prop · G403126 · 1980-12-31 00:00:00 — Den parlamentariskaulredningens arbete med dessa frågor bör dock inte innebära all angelägnaförslag från andra ulredningar på skolans område fördröjs. Äveninom del sociala området föreligger behov av ett klarläggande avansvarsfördelningen och nya samarbelsformer kan behöva skapas. Detla framhållerAMS i sin anslagsframställning för /82. Vårdinstitutioner ochsociala myndigheter släpper enligt AMS i många fall ansvarel för enskildaalltför . Diirför tvingas arbetsförmedlingen atl lägga ner myckel sloraresurser på sökande som inle är tillräckligt rehabiliterade för all enarbelsplacering skall vara möjlig. Effekterna av förmedlingens insatser kandärför i praktiken ofta bli mycket små eller obetydliga. Förmedlingens arbelehar här kommit alt fä viss karaktär av kurativ verksamhel. Ulredningen börbelysa i vilken ulslräckning förmedlingens resurser las i anspråk för sådanauppgifter. Arbetsförmedlingensprimära uppgift är platsförmedlingen som skall ge arbetssökande hjälp atl fäarbete och arbetsgivare hjälp alt få arbetskraft. Men arbetsförmedlingen skallockså, som jag lidigare framhållit, medverka med arbetsförberedande åtgärderför sökande som behöver särskill stöd för att fä arbete. Detla kan t. ex. gällanytilllrädande på arbetsmarknaden, sökande i svåra omslällningssiluationer ocharbetshandikappade. Prop.1980/81:126 131 den1 finns inrättade inom arbetsmarknadsverket.Verksamheten vid instituten syftar till att pröva arbetshandikappades ochyrkesobestämda personers förutsäitningar för olika arbelen och genom vägledningoch arbetsförberedande insatser medverka till all vederbörande får ell arbele.Arbetsmarknadsinstitutens resurser bör därvid komma sådana sökande tillgodosom behöver fördjupad vägledning och mera omfattande förberedelser innan de kanta steget vidare till arbele eller ulbildning. När del gäller sökande sombehöver arbetsförberedande och yrkesreha-bililerande insatser behövs en närasamverkan med andra ansvariga samhällsorgan, lex sjukvård, socialvård,kriminalvård, försäkringskassor etc. Del är angeläget atl den medicinska ochsociala rehabiliteringen har genomförts så långl alt arbetsförmedlingensarbetsförberedande och platsförmedlande insatser kan leda lill posifivaresultat för den sökande. I de fall fortsatta insatser behövs från andrasamhällsorgan är del angelägel atl en nära samverkan kommer lill stånd mellandessa organ och arbetsmarknadsverket, så atl man får en ansvars- ocharbetsfördelning mellan de berörda organen som är rationell ursamhällsekonomisk synpunkl och som tillgodoser de berörda innividernas behov avkontinuitet i rehabiliteringsprocessen. Vadjag här har anfört om behovet av samverkan och en klarare ansvarsfördelningmellan samhällets olika organ bör inle tolkas så att arbetsmarknadsverket kanfränsäga sig elt ansvar för dem som p. g. a. handikapp eller andra arbetshinderhar svårigheter pä arbetsmarknaden. Jag vill erinra om riksdagensställningstagande (AU 1978/79:20, rskr 1978/79:186) till prop. (1978/79:73) omätgärder för arbetshandikappade. Ulredningenbör mot bakgrund av vad jag här har redovisat ange riktlinjer för vad som ärarbetsmarknadsverkets ansvar i dessa sammanhang och belysa avgränsningargentemot uppgifter som bör falla på andra samhällsorgan. Blandinvandrarna finns många arbetssökande som har komplicerade hinder för enarbelsplacering. Det kan gälla bostadsproblem, brist på barntillsyn, bristandegrundutbildning, sociala problem etc. Här krävs ell nära samarbete mellanarbetsförmedlingen och kommunerna för atl dessa hinder skall kunna övervinnas.Ansvarel i enskilda invandrarärenden måsle sålunda delas mellanarbetsförmedlingen och de kommunala myndigheterna. AMS pekar på dennaproblemalik i sin anslagsframställning för /82 och anser delangelägel att man från statsmakternas sida markerar var gränsen gär mellanarbetsmarknadsverkets och kommunernas ansvar. Ulredningen bör även behandladenna fråga. Härvid bör utredningen samräda med invandrarpolitiska kommittén (A1980:4). Igränsområdet mellan näringspolitik, regionalpolitik och arbetsmarknadspolitikär behovel av samordning och samverkan stort. avgränsningar iansvarsfördelningen mellan olika polilikgrenar är här i hög grad 1980/81:126 132 nödvändig om den samlade politiken skall bli effektiv.Genom framväxten av hell nya selekliva ålgärder inom närings- och regionalpolitikenhar fiera organ blivit involverade i handläggningen av frägor medarbetsmarknadspolitisk anknytning. Ulredningen bör överväga om den nuvarandearbetsfördelningen på detta område är den mest rationella. 