerinärverksamhelen i krigliksom tjänsteplikten för velerinärpersonal regleras. De nya bestämmelsernaföreslås träda i kraft . Detta ärende har beretts tillsammansmed cheferna för kommun-, försvars-, jordbruks- ocharbetsmarknadsdepartementen. 2.2 Totalförsvarets hälso- och sjukvård Hälso- och sjukvård skall enligt nu gällande regler i krigbedrivas inom tre organisationer: den civila hälso- och sjukvården,civilförsvaret och försvarsmakten. Försvarsmaktens och civilförsvaretsverksamhet är komplement till den allmänt civila hälso- och sjukvården.Försvarsmakten disponerar, förutom de förbands- och områdesbundna resurserna,egna strategiskt och operativt rörliga sjukhus samt 13 fasta krigssjukhus. Utredningenföreslår att försvarsmakten även i framliden skall disponera egnasjukvårdsresurser. Sådana krävs för dels daglig sjukvård vid lindrigareolycksfall och sjukdomar, dels kvalificerat akut omhändertagande vidstridsskador, svåra olycksfall och akuta sjukdomar, dels akuta sjuktransporter.Försvarsmakten föreslås svara för de strategiskt och operativt rörligaresurserna, medan den allmänt civila hälso- och sjukvården skall svara för allafasta sjukhus. De 13 fasta militära krigssjukhusen bör därför enligtutredningen föras över lill den civila sjukvårdens krigsorganisation. Förhandlingarom detta bör las upp mellan staten och berörda sjukvårdshuvudmän (Norrbottensoch läns landstingskommuner samt ). Förslageni denna del biträds eller lämnas utan erinran av remissinstanserna.Socialstyrelsen anser dock alt de förhandlingar som skall föras bör vara avgenerell arl och inte begränsade till de tre nu aktuella landstingskommunernaeftersom man av olika skäl kan vilja omfördela krigssjukhusen tillandra sjukvårdshuvudmän. läns landstingskommun förutsätter attöverförandet sker utan kostnad för landstingskommunen sedan exislerandekrigssjukhus rustats upp enligt gällande planer. länslandstingskommun förutsätter alt den pågående upprustningen av krigssjukhusenfullföljs före övertagandet. Med hänsynlill de krav som ställs från försvarsmaktens sida på en med den mililäraverksamheten i övrigt nära samordnad sjukvårdstjänst delar jag utredningensuppfattning att försvarsmakten även bör disponera en egensjukvårdsorganisation i krig med de uppgifler ulredningen angivit, belräffandede fasta krigssjukhusen avser jag i annat sammanhang - efter samråd medförsvarsministern - föreslå regeringen att ge statens förhandlingsnämnd iuppdrag att uppta förhandlingar med de tre berörda sjukvårdshuvudmännen om ettöverförande av huvudmannaskapet för dessa sjukhus. Jag förutsätter dock medhänsyn till den ekonomiska situationen att överförandet sker inom ramen förnuvarande ambitionsnivå vad gäller lokalkostnader och driftkostnader i övrigl. Prop.1980/81:57 12 Utredningen har berört frågan om civilförsvarets ansvar,uppgifter och resurser för räddningstjänst inkl. sjuktransporter ochprincipiellt uttalat att huvudmannaskapet bör föras över till kommuner ochlandstingskommuner. Denna fråga utreds dock f. n. av försvarskommitté. När det gäller ansvarsfördelningen inom totalförsvaretbeträffande sjuktransporterna i krig konstaterar utredningen, att svårare olycks-,skade-och sjukdomsfall inom försvarsmakten ges ett kvalificerat första omhändertagandedär. Många av patienterna måste emellertid transporteras till civila sjukhusför fortsatt vård. Personella och materiella resurser för dessa akuttransporterbör enligt utredningen ingå i den militära sjukvårdsorganisationen. För övrigasjuktransporter inom länen bör enligt utredningen sjukvårdshuvudmännen ges dtsamlat