prop · G40373 · 1980-12-31 00:00:00 — a. till altsjukvårdshuvudmännens generella avgiftsnedsätlning baseras på löpande årföreslår utredningen att även del samordnade högkoslnadsskyddet grundas på enlöpande giltighetstid av efter första besöket eller inköpet. Jag ansluter mig till utredningens förslag i denna del. Såsom har nämnis är vissa läkemedel hellkostnadsfria. Som framfört i ett yttrande till socialförsäkringsulskotlet(se SfU 1975/76:42) har betydelsen av kostnadsfriheten minskat, framför alltsedan Prop.1980/81:73 12 systemet med prisnedsättning av läkemedel kompletteratsmed ett absolut tak för patientens kosinad för de läkemedel som expedieras vidett och samma tillfälle. Betydelsen minskar ytterligare, anför styrelsen, genomatt många patienter som har rätt till kostnadsfria läkemedel dessutom behöverandra läkemedel, vilka ordineras enligl reglerna för prisnedsatlaläkemedel. Samtliga läkemedel som ordineras av en läkare vid ett fillfälle ochsom inköps sammanräknas vid uträkningen av läkemedelsrabatten. Idessa fall får kostnadsfriheten för en del av läkemedlen vanligen ingenpraktisk betydelse för patienten. Ulredningen konstaterar att förmånen av kostnadsfrialäkemedel är grundad på hur allvarlig och långvarig sjukdomen är. I förarbetenalill gällande lag talas om alt kostnadsfrihet skall ges för ett fätalkvalificerade och specificerade sjukdomar som enligl vetenskap och beprövaderfarenhet kan behandlas med vissa livsviktiga läkemedel. Det fordras därför enbedömning även av läkemedlets livsnödvändighet. Detla medför att vissa sjuka,även om de har begränsad läkemedelskonsumtion, erhåller kostnadsfria läkemedelmedan andra sjuka med kanske höga kostnader inte omfatlas. Slora grupper sjukamed läkemedelsbehov slår utanför förmånen. Delta gäller t. ex. psoriasissjuka,reumatiker, allergiker och njursjuka. Om även dessa grupper sjuka skall omfatlas avkostnadsfriheten är det enligt utredningen nödvändigt att förteckningen somanger rätten till kostnadsfrihet byggs ul med dt anlal nya sjukdomar ochläkemedel. Oavsett hur man definierar ett nytt sjukdomsbegrepp kommer dockalltid problem att uppkomma vid gränsdragning mellan de sjukdomar som omfattasav och de som fortfarande slår ulanför kostnadsfriheten. Detla problem kommeralllid att kvarstå om man inte har för avsikt att låta läkemedel för samtligasjukdomar bli kostnadsfria. Om man i stället väljer alt införa fria läkemedelför,vissa utsatta grupper, exempelvis pensionärer, barn och ungdomar, kan man enliglutredningen inle undvika att en mängd personer får det förstärkta slödet ulanalt ha behov av del. Detla som flera andra patientgrupper inle skulleomfattas av slödel. Mot denna bakgrund har utredningen ställt frågan om delfinns skäl att bibehålla den nuvarande förmånen av kostnadsfrihet för vissaläkemedel efter dl genomförande av del föreslagna systemet med dl samordnathögkostnadsskydd för vård- och läkemedelskostnader. Utredningen konstaterar att det blir inga eller obetydligakostnadsökningar för flertalet patienter med kostnadsfria läkemedel omkostnadsfriheten tas bort. Införs ell samordnat högkoslnadsskyddsynes det som om antalet personer som får en kostnadshöjning reduceras ochstora grupper får enligt beräkningarna totalt sett lägre värd- ochläkemedelskostnader. Ulredningen anser del önskvärt från samordningssynpunklalt ell generellt och enhetligt högkostnadsskydd inle behöver kompletteras medsärregler för vissa sjuka. Upphör den kostnadsfria läkemedelsförmånen kanutgifterna för förmånen tillsammans med koslnaderna för de nuvarande Prop.1980/81:73 13 sjukvårdskorten omfördelas lill ell generellt högkoslnadsskyddsom blir oberoende av diagnos, inriktningen av vårdbehovet, typ av läkemedelosv., men som ändå kan utnyttjas av stora grupper av dem som harkostnadsfria läkemedel. Del kan därför hävdas, alt inriktningen av stödet lillde allvarligl och långvarigt sjuka med stört läkemedelsbehov blir oförändrad. Ihuvudsak är del endasl stödsystemet som omgestaltas