1 den framlagdaindustripoliliska propositionen tar chefen för induslrideparlemenlel bl.a. uppfrågan om ansvarsfördelningen mellan olika myndigheler vad gällerhandläggningen av lokaliseringsstödet. Denna fräga bör prövas av utredningen. Man bör geakt på atl den fortsatta utvecklingen inom del här omrädel inte leder lillförändringar som inverkar menligt pä snabbheten och styrkan i detarbetsmarknadspolitiska agerandet. Inle minst när det gäller all lösa akutasysselsättningsproblem på en ort har ansvarsfördelningen blivit i viss månoklar. Fömtsättningarna för arbetsförmedlingen att aktivt verka för enomställning i en situation dä förelag har övertalig arbetskraft har undersenare år förändrats. Allt fier lokala, regionala och cenirala myndigheter harkommit alt bli engagerade i ansträngningar atl lösa problemen då del uppslårsysselsältningssvårigheter på en ort. har aktiviteterna eninriktning på atl bevara arbelsliilfällen ulan större förändringar vilkel inlealllid är den långsiktigt mest lämpliga lösningen ur sysselsättningssynpunkt.En försvagning av arbetsmarknadsmyndigheternas roll vid omstmktureringar ledersannolikt till minskad omslällningsberedskap när denna i stället mol bakgrundav den väntade utvecklingen under 1980-talel borde höjas. Jag har tidigare framhållitvikten av alt samhällets åtgärder vid driftsinskränkningar ochföretagsnedläggningar får en mera offensiv inriktning än de haft under denföregående konjunklurdämpningen. Eftersom ansvaret för åtgärderna ligger hosolika myndigheter krävs en koordinering av insatserna och en precisering avvilken roll olika polilikgrenar och myndigheler skall spela i samband medlokala sysselsättningskriser. Allmänlskall översynen av arbetsmarknadsverkets ansvarsområde syfta till att skapa enmera rationell ansvarsfördelning mellan verket och andra myndigheter och geverkel ökade möjligheler alt koncentrera sina resurser pä platsförmedling ochde instrument i direkt anslutning lill denna som är nödvändiga för atl främjaanpassningen på arbetsmarknaden. En utgångspunkt skall vara atl denparlamentariska utredningens förslag skall kunna genomföras inom ramen föroförändrade resurser. 10.5 Effektivare resursutnyttjande inomarbetsmarknadspolitiken En precisering av arbetsmarknadsverkets ansvarsområde börföljas av en allmän genomgång av del arbetsmarknadspolitiska ålgärdsprogrammeli syfte all uppnå effektiviseringar. Även om ansvarsområdet begränsas någolåterstår ell stort antal åtgärder som skall administreras genom arbetsmarknadsmyndigheterna.Del medför en administrativ hantering som krä- Prop.1980/81:126 133 vermycket betydande resurser och del är oundvikligt all delta inkräktar påutrymmet för egentlig förmedling. Det bör emellertidundersökas om inte förenklingar kan vidtas som underlättar den administrativahanteringen. Nya åtgärder har successivt tillkommit och omfattningen av debestämmelser som den enskilde förmedlaren skall informera om och som han självskall sätta sig in i har hela liden ökal. Åtgärdsuppsättningen bör gås igenom isyfte alt förenkla bestämmelser och begränsa antalet enskilda åtgärder. Dellakan ske dels genom sammanslagning av åtgärder med likartal innehåll, dels genomutrensning av åtgärder som det i och för sig kan finnas motiv för men som ärobetydliga i omfattning och därför kanske kostar mer all administrera än vad deger i utbyte. Det är en samlad genomgäng av de olika stödformerna som behövergöras. Varje enskild ålgärd