prop · G4038 · 1980-12-31 00:00:00 — Denna inhibitionsbestämmelsehar av lagberedningen motiverats med att "det finns en möjlighet att heladomen måste undanröjas i anledning av den talan som fullföljts"". Ettsädant undanröjande av domen även i ej överklagad del torde kunna ifrågakommaendast när domvilla eller annat grovt rättegångsfel har förelupil vidunderinstansen. Den föreslagna bestämmelsen har emellertid getts en utformningsom lämnar utrymme för tvekan, huruvida avsikten varit att den även skall gehögre rätt möjlighet att inhibera en redan inledd verkställighet av den del avunderinslansens avgörande som enligt överinstansens bedömning omfattas av denfullföljda lalan och som denna instans följaktligen inte anser som lagakraftvunnen.En situation av detta slag kan uppkomma, om verkställighetsmyndighelen för sindel har tolkat fullföljdsinlagan mera restriktivt än överinstansen eller medandra ord har ansett underinstansens avgörande vara lagakraftvunnet ochföljaktligen ovillkorligt verkställbart även i nägon del som överinstansen haransett vara överklagad. 1 en sädan situation bör emellertid enligt lagrådetsmening frågan huruvida verkslällighelsmyndighetens bedömning är riktig ellerinte prövas i den ordning som är föreskriven för överprövning avverkslällighelsmyndighetens beslut i allmänhet. Under sådana förhållandenframstår det inte som behövligt eller ens lämpligt att öppna möjlighel för dendomstol som överprövar själva exekutionstiteln att ingripa med inhibitionsbeslul.Den föreslagna inhibilionsbeslämmelsen bör utformas så alt den får denbegränsade räckvidd som här har angetts. Åven om lagrådet sålunda med dennareservation inte har någon saklig erinran mot den föreslagna bestämmelsen, villlagrådet ifrågasätta, om 1980/81:8 Lagrådets yttrande 1079 stadgandethar sin plats i UB. Inhibitionsbeslämmelser av detta slag ulgör handlingsreglerför domstolarna och riktar sig inte lill verkställighets-myndigheterna. Frånden synpunkten ler det sig naturligare, att sådana bestämmelser tas upp i denprocessrältsliga lagstiftningen. Gällande lagstiftning uppvisar visserligenåtskilliga exempel på alt inhibitionsbeslämmelser har tagits upp i lagarutanför RB. Den nu aktuella regeln intar emellertid såtillvida en särställningatt den i fråga om förutsättningarna för sin tillämpning direki knyter an tillde rent processrättsliga reglerna i 50 kap. 26 8 RB (Jfr 51 kap. 26 8 och 55kap. 15 8 andra stycket RB). Den har på del sättet - men också sakligt sett -nära släktskap med inhibilions-bestämmelserna i 58 kap. 6 8 tredje stycket och59 kap. 3 8 andra stycket RB. På nu anförda skäl vill lagrådet förorda, attinhibilionsbeslämmelsen i andra stycket av förevarande paragraf i förslagel fårutgå. Lagrådet förutsätter härvid att inhibilionsfrågan i samband medföljdändringarna lill den nya balken regleras inom ramen för denprocessrättsliga lagstiftningen och i saklig överensstämmelse med vad som nuhar föreslagils. 1 konsekvens med den ståndpunkt lagrådet sålundahar intagit i denna fråga vill lagrådet förorda, alt de i 118 av förevarandekapitel av förslaget till UB upptagna inhibitionsbesiämmelscrna - vilka i sakmotsvarar de anmärkta stadgandena i RB utgår. Lagrådetföreslår, att 3 8 får lyda: ""Dom fär verkställas utan särskildavillkor, när den har vunnit laga kraft. Har lalan fullföljts endast mol viss del av dom.får domen i övrigt verkställas utan särskilda villkor i den mån ej högre rättsprövning med anledning av den fullföljda talan härigenom föregrips."" 