prop · G40378 · 1980-12-31 00:00:00 — 1980/81:78 Regeringens proposition ominformationsutbytet mellan myndigheter som bekämpar organiserad och ekonomiskkriminalitet; Regeringenförelägger vad som har lagils upp i bifogade utdrag av regeringsprolokollför den åtgärd och det ändamål som framgår av föredragandens hemställan. Den1 Iräder en ny sekretesslag i kraft. I propositionen redovisas enbedömning av vilken verkan lagen får på möjligheterna lill informationsutbytemellan de myndigheter som skall samverka för alt bekämpa den organiserade ochden ekonomiska kriminaliteten. Enligt denna bedömning kommer några väsentliga förändringari myndigheternas möjligheter att utbyta uppgifter i brottsbekämpande syfte inteall inträda när sekret-esslagen Iräder i kraft. l_vissa hänseenden ansesmöjligheterna till informationsutbyte snarare bli bättre. En ändring i lagenför riksbank har emellertid ansetts nödvändig. I propositionenföreslås en sådan ändring. 1 1980/81. 1 saml Nr 78 Prop.1980/81:78 2 Lag om ändring i lagen (1934:437) för riksbank Härigenom föreskrivs att i lagen (1934:437) för Sverigesriksbank skall införas en ny paragraf, 35 §, av nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Om det i bankrörelse framkommer uppgifter somger anledning att anla att ett brott har begåtts, skall , när omsländighelernaföranleder det, underrätta polismyndighet eller åklagarmyndighet. Denna lag träder i kraft . Förutvarande 35 § upphävd genom 1980:161. Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , Söder, Krönmark,, , , , , , , , , Proposition om informationsutbytet mellan myndigheter sombekämpar organiserad och ekonomisk kriminalitet () fick i december 1977regeringens uppdrag att se över lagstiftningen mol den organiserade och denekonomiska kriminaUtelen. BRÅ har för översynsarbelet bildal en styrgrupp ocholika arbetsgrupper. Genom ett beslut uppdrog regeringen ålBRÅ att inom ramen för denna översyn granska bestämmelserna ominformationsutbyte och anmälningsskyldighet mellan myndigheterna samt föreslåbehövliga lagstiftningsåtgärder. Vidare skulle BRÅ arbeta ut förslag fillbestämmelser som skulle komplettera reglerna om sekretess mellan myndigheter idet förslag till en ny sekretesslag som regeringen lade fram.Uppdraget skulle ulföras skyndsamt så all den lagstiftning som rådet utarbetadekunde träda i kraft med den nya sekrelesslagen, dvs. den 1 januari1981. antog förslagel lill sekretesslag (prop. 1979/80:2,KU 1979/80:37, rskr 1979/80:179, SFS 1980:100). BRÅ hartillkallat en särskild arbetsgrupp för att utföra det nämnda uppdraget. Arbetsgruppenhar utarbetat promemorian (BRÅ PM 1980:4) "Informationsutbyte mellanmyndigheter. En lägesrapport". Promemorian innehåller en redovisning avhur arbetsgruppen bedömer alt den nya sekretesslagen påverkar möjligheternatill informationsutbyte mellan de myndigheter som får anses cenirala i kampen molden organiserade och den ekonomiska brottsligheten. Vidare innehållerpromemorian ett förslag fill ändring i lagen (1934:437) för riksbank(ändrad senast 1980:161). BRÅ har överlämnat promemorian lillregeringen på 1* 1980/81. Prop.1980/81:78 4 rekommendalion av styrgruppen, som har anslulil sig lilllagförslaget men i övrigt inte i sak lagit slällning lill vad som anförs ipromemorian. Promemorian har ännu inte remissbehandlats. Del är angeläget all snarasl möjligt fär la delav bedömningen av den nya sekretesslagens inverkan pä myndigheternasmöjligheter alt lämna varandra sådana uppgifter som behövs för kampen mot denorganiserade och den ekonomiska kriminaliteten. I samband härmed bör tas upp fräganom ändringen i lagen för riksbank. 