och blir mera rättvist iförhållande lill faktisk vårdkonsumtion. Olika grupper av sjuka jämställs iförsäkringshänseende genom att enbart antalet vårdtillfällen elc. bliravgörande för högkostnadsskyddet. Myckel talar enligt utredningen således för att dekostnadsfria läkemedlen bör överföras till prisnedsatta och inordnas i dtgemensamt högkoslnadsskydd. Särskilt kan man peka på den begränsade betydelsekostnadsfriheten skulle få framöver. De efler hand växande lillämpningssvårighetersom förmånen av kostnadsfria läkemedel medfört och som redovisas i belänkandel,avsnitt 3.1, är ocksä ett skäl lill att söka komma ifrån det nuvarandesplittrade systemet. Dessulom bör beaklas all vård- och läkemedelsbehov ändrasefter hand och att förskrivningsvanor och besöksmönster kan påverkas av nyaersättningsregler. Utredningen redovisar två allernaliv för införandet av ellgemensamt kostnadsskydd. Utredningens första alternativ innebär ett avskaffandeav kostnadsfriheten för vissa läkemedel och ett överförande av dessa lill den prisnedsatlasektorn. Detta alternafiv tillstyrks av bl. a. , riksförsäkringsverket.Landstingsförbundet, , , , , DHR och PRO. Socialstyrelsenframhåller som skäl för sitt ställningslagande att problemen med att avgränsaförmånen av kostnadsfria läkemedel fortsätter att öka. Vidare innebär det förstaalternativel enligt ett rättvisare högkoslnadsskydd.Landstingsförbundet anser all patienter som f. n. erhåller kostnadsfrialäkemedel övergångsvis bör få behälla denna förmån. Ulredningens andra alternativ - med bibehållen kostnadsfrihetför vissa läkemedel enligt nu gällande regler - tillstyrks av bl. a. slatenshandikappråd, HCK och Svenska Diabetesförbundel. understryker isitt remissvar att de kostnadsfria läkemedlen är en viklig förmån framför alllför diabetiker, allergiker och epilepfiker och menar all ulredningens första allernalivskulle innebära en kraftig försämring för dessa grupper. Svenska Diabetesförbundel,som anser att det första alternalivet innebär en försämring för diabetikenia,förutsätter att denna grupp kompenseras för merkostnader medhandikappersättning resp. vårdbidrag om kostnadsfriheten för vissa läkemedelavskaffas. För egen del vill jag anföra följande. Som jag har anfört kan ell fullständigt skydd molhöga läkemedelskostnader inte vinnas genom alt förteckningen över de kostnadsfrialäkemedlen utökas. Detla innebär att även i fortsättningen vissa grupper 1980/81:73 14 får hell fria läkemedel medan andra grupper hänvisas till prisnedsätlnings-systemd.De undersökningsresultat som utredningen framlägger visar alt personer somerhåller kostnadsfria läkemedel i slor utsträckning även använder prisnedsatlaläkemedel. Av Tierpundersökningen (se betänkandet s. 83) framgår alt knappt enprocent av befolkningen har fält enbart kostnadsfria läkemedel. Om dekostnadsfria läkemedlen överförs till prisnedsatla läkemedel skulle samtligagrupper av sjuka med stor läkemedelsförbrukning behandlas lika oavsellsjukdomens art. Ett genomförande av ett samordnat högkostnadsskydd för vård-och läkemedelskostnader på del sätt jag har föreslagit lorde innebära alt enmajoritet av de personer som har kostnadsfria läkemedel får antingen sänktaeller oförändrade totala koslnader även om kostnadsfriheten för vissa läkemedelskulle las bort. Denna effekl beror på att dessa personer även i stor ulslräckninggör läkarbesök och inköp av andra läkemedel än kostnadsfria, och således kommerall omfattas av det föreslagna samordnade högkoslnadsskyddet för sjukvårds- ochläkemedelskostnader. Många skällalar därför enligt min mening för alt kostnadsfriheten las bort. Med hånsyntill att kostnadseffekterna för personer som har kostnadsfria läkemedelskulle skifta betydligt, beroende på vilken sjukdom de lider av, är jag dock inleberedd alt nu föreslå ett avskaffande av kostnadsfriheten för vissa läkemedelutan förordar alt de nuvarande reglerna om kostnadsfrihet tills vidare fårkvarstå i avbidan på all verkningarna av det nya systemet kan