4688 Stadgandena i 4 8 inleder det avsnitt av kapitiel som handlar omverkslällighet av icke lagakraftvunna domar. Godtas lagrådets förslag att dom,varigenom förlikning har stadfästs, skall i verkställighetshänseende jämställasmed annan dom, bör motsvarighet till regeln i förslagets 12 8 enligt vilkenförlikning i princip skall verkställas såsom lagakraftägande dom - få sin platsföre bestämmelserna om icke lagakraftvunna domar. Före dessa bestämmelser tordeockså böra upptas regeln i förslagets 10 S om alt dom - ehuru ejlagakraftvunnen - kan verkställas som sådan pä grund av lag eller domstolsförordnande. Av systematiska skäl bör vidare bestämmelsen i 68 3 i förslagetbrytas ut och sammanföras med bestämmelsen i förslagets 8 8 samt återståendebestämmelser under 6 8 och bestämmelserna i 5 8 byta plats. Lagrådet föreslår alltså, att motsvarighet lillförslagels 12 8 las upp under 4 8 och ges innehållet att dom, varigenomföriikning har stadfästs, får redan innan domen har vunnit laga kraft verkställassåsom lagakraftägande, om ej annat förordnas med anledning av talan mot domeneller Prop.1980/81:8 Lagrådets yttrande 1080 talan om ogiltigförklaring av förlikningen, att som 5 Stas upp bestämmelsen i förslagets 10 8 samt att förslagets 4 8, 5 8 samt 6 8 Ioch 2 får beteckningarna 6, 8 resp. 7 8. 79 §§ Enligt 68 2 kan tredskodom, varigenombetalningsskyldighet har ålagts den uteblivna parten, verkställas genast.Detsamma gäller enligt 49 8 1 mom. När denna principinfördes i lagstiftningen, anfördes motiv som gick ut på att det var alltförsträngt mot den uteblivna parten att alltid tillåla verkställighet avtredskodom såsom lagakraftvunnen, varför sådan verkslällighet ansågs kunnamedges endast beträffande tredskodom som innefattade beta.lningsskyldighel (NJAII 1947 s, 181). 1 8 8 ges en bestämmelse avinnebörd att dom, i fall dä högre rätt har förklarat talan mot domen förfallen,får verkställas genast. Bestämmelsen skall jämföras med gällande stadgande i 498 2 mom. UL, enligl vilket dom, varigenom betalningsskyldighet har ålagts, imotsvarande fall kan verkställas. En förklaring, att talan mot dom ärförfallen, ges av högre rätt, om fullföljande part i tvistemål uteblir frånrätlegångstillfälle för huvudförhandling inför den högre rätlen. Sädanförklaring innebär, alt domen skall stå fast, om inle parten inom vissföreskriven lid ansöker om målels återupptagande. Uteblir parten ånyo. är hansrätt till målets återupptagande förtallen. De lagregler som här närmast är aviniresse återfinns i 50 kap. 19 och 20 88 samt 55 kap. 15 S RB. Reglerna omtalans förfallande och rält lill målets återupptagande ulgör en motsvarighettill stadgandena i RB om tredskodom i underrätt och återvinning med anledningav sådan dom. 1 fråga om verkslällighet av den lägre rättens dom i de häravsedda fallen har samma grundsatser som beträffande tredskodom ansetts böratillämpas. 1 överensstämmelse härmed medger gällande lag, alt verkställighet avlägre rätts dom i dessa fall får ske bara då, säsom gäller för verkställighetav ej lagakraftvunnen tredskodom, domen innefattar betalningsskyldighet. Deprocessuella reglerna rörande talans förfallande, liksom beträffande tredskodom,är desamma som gällde när nuvarande verkstäUighetsregler antogs. Någonomständighet som föranleder att ett ändrat synsätt ändå bör anläggas i nuförevarande hänseenden har enligt lagrådels inening ej förekommit. 1 fråga omverkställighet av dom i fall då talan mot domen har förklarats förfallen finnsdet sålunda alltjämt fog att göra en begränsning till domar som åläggerbelalningsskyidighet. I enlighet med det anförda förordarlagrådet, att lydelsen av 8 8 ändras så, all vad som där föreskrivs kommer altavse enbart dom. varigenom betalningsskyldighet har ålagts. Godtas den nuföreslagna ändringen, blir det klart alt, i fall då domen avser skyldighet attutge egendom, bestämmelsen i 78 i förslagel skall tillämpas även i densituationen att talan mot domen har förklarats förfallen. Prop.1980/81:8 Lagrådets yttrande 1081 Beträffande 7 8 i förslaget villlagrådet slutligen framhålla, alt uttrycket ""viss lösegendom"" i lagtexten torde ha använts främst för alt utesluta domarsom ålägger betalningsskyldighet. Uttrycket får däremot inle ges den innebördenatt paragrafen ej skall tillämpas på domar om generiska prestationer. Bestämmelsen i 98 i förslaget avservisst slag av domar, varigenom förpliktelse all utge viss egendom har ålagts.Enligl den av lagrådet förordade ändringen av 8 8 i förslaget kommer denparagrafen inte att gälla nägot slag av domar som innefattar sådanförpliktelse. Hänvisningen i 9 8 lill 8 8 bör således utgå. Den kvarståendeundantagsregeln i 9 8 bör lämpligen föras över till 7 8 och där tasupp som en andra mening. 