prop · G40310 · 1980-12-31 00:00:00 — Lagen omfattar inte förmedling av kreditupplysningar inomen krets som utgörs av riksbank, investeringsbank AB ochsådana kreditinrätlningar eller för kredilupplysningsverksamhet inrättadeföretag som står under bankinspektionens tillsyn och inle är finansbolag enligt5 S lagen (1980:2) om finansbolag. Lagen gäller inte heller förmedling av kreditupplysningarmellan företag inom samma koncern. Jag vill i delta sammanhang anmäla att numerahar antagit det förslag om ändring i 1 § kreditupplysningslagen som lades frami prop. 1978/79:170 med förslag lill lag om finansbolag, m. m. (NU 1979/80:66, rskr415), Ändringen innebär alt finansbolagen fr. o. m. , då lagenom finansbolag trädde i kraft och finansbolagen ställdes under bankinspektionenstillsyn, undantas från den krets av bl. a. kredifinrättningar underinspektionens tillsyn inom vilken kreditupplysningar får förmedlas utan attkreditupplysningslagen äger tillämpning. Ändringen är att betrakta som ettprovisorium i avvaktan på att tar ställning till de förslag som nuläggs fram (jfr NU 1979/80:66 s. 10). På grundval av prop. 1979/80:96 med förslag till ny utlänningslag,m. m., har numera antagit en ny utlänningslag, som trädde i kraft den1 och då ersatte den nuvarande utlänningslagen. Som lagrådet påpekarföranleder detta en ändring i andra stycket av förevarande paragraf, därhänvisningen till den nuvarande utlänningslagen bör ersättas med en hänvisning fillden nya utlänningslagen. Givetvis skall det dock även i fortsättningen varaförbjudet att, utan medgivande av datainspektionen, ikreditupplysningsverksamhet samla in, lagra eller vidarebefordra uppgift om altnågon har varit föremål för åtgärd enligt den nuvarande utlänningslagen. En föreskriflom detla bör tas upp i övergångsbestämmelsema till den nu föreslagna lagen omändring i kreditupplysningslagen. Som jag nämnde trädde den nya utlänningslagen i kraftden , medan den nu föreslagna ändringen i 6 § kreditupplysningslagenavses 1980/81:10 335 träda i kraft . Ett förbud att utandatainspektionens Slutprotokoll medgivande samla in, lagra eller vidarebefordrauppgift om att någon har varit föremål för åtgärd enligt den nyautlänningslagen följer emellertid redan fr. o. m. den av enövergångsbestämmelse till den lagen. I övergångsbestämmelsen föreskrivs sålundaatt, om det i lag eller annan författning förekommer hänvisning till föreskriftsom har ersatts genom bestämmelse i den nya utlänningslagen, den nyabestämmelsen i stället skall tillämpas. Jag vill tillägga att det självfalletinte är avsett att genom denna övergångsbestämmelse upphäva det nu gällandeförbudet mot att i kreditupplysningsverksamhet hantera uppgift om att någonhar varit föremål för åtgärd enligt den förut gällande utlänningslagen. På grundval av prop. 1979/80:1 om harriksdagen antagit ny lagstiftning som fr. o. m, den 1 januari 1982ersätter vissa av de i 6 S andra stycket uppräknade lagarna. Detta geranledning till ändringar i andra stycket som motsvarar den som jag harföreslagit i anledning av den nya utlänningslagen. Efter samråd med chefen försocialdepartementet förordar jag att det förslag till ändringar av 6 Skreditupplysningslagen som föranleds av den nya socialtjänstlagstiftningenföreläggs i samband med de förslag till följdändringar i viss annanlagstiftning som kommer att utarbetas inom . Jag ansluter mig till lagrådets uppfattning alt deföreslagna bestämmelser- . na i det nya andra styckei av 19 § om ansvar förbeställare av personupplysningar bör delas upp så att de avser olikasituationer. I enlighet med vad lagrådet har förordat bör sålunda andrastycket till en början innehålla en bestämmelse som tar sikte på det vanligafallet att det är fråga om en beställare som vänder sig till den som bedriver kreditupplysningsverksamheloch muntligen eller skriftligen begär att få ut en person-upplysning. Jaghåller med lagrådet om att det i denna situation bör i princip ankomma på densom bedriver kredilupplysningsverksamheten all under straffansvar enligt 19 Sförsta styckei avgöra huruvida personupplysningen enligt 9 S fär lämnas ut. Ettstraffansvar för beställaren bör komma i fråga endast om denne genom oriktigauppgifter rörande sitt behov av personupplysningen uppsåtligen föranleder altden som bedriver kreditupplysnings-verksamheten lämnar ut personupplysningenulan att del föreligger grund till detla enligl 9 S. En bestämmelse om dettabör tas upp i