överblickas. Ellsamordningsproblem uppkommer emellertid härigenom, nämligen följande. Det föreslagna skyddet mot höga vård- ochläkemedelskostnader skall såsom nämnts omfatta de inköp och besök patienten erlagtavgifter för. De personer som har rätt till kostnadsfria läkemedel kan därför inlekvalificera sig för högkoslnadsskydd annat än i den mån de gör vårdbesök ellerordineras andra läkemedel än kostnadsfria. Del kan dock vara fördelaktigt fördessa alt köpa samtliga läkemedel enligt reglerna om prisnedsättning i ställetför att erhålla vissa kostnadsfritt. Det är därför lämpligl alt dessa personererbjuds en möjlighel att om de så önskar få köpa samtliga läkemedel enligtreglerna om prisnedsättning. Härigenom kan dessa inköp tillgodoräknas dem föralt uppnå del föreslagna högkoslnadsskyddet. Jag föreslår därför att, samtidigtsom förmånen av kostnadsfria läkemedel kvarslår, det öppnas en möjlighet attavstå från denna och i stället erlägga avgift även för dessa läkemedel enligtbestämmelserna för prisnedsatla läkemedel. Jag återkommer till denna fråga ispecialmotiveringen. I detta sammanhang vill jag tillfoga att förteckningenöver de kostnadsfria läkemedlen på samma sätt som sker f. n. kommer attrevideras med hänsyn lill tillkomslen av nya läkemedel. Prop.1980/81:73 15 Enligl utredningen bör högkoslnadsskyddet bl. a. medföraen begränsning av patientens egna kostnader som någorlunda överensstämmer medsjukvårdshuvudmännens nuvarande avgiftsnedsätlning. Vidare bör kostnadsbefrielsenge den försäkrade ett rimligt antal kostnadsfria vårdbesök eller läkemeddsexpediiioner. Enövergång från de olika landstingskommunernas system för nedsättning avpatientavgifterna till ett samordnat högskostnadsskydd kan få olika följder iskilda sjukvårdsområden. Utredningen har i sin granskning av tänkbara effekterfrämst tagit hänsyn till det mest utbredda systemet, dvs. del somLandstingsförbundet har rekommenderat. (Jfr bilaga 1 sid. 5). Ulredningen har prövat fyra tänkbara nivåer för högkoslnadsskyddetnämligen 10, 12, 15 resp. 20 läkarbesök och läkemedelsinköp . Utredningenkonstaterar att några närmare beräkningar inle kan göras av hur etthögkostnadsskydd utfaller för de personer som omfatlas av sjukvårdshuvudmännensavgiflsbegränsning. Vid nivån 10 besök eller inköp i ell samordnat högkoslnadsskyddskulle dock enligt utredningen flertalet av dem som kan utnyttjasjukvårdskort få sänkta kostnader. Endast några procent skulle få höjda egenkostnader.Införs dt 15-kort får vid övergången av de personer som harsjukvårdskort höjda egenkostnader. Övriga får sänkta eller oförändradekostnader. En låg nivå kan enligt utredningen innebära att personermed i stort sell genomsnittlig vårdkonsumtion blir berättigade lill högkoslnadsskydd,vilkel i sin tur leder till en tungrodd administration med betydande koslnader.Å andra sidan kan en alltför hög nivå medföra att det fåtal som skyddas och delbegränsade stöd som ges inte står i rimligt förhållande till bl. a. deadministrativa insatser som fordras. Utredningen har som tidigare nämnts (avsnitt 2.1)redovisat tvä alternativ vid införandet av ett gemensamt högkoslnadsskydd. Vidalternativet att avskaffa kostnadsfriheten för läkemedel förordar ulredningenatt nivån för högkoslnadsskyddet bestäms till 15 vårdbesök ellerläkemedelsinköp. Denna nivå ger enligl utredningen ell acceptabelt tak för deförsäkrades egenkostnader för vård och behandling under ell år. Den erhållnakompensationsnivån () överensstämmer någorlunda med de befintligasjukvårdskorten. Antalet försäkrade som beräknas bli omfattade av skyddet synesväl avvägt mot den administration som behövs. Fördelarna med en samordning av högkoslnadsskyddetuppnås till i slort sett oförändrade samhällskostnader. Omkostnadsfriheten behålls förordar ulredningen att del mesl realistiskaalternativet vore nivån 12 vårdbesök eller inköp. Motivet till denna nivå ärenligt utredningen främst en strävan alt anpassa högkoslnadsskyddet till nugällande sjukvårdskort samt