1 systematiskt hänseende föreslårlagrådet, att 7 8 i förslaget jämte den i enlighet med vad sagts från 9 8i förslaget överförda bestämmelsen får beteckningen 10 8 .sr//? ;/rt?/8 8 jämteden därmed sammanförda bestämmelsen i förslagets 6 8 3 betecknas 9 8. 1012 88 Som framgår av vad tidigare anförts skall enligllagrådet 10 S i förslaget betecknas 5 8, 11 8 helt utgå och 12 8 betecknas 4 8. 13 och 14 88 Lagrådet förordar, au 13 och 14 88 i detremitterade förslaget får beteckningarna II och 1288, att i en ny såsom 13 8 betecknad paragrafstadgas att 3-10 88 gäller i tillämpliga delar i fräga om verkslällighet avannat utslag eller beslul än som avses i 11 och 12 SS samt att 11 - 13 88 ilagrådets förslag får rubriken ""Utslag och beslut"". Vidare föreslår lagrådet alt i enny såsom 14 8 betecknad paragraf föreskrivs, att godkänl strafföreläggande ochgodkänt föreläggande av ordningsbot får verkställas såsom lagakraftägande domsamt att denna paragraffår rubriken ""Strafföreläggande ochföreläggande av ordningsbot ". 1517 88 1 exekutionsrältsligt hänseende jämställsskiljedom enligt gällande lag i princip med domstols lagakraftägande dom. Denvinnande parten kan erhålla exekution. Han behöver inte ställasäkerhet för återbäring av vad han mottar. Den förlorande parten kan inte genomatt nedsätta pengar eller ställa säkerhet avvärja exekution. 1 motsats till vadsom gäller om domstols dom krävs dock enligt 46 8 U L, där lagreglerna omverkställighet av skiljedom är upptagna, alt exekutiv myndighet genom särskiltbeslut, som kan överklagas, förordnar om verkställighet, innan några exekutivaåtgärder kan vidtas. Sådant förordnande får meddelas på vissa i lagenföreskrivna villkor. Detta innebär att viss prövning alllid sker, huruvida denåberopade skiljedomen kan godtas såsom sådan enligl skiljemannalagensbestämmelser. 1 några hänseenden företas denna prövning ex officio. Myndighetenskall sålunda tillse att skiljeavtalet ej innehåller förbehåll om rätt förparterna all klandra skiljedomen. Den skall också självmant beakta sådanomständighet som gör skiljedomen ogiltig enligt 20 8 31 1980181. t saml. 1980/81:8 Lagrådets yttrande 1082 Däremot beaktas ogillighetsgrund. somanges i 218 samma lag. bara om den förlorande parten gör sannolikt attskiljedomen efler kan hävas på sådan grund. Tilläggas bör att enmotsvarande prövning krävs i det fall att skiljemän söker verkställighet föralt av part få ut sin ersättning för uppdraget. Uppgiften att förordna omverkställighet av skiljedom ankommer enligt gällande lag på överexekutor. Lagenföreskriver att ansökan inte får bifallas utan att den mot vilkenverkställighet söks har lämnats tillfälle att svara. Åven föreliggande lagförslaginnebär, alt skiljedom skall kunna verkställas såsom lagakraftägande dom. Förverkställighet föreskrivs i sak samma villkor som gäller med avseende påskiljemannalagens bestämmelser. De föreslagna lagreglerna uppställeremellertid inte någol krav på alt det, för alt verkslällighet skall få ske.föreligger ett särskilt förordnande därom. Alt ändring nu görs i fråga omverkställighet av skiljedom sammanhänger med all överexekuiorsinslitutionenavskaffas. Föreslagna ändringar överensstämmer i sak med lagberedningens förslag.Enligt förslaget skall fråga om verkställighet av skiljedom prövas avkronofogdemyndighet som första instans. Beredningen, som anser det ligga isakens natur att kronofogdemyndigheten inte aiinal än i uppenbara fall kanmedge verkslällighet utan att svaranden blivit hörd, antyder att vissaanvisningar bör meddelas i administrativ ordning. Vidare uttalar beredningen -närmast som en rekommendation för tillämpningen - att kronofogdemyndighetenbör. når hinder föreligger mot verkställighet, meddela särskilt beslut härom,som kan överklagas. Lagrådet biträder förslagel att