en första mening i andra stycket. Bestämmelsen bör utformas så aftbeställaren kan straffas även om han anlitar ett ombud för beställningen och uppsåtligenföranleder att en personupplysning lämnas ut genom alt låta ombudetvidarebefordra oriktiga uppgifter om behovet av upplysningen. Också ombudet börkunna straffas enligt bestämmelsen, om han med vetskap om att uppgifterna är orikfigalämnar dessa till den som bedriver kreditupplysningsverksamheten och därmed uppsåtligenföranleder att personupplysningen lämnas ul. Prop.1980/81:10 336 Som lagrådet framhåller finns det en grupp av beställaresom genom SlutprotokoU abonnemangsavtal med ett kreditupplysningsföretag hartillgång lill förelagets register. Denna situation harberörtsi avsniltet4.2.4iremissprolokollet. Beställaren kan i dessa fall, utan all någon hoskreditupplysningsföretaget i del särskilda fallet lämnar sin medverkan ellergör en prövning enligt 9 §, skaffa sig tillgång lill personupplysningar. mening bör en sådan beställare - såsom också följer av detremitterade förslaget - vara underkastad straffansvar om han uppsåtligenutnyttjar sin tillgång lill kreditupplysningsföretagets registermalerial förpersonupplysning ulan att det föreligger grund till delta enligt 9 §. Lagrådetanser att straffansvaret för beställaren i denna situation bör komma tilluttryck genom en särskild bestämmelse i en andra mening i 19 S andra stycket.Jag är av samma uppfattning. Bestämmelsen bör emellertid utformas på ett någotannat sätt än lagrådet har förordat. Med hänsyn till del anförda föreslår jag alt 19 S andrastycket ges följande lydelse: Till böter döms den som genom orikliga uppgifler uppsåtligenföranleder att någon som bedriver kreditupplysningsverksamhet, i annat fall änsom avses i 9 § andra meningen, lämnar ul en personupplysning ulan att ha grundfill detta enligt 9 §. Till samma straff döms den som genom att utnyttjauppgifter hos nägon som bedriver kreditupplysningsverksamhet uppsåtligenbereder sig tillgång till en personupplysning utan att ha grund till dettaenligt 9 §. I ringa fall döms dock inte till ansvar. Jag vill tillägga att bestämmelsen i andra meningeninnebär att straffansvar kan drabba inle bara abonnenten hos ettkreditupplysningsföretag och dennes anställda, vilka på grund avabonnemangsavtalet har fillgång fill de ifrågavarande uppgifterna, ulan även enutomstående som utnyttjar någon annans abonnemang för att skaffa sig tillgångtill en personupplysning utan att ha grund till detta enligt 9 S. Däremot blirbestämmelsen givetvis inte fiUämplig i fall där någon som själv bedriverkreditupplysningsverksamhet har pä grund av en sådan upplåtelse, som avses i 13§, fått tillgång lill ett annat kreditupplysningsföretags register ochutnyttjar detta i sin egen kreditupplysningsverksamhel. Förslaget till lag om ändring i inkassolagen Jag biträder lagrådets förslag till ändrad lydelse av delnya andra stycket i förevärande paragraf. På hemställan av näringsutskottet vid dess behandling avbl. a. prop. 1978/79:170 med förslag till lag om finansbolag, m, m., harriksdagen beslutat bl. a. den ändringen av 2 §, att ordet"kreditinrättning" byts ut mot Prop.1980/81:10 337 "förelag". Ändringen trädde i kraft den 1 juli1980 (NU 1979/80:66, rskr SlutprotokoU 415). Den har samma syfte ochinnebörd som motsvarande ändring enligl del remitterade förslaget (jfr NU1979/80:66 s. 9 f). Lagrådet har i klarläggande syfte förordat en ändradlydelse av den föreslagna tredje meningen i första stycket. Enligt min meningkan lagrådets önskemål tillgodoses genom alt bestämmelsen ges följande lydelse: Är det fråga om en fordran som har överlåtits ellerpantsatts och kan gäldenären på grund härav ej med befriande verkan betala tillöverlålaren eller pantsältaren, skall kravet innehålla en tydlig upplysning omdetta förhållande. Jag ansluter mig till lagrådets uppfattning att denföreslagna lagtexten bör förtydligas och biträder även lagrådets förslag tilländrad lydelse. I remissen till lagrådet framhöll jag att den föreslagnatystnadspliktsbestämmelsen i paragrafens/ö«/a stycke avser endast den som äreller har varit "verksam i en inkassoverksamhet". Jag anförde vidarealt det av denna formulering fick anses följa att tystnadsplikten enligtbestämmelsen inte skulle gälla för någon som helt tillfälligt och utan inslagav yrkesmässighet inkasserar en fordran för annans räkning e.d., även om dettasker under sådana förhållanden att lagen i