prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Förslag till lagändringar i enlighetmed det nu sagda har av beredningen senare lagts fram i betänkandetUtsökningsrätt XIII. 1 fråga om kvarstad på fordran framhållerberedningen alt man får räkna med alt sekundogäldenären inte självmant erläggerförfallen betalning till kronofogdemyndigheten. Även om svaranden vill medverkagenom all uppmana sekundogäldenären att betala är det inte säkert att dennerättar sig därefter. bör då enligl beredningen lämpligenkunna vidta åtgärder för att söka driva in vad som är förfallet till betalning.Bestämmelse härom föreslås i 17 kap. 7 8 första stycket. Kronofogdemyndighetenskall i första hand anmoda sekundogäldenären alt betala sin skuld lillmyndigheten. Betalar sekundogäldenären inte frivilligt och finns exekutionstitel,bör kronofogdemyndigheten utsöka fordringen. 1 likhet med vad som föreslås gäUavid utmätning skall kronofogdemyndigheten däremot inle själv väcka lalan molsekundogäldenären angående fordringen. Beredningen framhåller att även om kvarstad normaltinle skall leda lill att egendomen säljs, del regelmässigt är i båda parternasintresse att försäQning sker om värdet av egendomen kan befaras minska. Iandra stycket av 17 kap. 7 8 anges att om lös egendom som har belagts medkvarstad hastigt faller i värde eller kräver alltför kostsam vård, den får påbegäran av part säQas i den ordning som gäller för utmätt egendom, om inlesärskilda skäl föranleder annat. Det är enligt beredningen utan särskild föreskrifttydligt att om försäljning begärs av kvarsladsborgenären, svaranden skallhöras innan försäQning äger mm. Han fär dä också tillfälle all betala sineventuella skuld eller ställa säkerhet, om han hellre vill förfoga överegendomen på annat sätt. Likaså bör sökanden höras, om svaranden begär attegendomen skall säljas. Befogenheten att säQa kvarstadsbelagd egendom börutövas med försiktighet. Om särskilda skäl talar mot försäQning, bör sådan inteäga rum. Sökanden behöver inte ställa särskild säkerhet för alt försäQningskall fä ske. Det är enligt beredningen tillräckligt med den säkerhet som Prop.1980/81:8 16 kap. 14 § 809 skall ställas för att kvarstad skall kunna beviQas. Närförsäljning har skett, omfattar kvarstaden vad som efter avdrag för kostnaderhar infiutit genom försäljningen. Beredningensförslag all kvarstad för fordran skall medföra förbud för svaranden altöverlåta egendomen diskuteras närmare av utredningen angående inskrivning avrätt till luftfartyg m.m. Utredningen framhåller att förslaget, liksomgällande rätt, utgår från alt kvarstad för fordran syftar lill alt bevaraegendomen som utmätningsbar hos gäldenären till förmån för dennes samtligaborgenärer, Enligl utredningen är det dock inte självklart att kvarstaden börha en sådan generell verkan. Det förtjänar övervägas att ge kvarstaden verkanendast till förmån för kvarsladsborgenären och alltså tillåta alt egendomen,även med sakrättslig verkan, överlåts till annan. Kvarsladsborgenären skulle dåvara bevarad vid sin rätt alt fullfölja sin aktion med utmätning och exekutivförsäljning av egendomen i den män överlåtelsen inte har medfört godtrosförvärvmed exstinkiion av kvarstaden. I så fall är det konsekvent alt kvarstadenliksom utmätning får konkurrera på grundval av registeranteckning. Altkvarstaden inte i och för sig medför förmånsrätt behöver inle hindra en sådanordning som har nämnts . Borgenären vinner slutligen förmånsrätt genomutmätningen i den mån han inte hade förmånsrätt för sin fordran ändå. Angående förslaget att kvarstad påinteckningsbar egendom inte skall i och för sig hindra pantsättning av pantbreveller annan inteckningshandling som gäller i egendomen ifrågasätteradvokatsamfundet. i likhet med vad samfundet har gjort beträffande motsvarandefråga vid utmätning, om inte kvarstaden bör medföra förbud mot sådanpantsättning. I länifrågasätter om inte förslaget att kronofogdemyndigheten under vissaförutsättningar skall vara skyldig all driva in