2 Bakgrunden till BRÅ-gruppens promemoria Frågan om den organiserade och den ekonomiskabrottsligheten har tilldragit sig allt större uppmärksamhet iden kriminalpolitiska debatten. Kraftiga insalser har ocksä gjorts för allbekämpa detla allvarliga samhällsproblem. En effektiv kamp mol denna lyp avbrottslighet förutsätter bl. a. ett smidigt och väl fungerande samarbete mellanolika myndigheter. I 1978 ärs budgetproposition behandlades samordningen mellanpolisen, åklagarna och skallemyndighelerna (prop. 1977/78:100 bilaga 5 s. 76 f).Därvid framhölls att del borde ankomma på (), riksåklagaren() och () att gemensamt finna de samarbetsformer somvar mesl lämpliga i olika situationer. Med anledning av det sist återgivna uttalandet tillsatteRÅ, RPS och RSV en arbetsgrupp som fick i uppdrag alt utarbeta förslag till hurdenna samordning skulle ske. Också och var representeradei gruppen. Gruppen lade fram en promemoria (SAMEB-rapporlen)angående samordningen av verksamheten mot den ekonomiska brottsligheten och dendel av den organiserade brottsligheten som stär den ekonomiska brottslighetennära eller är en del av denna. Enligl gruppens mening krävdes bl. a. ett relativiomfattande och oavbrutet informationsutbyte - även av sekretesskyddade uppgifler- mellan de myndigheter som skulle samverka, främsi polis-, åklagar-, skalle-och kronofogdemyndigheterna samt, vid utlandstransaktioner, ochriksbanken. Gruppen ansåg att hittillsvarande och föreslagna regler ominformationsutbyte och sekreless begränsade resp. skulle komma att begränsa möjlighelernatill en sådan samverkan. Gruppen föreslog att BRÅ skulle få i uppdrag att seöver de lagstiftningsfrågor del gällde. I en gemensam framställning fill dåvarande chefen förjustitiedepartementet förklarade sig RÅ, RPS, RSV, generaltuUstyrelsen ochföreträdare för i allt väsenlligl dela gruppens uppfattning. Medanledning av denna framställning gav regeringen det akluella uppdraget. Reglerna om sekretess finns intill utgången av år 1980såvitt gäller allmänna handlingar sekretesslag och såvitt gäller uppgifleri övrigt i ett slorl anlal bestämmelser om tystnadsplikt. 1980/81:78 5 pliktsföreskrifterna reglerar sekretesslag intesekretessen mellan myndigheter. Lagens bestämmelser beaktas ändå i viss mån näruppgifler lämnas myndigheter emellan. förbjuderregelmässigt "obehörigt" röjande eller utnyttjande av uppgifler vilkellorde innebära att ett visst uppgiftsutbyle mellan myndigheter är tillåtet. Delmäste emellertid anses oklart i vilken omfattning ett sådant informationsutbyteär möjligt. anlog pä en ny sekretesslag, somträder i krafl . I lagen finns en enhetlig reglering avsekretessen hos myndigheterna. Lagen anger med andra ord bäde vilka allmännahandlingar som är hemliga och vilken lystnadsplikl som skall gälla i delallmännas verksamhet. Sekretess gäller enligl lagen i princip såväl iförhållandel mellan myndigheter och enskilda som i förhållandel myndigheteremellan. Sekretesslagen innehåller emellertid flera beslämmelser som innebäratt myndigheterna har slörre möjligheter alt lämna uppgifler till andramyndigheter än till enskilda. Enligl en av lagens inledande bestämmelser ulgör sekretesssålunda inle hinder mol att uppgifler lämnas ut, om del är nödvändigt för utlämnande myndigheten skall kunna fullgöra sin verksamhei (1 kap. 5 §).Sekretess hindrar inte heller all uppgifter lämnas till en annan myndighet, om uppgiftsskyldighelföljer av en lag eller förordning (14 kap. 1 §). Vidare får sekretessbelagda uppgiflerlämnas lill en myndighet, om det är uppenbari all intresset av att uppgifternalämnas har företräde framför del iniresse som sekretessen skall skydda (14 kap.3 §). Den sistnämnda beslämmelsen är enligt förarbetena avsedd alt anslutamyckel nära till vad som f. n. gäller om uppgiftsutbytet mellan myndigheter (prop.1979/80:2 del A s. 91 och 326). Från fiUämpningsområdet för denna s. k.generalklausul finns vissa undantag. Här bör nämnas alt bestämmelsen om ullämnandeefler en intresseavvägning inte är tillämplig på uppgifler som är sekretessbelagdai bankrörelse. Frågan om den nya sekretesslagens effekter påmyndigheternas samarbete