prop · G40357 · 1980-12-31 00:00:00 — För ändringsarbeten inom byggnader etc.bör statsbidrag enligt utredningen, liksom , utgå i särskild ordning.Konstruktionen av statsbidraget och dess storlek och fördelning föreslåsfastställda efter förhandlingar mellan staten och företrädare försjukvårdshuvudmännen. Vid utformningen av statsbidragssystemet är det enligtutredningen angeläget att undvika byråkrati och onödiga administrativakostnader. Utredningen framhåller också att det i detla fall är fräga om försåväl stat som sjukvårdshuvudmän relativt små belopp. Utredningen anser att det inte finns något utrymme föromprövning och omprioritering av pågående verksamheter inom hälso- ochsjukvårdsberedskapens område för att skapa utrymme för de nya statsbidragen,om 1977 års försvarsbeslut skall kunna fullföljas. Utredningen understryker attden i försvarsbeslutet avsedda satsningen pä sjukvården i krig ännu inle hellslagit igenom på kostnadssidan på grund av att ställning inte tagits till omfatlningenav beredskapslagringen av sjukvårdsmaleriel av förbrukningskaraktär. Om denstatsfinansiella situationen inte skulle medge en ökad medelslilldelning börenligt utredningen en omfördelning inom totalförsvarsanslagen ske. 1980/81:57 31 Vid remissbehandlingen har landstingskommunernaunderstrukit att staten bör ersätla dem för kostnaderna förberedskapsplanläggning m. m. medan några statliga myndigheter är merarestriktiva i sin hållning. Jag vill framhällaatt landstingskommunerna redan nu sköter en del av krigsplaneringen. Iframliden skall förberedelserna ingå som en integrerad del ilandstingskommunernas verksamhet. Den fredstida kalastrofplanlägg-ningen åvilarredan i dag sjukvårdshuvudmännen. Det är svårt alt dra en klar gräns mellanlandstingskommunernas beredskapsplanläggning för krig och den fredstida kataslrofplanläggningen.Redan nu har i de flesta fall landstingskommunernas personal tagils i anspråkför verksamhet i fråga om planeringen av krigssjukvården.Enligt vad jag har föreslagit får landstingskommunerna det samlade ansvarelför att förbereda, leda och genomföra hälso- och sjukvården. När det gällergenomförandet av föreslagna uppgifter utgår jag från alt detla kan ske inomramen för befintliga resurser. Ambitionerna i planläggningsarbetet måsteanpassas lill att det samhällsekonomiska utrymmet inle medger att nya resursertas i anspråk för denna uppgift. De ändringar som föreslås bör med hänsyntill del nu framförda inte medföra några ändringar i stalsbidragsreglerna. Utredningenhar inte gjort några försök att uppskatta storleken på statsbidragsbeloppeleller skisserat någol statsbidragssystem. Den centrala detaljregleringen av denlandstingskommunala beredskapsplanläggningen ersätts av övergripande ramar,inom vilka del ankommer på landstingskommunerna att bedöma de förutsättningarsom gäller och de konsekvenser della innebär för den egna verksamheten i krigoch planlägga härför under fredslid. Härigenom föreligger heller inle skäl förett utvidgat statsbidragssystem. Vidare bör framhållas att del i många fallåligger enskilda och företag enligt särskilda författningar att vidla beredskapsålgärderutan att särskild ersättning utgår. Jag ärdärför inte beredd att förorda någon förstärkning av f. n. utgåendestatsbidrag. Statsbidragbör oförändrat utgå för de koslnader som uppstår vid omställning av hälso- ochsjukvård till krigsförhållanden saml för verksamheten inom denna organisationunder krig m. m. En bestämmelse härom bör tas in i lagen om beredskap.Vidare bör, liksom , om skäl finns kostnaderna som uppstår förverksamheten vid en övergång till krigsorganisation i fredstid kunna ersättasav statsmedel i den omfattning regeringen bestämmer. Jag vill idelta sammanhang ocksä erinra om alt statens förhandlingsnämnd den 8 mars 1979har fält i uppdrag att förhandla med sjukvårdshuvudmännen om deras medverkan i hälso-och sjukvårdens försörjningsberedskap. Som ett led i det pägäendeförhandlingsarbetet har regeringen bemyndigat mig alttillkalla en samordningsgrupp med företrädare för staten ochlandstingsförbundet med uppgift att biträda i förhandlingsarbetet. Syftet äratt klargöra förutsättningarna för en försöksverksamhet inom försörjningsområdetsamt planera och genomföra en sådan. 