kan förefalla motiverad om man ser den isolerad mensammantaget kan hanteringen av alla åtgärder -jämsides med del egentligaförmediingsarbetet - blir för omfattande. Alltför mycket resurser går åt lillall informera kunderna om gällande bidragsbestämmelser och fill att ombesörjadel inlerna informationsutbytet och beslutsfallandel inom myndigheten. Omdet vore möjligt all genomföra en genomgripande rationalisering i del Sloraantal åtgärder och delaljbestämmelser som statsmakterna har fattatbeslul om, skulle verket fä mera tid över för platsförmedlingen. Sådanaförenklingar kan kräva jämkningar i förhållande till de motiv som legat lillgmnd för enskilda ålgärder. Eftersom vatje åtgärd då den infördes hade tillsyfte att lösa etl problem eller stödja en utsatt gmpp är ett villkor atlrationaliseringen lolalt sett inle försvagar del arbetsmarknadspolitiskastödets positiva verkningar. Delta kräver avvägningar som inte enbart är avteknisk natur. Jag finner därför alt även denna uppgift är väl lämpad för denparlamentariska utredningen. Enfråga av slörre räckvidd är fördelningen av resurserna inom arbetsmarknadspolitikenpå olika slag av ålgärder. Som jag lidigare har framhållit bör åtgärderna syftalill atl anpassa utbudet av arbetskraft och anpassa arbetsgivarnas efterfråganpä arbetskraft snarare än alt utöka antalet särskilt anordnade sysselsättningstillfällen,t.ex. beredskapsarbeten eller skyddat arbele. Avsikten med den päarbetsmarknadspoliliska grunder anordnade sysselsättningen måsle vara allöverbrygga arbetslöshetsperioder och ta lill vara mänskliga resurser i ställetför alt tvinga människorna ut i en ofta nedbrytande sysslolöshet. Påmotsvarande sätt skall skyddad sysselsättning anordnas för dem som inte hellermed lönesubvenlioner eller annal samhällsstöd kan få arbele på den reguljäraarbetsmarknaden. Sådana särskilda sysselsättningsskapande ålgärder bör därförinte komma lill användning i de fall arbetslösheten i huvudsak sammanhänger medbristande anpassning hos arbetssökande och arbetsgivare. Det är genom altulnyllja de lediga platserna på den reguljära arbetsmarknaden som arbelslöshetsproblemeni första hand skall lösas. Prop.1980/81:126 134 Arbetsförmedlingenbör därför primärt försöka få till stånd en arbelsplacering av den sökandegenom direkta förmedlingsåtgärder. Om detla inle kan uppnås så all denenskildes sysselsättningsproblem kan lösas på elt tillredsställande sätt fårsuccessivt mer resurskrävande åtgärder sättas in. Kostnaderna ökar alltsnabbare med varje steg i älgärdskedjan: Arbetsförmedling - vägledning vidarbetsförmedling - flyttningshjälp - kortare väglednings- ochrehabiliteringsinsatser eller utbildning - längre rehabilitering ochutbildning - skyddat arbete osv. fram lill beredskapsarbeten med mycket högadagsverkskoslnader. Det är därför vikfigt ur samhällsekonomisk synpunkl altförmedlingsinsatserna sätts in på rätt nivä. Om arbetsförmedlingen sätter inmera kostsamma ätgärder än som är nödvändigl för all nå fram lill enarbelsplacering kan del bli ganska slora resurser som tas i anspråk ulöver vadsom är nödvändigl. Härrör det sig om relativt svåra avvägningsproblem när del gäller att i deenskilda fallen bedöma hur stora insatser som behövs för att en sökande skallfå arbele. Problemen underlättas inte av atl de sökande i många fall kanuppfatta olika slöd - 1. ex. utbildning - som en rättighet som hon eller hanbör fä fillgång lill oavsett läget pä arbetsmarknaden. Här krävs fasta mtineroch en medveten organisatorisk uppläggning som ger förmedlarna slöd vid dessasvåra avvägningar. Motbakgmnd av vad jag har anfört om nödvändigheten av alt insatser förläggstill rätt nivå är en sådan effektivisering av förmedlingsverksamheten viktigur samhällsekonomisk synpunkl. Ur samhällets synpunkt är det också angelägetalt grupper med särskilda svårigheier t.ex. arbetshandikappade ges ökademöjligheler all få del av sådana åtgärder som behövs i del enskilda fallet,genom all de som har större möjligheler alt klara sig utan stödåtgärderna, kanfå