målet att skapa ett neutralt skydd. Prop.1980/81:73 16 sjukdomar som föranleder hög vård- ochläkemedelskonsumtion, men som inte erhåller kostnadsfria läkemedel, ges enligl ulredningenvid nivån 12 besök eller inköp ell stöd som närmar sig del som ges personer medkostnadsfria läkemedel. Till skillnad från det första alternativet föranlederemellertid detla alternativ höjda kostnader för samhället. Remissopinionen är som förut redovisats kluven införutredningens två huvudalternafiv, dvs. högkostnadsskydd ulan resp. medbibehållen kostnadsfrihet för vissa läkemedel. Även bland de remissinstansersom stannat för vart och ett av huvudalternativen skiljer sig emellertidmeningarna i frågan om den lämpliga nivån för ett högkostnadsskydd. För egen del förordar jag, med hänsyn till dentillgängliga kostnadsramen och för alt få en lämplig storlek på den skyddadepersonkretsen, att nivån bestäms till 15 besök eller inköp. Vid denna nivå iett samordnat högkoslnadsskydd kommer den försäkrade att få en genomsnittlighögsta årlig kostnad av . med utgångspunkt i de i dettaförslag angivna avgiftsnivåerna. Till följd av att de förskrivna läkemedleninordnas i det nu föreslagna generella högkoslnadsskyddet kommer stora grupperall få sänkta kostnader. Jag avser de patienter som f. n. erhåller landstingenssjukvårdskort men därutöver behöver göra många läkemedelsinköp. Det gällerockså de grupper av sjuka som har höga koslnader enbarl för läkemedel. Enligt min mening bör del gemensamma högkoslnadsskyddetkunna få en viss positiv effekt även när det gäller att motverka onödigförskrivning av läkemedel. Genom det föreslagna systemet minskar patientens molivalt begära flera läkemedel eller stora mängder läkemedel pä samma recept.Framför alll måste man emellertid lila till att läkarna och tandläkarna visar nödigomsorg när del gäller alt ordinera läkemedel. I samband med införandel av ettgemensamt högkostnadsskydd kan det vara lämpligt alt socialstyrelsenintensifierar sin informalion lill läkare med syfle alt mana lillåterhållsamhet med förskrivning av stora mängder läkemedel. Socialstyrelsenhar också möjlighel all t. ex. stickprovsvis kontrollera läkarnasförskrivningsvanor. Utredningen har övervägt möjlighelerna att göra högkoslnadsskyddetautomatiskt verkande. Ett sådant syslem skulle dock förutsätta centralregistrering och sammankoppling av allmänhetens alla läkarbesök, behandlingsbesökoch läkemedelsinköp. Detta är inte möjligt f. n. Utredningen konsialerar ocksåalt en samköming av olika medicinska dala för försäkringsändamål kan föranledaerinringar från integritelssynpunkt. Ett samordnat högkoslnadsskydd måsle därför, i likhei med sjukvårdshu- 1980/81:73 17 vudmännens generella avgiftsnedsätlning, under överskådligtid bygga på att den försäkrade själv dokumenterar sina betalade vård- ochbehandlingsbesök och läkemedelsinköp. bör enligl ulredningen ske genomall besöken och inköpen antecknas pä en handUng som handhas av den försäkrade. Blanketterlill registreringshandlingar måste enligl utredningen finnas tillgängliga påalla apotek och på alla vårdinrättningar som meddelar sådan vård som berättigarlill avgiftsbefrielse. Del gäller således även privatprakfiserande läkare ochsjukgymnaster saml sådana förelagshälsovårdsmoltag-ningar, där den anställde måsleerlägga patientavgift. rekommenderar för nuvarandekostnadsbegränsning två alternativa system (bilaga 1 avsnitt 2.1). Det ena avde två systemen överensstämmer med det av utredningen föreslagna, dvs. inköpenoch besöken antecknas på ell registerkorl som den försäkrade har med sig.Enligt del andra syslemel fär patienten vid sina besök en särskild kopia av denblankett som gäller för sjukvårdsersätlning enligl AFL. Han sparar dessakopior, som sedan tjänar som bevis för alt antalet besök som behövs förkostnadsfrihet har .uppnåtts. Administrationen av det samordnade högkostnadsskyddet förulsätlerett väl fungerande samarbele mellan sjukvårdshuvudmännen. Under beredningen av delta ärende i socialdepartemenlelhar därför samråd skell med Landslingsförbundel, Apoteksbolaget ochriksförsäkringsverket. Kontakter har också tagits med läkarförbundoch . I valet mellan att ha en separat registreringshandling ochall spara kvitton över erlagda avgifter förordar jag, mot bakgrund av vad jag lidigarehar anfört och vad som framkommit vid nämnda överläggningar, att besök ochinköp antecknas på en registreringshandling. 