1980/81:57 32 I enlighet med vad jag nu har anfört har inomsocialdepartementet upprättals förslag lill 1. lag om ändringi lagen (1964:63) om beredskap, 2. lag omtjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal saml veterinärpersonal m. m., 3. lag om ändring i allmänna tjänstepliklslagen (1959:83). Förslagen har upprättals i samråd med chefen för kommundepartementet beträffande 1, chefen för belräffande2, chefen för beträffande 3. Förslagen bör fogastill regeringsprotokollel i detta ärende som bilaga 3. 4.1 Förslaget till lag om ändring i lagen om kommunalberedskap Lagen om beredskap (1964:63) gällde tidigareenbart kommunerna men omfattar fr. o. m. ocksålandstingskommunerna. Lagen ålägger kommuner och landstingskommuner att redan ifred planlägga och vidla andra förberedelser, som fordras för att de skallkunna bedriva sin verksamhet under beredskapstillstånd. Lagen om kommunalberedskap gäller dock enbart om den inte strider mot krigssjukvårdslagen.Krigssjukvårdslagens bestämmelser om bl. a. hälso- och sjukvården föreslås nubli upphävda. Åven denna verksamhet föreslås , liksom annan landstingskommunalverksamhet, bli omfattad av lagen om beredskap. Landsfingskommunerna färhärigenom ett enhetligt ansvar för all landstingskommunal verksamhet i krig m.m. och planläggningen härför i fred. Utredningen har tagit upp även vissa allmänna frågorrörande utformningen av lagen om beredskap. Dessa bör emellertid tasupp senare i anslutning till en pågående översyn av beredskapslagsfiftningen. I paragrafen anges att staten skall ersätlasjukvårdshuvudmännen för de kostnader som uppslår vid omställningen av hälso-och sjukvården till krigsförhållanden. Vidare skall ersättning utgä för denverksamhet som bedrivs inom den civila hälso- och sjukvården dels under krig,dels under fredstid i den mån övergängen till krigsorganisation verkställs ifredslid. Denna paragraf motsvarar i huvudsak 7 § krigssjukvårdslagen. 1980/81:57 33 122 § anges f. n. alt lagen om beredskap skallgälla endast i den mån den inte strider mot krigssjukvårdslagen ellerföreskrifter som meddelas med stöd av denna. Enligt vad jag tidigare föreslagitkommer krigssjukvårdslagen att upphävas. Paragrafen har därför fått utgå.Lagen om beredskap kommer alltså att ulan inskränkningar omfatta alllandstingskommunal verksamhet, dvs. även hälso- och sjukvården. Av denallmänna motiveringen (avsnitt 2.3.1) framgår att den i fred gällande sjukvårdslagsfiftningenm.m. bör utgöra grunden för sjukvården också i krig. Hälso- och sjukvårdenmåste emellertid kunna organiseras och bedrivas, så att den tillgodoser desärskilda kav som ställs på den i en krigssituation. För att delta skall varamöjligt måste regeringen fä meddela bestämmelser som i erforderlig utsträckningtar över den fredstida sjukvårdslagstiftningen. Utredningen har därförföreslagit att i denna paragraf las in en föreskrifl att regeringen fär meddelasärskilda bestämmelser om bl. a. hälso-och sjukvården i krig. Jag anser detdock inte vara lämpligt att en sådan föreskrifl meddelas i denna lag utan börfinnas i sjukvårdslagstiftningen. Med hänsyn till att en ny lagstiftning omsjukvården i fred förbereds på grundval av betänkandet (SOU 1979:78) Mål ochmedel för hälso- och sjukvården avser jag att i del sammanhanget la upp fråganom rätt för regeringen alt meddela föreskrifter som lar över lagstiftningen omsjukvården i fred. 4.2 Förslaget till lag om tjänsteplikt för hälso- ochsjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m. m. De bestämmelser om tjänsteplikt för medicinalpersonal som f.n. finns i krigssjukvårdslagen bör ersättas av en lag om tjänsteplikt för hälso-och sjukvårdspersonal. Krigssjukvårdslagen omfattar även den civila veterinärverksamheteni krig. När krigssjukvårdslagen upphör måste därför bestämmelser om den civilaveterinärverksamheten i krig meddelas i särskild ordning. Det bör såsom jagtidigare nämnt ske så att reglerna om tjänsteplikten för veterinärpersonalliksom den civila velerinärverksamhe-tens organisation i krig sammanförs medbestämmelserna om en tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonalen till engemensam lag. I denna paragraf föreskrivs alt tjänsteplikten enligt 4 §automatiskt skall träda i tillämpning i krig. Övriga bestämmelser gäller redani fred. Konstruktionen av denna paragraf är densamma som för bl. a.förfogandelagen (1978:262) och ransoneringslagen (1978:268). 