och för sig är tillämplig. är denna begränsning av tillämpningsområdet för den straffsanktioneradetystnadsplikten väbetänkt. Lagrådet anser emellertid alt en begränsning avdetta slag bör komma till uttryck i lagtexten genom en regel som undantar inkassoverksamhetsom är av tillfällig natur och avser endast enstaka fordringar. Lagrådetframhåller att en sådan regel innebär en begränsning av tystnadsplikten som idet aktuella hänseendet motsvarar gällande rätt. Jag kan ansluta mig till vad lagrådet sålunda har anförtoch förordar därför att första slyckel kompletteras med följande bestärnmelse: Vad som har sagts nu gäller dock inte i fråga om inkassoverksamhetsom är av tillfällig natur och avser endast enstaka fordringar. Jagvill anmäla att har beslutat att med verkanfr. o. m.den Ijuli 1980 göra samma ändringar i 13 § som de som har föreslagitsi lagrådsremissen (NU 1979/80:66, rskr 415). Jag får hänvisa till vad jag haranfört vid 2 S. Något förslag till ändring av 13 § behöver därför inte tas uppi propositionen. Prop.1980/81:10 338 Lagrådet förordar att det föreslagna tredje slyckel iövergångsbestämmelserna fär ulgå. En sådan ändring torde innebära att enföreskrift enligl 3 § i dess nuvarande lydelse förlorar sin giltighet i oeh medikraftträdandet av de här föreslagna lagändringarna, om det tillstånd medvilket föreskriften har förenats inte behövs enligl 2 § i dess nya lydelse. Medhänsyn till lagrådets principiella betänkligheter mot den föreslagnaövergångsbestämmelsen och till alt frågan torde vara av begränsad praktiskbetydelse kan jag ansluta mig till lagrådets ståndpunkt. Förslaget till lag om ersättning för inkassokostnader m. m. Jag biträder lagrådets förslag till ändrad lydelse avandra meningen i paragrafen. I remissprotokollel (avsnittet 4.4.5) har jag framhållitatt enbart den omständigheten att gäldenären erlägger betalning i enlighet medett anspråk på kostnadsersättning, som går utöver vad som medges enligt denföreslagna lagen, inte bör leda till att en överenskommelse anses träffadmellan borgenären och gäldenären om att borgenären är berättigad till dennastörre kostnadsersättning. Med anledning av detla uttalande framhåller lagrådetall en betalning som erläggs utan protest i allmänhet torde få anses som ettgodkännande av att betalningsskyldighet föreligger. Frågan om vilken innebörd och därmed vilka rättsligaeffekter som man kan tillägga gäldenärens betalning i den angivna situationenär tämligen tveksam och omdiskuterad (se bl. a. , Obligalionsrält, 1956, s.84 f samt , Juridisk debatt, 1952, s. 42-89, särskilt s. 86 ff). Svaret påfrågan synes i hög grad bero av omständigheterna i del enskilda fallet.Avsikten med mitt uttalande i remissprolokollet har varit alt understryka justdelta, nämligen att enbart själva betalningen - alltså utan beaktande av denärmare omständigheter under vilka den har gjorts - inte ger fog för att anseatt gäldenären har godkänl eller annars åtagit sig en skyldighet att utge högrekostnadsersättning än som följer av lagen. Det är sålunda enligt min meningklart att man inte kan anses att någon överenskommelse om en sådan skyldighethar träffals genom betalningen för den händelse det föreligger en sådansituation som har nämnts av lagrådet, nämligen att borgenären har utnyttjat gäldenärensokunnighet om gällande regler. Och i vart fall om gäldenären är en vanligkonsument torde det ofta ligga nära lill hands att bedöma situationen på sammasätt, om del inte i samband med att anspråket på kostnadsersättning framställshar gjorts klart för gäldenären att anspråket går utöver vad som medges enligtlagen. 1980/81:10 339 Dennu berörda frågan får, med de uttalanden som har gjorts, överlåtas SlutprotokoUåt rättstillämpningen. Som lagrådet har framhållit torde, i de fall dä enbetalning kan anses ha gett upphov till en överenskommelse av här diskuteratslag, även en tillämpning av den förmögenhelsrältsliga generalklausulen i 36 §avtalslagen kunna aktualiseras. Med min ståndpunkt blir visserligen utrymmetför att tillämpa denna bestämmelse mindre än om lagrådels uppfattning godtas.Oavsett om man ser saken på det ena eller på det andra sättet torde emellertiddet slutliga resultatet i praktiken bli i stort sett detsamma. Ienlighet med vad lagrådet vidare har påpekat bör datainspektionen med stöd av inkassolagenoch dess regel om iakttagande av god inkassosed i många fall kunna ingripa motborgenärer och inkassoombud som betingar sig högre kostnadsersättning än somföljer av lagen. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen föreslårriksdagen altanta de av lagrådet granskade lagförslagen med vidtagna ändringar. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå alt anta de förslag som föredraganden har lagtfram. Prop.1980/81:10 340 Propositionens huvudsakliga innehåll.............................. 1 Propositionens lagförslag................................................ 3 Utdrag av protokoll vid regeringssammanträde den 24 april1980 .. 24 1 Inledning................................................................... 24 2 Gällande räU ............................................................ 25 2.1 Kreditupplysningslagen.................................... .... 25 2.2 Inkassolagen.................................................... .... 28 2.3 Regler om gäldenärersskyldighet att ersätta kostnader för inkassoåtgärder 30 3 Departementspromemorian...................................... .... 31 3.1 Kreditupplysningslagen.................................... 31 3.2 Inkassolagen.................................................... 34 3.3 Ersällning för inkassokostnader....................... .... 36 4 Allmän motivering ..................................................... .... 38 4.1 Allmännautgångspunkter................................. 38 4.2 Kreditupplysningslagen.................................... .... 43 4.2.1 Tillämpningsområdet.............................. .... 43 4.2.2 Begreppetkreditupplysning................... .... 47 4.2.3 Gränsdragningenmellan personupplysningar och företagsupplysningar 47 4.2.4 Legitimitetskontrolloch beslällaransvar. 4.2.5 Beslällaiuppgifti samband med personupplysningskopia 52 4.2.6 Kreditupplysningskopiatill enskilda näringsidkare m. fl. 4.2.7 S. k. äktamake-upplysningar ............... 57 4.2.8 Rättelse avoriktiga eller missvisande uppgifter i kreditupplysning eller register 62 4.2.9 Uppgifter ombetalningsförsummelser i personupplysningar 66 4.2.10 Äldre uppgifteri personupplysningar...... .... 68 4.2.11 Övrigaändringar i kredilupplysningslagen 71 4.3 Inkassolagen.................................................... .... 73 4.3.1 Tillämpningsområdet.............................. .... 73 4.3.2 Tillstånd förviss inkassoverksamhet ..... 78 4.3.3 Krav ochrättsliga åtgärder mol gäldenären .... 82 4.3.4 Hantering avinkasserade medel........... 86 4.3.5 Register i inkassoverksamhet................ 88 4.3.6 Andra frågorrörande inkassolagen ...... ... 90 Prop.1980/81:10 341 4.4 Ersättningför inkassokostnader ............... ... 93 4.4.1 Behovet av lagsliflning.................... ... 93 4.4.2 Tillämpningsområdet....................... ... 96 4.4.3 Ersättningsgilla kostnader ............... ... 99 4.4.4 Ersättningsbeloppen ...................... . 102 4.4.5 Avtal om ersättning för inkassokostnaderm. 4.4.6 Ränta på ersättning för inkassokostnaderm. 4.4.7 Den processuella behandlingen avanspråk på inkassokostnader 108 4.4.8 Behandlingen av inkassokostnader e. d.vid återtagande enligt konsumentkreditlagen och lagen omavbetalningsköp mellan näringsidkare m. fl, 115 4.5 Ikraftträdande m.m................................. . 116 4.6 Resursfrågor......................................... . 118 5 Upprättade lagförslag..................................... . 118 6 Specialmotivering ......................................... . 118 6.1 Förslagel till lag om ändring ikreditupplysningslagen .. 118 6.2 Förslaget till lag om ändring i inkassolagen. . 140 6.3 Förslaget till lag om ersättningför inkassokostnader m.m 157 6.4 Förslagel till lag om ändring ilagsökningslagen 163 6.5 Förslaget till lag om ändring irättegångsbalken 169 6.6 Förslaget fill lag om ändring i lagenom rättegången i tvistemål om mindre värden 170 7 Hemställan................................................... . 171 8 Beslul.............................. ....................... . 171 Bilaga1 Departementspromemorians lagförslag......... . 172 Bilaga2 Avsnitten 7 och 8 i datainspektionens utredning 1978angående inkassoföretagens kostnader och förslag lill långsiktigreglering av ersättningsfrågan m.m. 194 Bilaga3 Sammanställning av remissyttrandena över departements promemorian .......................................... 208 Bilaga 4 De remitteradeförslagen.......................... 304 Utdrag av lagrådetsprotokoll ......... 324 Utdrag av protokoll vidregeringssammanträde ... 333