dei gällande lag föreskrivna villkoren för verkställighet skall behållas i sakoförändrade. Lagrådet har inle något att erinra mot alt den prövning avvillkoren som för nävarande ankommer på överexekutor i fortsättningen anförtroskronofogdemyndigheten. Erforderliga regler rörande denna prövning böremellertid, särskilt med hänsyn lill att de avser alt trygga enskilds rätt,liksom vara givna i lag. De bör således tas upp i UB. Reglerna torde i huvudsak börautformas i enlighet med de riktlinjer lör prövningen som lagberedningen harangett. Pä en punkt har emellertid beredningen tänkt sig en ordning som någotavviker från den nu gällande. Under det att 46 8 I mom. UL ställer upp som ettoeflergivligt villkor för bifall lill en ansökan om verkställighet avskiljedom, alt svaranden har beretts tillfälle alt svara på ansökningen, skallenligt vad beredningen anfört kronofogdemyndigheten i ""uppenbarafall"" kunna medge verkställighet utan att svaranden har blivithörd. Eftersom emellertidkronofogdemyndighetens prövning av verkställig-hetsförulsättningarna enligtförslaget skall - i överensstämmelse med vad som gäller i fråga omöverexekutors motsvarande prövning - avse bl. a. frågan huruvida det gjortssannolikt att skiljedomen kan hävas enligl 21 8 1980/81:8 Lagrådets yttrande 1083 skiljemannalagen, är det tydligt att det inte kanifrågakomma att kronofogdemyndigheten bifaller en ansökan om verkställighetutan att svaranden haft tillfälle att yttra sig, bl.a. just i frägan om detföreligger omständighet som kan föranleda all skiljedomen hävs. Åven enligtden nya lagstiftningen bör därför gälla såsom en ovillkorligverkställighetsförut-sältning alt ansökningen har kommunicerats med svaranden. Det anförda, som gäller skiljedomarenligt skiljemannalagen grundade på skiljeavtal, bör äga tillämpning ocksä påsädana legala skiljedomar som med slöd av bestämmelser i lag har meddelatsenligt skiljemannalagen. Villkoren för verkställighet av de båda slagen avskiljedomar enligt skiljemannalagen är i förslaget upptagna i 15 8 resp. 16 8första stycket. Innehållet i dessa stadganden ger lagrådet endast anledningframhålla, att lydelsen av det sistnämnda stadgandet bör jämkas så all däravframgår att hänvisningen lill 15 8 ej innefattar punkten I i första stycket avden paragrafen. Ulöver skiljedomar som här harberörts finns det skiljedomar som har tillkommit enligt föreskrifter i annanlag än skiljemannalagen. I fråga om verkställighet av legala skiljedomar avdelta slag ger förslaget en regel i 16 8 andra stycket. är dessaskiljedomar att hänföra under bestämmelsen i 46 8 UL, vilken föreskriver attskiljedom, om den eljest enligt lag eller författning skall lända tilleflerrätlelse. efter överexekutors förordnande verkställs som domstolslagakraftägande dom. Även i fråga om sådan skiljedom bör verkställighet enligtlagrådets mening alltjämt kunna ske först efter särskilt förordnande ochföreskrifl därom ges i lag. Det är emellertid skäl att överväga en annanlagteknisk lösning än den som har föreslagits beträffande övriga skiljedomar. Längre tillbaka i liden fannsregler av skiljedomsrältslig karaktär på åtskilliga håll i lagstiftningen.Allteftersom den allmänna skiljedomsrätten utvecklades genom ny lagsliflningkom de skiljedomsräitsliga särreglerna alt bli allt färre. Under årtiondenaföre tillkomsten av gällande skilje-mannalag förekom del ännu att bestämmelser,som föreskrev visst skiljeförfarande, togs in i lagar på vissa rättsområden.Under den tid som har gått sedan skiljemannalagen blev antagen har man i nyeller ändrad lagstiftning, då avsikten varit alt skiljeföri"arande skallleda till skiljedom som skall kunna bli föremål för verkställighet, i regelföreskrivit eller förutsatt all skiljemannalagen skall vinna tillämpning. Förutgällande olika särregler har under samma lid kommit all i allt väsentligtutmönstras ur lagstiftningen. Utvecklingen visar en klar strävan att göraskiljemannalagen allmänt tillämplig. För detta finns också starka skäl.Antalet nu gällande särbestämmelser torde vara mycket begränsat, och de tordekomma at( mönstras ul. Något stadgande om verkställighet av skiljedom meddeladenligt dessa bestämmelser torde därför ej böra tas upp i UB. Eftersom enomprövning av bestämmelserna inte kan beräknas ske redan innan UB träder ikraft, bör de verkställighetsregler som alltjämt behövs ingå iövergångslagstiftningen till balken. 