mot ekonomisk kriminalitet uppmärksammades i sambandmed tillkomslen av lagen. a. log konstitulionsulskottel upp frågan medanledning av en motion (KU 1979/80:37 s. 22). Ulskoltel förklarade sig dela deni motionen framförda uppfattningen om betydelsen av informationsutbyte ochsamarbete myndigheter emellan för alt förstärka möjlighelerna att bekämpa denekonomiska brottsligheten. Utskottet, som hänvisade lill BRÅ-gruppens uppdrag,ansåg emellertid att mofionens yrkande blivit tillgodosett genom detta uppdragoch hemställde att skulle förklara motionen besvarad med vadutskottet anfört. Prop.1980/81:78 6 BRÅ-gruppen har ansett att det inte har varil möjligt attgenomföra utredningsuppdraget i dess helhet innan den nya sekrelesslagen träderi kraft . Gruppen har därför delat upp sill arbele i tvåetapper. Avsikten har varil alt i den första etappen se fill att myndigheternasmöjligheter att utbyta uppgifter vid bekämpandet av organiserad och ekonomiskbrottslighet skall vara i vart fall lika stora som , när den nyasekretesslagstiftningen har trätt i kraft. Del är denna första etapp somredovisas i den nu framlagda promemorian, som sägs ha närmast karaktären av enlägesrapport. 1 nästa etapp avser gruppen att behandla övriga frågor som omfaltasav regeringens uppdrag, bl. a. reglerna om myndigheternas skyldighet att anmälabrott. Som underlag för promemorian har använts bl. a. denpromemoria som utarbetades av den i avsnitt 2 nämnda gruppen med företrädareför RÅ, RPS, RSV, och saml remissyitrandena över denpromemorian. Vidare har BRÅ-gruppen gjort en enkät hos dt stort anlalmyndigheter som är engagerade i bekämpandet av organiserad och ekonomiskbrottslighet. En utförlig redovisning av enkätresultatet finns i en bilaga tillBRÅ-gruppens promemoria. BRÅ-gruppen har i sin promemoria begränsai sig lill attbehandla informationsulbytel mellan i första hand polis-, åklagar-, skatte- ochkronofogdemyndigheter samt tullmyndigheter och . Den bedömning som BRÅ-gruppen gör sammanfattningsvis äratt nägra väsentliga förändringar vad gäller myndigheternas möjligheter attutbyta uppgifler i brottsbekämpande syfte knappast kommer att inträda den 1januari 1981. I vissa hänseenden kommer enligl gruppens mening möjligheternaall utbyta uppgifler att förbättras. Pä en punkl, som gällerriksbankens bankrörelse, har gruppen dock funnit att sekretesslagens reglerhindrar ett önskvärt uppgiftsutbyle. Gruppen har därför lagt fram ett förslagtill en ändring i lagen för riksbank. 4 Synpunkter med anledning av BRÅ-gruppens promemoria För egen del vill jag inledningsvis framhålla all det ärav slor vikl för bekämpandet av den organiserade och den ekonomiskabrottsligheten att de myndigheter som är engagerade i denna verksamhet kansamarbeta på ett så effektivt sätt som möjligl. Främsi är det den samverkan somfinns och som alltmer utvecklas mellan polisen, åklagarna, skatteväsendet, exekufionsväsendet,och som här slår i blickpunkten. Ett samarbete mellandessa myndigheter måste uppenbarligen bygga på att de har goda möjligheter attlämna varandra de uppgifter som behövs. Det är därför betydelsefullt alt beslämmelsernaom sekretess och informafionsulbyle mellan myndigheter har en sådan utformningatt de underlättar samarbetet. Prop.1980/81:78 7 Å andra sidan medför olika motstående intressen att ettalldeles fritt uppgiftsutbyte inte kan komma i fråga. All göra lämpligaavvägningar på alla de verksamhetsområden och för alla de uppgifter som kan bliakluella är inle någon lätt uppgift. Det är därför inte ägnat alt förvåna attdet inte har varil möjUgt för BRÅ-gruppen all slutföra sitt uppdrag . I proposifionen med förslag till ny sekretesslag yttradeföredragande statsrådet all den nya lagen inte fick hindra myndigheterna frånatt utväxla uppgifter i situationer där intresset av att uppgifterna lämnas ut enliglgängse värderingar måste ges förelräde framför intresset