3 1980/81. 1980/81:57 34 Som framgår av den allmänna motiveringen börtjänsteplikten, efter särskill förordnande av regeringen, gälla även vidkrigsfara eller andra sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda avkrig eller krigsfara vari riket befunnit sig. Paragrafen innebär en vissinskränkning av regeringens rätt att meddela förordnande i jämförelse med 9 §krigssjukvårdslagen. 1 paragrafens andra stycke ges bestämmelser omunderställning. Bestämmelserna motsvarar 3 § 2 mom. 2 p krigssjukvårdslagenoch har utformats i överensstämmelse med motsvarande bestämmelser iförfogandelagen. Tjänsteplikten enligt 4 § torde automatiskt upphöra attgälla då förutsättningarna enligl 1 och 2 §§ inte längre föreligger. För attuppnå överensstämmelse med andra fullmaktslagar har dock i denna paragraftagits in en bestämmelse om att regeringen skall föreskriva att tillämpningenav bestämmelserna om tjänsteplikt skall upphöra när sådana förhållanden somavses i 1 § eller 2 § första stycket inte längre föreligger. Denna paragraf ersätter 8 § krigssjukvårdslagen. 1paragrafen anges den yttre ramen för vilka personer som omfattas av entjänsteplikt. Den närmare bestämningen av vilka personer som omfattas bör såsomf. n. göras i verkställighetsföreskrifler lill lagen. Följande kategorier skall omfattas av tjänsteplikten. Hälso- och sjukvårdspersonalen. Detta begreppdefinieras i lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. Denna lag skall vara vägledande vid bedömningen av vilka som omfattas avtjänsteplikten. 1 definitionen inbegrips i princip all personal inom hälso-och sjukvården som pä något sätt medverkar i vårdarbetet. Till hälso- ochsjukvårdspersonal räknas i första hand personalen vid sjukhus och andrainrättningar för öppen och sluten vård, som drivs av det allmänna eller av enenskild med bidrag från det allmänna eller efter särskilt tillstånd. Vidarehänförs hit legitimerade yrkesutövare utanför sådana inrättningar samt denpersonal som biträder dem i vården. Slutligen räknas hit personal som arbetarinom detaljhandeln med läkemedel. Regeringen eller, efter regeringensbemyndigande, kan utvidga lagens tillämpning till andragrupper av yrkesutövare än de som nämnts i det föregående, exempelvis personalför drift och underhäll av byggnader och apparater. Med uttrycket hälso- och sjukvård avses i denna paragrafdetsamma som i lagen om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. dvs. 1980/81:57 35 individuellt inriktade vården till förebyggande,uppspårande, utredning eller behandling av sjukdom, skada eller kroppsfel samtvård i samband med barnsbörd. Inom vissa områden framträder det individuellavårdmomentet mindre slarkl. Till vårdområdet räknas även skol- ochföretagshälsovård. Samma är förhållandet med den verksamhei inom socialvårdensom går ut på att tillhandahålla sjukvård ät socialvårdens klientel. Med uttrycket sysselsatt avses i den föreslagna lagen inleendast anställd personal. Lagen är även lillämplig på den som i annan egenskapän anslälld arbetar inom hälso- och sjukvården, t. ex. som uppdragstagare ellerfrivillig medhjälpare. Anknytningen till de hälso- och sjukvårdande uppgifternaär avgörande, inte anställningsformen. Lagen omfattar därför i princip alla demvilkas arbetsinsatser krävs för all vården skall fungera och således - förutomden egentliga vårdpersonalen - administrafiv personal, ekonomipersonal, tekniskpersonal, ambulanspersonal