1980/81:8 Lagrådets yttrande 1084 1 enlighet med vad sålunda haranförts vill lagrådet förorda, att 16 8 andra stycket i förslaget får utgä.Vidare bör bestämmelsen i 17 S i förslaget sammanföras med de kompletterandebestämmelser som lagrådet har funnit böra föras in i UB. Dessa bestämmelserlorde lämpligen böra tas upp i tvä paragrafer närmast efler 16 8 i förslagel.Som följd av de av lagrådet förut föreslagna ändringarna i paragrafföljden ikapitlet kommer de fyra paragraferna under rubriken alt fåbeteckningarna 15-18 88. Lagrådet föreslår att inledningsorden i den nya 16 8.som motsvarar 16 8 första stycket i förslagel. får lyda "Bestämmelserna i15 8 första stycket 2 och 3 samt andra stycket tillämpas också ..."'. Denya 17 och 18 88 föreslås få följande lydelse: ""17 S Möter ej på grundav föreskrifterna i 15 eller 16 8 hinder mol sökt verkställighet av skiljedom,skall kronofogdemyndigheten ge detta till känna genom särskilt beslut. Innansädant beslut meddelas, skall svaranden beredas tillfälle alt yttra sig. 18 8 Sedan beslul som avses i 17 Shar meddelats, verkställs skiljedom såsom lagakraftägande dom, om ej annatförordnas av domstol där talan mot skiljedomen är anhängig."" 18 8 1 första stycket bör i förtydligande syfte orden"'bidrag som tillkommer kommun för barns vård enligl barnavårdslagen(1960:97)" bytas ul mot "bidrag som tillkommer kommun enligl 72 8andra stycket bamavårdslagen (1960: 97)". Avsikten är uppenbariigen attverkställighet pä grund av skriftlig förbindelse skall ske enligt vad somgäller om lagakraftägande dom. Detta bör komma lill uttryck i lagtexten. Förbehållet i slutet av förstaslyckel för vad som kan följa av "särskilda föreskrifler" avser,enligl vad som framgår av motiven lill stadgandet, bestämmelserna i 4 kap. 2 8saml 15 kap, 5 och 6 88 av del remitterade förslaget. Enligt lagrådels förslagskall 4 kap. 2 8 helt utgå. Lagrådet förordar, alt förbehållet utformas så. attdet lar direkt sikte pä 15 kap. 5 och 6 88. Lagrådet föreslår, all förstastycket i paragrafen, som med lagrådets tidigare ändringsförslag fårbeteckningen 19 8, ges lydelsen: "Skriftlig, av tvä personerbevittnad förbindelse angående underhållsbidrag, som har ingåtts enligtgiftermålsbalken eller eller avser bidrag som tillkommer kommunenligl 72 8 andra stycket bamavårdslagen (1960:97). fär verkställas såsomlagakraftägande dom, i den mån ej annat följer av 15 kap. 5 eller 6 8." 21 8 Den i paragrafens första stycke upptagna regelnangående kvittning föranleder ej någon erinran i sak från lagrådets sida.Lagrådet finner det således befogat, att kvittning fär ske bara när åberopadmolfordran är fastställd genom exekutionstitel som får verkställas ellergrundas på skul- 1980/81:8 Lagrådets yttrande 1085 debrev eller annat skriftligt fordringsbevis. För att kvittningskall kunna komma i fråga i sådant fall måste självfallet krävas altförutsiitlningarna för kvittning över huvud laget är uppfyllda. Avremissprolokollet framgär all den föreslagna regeln också avser att föreskrivadetta. Enligt lagrådets mening skulle denna innebörd komma lill klarareuttryck, om den föreslagna lagtexten Jämkas till att ange all "i övrigtförutsättningar" för kvittning föreligger. Inte heller den i andra stycket avförevarande paragraf upptagna bestämmelsen om verkan av alt svaranden görgällande att annat förhållande som rör parternas mellanhavande - dvs. somhänför sig till del maleriella rättsförhållandet mellan parterna - utgör hindermot verkställighet föranleder nägon saklig erinran från lagrådets sida. I motiven till detta stadgande haremellertid föredragande statsrådet särskilt behandlat frågan