arbete genom platsförmedlingsåtgärder. Därigenom kan samhällel avlastaskostnader för förtidspensioner och vårdinsatser, som i många fall är alternativtill rehabilitering och sysselsältning. Prioriteringen mellanolika åtgärder vid medelstilldelningen till arbetsmarknadsverket har ocksäbetydelse när det gäller arbetsmarknadspolifikens uppgift all förbättraarbetsmarknadens funktionssätt. I betydande utsträckning är de mindreresurskrävande åtgärderna ocksä mera ägnade atl främja anpassningenpä arbetsmarknaden. En omfördelning av resurser inom delarbetsmarknadspolifiska ålgärdsprogrammel kan därför övervägas. Den skullekunna inriktas på en relalivi större satsning på platsförmedlingen och dessanpassningsfrämjande hjälpmedel, dvs. i huvudsak innebära en omfördelning frånåtgärder som ligger sent i åtgärds-kedjan lill åtgärder som ligger . Ensädan omfördelning får dock självfallet inte ske på sådant sätt alt del innebären resursöverföring från svaga grupper lill dem som har större konkurrenskraftpå arbetsmarknaden. Alt bedöma möjlighelerna till sädana resursomfördelningarär därför en uppgift som kräver även politiska överväganden. Prop.1980/81:126 135 denparlamentariska utredningen ges i uppdrag att belysa hur en resurom-fördelningkan åstadkommas och vilka konsekvenser den kan fä för insatserna på arbetsmarknadspolitikensområde och för de människor som berörs av dessa. Även själva syslemel förresursfördelning bör tas upp lill prövning. Medelstilldelningen kännetecknas avalt anslag ges till olika åtgärder där det inte finns möjligheter lillomfördelningar under löpande budgetår. En anslagsfilldelningsteknik sommöjliggjorde viss överföring av medel mellan de olika ålgärdsslagen skullekunna medföra fördelar ur effektivitetssynpunkt. 1 princip borde man strävaefter alt ge större möjligheter atl välja olika åtgärdskombinalioner för altlösa eft givet arbetslöshelsproblem. Ulredningen bör undersökaförulsältningarna för all skapa en ökad fiexibilitet i resursanvändningen därbesparingar pä en anslagspost i vissa fall skulle kunna överföras tillangelägnare ändamål. Arbetsmarknadsverkelsuppgifter varierar kraftigt med konjunktursituationen. Medelstilldelningenlill arbetsmarknadsutbildning och sysselsättningsskapande ålgärder är i höggrad konjunkluranpassad och kan i betydande utsträckning utökas i etl svagtkonjunkturiäge. De personalmässiga resurserna utmärks emellertid inle av ensädan flexibilitet och är inte dimensionerade för att klara extremabelastningar i en djup lågkonjunktur. Utredningen bör pröva hur en ökadflexibilitet skall kunna åstadkommas även inom della område. Härvid bör ävenförutsättningarna för alt tillfälligt förstärka arbetsmarknadsverketspersonalresurser studeras. Efteröversynen av arbetsmarknadsverkets ansvarsområde och åtgärdsprogram börundersökas vilka krav de föreslagna förändringarna ställer pä organisationen.Utredningen bör ange huvudprinciperna för en organisationsförändring. Syftetmed en organisationsöversyn är atl få en rationellt uppbyggd organisation förarbetsmarknadsverket som är väl avpassad för de arbetsuppgifter som verketenligl utredningen skall ha och som främjar den prioritering mellan olikaarbetsuppgifter som ulredningen föreslagil.I översynen bör bl.a. behandlasfrågan om fördelningen av ansvar och uppgifter inom verket mellanarbetsmarknadsstyrelsen, länsarbetsnämnderna och distriktsarbelsnämnderna. Somjag lidigare nämnt har AMS anslutit sig till PLOG-ulredningens rapport och i enskrivelse lill regeringen den 22 och där medelsförslärk-ningar inleovillkorligen behövs. 