kvarstadsbelagd fordran går förlångt, även om åtgärden skall beslå endast i en anmodan att betala. Enligt 4 kap. 29 8första stycket departementsförslaget är överlåtelse av utmätt egendom i principtillåten, under förutsättning dock att överiåtelsen inte är till skada förutmätningssökanden. När det gäller kvarstad för fordran har beredningenföreslagit ett generellt överlåtelseförbud, dock att kronofogdemyndighetenskall kunna medge undantag. För egen del villjag framhålla att mot beredningensförslag kan visserligen invändas att kvarstad medför ell längre gåendeförfogandeförbud än utmätning, trots att utmätning är mera ingripande så tillvida att den även skall leda lill försäljning och redovisning. Från densynpunkten kan det, som en remissinstans har varit inne på, vara tilltalandeatt söka finna en lösning som medger överlåtelse men bibehållerkvar-siadssökanden vid hans rätt att fullfölja sin aktion med utmätning. Enligt min mening talar emellertidövervägande skäl för den lösning som beredningen har valt. Delta har sin grundi att kvarstaden inte ulan 1980/81:8 16 kap. 14 § 810 Jag delar sålunda beredningens uppfattning att kvarstad förfordran i princip bör syfta till att bevara egendomen till förmån för samtligaborgenärer. Även enligt departementsförslaget medför alltså kvarstad generelltförbud mot överlåtelse. Kvarstaden skall vidare medföra förbud mot attsvaranden till skada för sökanden förfogar över egendomen på annat sätt. Kronofogdemyndighetenkan dock medge undantag, om det föreligger särskilda skäl. Bestämmelser ienlighet med det sagda har tagits upp i första stycket av 16 kap. 14 8 idepartementsförslaget. Förfogandeförbudet inträder i och med attkronofogdemyndigheten har lagt kvarstad pä viss egendom. När domstolenundanlagsvis har angett viss egendom i sitt kvarstadsbeslut, inträder verkan ioch med domstolens beslut. Enligl 4 kap. 29 8 andra stycketdepartementsförslaget utgör det förfogandeförbud som föQer av utmätning intehinder mot pantsättning av pantbrev eller annan inleckningshandling som gälleri den utmätta egendomen. De skäl som kan åberopas för att tillåta pantsättningav redan uttaget pantbrev eller annan inleckningshandling som gäller i utmättegendom har sin giltighet även vid kvarstad för fordran. Jag kan här hänvisatill vad som har anförts i anslutning tUl 4 kap. 29 8. Särskilt bör erinras omatt inleckningshandling kan, i den mån den inte utgör säkerhet för fordran, vidbehov beläggas med kvarstad. På grund härav anges i andra stycket av 16 kap. 148 i departementsförslaget att vad som föreskrivs om utmätning i 4 kap. 29 8andra stycket också gäller vid kvarstad för fordran. Att obelånat pantbrev som gäller i kvarstadsbelagtskepp eller faslighet eller obelånad inteckningshandling som gäller ikvarstadsbelagt luftfartyg kan las om hand av kronofogdemyndigheten ochdärefter inle får pantförskrivas föQer av 13 8 i departementsförslaget, somhänvisar till 6 kap. Qfr 6 kap. 5 8) och 12 kap. 5 8. 1 andra stycket av 14 8 i departementsförslagetanges vidare att även bestämmelsema i 4 kap. 31 8 (om kronofogdemyndighetensbefogenheter i fråga om ulmätt egendom) och 12 kap. 6-10 88 (om ägaresbefogenheter beträffande utmätt fastighet, sysslomannaskap m.m.) gäUer i frågaom kvarstad för fordran. Det synes lämpligt att befogenheten att förordnasyssloman m.m. beträffande kvarstadsbelagd fastighet tillkommer kronofogdemyndigheten,trots att sådana frågor har nära samband med själva kvarstadsbeslutel. Jag ansluter mig i princip till beredningensuttalanden rörande förhåUandet mellan kvarstad för fordran i inteckningsbaregendom och ansökan om ny inteckning i egendomen. När del gäller luftfartyg harförslag om inleckningsförbud efter kvarstad eller skingringsförbud lagts fram ibetänkandet (SOU 1976:70) Rätt lill luftfartyg m.m. I övrigt avser Jag att taupp frågan i samband med övriga följdändringar tUl UB. Prop.1980/81:8 16 kap. 15 § 811 1 tredje stycket av 14 8 idepartementsförslaget har tagits upp en bestämmelse om att lös