huruvidakronofogdemyndigheten skall självmant eller endast efter invändning avsvaranden beakta preskription enligt de allmänna preskriptionsreglerna såsomhinder mot verkställighet. Lagberedningen ansåg för sin del. attpreskriptionsfrågan inte bör las upp av kronofogdemyndigheten annat än efterinvändning. Föredraganden däremot har intagit motsatt ståndpunkt. Enligt hansmening lalar övervägande skäl för att kronofogdemyndigheten får självmantbeakta den vanliga fordringspreskriptionen och avvisa begäran omverkställighet, om borgenären inte kan styrka all preskriplionsavbrott harskett. Föredragandens ståndpunkt torde innebära, att verkställighet för enpreskriberad fordran skall vägras, även om gäldenären har gjort klart alt haninle önskar göra preskriptionsinvändning. Svensk rätt intar den principiellaståndpunkten att i rättegång fordringspreskriplion beaktas endast om svarandengjort invändning härom. Åsikten i det remitterade förslaget - att preskriptionskulle självmant beaktas av verkställighetsmyndighelen skulle alltsåinnebära, att del med avseende på ett och samma rättsförhållande skulletillämpas olika regler, en vid förfarandet inför domstol och en annan vid förfarandetinför kronofogdemyndigheten. En sådan ordning bör enligt lagrådets meningundvikas. Föredraganden har som avgörandeargument för sin ståndpunkt anfört, all det inle ""finns någonanledning för kronofogdemyndigheten att medverka vid indrivningen avpreskriberade fordringar om det kan undvikas"". Delta argument saknartydligen självständig bärkraft, så länge den grundsatsen upprätthålls attpreskription i rättegång beaktas endast efter invändning. Argumentet kan väl åberopas mot all domstol skall medverka till att genom enfullgörelsedom ge rättsordningens sanktion åt ett preskriberatfordringsanspråk. På nu anförda skäl anser lagrådet,att preskription enligt de allmänna reglerna om tioårspreskription bör beaktassåsom hinder mot verkställighet endast efter invändning från svarandens sida. Den i remissprotokollet intagna ståndpunkten har inteåterspeglats i den Prop.1980/81:8 Lagrådets yttrande 1086 föreslagna lagtexten, som är likalydande med den textlagberedningen frän motsatt utgångspunkt föreslog och som också synes vara välförenlig med den ståndpunkt i den aktuella frågan som beredningen och lagrådetföreträder. Lagrådet har därför inte funnit anledning att förorda nägon ändradlydelse av lagtexten. Med del sagda har lagrådetinle tagit ställning till frågan, i vad mån kronofogdemyndigheten bör verka föratt del bringas klarhet i pre-skriplionsfrågan. Föredragandens ståndpunkt synesvara. alt verkställighetsmyndigheten bör självmant söka få frågan utredd och idet hänseendet bör vara mer aktiv än vad som anses förenligt medförhandlingsprincipen i disposiliva rättegångsmål. Det linns enligt lagrådetgoda skål för den ståndpunkten, och lagrådet kan i allt väsentligt instämma ide synpunkter som föredraganden har anfört. Bestämmelsen i paragrafens fjärdestycke föranleder lagrådet att framhålla, alt kronofogdemyndighetens beslutmed anledning av invändning som avses i paragrafen kan överklagas (jfr 18kap. Enligt lagrådels förslag får förevarande paragrafbeteckningen 22 S. 22 8 Enligt den inledande bestämmelsen i denna paragrafskall sökt verkställighet inställas, när exekutionstitel upphävs.Paragrafen innehåller därjämte föreskrifter om återgång av redan vidtagnaåtgärder. Innehållet i paragrafen överensstämmeri sak med bestämmelser som har föreslagits av lagberedningen. Beredningenframhåller i sina motiv, att bestämmelserna avses vara direkt tillämpliga påalla slag av exekutionstitlar, Enligl beredningen inbegriper paragrafen alltsåförvaltningsmyndighets beslut, skiljedom, förbindelse och annanexekutionstitel som efter klandertalan upphävs av domstol. Beredningen uttalarvidare bl.a.. att bestämmelserna avser inte bara sådana fall dä domstols ellerannan myndighets avgörande upphävs efler överklagande i ordinär väg utan ocksåfall då avgörande upphävs efter anlitande av särskilt rättsmedel.