2.5.2 Beslul om avgiftsbefrielse Ulredningen har föreslagit att försäkringskassorna fattarbeslut om avgiftsbefrielse och utfärdar frikorl. har föreslagit alt någol formellt beslulinle skall fattas angående rätlen lill fria besök och läkemedel. Enregistreringshandling skulle när den försäkrade uppnått erforderligt antalregistreringar direki övergå lill att ulgöra ett frikorl. förslag är enliglmin mening en administrativ förenkling. Det är emellertid angelägel allmöjligheter skapas all få en överblick av del totala antalet frikorl i landetoch även av fördelningen mellan vårdbesök och läkemedelsinköp. Därför börenligt min mening någon form av rapportering och central statistik kunna görasöver utfärdade frikort. Härigenom kan en uppföljning ske av hur del nya syslemetutvecklas, vilka grupper som omfattas av frikorten elc. Såsom fidigare har nämnts är avsikten all det samordnade högkostnads- 1' 1980/81. 1980/81:73 18 n. skall vara generellt och samlidiglenhetligt över hela landet. Jag förutsätter därför alt några slörre probleminte skall uppkomma vid bedömningen av om den försäkrade uppnålt koslnadsbefridse. Registreringarna på handlingen bör enligt min meningliksom nu göras av den personal som lar upp patientavgifter, dvs. personal vidoffentliga öppna mottagningar, apotek och hos sådana privatpraktiserande läkareoch sjukgymnaster som finns upptagna på förteckning samtpersonal vid fördagshälsovårdsmoltagningar. Någol särskill formellt besluldärutöver behövs inte, utan den som gör den sista notering som behövs för allfå koslnadsbefridse kan samlidigl utfärda beviset om koslnadsbefridse. Den enskilde bör alltså i normalfallet, efterdet han har fått erforderligt antal registreringar, kunna få ell bevis omuppnådd koslnadsbefridse utan att behöva anlita . Skulle inågot fall vård-dier apotekspersonalen finna det tveksamt om villkoren för koslnadsbefridseär uppfyllda såsom patienten anser bör denne dock hänvisas lillförsäkringskassan för närmare bedömning av ärendet. Om kassan inle kan godtaden enskildes yrkanden bör ell formellt avslagsbeslul fattas, som sedan kanöverklagas i vanlig ordning lill försäkringsrätt och försäkringsöverdomstolen. I likhet med ulredningen anser jag alt del bör ankomma påden försäkrade att styrka sin rätt till koslnadsbefridse. Omregistreringshandlingen har förkommit bör kvitton på erlagda avgifter för besökeller inköp godtas. Som utredningen har antytt finns det ingen anledning attanta all lendenser till missbruk skall göra sig gällande i fråga omhögkostnadsskyddet och patientens uppgifter bör därför av försäkringskassanprövas i generös anda. Del måsle dock åligga den enskilde alt förvararegistreringshandlingen på dt betryggande sätt. 2.6 Ikraftträdande och kostnader De nya reglerna för ell samordnat högkoslnadsskydd börträda i kraft den 1 juU 1981. I samband med införandet av de nya reglerna är det såsom ulredningenpåpekat viktigt att informalion ges om den föreslagna reformens innebörd. Delankommer på att i samråd med sjukvårdshuvudmännen.Apoteksbolaget och andra berörda organ svara för alt en sådan kommer till ståndoch för alt de anvisningar, blanketter m. m. som behövs för administrationen avhögkostnadsskyddet utarbetas. Vid införandet av det samordnade högkoslnadsskyddet börsjukvårdshuvudmännen ha möjlighel alt låta de patienter som erhållitsjukvårdskort innan del nya syslemet träder i kraft få använda delta enliglsamma regler som tidigare så länge kortet är gilfigt. Det bör inte heller varanågot hinder för sjukvårdshuvudmännen att under en övergångslid efter det alt