av att uppgifternainte lämnas ut (prop. 1979/80:2 del A s. 91). Regleringen i lagförslaget komenligt föredraganden i prakfiken att ansluta mycket nära lill vad som redangällde. Avsikten med den nya sekrelesslagen har alltså inte varit all hindraeller försvåra det önskvärda informafionsulbytet myndigheter emellan vare sigrent allmänt eller just i kampen mot den organiserade och den ekonomiskabrottsligheten (jfr a. prop. s. 327). Det är mot denna bakgrund värdefullt att BRÅ-gruppen haranalyserat uppgiftslämnandet på detta område och gjort en bedömning av hurmöjligheterna fill informafionsulbyle påverkas av sekretesslagen. BRÅ-gruppenhar därvid kommit fram lill att dessa möjligheter i vart fall inle minskar närlagen Iräder i kraft . Jag bortser då från en enstaka punkldär gruppen emellertid lägger fram ett förslag som har lill syfte alt bevaradel läge som vi har . Även om BRÅ-gruppens promemoria ännu inte har remissbehandlats,vill jag som min uppfattning uttala att jag anser att gruppens slutsatserverkar väl underbyggda. Naturligtvis kan det inte uteslutas att synpunkter frånremissinstanserna ger anledning alt på någon punkt modifiera de resultatgruppen har kommit fram lill. Jag är emellerfid redan nu beredd alt i alltväsentligt instämma i gruppens bedömning, särskilt som denna närmasl bekräftaratt den nya sekretesslagen i det här aktuella hänseendet får den effekt som harvaril avsedd vid dess tillkomst. Som jag ser det ligger värdet i BRÅ-gruppens promemoriaframför allt i att den får anses ha undanröjt den oklarhet som tydligen harrått om den nya sekretesslagens innebörd i del här aktuella avseendet. Somgruppen har framhållit finns det en risk för alt myndigheterna på grund avbristande förtrogenhet med de nya bestämmelserna inte utnyttjar de möjlighetertill informafionsulbyle som finns. Promemorian bör enligt min mening vara engod hjälp för de myndigheter som skall tillämpa dessa bestämmelser. Jag vUl isammanhanget också påpeka att det f. n. pågår en omfattande utbildningsverksamheti fråga om den nya sekretesslagsfiflningen. Jag anser mig sålunda redan nu kunna konstatera att dennya sekretesslagstiftningen inför ikralträdandet inte kräver några särskilda initiafivfrån regeringens sida när del gäller informationsutbytet mellan myndigheter ikampen mot organiserad och ekonomisk kriminalitet. 1980/81:78 8 konstaterandekan man emellertid inle slå sig till ro. Strävandena måste inriktas på alt förframtiden skapa möjligheter för ett ökat informationsutbyte. Del kan ske genomalt man, såsom har förutsatts i sekretesslagens förarbeten, mera utförligtreglerar när information får och skall vidarebefordras mellan olikamyndigheter. En sådan reglering är av stort värde för myndigheternas samarbete,oavsett om informationen i och för sig är sekretessbelagd eller ej, men bidrarnaturligtvis i första hand till att skapa ökad klarhet om i vilken utsträckningsom sekretesslagstiftningen lägger band på informationsutbytet. BRÅ-gruppensfortsatta arbete inriktas nu på dessa frågor. Jag förutsätter alt detta viktigaarbele bedrivs med största möjliga skyndsamhet. De synpunkter som anförs vidremissbehandlingen av promemorian bör ge ett gott underlag för arbetet. Detkan i sammanhanget nämnas att det har lagts fram också andra förslagsom rör informationsutbytet myndigheter emellan. 