egendom som harbelagts med kvarstad för fordran får säQas under vissa förutsättningar.Bestämmelsen överensstämmer med 17 kap. 7 8 andra stycket i beredningensförslag. Departementsförslaget saknarmotsvarighet till den av beredningen i 17 kap. 7 8 första stycket föreslagnabestämmelsen om att kronofogdemyndigheten pä begäran av part skall söka drivain kvarstadsbelagd fordran som är förfallen lill betalning. Om det någon gångskulle finnas behov av alt söka driva in en kvarstadsbelagd fordran, tordekronofogdemyndigheten ha befogenhet därtill med stöd av den generellabestämmelsen i 4 kap. 31 8, vilken enligt andra stycket i förevarande paragrafär tillämplig även vid kvarstad. 15 8 1 denna paragraf regleras förhållandet mellan å enasidan kvarstad för fordran och ä andra sidan utmätning eller kvarstad för annanfordran. Den motsvarar 17 kap. 8 och 9 88 beredningsförslagel. Enligt 72 8 2 mom.UL utgör kvarstad inte hinder mot utmätning av egendomen. Om annan egendom finnsatt tillgå, bör dock denna företrädesvis utmätas, om det är lämpligt och kanske utan förfång för utmätningssökanden. Motsvarande gäller närskingringsförbud har meddelats. Kvarstad eller skingringsförbud för fordranmedför inte förmånsrätt. Beredningenframhåller att frånvaron av förmånsrätt vid kvarstad kan medföraotillfredsställande resultat. Det lär ha inträffat att den som har blivitbestulen på pengar har fått kvarstad på ett tillgängligt belopp, somemellertid senare utmäts för annan fordran, t.ex. skatt. När målsäganden senarehar fåll dom på sitt ersättningskrav, har gäldenären saknat utmätningsbaregendom. Från kvarstadsborgenärens synpunktkan del enligt beredningen förefalla naturligt att kvarstad ger förmånsrätt.Han ser gärna att den möjlighet till betalning som kvarstad avser att skyddablir garderad mot övriga borgenärer. Eftersom i regel exekutionstitel inteföreligger skulle då förmånsrättens bestånd bli beroende av alt fordringensenare fastställs. Mot bakgrund av förutsättningamaför kvarstad måste man emellertid enligl beredningen fråga sig vilka sakligaskäl som kan anföras till slöd för att sökanden skall genom kvarstaden vinnaförmånsrätt och därmed fä en mera gynnad ställning än andra borgenärer.Farhågan att gäldenären av en eller annan anledning underlåter att betala sinskuld kan knappast i och för sig åberopas som grund för att kvarstadssökandensfordran skall gå före andra fordringar. Detsamma kan visserligen med visst fogsägas om utmätning, men denna aktualiserar på ett annat sätt försäljning ochmåste nödvändigtvis i något skede precisera vilka som skall få betalt ur denutmätta egendomen. Om förutsättningarna för kvarstad sålunda inle kan motiveraförmånsrätt, kan man enligl beredningen knappast finna annat 1980/81:8 /6 kap. 15 § 812 motiv att ge ett sådant företräde åt kvarstadssökandensfordran än att sökanden har varit på sin vakt och lagt ned arbete och kostnaderpå att få kvarstad till stånd samt att vidtagna åtgärder framstår som meningslösaom kvarstaden får vika för utmätning för annans fordran eller vid konkurs. Delkan även anföras alt om förmånsrätt medges på gmnd av kvarstad, inträdet avförmånsrätt skulle bli mindre avhängigt än nu av processuella omständigheter,såsom att den ena borgenären snabbt har fått exekutionstitel genombetalningsföreläggande medan den andre får vänta på dom i en mer eller mindreutdragen rättegång. Att av sådan anledning eventuelltvidga förutsättningarna för eller syftet med kvarstad som säkerhetsåtgärd tillall den skulle generellt trygga sökanden även mot alt egendomen tas i anspråkav andra oprioriterade borgenärer finner beredningen inle välbetänkt.Beredningen framhåller i det sammanhanget alt kvarstad i motsats lill utmätninginte förutsätter att fordringen är förfallen till betalning. Att ge förmånsrättför kvarstads-fordran enbart på grund av borgenärens förmåga att hålla sigframme i så god tid som möjligt skulle ganska väsentligt vidgasäkerhetsåtgärdens funktion och kanske i en del läll ge upphov till