ansvar. Utredningen finner det vidare önskvärt alt helikoptrar i ökadutsträckning kan disponeras för sjuktransporter i krig. Utredningen anser attsåväl fredssjukvårds- som beredskapsskäl motiverar en längre tidsförsöksverksamhet i fred med sjuktransporter med helikopter. Frågan om sjuktransporter har genom beslul av regeringenden överlämnats till räddningstjänslkommittén (Kn 1979:01).Kommittén har beslutat att i samarbete med företrädare för ,försvarsstaben, . och berörda sjukvårdshuvudmäninleda en försöksverksamhet med sjuktransporter i helikopter. Arbetet harpåbörjats och skall pågå under . Jag föreslårdärför ingen ändring av nuvarande ansvarsförhållanden. 2.3 Ansvar, ledning och samverkan i krig 2.3.1 Lägre regional nivå Som har nämnts åligger det att ikrig leda den civila hälso-och sjukvården. Länsstyrelserna fattar enligl krigssjukvårdskungörelsenbeslut angående utnyttjande av vårdplatserna inom länet, förflyttning avsjukvårdens personal, omfördelning av läkemedel eller andra förnödenheter för hälso-och sjukvården och bestämmer i övrigt om utnyttjandet av länets vårdresurser. 1 krigsorganisation handläggs bl. a.ärenden om den allmänt civila hälso- och sjukvården inom sektion B.Länsstyrelsen leder även civilförsvaret, i vilket ingår resurser förräddningstjänst och sjuktransporter. Ansvaret för att den allmänt civila hälso- och sjukvårdeni krig m.m, ställs om lill en redan planlagd organisation och därefter bedrivs planenligtfaller enligt krigssjukvårdslagen på den som i fredstid utövar motsvarandeverksamhet. Landstingskommunerna (och de tre kommuner som inte tillhör någonlandstingskommun) svarar i krig för drift och förvaltning av sjukvården. I fredhar länsstyrelserna inte något ansvar för ledningen och 1980/81:57 13 driften av hälso- och sjukvård. Ansvarel i fred förplanering, ledning, drift och finansiering av i det närmaste all fredstida,offentlig hälso- och sjukvård vilar på landstingskommunerna. För alt i viss månöverbrygga motsättningen mellan ansvarsfördelningen i fred och krig har under 1970-talelpersonal från landstingskommunerna i ökad utsträckning krigsplacerats ilänsstyrelserna. Ansvarsprincipen, dvs. principen att ansvar i fred förviss verksamhet följs av ansvar att förbereda, genomföra och leda sammaverksamhet i krig, om den då skall fortgå, är enligt utredningen grundläggandeför totalförsvaret. Från ansvarsprincipen finns inom den kommunala sektornendast två undantag: den allmänna räddningstjänsten, som i fred ombesörjs avkommunerna och i krig ingår i civilförsvaret, samt hälso- och sjukvården.Landstingskommunerna behåller visserligen ansvaret för att sistnämndaverksamhet bedrivs planenligt också under krig, men krigslänssiyrelserna haratt besluta om utnyttjandet av vårdplatserna inom länet, om omflyttning av medicinalpersonal,läkemedel och andra förnödenheter saml alt i övrigt bestämma om utnyttjandet avlänets civila sjukvårdsresurser. Detta medför enligt utredningen attlandstingskommunernas lednings- och förvaltningsansvar i krig pä ett oklartsätt delas mellan landsfingskommun och länsstyrelse. Utredningen pekar på att hälso-och sjukvården i fred numera fått ett i stort sett enhetligtlandstingskommunalt huvudmannaskap. Med hänsyn till den offentliga hälso- och sjukvårdensomfattning och kvalificerade inriktning och landstingskommunernas välutvecklade lednings- och förvaltningsorganisation framstår det enliglutredningen som allt mindre sannolikt att hälso- och sjukvården skulle kunnaorganiseras och bedrivas effektivt under krig på det sätt som krigssjukvårdslagm. m. anger.