1 de delar som förslagen kräver medelstill-skoll kommerAMS atl i sina anslagsframställningar successivt ta upp behovel av medel förgenomförandet. PLOG-ulredningensförslag bör, som jag lidigare framhållit, bidra till en effektivisering avplatsförmedlingen. Förslagen ligger i linje med de riktlinjer för del kommandeutredningsarbetet som jag har angett. Prop.1980/81:126 136 detdärför angelägel atl PLOG:s förslag rörande kontorens inre organisation ocharbetsfördelningen inom arbetsförmedlingen genomförs inom de medelsramar somkommer att anvisas. PLOG:s förslag om inrättande av nya lokalkontor är AMSoförhindrat alt genomföra inom ramen för gällande föreskrifter och givnamedelsramar. AMS har i augusti 1980överiämnal en rapport från arbetsgmppen för översyn av AMS organisation.Rapporten har tillstyrkts av AMS. I en särskild skrivelse har statskontoretframhållit atl huvuddelen av rapport-förslagen är nödvändiga att genomföra föratt uppnå effektivitetsökningar. Jag har i årets budgetproposition förordat enviss förändring i enhelsupp-delningen innebärande en omvandling avarbetsvårdenheten till en enhet för arbetsförberedande älgårder. Jag är nuberedd all dämtöver förorda sådana yllerligare justeringar i enhelsuppdelningensom erfordras för att underlätta genomförandel av PLOG:s förslag. AMS föreslåralt arbetsför-medlingsenhelen omvandlas fill en enhet för platsförmedling ochyrkesväg-ledningsenhelen till en enhet för vägledning. Förslaget innebär attvissa mindre förändringar i ansvarsfördelningen mellan olika enheter genomförsi syfte aft koncentrera platsförmedlingsfrägor till en enhet och erhålla enarbetsfördelning mellan enheten för platsförmedling samt enheterna förvägledning och arbetsförberedande åtgärder som ligger i linje med PLOG:sförslag rörande förmedlingsorganisationen. Jag tillstyrker atl dessa förändringar,i avvaktan pä översynen av arbetsmarknadsverket, får genomföras provisoriskt ihuvudsaklig överensslämmelse med AMS förslag. 1 övrigl anser jag atl frågan ommera omfattande förändringar i AMS organisation bör anslå till dess denparlamentariska utredningen är färdig med sitt arbete. Jag räknar emellertidmed att eventuella förändringar belräffande AMS verksamhet med vapenfrifrågorsamt överföring och omhändertagande av flyktingar kan genomföras ulan altavvakta utredningens förslag. Del bör i det här sammanhanget också erinras omatl AMS har möjlighel alt göra mindre justeringar i arbetsfördelningen mellanenheterna. Regeringenhar uppdragit ät AMS alt i samråd med statskontoret och i nära kontakt medberörda personalorganisationer se över administrationen och organisationen avberedskapsarbeten i styrelsens egen regi. Översynen skulle inle beröraegenregiverksamhelen som sådan utan ta sikte på regionkonlorens ställning iarbetsmarknadsverkets organisation. En särskild arbetsgrupp har genomförlöversynen och AMS har i skrivelse till regeringen anslutitsig lill förslagen och överlämnat rapporten lill regeringen. Enligt förslagetskall tvä regionkontor slås samman. Regionkontoret i läggs ner ochverksamheten vid regionkontorel i utvidgas lill att även omfattaVästerbollens län. Antalet regionkontor minskas därigenom från sju lill sex.Vidare föresläs en förändring i arbelsplatsorganisationen som ger en inleobetydlig inbesparing av huvudsakligen biträdesljänsler och förrådsmän. Slatskonlorelhar i ett samrädsyttrande slälll sig bakom förslagen i Prop.1980/81:126 137 rapporten.I översynsuppdraget ingick inle all utvärdera AMS egenregiverksamhel somsädan. Statskontoret föreslår dock i sitt yttrande att regeringen låterutvärdera omfattningen av och formerna för AMS egenregiverksamhel. Jag harlidigare i budgetpropositionen (prop. 1980/81:100 bil. 15) anfört att de frägorsom tas upp i AMS rapport bör behandlas av ulredningen för översyn avarbetsmarknadsverket. Utredningen bör därvid förutsättningslöst prövaomfattningen av och formerna för AMS egenregiverksamhel. AMS har påbörjal enavveckling av förläggningsboendel vid arbetsplatser för specialanvisade.Avvecklingen skall vara slutförd i och med utgången av och berör ca100 assistenter och lillsyningsmän. AMS har etl arbetsgivaransvar för dennapersonal som innefattar en omplaceringsskyl-dighel. Några av dessa personer harförmedlingsbakgmnd och andra kan efter viss intemutbildning vara lämpliga somarbetsförmedlare. Jag avser atl senare återkomma lill regeringen om att ge AMSelt uppdrag alt i samband med anslagsframställningen