en inleönskvärd kapplöpning om kvarstad från de borgenärers sida som inte har någonexekutionstitel. En tänkbar utväg vore enliglberedningen att låta utmätning för annan fordran medföra förmånsrätt först ioch med att kvarstaden hävs. Om då kvarstadsfordringen har hunnit bliutmätningsgill, skulle beslut om utmätning för fordringen kunna meddelas och debåda fordringama fä rätt i egendomen i proportion till fordringarnas storlek.Ett sådant system skulle vara i huvudsak förenligt med kvarstadens begränsadesyfte såvitt angår borgenärernas inbördes förhållanden, nämligen allkvarsladsborgenären skall skyddas mot att bli sämre ställd än andra borgenärer.Enligt beredningens mening skulle emellertid den skisserade ordningen blialltför komplicerad. Beredningen har i stället övervägthuruvida man skulle kunna låta kvarstaden medföra förmånsrätt i samma stundsom egendomen utmäts för annan fordran. När ändå egendomen kan förutsättas blisåld, kan det synas motiverat att av köpeskillingen reservera medel även förkvarstadsfordringen. Även ell sådant syslem är enligt beredningen förenat medvissa komplikationer men låter sig ändå lättare förena med förmånsrättsordningenoch andra exekutiva regler. För att systemet skall få något praktiskt värde bördet emellertid kombineras med en regel om att utmätning inle får äga rum förfordringar som har uppkommit först efter det att kvarstaden beviljades. Ensådan regel drar i sin lur även med sig viss begränsning av möjligheten att fåkvarstad för annan fordran på samma egendom. Beredningen föreslår att enordning i enlighet med det nu sagda införs. Om kvarstad äger rum för fordran som är förenad medsärskild förmåns- 1980/81:8 16 kap. 15 § 813 rätt i egendomen medför förmånsrätten, anför beredningen,att kvarsladsborgenären inte kan bli lidande av konkurrens från borgenär sominte har särskild förmånsrätt i egendomen. Däremot kan det tänkas en konfliktsituationom kvarstad blir aktuell för fordran som är förenad med lika eller bättresärskild förmänsrätt. 1 den situationen bör förmånsrättsordningen tillämpasmellan borgenärerna inbördes, om endera fordringen eller båda .sedermera ledertill utmätning. I enlighet härmed bör ocksä kvarstad fä äga rum för denkonkurrerande förmånsberättigade fordringen. Om den borgenär som först harvunnit kvarstad inle har särskild förmånsrätt i egendomen, bör den kvarstadengivetvis inte heller hindra att kvarstad på egendomen senare beviljas förfordran som är förenad med sådan förmånsrätt. Som har nämnts anser beredningenall kvarstad inte i och för sig skall medföra förmånsrätt. Kvarstad som harmeddelats för fordran utan iärskild förmånsrätt i egendomen bör enligtberedningen inte heller i övrigt utan vidare ge borgenären någol företrädeframför annan opriorilerad fordran för vilken gäldenären svarar. Beredningenanser emellertid £ll denna princip inte bör drivas så långt att ny kvarstad föropriorilerad fordran skall kunna beviljas även om denna har uppkommit efter detatt den första kvarstaden beviQades. En gräns bör sålunda dras efter tidpunktenför kvarstadsbeslutel. Av 17 kap. 6 8 beredningsförslaget följer alt gäldenäreninte har rätt att avhända sig den kvarstadsbelagda egendomen. Han bör då inteheller kunna uppnå samma resultat genom att ådra sig ny skuld, för vilkenkvarstad därefter beviQas i samma egendom lill skada för den förra borgenären.Del sagda gäller ny fordran som inle är förenad med särskild förmånsrätt. Omnytillkommen fordran är förenad med särskild förmånsrätt i egendomen, börkvarstad kunna beviljas för den nya fordringen. Kvarstad för dennaförmånsberättigade fordran är som regel inte till skada för den förrakvarsladsborgenären. Beredningen framhåller atttidpunkten för en fordrans uppkomst ibland kan vara föremål för tvekan. Risken förhithörande intressekollisioner torde dock enligt beredningens mening inte varaså stor att den svårigheten bör tillmätas utslagsgivande betydelse. Beredningenföreslår därför i första stycket av 17 kap. 8 8 förbud mot all