m. fl. Till personal räknas även personer som försin utbildning deltar i vårdarbetet samt sjukhusvärdinnor. I uttrycketsysselsatt får anses ligga att det skall vara fråga om arbete av vissvaraktighet. Den som är sysselsatt inom den allmänna hälsovården.Enligt krigssjukvårdskungörelsen hänförs fill medicinalpersonal bl. a. den som äger behörighet för anställning såsom heltidsanställd hälsovårdsin spektör. Hälsovårdsinspektörerna utgör inom den allmänna hälsovårdens krigsorganisation en utpräglad brislkalegori. och försvarets sjukvårdsstyrelse har därför hitlills genomfört en noggrann fördelning mellan den civila och mililära sektorn av totalförsvarets hälso- och sjukvård, varvid ett antal värnpliktiga hälsovårdsinspektörer ställts tillsocialstyrelsens disposition för civil krigsplacering. Fördelningen sker inte blott mellan den civila och militära sektorn utan även mellan olika delar av landet för att utjämna brister i förhållande till beräknat behov för krigsorganisationen. Detta är viktigt med hänsyn till den allmänna hälsovårdens ökade betydelse under krigsförhållanden. Hälsovårdsinspektörerna utgör en viktig resurs i skyddet mot biologisk krigföring. För att hälsovårdsinspektörerna skall omfattas avtjänsteplikten har denna utsträckts att omfatta personal inom den allmännahälsovården. Densom ärsysselsatt inom veterinärverksamheten. Till denna kategori räknas, förutom desom äger behörighet alt utöva veterinäryrket, bl. a. besiktningsassistenterinom besiktningsveterinärorganisationen, sjukvårdsbiträden vid djursjukhus samllaboratoriebiträden vid veterinärmedicinskt laboratorium. Tjänstepliktenskall enligt 4 § andra stycket även omfatta den som har tidigareyrkeserfarenhet. I 8 § krigssjukvårdslagen anges alt den som ägeryrkeserfarenhet inom något av de nämnda verksamhetsområdena omfattas avtjänsteplikten. I motiven fill krigssjukvärdslagen (prop. 1953:222 s. 40) angesatt fill medicinalpersonal skall hänföras sådana personer som varityrkesverksamma inom vårdgrenen och som tjänstgjort där under viss 1980/81:57 36 Personalen bör "bestämmas på sådant sättatt det finns anledning antaga att vederbörande fått en i viss mån beslåendesamhörighet med hälso-och sjukvårdande verksamhet". I 43 § krigssjukvårdskungörelsenanges för vissa personalkategorier en minsta tid för tjänstgöringen inom vårdenoch den längsta tid som förflufit efler tjänstgöringen. I den nu föreslagna lydelsen av 4 § avses med uttrycket"har tidigare yrkeserfarenhet" i princip detsamma som i nuvarandebestämmelser. 1 särskilda föreskrifler till lagen kommer regeringen attnärmare ange de villkor som skall gälla för att en viss personalkategori skallomfattas av tjänsteplikten sedan anställningen har upphört. Dessa grupper börbestämmas med utgångspunkt i vad som anges i paragrafens andra stycke. Medlegitimerade yrkesutövare och de som har en kvalificerad behörighet avsesväsentligen de som f. n. omfattas av 43 § krigssjukvårdskungörelsen och 16 § krigsveterinärkungörelsen(1966:768). För dessa kategorier kvarstår tjänsteplikten även efter det altderas verksamhet pä resp. verksamhetsområde har upphört. För viss personal medkortare ulbildning eller ulan särskild ulbildning kommer även i fortsättningenalt beaktas den tid verksamheten inom hälso- och sjukvården, den allmännahälsovården eller velerinärverksamhelen varat. Härvid bör tjänsteplikten beståviss lid efter anställningens upphörande. Förvaltningspersonal ellerekonomipersonal bör endast i begränsad omfattning åläggas tjänsteplikt sedantjänstgöringen har upphört. Inom de ramar som anges i dessa paragrafer och avde bestämmelser som kommer att utfärdas av regeringen fär det ankomma päsocialstyrelsen resp. lantbruksstyrelsen att efler samråd medarbetsmarknadsstyrelsen, och försvaretssjukvårdsstyrelse närmare ange behörighetskraven för de kategorier som berörsav tjänsteplikten. Tredje slyckel motsvarar 1 § andra stycketkrigssjukvårdslagen. Samma åldersgränser för tjänsteplikt gäller hälso- ochsjukvårdspersonal m. fl. som f. n. enligt 8 § allmänna tjänstepliktslagen. 