för /83närmare precisera hur en sådan omfördelning bör kunna äga rum. 11 Fackligt inflytande på frågor om statligt arbetsmarknadsstöd Arbetsmarknadspolitikenhar byggts ut med flera stödformer. De föreskrifter somhar utfärdats för dessa stödformer -normall intagna i regleringsbrev -innefattar bl. a. bestämmelser om hur det fackliga inflytandet skalltillgodoses vid handläggningen av enskilda ärenden. När det gäller bidragetlill ulbildning i förelag skall samråd äga mm med berörd lokal fackligorganisation före själva beslutet om ulbildning och därefter vid utbildningensgenomförande. Sådant bidrag utgår vidare endasi för utbildning av anställda,som uppbär löne- och anställningsförmåner som har godkänts avkolleklivavtalsslulande facklig organisation. Dessutom skall ulbildningen skeenligt en plan som, efter samråd med arbetsgivarnas och arbetslagamasorganisationer inom branschen, har godkänts av arbetsmarknadsmyndigheterna.Bidrag lill praktik-anställning av äldre och handikappade utgår endast ompraklikanställning-en är förenad med löne- och anställningsförmåner som hargodkänts av kolleklivavtalsslulande facklig organisation. Även när det gällerdella bidrag skall samråd ske med berörd lokal facklig organisation förebeslutet om ulbildning och därefter vid utbildningens genomförande.Tekobidraget utgår endast om berörda arbetstagarorganisationer tillstyrkeransökningen. För en mer fullständig redogörelse av dessa bestämmelser samtförslag fill författningstexter m.m. hänvisas till promemorian Ds A 1979:7Betalningsinställelse och rådmmsslöd m. m. (s. 8386 och 125-130). I fråga omden införda stödformen anställning med lönebidrag föreskrivs alt Prop.1980/81:126 138 berördaarbetstagarorganisationer skall ha beretts tillfälle alt avge yttrande innanärendet avgörs. Vidare får lönebidrag beviljas endast under förutsättning atldel i anställningen utgår lön och andra anställningsförmåner enligtkollektivavtal eller som är jämförbara med förmåner enligt kollektivavtal inombranschen. Även när det gällerregionalpolitiskt stöd finns det bestämmelser av ifrågavarande slag. Sådantslöd fär säledes beviljas endast om mottagaren visar att de anställda uppbärlön och andra anställningsförmåner som är minst likvärdiga med dem som utgårenligl tillämpligt kollektivavtal. Vidare skall företag som är aktiebolageller ekonomisk förening fackliga organisationerna vid förelagettillfälle att yttra sig över vissa uppgifter som lämnas i slödärenden. Dessutomgäller som villkor för den regionalpolitiska stödformen utbildningsslöd, attutbildningen sker enligt en plan som har godkänts av arbetsgivarnas ocharbetslagarnas organisationer inom branschen. Frågan om de fackligaorganisationernas infiytande på ärenden om samhällsstöd till förelag har undersenare är varit föremål för debatt. Det har ä ena sidan frän arbetsgivarhållgjorts gällande atl de fackliga organisationerna i vissa enskilda fallofillbörligt har ulnyttjal sill inflytande över ifrågavarande beslut. Frånfackligt håll har ä andra sidan LO och TCO i en skrivelse tillarbetsmarknadsministern och industriministern begärt mer enhetliga regler ochett vidgat fackligt inflytande över de akluella stödformerna. 1 skrivelsenföreslår organisationerna all som villkor för stöd genomgående skall krävasatt företaget har tecknat kollekliv-avtal och alt de fackliga organisationernahar tillstyrkt ansökan. Frägan har också berörts i (svar av dåvarandechefen för på inlerpellafion 1977/78: 156 om detfackliga inflytandet vid beslut om samhällsstöd lill företag, se riksdagensprotokoll 1977/ 78:134). Jagvill också erinra om att jag i årets budgetproposifion berört denna fråga närdel gäller del s.k. .äldrestödet (prop. 1980/81:100 bil. 15 s. 86-87). Deltorde inle råda delade meningar om värdet av all arbelsmarknadens parter deltari beslutsfattandet i ärenden angående olika former av samhällsstöd tillföretag. Som framgår av den inledningsvis lämnade redogörelsen för olikastödformer förekommer också en sådan medverkan i stor utsträckning.