egendom som harbelagts med kvarstad därefter beläggs med kvarstad för annan fordran än sådansom har uppkommit innan kvarstaden beviljades, om del skadar den som har vunnitkvarstaden. Fordran utan särskild förmånsrätt iegendomen som har tillkommit före kvarstaden skall alltså vara likställd medkvarstadsfordringen, medan den som begär kvarstad för nytillkommen fordran utansådan förmånsrätt skall avvisas. Det bör emellertid enligl beredningen även iförhåUandet mellan de likställda borgenärerna inbördes undvikas att densäkerhet som en borgenär redan har vunnit genom kvarstad onödigtvis försämrasgenom alt annan borgenär får kvarstad på samma egendom. 1980/81:8 16 kap. 15 § 814 finns alt tillgå, bör denna sålunda tas i anspråk i förstahand. härom har tagits upp i första stycket av 8 8- Att så sker kanmed hänsyn till vad som föreslås i fall då egendomen utmäts för annan fordranvara av värde för den som först har vunnit kvarstad, även om egendomen kansynas förslå för båda fordringama. Som andra stycke i 8 8 har tagitsupp principen att kvarstad inte skall utgöra hinder mot att samma egendom blirföremål för kvarstad för fordran som är förenad med särskild förmånsrätt iegendomen. Bestämmelserna i 8 8 bör enligtberedningen ha motsvarande tillämpning, när borgenär söker utmätning. Enbestämmelse härom har tagits upp i första stycket av 9 8. Detta innebär attkvarstadsborgenär, vars fordran är oprioriterad, skall vara skyddad motutmätning för fordran som har uppkommit efter det all kvarstaden beviQades, ominle ulmätningsfordringen är förenad med särskild förmånsrätt i egendomen. Omkvarsladsborgenären men inte utmätnings sökanden har särskild förmånsrätt iegendomen, är utmätningen inte till skada för kvarsladsborgenären. 1 sådantfall kan utmätning äga rum iiven om ulmätningsfordringen inle har uppkommitinnan kvarstaden beviQades. Vidare skall när båda fordringama är oprioriteradeiakttas att om annan egendom finns att tUlgå, den bör tas i anspråk i förstahand. De angivna reglerna ulgör inte i något fall hinder mot alt egendomen tasi anspråk genom utmätning för fordran som är förenad med särskild förmånsrätt iegendomen. Som andra stycke i 17 kap. 9 8föreslår beredningen att om den med kvarstad belagda egendomen utmäts förfordran som har uppkommit innan kvarstaden beviljades och inle är förenad medsärskild förmånsrätt i samma egendom, denna skall anses utmätt förkvarstadsborgenärens fordran. Är utmätningsfordringen förenad med särskildförmånsrätt, saknas enligt beredningen tillräckliga skäl att gekvarsladsborgenären den förmån som utmätningsverkan medför. Om ävenkvarstadsfordringen är förenad med särskild förmånsrätt, blir han ändå skyddadi fall utmätningen leder till att egendomen säQs eller realiseras på annatsätt, 1 annat fall får kvarsladsborgenären hålla sig till eventuellt överskott.Bestämmelsen i andra stycket omfattar även del fallet alt kvarsladsborgenärenhar särskild förmånsrätt för sin fordran. När egendomen skall anses utmättäven för kvarstadsborgenärs oprioriterade fordran, skall fordringamakonkurrera på lika fot på samma sätt som när utmätning sker föroprioriterade utmätningssökandes fordringar. Utmätning kan i den angivnasituationen länkas leda till att gäldenären söks i konkurs, KL:s; regler omåtervinning av utmätning blir dä tillämpliga även mot kvarsladsborgenären ochålervinningsfrislen räknas även för hans del från det ögonblick då utmätningägde rum för ulmätningssökandens fordran. Beredningen påpekar att kvarstadenkan gä åter till följd av att kvarsladsborgenären inte väcker talan inomföreskriven tid. Därmed förfaller även här aktueU utmätningsverkan. 