1förhållande lill nuvarande bestämmelser i krigssjukvårdslagen har en nedreåldersgräns införts och den övre har justerats. I enlighet med vad som redan gäller omfattartjänsteplikten även personer som inte är svenska medborgare. Detta framgår avandra stycket. Paragrafens tredje stycke motsvarar 8 § andra stycketkrigssjukvårdslagen. En motsvarighet finns i 9 a § krigssjukvärdslagen(utbildningsplikt för läkare). Med hänsyn till omläggningar avläkarutbildningen har utbildningskravet ändrats till avlagd läkarexamen. 1980/81:57 37 Åldersgränsen har höjts från 65 till för attöverensstämma med gränsen för tjänsteplikten enligt 4 §, Första stycket motsvarar 3 § 1 mom, krigssjukvårdslagen.Andra stycket motsvarar 5 § andra styckei och 7 § fjärde stycket krigssjukvärdslagenoch innebär att staten har det organisatoriska och ekonomiska ansvaret såvälför att den civila velerinärverksamhelen förs över lill krigsorganisation somför den krigsorganiserade civila veterinärverksamheten. Paragrafen motsvarar 10 § krigssjukvårdslagen. I paragrafenhar dock lagils in en bestämmelse om att regeringen får överlåta på myndighetatt meddela i paragrafen angivna föreskrifter. Paragrafen motsvarar 11 § krigssjukvårdslagen. Någonanledning att ange att det krävs särskilt försvärande omständigheter för attfängelsestraff skall kunna utdömas har inte ansetts föreligga. I de fallgärningen är belagd med straff i bör straff utdömas i enlighet medvad som anges i denna. 4.3 Förslaget till lag om ändring i allmännatjänstepliktslagen Ändringarna är, till den del de inte är enbartredaktionella, följdändringar till den tidigare berörda lagstiftningen, Jag hemsläller att lagrådets yttrande inhämtas överförslaget till lag om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal samtveterinärpersonal m, m. Regeringen beslutar i enlighel med föredragandenshemställan. 1980/81:57 38 Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet Sjukvården i krig (SOU1978:83) Uppdraget och utredningens arbete Utredningen om sjukvården i krig (USIK) har haft tillfrämsta uppgift aU utreda ansvaret för och ledningen av sjukvärden i krig, aff sjukvärdens fredsresurser i största möjligautsträckning skall användas i krig, att den i fred gällande sjukvårdslagstiftningen bör utgöragrunden för de bestämmelser som skall gälla i krig samt att étt enhetligt ansvar för verksamheten i fred och krigbör eftersträvas. Historik (kapitel I) Efter beslut av stiftades år 1953krigssjukvårdslagen. Med stöd av denna utfärdades krigssjukvårdskungörelsen.Lagen och kungörelsen (krigssjukvårdslagsliflningen) gäller - med i huvudsakoförändrad lydelse - alltjämt. Härigenom regleras främst hur den civila hälso-och sjukvården skall organiseras, ledas m. m. i krig saml beredskapsplanläggasi fred. USIK belyser i kapitel 1 bl. a. den offentliga hälso- ochsjukvårdens mycket snabba utveckling under de senasle decennierna. Detla harmedfört helt andra förutsättningar för sjukvården i krig än som kunde förutsesi den nu krigssjukvårdslagsliflningen. Utredningen understryker bl.a. betydelsen av att hälso- och sjukvården under 1960-tald fick dl i slorl settenhetligt landstingskommunalt huvudmannaskap. Utredningens huvuduppgift har varit att se över den förfatlningsmässigaregleringen av sjukvården i krig och ge denna en utformning som överensstämmermed numera rådande ansvarsförhållanden m. m. års försvarsbeslut var sjukvården i krigföremål för dt omfatiande utrednings- och studiearbete (avsnitt 1.4). 1974 årsförsvarsutredning (1.4.4) konstaterade bl. a. att totalförsvaretssjukvårdsresurser är helt otillräckliga i flera avseenden eller att de inteskulle kunna utnyttjas rationellt. förordade attlandstingskommunerna skulle åläggas ett ökat ansvar för sjukvärden i krig.Rörligheten för civil kirurgisk kapacitet skulle behöva öka. Helikoptrar bordei större utsträckning kunna utnyttjas för sjuktransporter i krig. Utbildningenför hälso- och sjukvården i krig borde förbättras och uthålligheten rörandemateriel och läkemedel förstärkas. 