1980/81:28 behandlassålunda frågan om följdlagsliftning till den nya sekrelesslagen i fråga om hälso-och sjukvården saml den allmänna försäkringen. Motsvarande fråga påskatteområdet tas upp i prop. 1980/81:70. Sammanfattningsvisanser jag att utöver de förslag som jag nu har redogjort för och en ändring ilagen för riksbank, lill vilken jag återkommer i följande avsnitt, f. n.inte behövs någon lagstiftning för att myndigheternas möjligheter tillinformationsutbyte i kampen mol den organiserade och den ekonomiskakriminalitet skall bibehållas vid den nya sekretesslagens ikraftträdande. Medhänsyn till frågans betydelse anser jag att snarasl möjligt börberedas fillfälle alt la del av denna bedömning. Idenna fråga har jag samrått med chefen för . Somnämnts har BRÅ-gruppen på en punkt lagt fram ett förfatlningsförslag, nämligenett förslag till en ändring i lagen för riksbank. Bakgrunden till förslagelär denna. Somframgår av redogörelsen i avsnitt 2 för den nya sekretesslagens bestämmelser ärden s. k. generalklausulen inle fillämplig på uppgifter som är sekretessbelagdai bankrörelse. Det betyder att uppgifter om bl. a. sådana växlingslransaktionersom ger upphov till misstankar att ett brott har förövats inle kan lämnas lillpolisen eller en åklagare efter en intresseawägning enligl generalklausulen.Ett uppgiftslämnande kan knappast heller stödjas på 1 kap. 5 § eller 14 kap. 1§ sekretesslagen i sådana fall. HittiUs har emellertid lämnat utuppgifter av det här avsedda slaget. Detta gäller vid t. ex. inväxling avskadade sedlar som kan ha varit föremål för ett tillgreppsbrolt. Andraväxlingar eller låne- eller premieobli-gationslransaktioner kan tyda påförmögenhetsbrott, skattebrott m. m. Prop.1980/81:78 9 Både nu och i framliden kan andra banker lämna ut sådanauppgifter utan hinder av den s. k. banksekretessen. BRÅ-gruppen anser det olyckligt om inte skallkunna lämna uppgifter till polisen eller en åklagare när i sinbankrörelse får vela omständigheter som ger anledning till misstankar om brott.Gruppen föreslår därför att det i lagen för riksbank las in enbestämmelse av följande lydelse: "Om det i bankrörelseframkommer uppgifler som ger anledning att anta att ett brott har förövats,skall , när omständigheterna påkallar det, underrätta polismyndigheteller åklagarmyndighet." För egen dd vill jag instämma i BRÅ-gruppens uppfattningatt det skulle vara olyckligt om inte längre kunde lämna uppgifter lillpolisen eller åklagare om brottsmisstankar som uppkommer i bankrörelsen. Detfinns därför behov av en bestämmelse som i alll väsentligt vidmakthåller detläge som råder . I likhet med gruppen anser jag alt det lämpligaste sättelatt åstadkomma detta är att del i lagen för riksbank förs in en nybestämmelse som innebär att får en skyldighet att lämna uppgifter ide här avsedda situationerna. Sekretessen ulgör då enligt 14 kap. 1 §sekretesslagen inte någol hinder mot ett uppgiftslämnande. Gruppens lagförslag synes vara lämpligt avfattat. Enmindre justering bör dock göras. Jag förordar att bestämmelsen tas in som en ny35 § i lagen för riksbank. Den bör möjliggöra för alt lämnauppgifter lill polisen och åklagarna i samma utsträckning som f. n. Samtidigtär uppgiftsskyldigheten inte absolut utan betingad av om förhällandena geranledning till att saken anmäls. 1 första hand är det naturligtvis riksbankensom bedömer om så är fallet. Lagändringen bör träda i kraft snarasl möjligt. Jag vill framhålla att bestämmelsen får betraktas somprovisorisk i awaktan på BRÅ-gruppens fortsatta arbete. Som gruppen själv päpekarkan det, när dess uppdrag är slutfört, finnas anledning att återkomma till beslämmelsenoch till molsvarande frågor i andra fall där generalklausulen inte ärtillämplig. I enlighet med vad jag nu har anfört har del inom justitiedeparlementetupprättats förslag till lag om ändring i lagen (1934:437) för Sverigesriksbank. Förslaget har upprättats i samråd med chefen förekonomidepartementet, som under hand har inhämtat synpunkter från . Jag hemställer att regeringen att ta del av vad jag har anfört i det föregående om inforijialionsulbylet 1980/81:78 10 mellanmyndigheter som bekämpar organiserad och ekonomisk kriminalitet, attanta förslaget till lag om ändring i lagen (1934:437) för riksbank. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar alt genom proposilionförelägga vad föredraganden har anfört för den åtgärd och del ändamålsom föredraganden har hemställt om.