1980/81:8 16 kap. 15 § 815 Nämnda utmätningsverkan bör enligtberedningen bestå även om den egentliga utmätningen går åter därför attutmätningssökanden återkallar sin ansökan eller gäldenären betalarutmätningssökandens fordran. Sådana dispositioner bör sålunda inte inverka påkvarstadsborgenärens rätt. Det torde emellertid föQa av sakens beskaffenhet atthinder bör anses möta mol exekutiv försäljning av egendomen i detta skede. Omutmätnings-beslutet befinns ogrundat och därför upphävs, bör däremot den utmätningsverkansom beslutet har medfört för kvarsladsborgenären förfalla. Det bör enligt beredningen undvikasatt kvarstad och utmätning beviljas i en och samma egendom. Om detav någon anledning skulle ske, får enligt förslaget utmätningen företräde. Vad beredningenhar föreslagit om förhållandel mellan meddelad kvarstad för fordran och ny kvarstadeller utmätning för annan fordran har fått ett något blandat mottagande vidremissbehandlingen. Enligt i talar mycket för delberättigade i den föreslagna förstärkningen av kvarstad, även om tillämpningenav bestämmelserna torde vålla åtskilliga svårigheter. Kronofogdeföreningenanser alt den lösning som beredningen har föreslagit är praktisk men att denerbjuder vissa problem. Enligt föreningen råder stor osäkerhet i frågan närskattefordran skall anses ha uppkommit, varför frågan bör bli föremål försärskild utredning. Även utredningen om säkerhetsåtgärder m.m. iskatteprocessen påpekar att förslaget aktualiserar frågan om fordrans uppkomst.Mycket talar enligt utredningen för att lagstiftning krävs härom såvitt avserdet allmännas anspråk på skatter, tullar och avgifter. RSV tror att dekonkurrenssituationer som regleras i förslaget kan bli ganska vanliga framdelessom följd av att kvarstadsinstitutet enligt förslaget blir mera attraktivt änf.n. Konkurrensfrågorna är komplicerade och det är svårt alt se om deföreslagna reglerna är lämpliga för alla de situationer som avses. RSV haremellertid inte nägon avgörande invändning mot bestämmelserna men villframhålla alt tillämpningsproblem kan uppkomma. Som exempel nämner RSV attkvarstad för en mindre, oprioriterad fordran har lagts på gäldenärens enda menganska värdefulla utmätningsbara tillgång och all det sålunda finns ett stortövervärde. Enligt RSV är det oklart om förslaget medger att egendomen beläggsmed ny kvarstad eller utmäts för annan, likaledes oprioriterad fordran, som haruppkommit efter kvarstadsbeslutel. 1 ett sådant läge blir storieken på övervärdetavgörande för frågan om ny kvarstad eller utmätning är till skada förkvarsladsborgenären. torde som regel böra vara försiktigi bedömningen av övervärdet och i tveksamma fall avslå från ny kvarstad ellerutmätning. Å andra sidan kan underlåtenhet att belägga egendomen med nykvarstad eller utmäta den innebära att det blir nödvändigt att begäragäldenären i konkurs för att övervärdet skall bli åtkomligt. 1980/81:8 /6 kap. 15 § 816 RSV påpekar vidare att avgöranderättsverkningar enligt de föreslagna bestämmelserna är knutna tili tidpunktenför fordrans uppkomst. Problemet när en fordran uppkommer torde främst varaaktuellt beträffande skattefordringar, särskilt inkomstskatter. Frågan närolika skalte-och avgiftsfordringar skall anses uppkomna kan enligt RSV lösasendast genom särskild lagstiftning. , som påpekar attfrågor om lidpunkten för fordrans uppkomst kommer att prövas i utsökningsmål istörre utsträckning än som är fallet, anser alt kronofogdemyndigheten intebör erhålla Judiciella uppgifter i den omfattning som beredningen harföreslagit. Del kan vidare enligt hovrätten befaras att de föreslagna reglernaleder till en kraftig ökning av antalet ansökningar orn kvarstad, Ålminsioneborgenärer som kan ställa säkerhet kommer sannolikt att regelmässigt ansöka omkvarstad för alt försäkra sig om den, visserligen begränsade, förmånsrätt somhar föreslagits. Man kan vidare befara att antalet konkurser ökar, en utvecklingsom del inte förefaller finnas skäl all främja, Bestämmelsema kan också medföravissa tillämpningssvårigheter. Hovrätten anser alt tillräckliga skäl inleföreligger att inlöra förmånsrätt för kvarstad. Om överexekutor skullebehållas eller uppgifterna föras över till endast vissa kronofogdemyndigheter,minskar dock hovrättens betänkligheter. De föreslagna bestämmelserna omskydd för kvarstadsborgenär avstyrks i några remissyttranden.