1980/81:57 39 Förutsättningar för hälso- och sjukvård i krig (kapitel 2) Ulredningen belyser i kapitel 2 förutsättningarna för hälso-och sjukvården i krig. Kapitlet inleds med en kortfattad redogörelse för hurkrig drabbat befolkningen i andra länder. Även om vissa för olika krig gemensammafaktorer påvisas, är det inte möjligt att av detta material dra någralångtgående slutsatser om vad ett krig skulle innebära för vårt land. Vilkatyper av kriser och krig som bedömts kunna drabba framgår av 1977 årsförsvarsbeslut (avsnitt 2.2.1). Planeringen inom totalförsvaret inriktas på altavhålla från och försvara mol angrepp med konventionella stridsmedel. Skyddetmot ABC-stridsmedel avser åtgärder vid enstaka insatser av kärnladdningar samlav bakteriologiska (biologiska) eller kemiska stridsmedel i begränsadomfattning. Planläggningen innefattar Ocksä åtgärder för att minskakonsekvenserna av s. k. fredskriser. Skyddet av civilbefolkningen utgår frånatt denna inte kommer att utsättas för direkt bekämpning men väl kan drabbas avbiverkningar vid dels bekämpning av mililära mål med i första handkonventionella stridsmedel, dels vid markstrider. Ingentingtyder på, att det fredslida sjukdomspanoramat nämnvärt skulle ändras i krig.Utredningen konstaterar därför, mot bakgrund av bl. a. den ökande andelen äldrei samhället, att en belydande del av sjukvårdens resurser också i krig måste ianspråklasför omhändertagande av långvarigt, svårt sjuka, äldre människor. Begränsningari vårdstandarden blir dock nödvändiga för dessa liksom för andrapatientgrupper. I samband med stridshandlingar utsätts sjukvården försärskilt svåra problem. Antalet skadade kan bli slorl och vara mycketkoncentrerat till tid och rum. Många skadade kan dessulom vara i behov avmycket resurskrävande sjukvärdsinsalser, vilka av medicinska skäl måste sättasin inom en snäv tidsmarginal. Vid sådana lägen måste patienterna behandlasenligt delvis andra principer än i fred. En redogörelse för krigssjukvårdensmedicinska grunder lämnas i avsnitt 2.2.4. Samhällets sjukvårdsresurser i krig är i huvudsak sammasom finns redan i fred (avsnitt 2.2.5). En betydande omdisposition av dessamåste dock kunna göras. Fredssjukvårdens organisation och resurser ger enligl ulredningensmening goda möjligheter till en väsentligt ökad "sjukvårdsproduktion"i krig. Utredningen erinrar dock om de allvarliga brister i fråga om sjukvårdeni krig, som konstaterats av försvarsulredning (kapitel 1). USIK påtalar att den för krig planlagdasjukvårdsorganisationen kommit att i väsentliga hänseenden alltför mycketavvika från den fredsfida. En av svagheterna är den ensidiga inriktningen på debehov av sluten akutsjukvård som krigshandlingar förorsakar samt avsaknaden aven hos landstingskommunerna förankrad helhetssyn på sjukvården i krig. 1 enavslutande bedömning framhålles dock, att få länder har en så god, relativtillgång på sjukvårdsresurser som . Den offentliga hälso- och sjukvårdenmed dess höga standard bör därför kunna utgöra en god grund för samhällets hälso-och sjukvård i krig. 1980/81:57 40 Totalförsvarets hälso- och sjukvård (kapitel 3) Hälso- och sjukvård skall i krig bedrivas inom treorganisationer; den civila hälso- och sjukvården, civilförsvaret ochförsvarsmakten. Försvarsmaktens och civilförsvarets verksamhei skall vara ettkomplement till den civila hälso-och sjukvården. För den civila hälso- och sjukvården i krig svararhuvudmännen för den offentliga hälso- och sjukvården, dvs. landstingskommunernaoch de tre landsfingsfria kommunerna. Nuvarande uppgiftsfördelning inom totalförsvarets hälso-och sjukvård vilar pä principer som fastställdes av riksdag.Fredssjukvårdens utveckling har medfört att landstingskommunernakommit alt svara för en allt större del av totalförsvarets sjukvårdsresurser.Med hänsyn till den numera väl utbyggda offentliga hälso- och sjukvården i fredhar USIK prövat lämpligheten av ett samlat landsfingskommunalt ansvar för all hälso-ochsjukvård i krig (avsnitt 3.3).