högkoslnadsskyddetträtt i krafl utfärda nya sjukvårdskort till de patienter som vid 1980/81:73 19 ikraftträdandet saknar någon enstakn registrering. Delinför alt undvika alltför skarpa gränsdragningar i samband med införnndet av delnya systemet. Genom all koslnadsbefridsenenligl vad jag lidigare föreslagit skall gälla årsvis från det första besöketeller inköpet kan den försäkrade då under en övergångstid välja del för honomförmånligaste alternalivel. I den mån den försäkrade lill följd av innehav avsjukvårdskort inte erlägger nägon betalning för vårdbesök kan han enligl deföreslagna reglema inte heller tillgodoräkna sig någon registrering enligl delnya systemet. Däremot bör den försäkrade ha rätt att lillgodoräkna sig betaldabesök i del nya syslemet, oberoende av om sjukvårdshuvudmannen övergångsvistillåter att snmma besök registreras för erhållande av sjukvårdskort. beräkningar kommer ett högkostnadsskydd med den utformning som jaghär har förordat alt vid maximalt utnyttjande omfatta ca 300 000 personer.Kostnadsökningen i jämförelse med nuvarande kostnader skulle därvid bli omkring30 milj. kr. Del reella utnyttjandet beräknas dock ligga någol lägre.När hänsyn las lill de föreslagna höjda läkemedelsavgifterna fr. o. m. den 1 jnnuari1981 kan det här föreslagna högkoslnadsskyddet beräknas innebära en merkostnadför samhället på 25-45 milj. kr. beroende på nyltjandegraden. När detgäller olika vårdgivargrupper innebär det nya syslemet att försäkringskassanfår ersätta privatpraktiserande läkare, sjukgymnaster och arbetsgivare medvilken träffat överenskommelse om ersättning förförelagshälsovård för bortfallet av patientavgifter. Detsamma gällerApoteksbolaget som i fortsättningen skall ha ersällning från riksförsäkringsverketinte bara för rabalteringen av läkemedel ulan dessulom för den återståendeläkemedelskostnaden för den som har frikorl. I gengäld minskar ersättningen lillapoteken med de avgifter som tillkommer i den män det sker en övergång från dekostnadsfria läkemedlen till prisnedsatla. När detgäller de offentliga sjukvårdshuvudmännen är del enligt min mening inle möjliglall närmare beräkna de kostnadsmässiga effeklerna av det utvidgade högkoslnadsskyddet.Jag räknar dock inte med att del för sjukvårdshuvudmännen skall medföra någranämnvärda förändringar jämfört med det system med sjukvårdskort som finns f. n.Som jag lidigare hnr nämnl har det under beredningen av detla ärende sketl visslsamråd under hand med bl. Avsikten är att återkomma lillgenomförandet av det gemensamma högkoslnadsskyddet vid de överläggningar sominom kort kommer alt tas upp om ersättningarna från sjukförsäkringen tillsjukvårdshuvudmännen för liden efler . I enlighet med vad jag nu har anfört har inomsocialdepartementet upprättats förslag lill lag om begränsning avläkemedelskostnader m. m. 1980/81:73 20 4 Specialmotivering till lagförslaget Avgiften för de vårdbesök och kostnaderna för deläkemedelsinköp som enligl mill försing skall ingå i ell samordnat högkoslnadsskyddregleras f. n, i tre olika författningar, nämligen läknrvårdslnxnn (1974:699),förordningen (1976:1018) med tnxa för sjukvärdande behnndling m. m. (behnndlingslax-an)och lagen (1954:519) om kostnadsfria och prisnedsatla läkemedel m. m. Jagföreslår alt Ingen (1954:519) om kostnadsfria och prisnedsatla läkemedel m. m.ersätts med en ny lag, där också reglerna om det samordnade högkoslnadsskyddettas in. Hänvisning lill denna lag kan därefter göras i läknrvårdslnxnn ochbehandlingstaxan såvitt avser reglerna om koslnndsbe-friade vård- och behnndlingsbesök. 4.1 Förslag till lag om begränsning av läkemedelskostnaderm. Dessn pnrngrnfer molsvnrar i huvudsak 1-3, 3 a, 3 c och 4 §§i lagen (1954:519) om kostnadsfria och prisnedsatta läkemedel m, m. Förmånen av kostnadsfria läkemedel skall säsom lidigareangivils kvarstå. I den mån en person som har rätt lill kostnadsfria läkemedelönskar avstå från denna förmån kan han dock erlägga avgift enligl reglerna om prisnedsättningi3§.